SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/54/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o některých povinnostech státu vlajky ohledně souladu s Úmluvou o práci na moři z roku 2006 a jejího prosazování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Činnost Unie v oblasti námořní dopravy se mimo jiné zaměřuje na zlepšování životních a pracovních podmínek námořníků, ochrany a bezpečnosti na moři a předcházení znečištění způsobenému námořními nehodami.
(2)
Unie si je vědoma skutečnosti, že většina nehod na moři je způsobená přímo lidským faktorem, zejména únavou.
(3)
Jedním z hlavních cílů politiky námořní bezpečnosti Unie je odstranit nevyhovující námořní dopravu.
(4)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci na moři z roku 2006 (dále jen „úmluva z roku 2006“), jejímž cílem je vytvořit jednotný, soudržný a aktualizovaný nástroj, který by rovněž zahrnoval základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(5)
Podle článku VIII úmluvy z roku 2006 tato vstoupí v platnost 12 měsíců ode dne, kdy byla zaregistrována ratifikace alespoň 30 členských států Mezinárodní organizace práce s celkovým podílem na světové hrubé prostornosti plavidel ve výši 33 %. Tato podmínka byla splněna dne 20. srpna 2012 a úmluva z roku 2006 tedy vstupuje v platnost dne 20. srpna 2013.
(6)
Rozhodnutí Rady 2007/431/ES (3) zmocnilo členské státy, aby úmluvu z roku 2006 ratifikovaly. Členské státy se naléhavě vyzývají, aby ji ratifikovaly co nejdříve.
(7)
Úmluva z roku 2006 stanoví minimální celosvětové normy s cílem zajistit pro všechny námořníky právo na důstojné životní a pracovní podmínky bez ohledu na jejich státní příslušnost a vlajku lodě, na níž slouží, aby se vytvořily rovné podmínky pro všechny.
(8)
Různé části úmluvy z roku 2006 jsou zapracovány do jednotlivých nástrojů Unie, a to jak ohledně povinností státu vlajky, tak ohledně povinností přístavních států. Cílem této směrnice je zavést některá ustanovení o souladu a prosazování stanovená v hlavě 5 úmluvy z roku 2006 pro účely těch částí úmluvy z roku 2006, pro něž ještě nebyla ustanovení o souladu a prosazování přijata. Tyto části odpovídají prvkům, které jsou stanoveny v příloze směrnice Rady 2009/13/ES (4).
(9)
Směrnicí 2009/13/ES se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (dále jen „dohoda“) připojená k uvedené směrnici. Směrnice 2009/13/ES by neměla být touto směrnicí dotčena a měla by proto zajistit soulad s příznivějšími ustanoveními práva Unie v souladu s uvedenou směrnicí.
(10)
Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/21/ES (5) upravuje povinnosti státu vlajky začleněním dobrovolného systému auditu členských států Mezinárodní námořní organizace (IMO) do právních předpisů Unie a zavedením certifikace kvality vnitrostátních námořních orgánů, samostatná směrnice zahrnující normy pro práci na moři by byla vhodnější a jasněji by zohlednila jednotlivé cíle a postupy, přičemž by jí nebyla dotčena směrnice 2009/21/ES.
(11)
Směrnice 2009/21/ES se použije na úmluvy IMO. V každém případě by mohly členské státy vypracovat, zavést a udržovat systém řízení kvality týkající se operativních částí činností námořní správy prováděné státem vlajky, na které se vztahuje oblast působnosti této směrnice.
(12)
Členské státy by měly zajistit účinné plnění svých povinností států vlajky, pokud jde o to, aby lodě plující pod jejich vlajkou prováděly příslušné části úmluvy z roku 2006. Při vytváření účinného systému mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, by členský stát ve vhodných případech mohl udělit oprávnění veřejným orgánům nebo jiným organizacím ve smyslu pravidla 5.1.2 úmluvy z roku 2006 a za podmínek v něm stanovených.
(13)
V čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (6) se stanoví, že působnost Evropské agentury pro námořní bezpečnost zahrnuje jako hlavní úkol spolupráci agentury s členskými státy a poskytování na jejich žádost, vhodných informací za účelem podpory kontrol uznaných subjektů jednajících jménem daného členského státu, aniž jsou dotčena práva a povinnosti státu vlajky.
(14)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků uvedeného opatření, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(15)
Použití této směrnice by za žádných okolností nemělo vést ke snížení stávající úrovně ochrany námořníků podle práva Unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla, která mají zajistit, aby členské státy účinně plnily své povinnosti jakožto státy vlajky, pokud jde o provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice 2009/13/ES a 2009/21/ES ani žádné vyšší standardy pro životní a pracovní podmínky námořníků v nich stanovené.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se kromě příslušných definic stanovených v příloze směrnice 2009/13/ES rozumí:
„příslušnými částmi úmluvy z roku 2006“ ty části úmluvy z roku 2006, jejichž obsah se považuje za odpovídající ustanovením v příloze směrnice 2009/13/ES.
Článek 3
Kontrola dodržování
1. Členské státy zajistí zavedení účinných a vhodných mechanismů vymáhání a kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí v intervalech stanovených v úmluvě z roku 2006, s cílem zajistit, aby životní a pracovní podmínky námořníků na lodích plujících pod jejich vlajkou neustále splňovaly požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006.
2. Pokud jde o lodě s nižší hrubou prostorností než 200 nepoužívané k mezinárodní plavbě, mohou členské státy po konzultaci s příslušnými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků podle čl. II odst. 6 úmluvy z roku 2006 rozhodnout o úpravě mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, a zohlednit tak specifické podmínky týkající se takových lodí.
3. Při plnění svých povinností podle tohoto článku mohou členské státy, pokud je to vhodné, povolit veřejným orgánům nebo jiným organizacím (včetně organizací jiných členských států, pokud s tím tyto státy souhlasí), u nichž mají za to, že disponují dostatečnou kapacitou a jsou odpovědné a nezávislé, aby inspekce prováděly. V každém případě zůstává členský stát plně odpovědný za provádění inspekcí životních a pracovních podmínek dotčených námořníků na lodích plujících pod vlajkou daného členského státu. Tímto ustanovením není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES (7).
4. Členské státy stanoví jasné cíle a normy vztahující se na správu jejich systému inspekcí, jakož i vhodné celkové postupy pro posuzování toho, do jaké míry se daří tyto cíle a normy plnit.
5. Každý členský stát zajistí, aby námořníci na palubách lodí plujících pod vlajkou daného členského státu měli přístup ke kopii dohody. Tento přístup lze zajistit elektronicky.
Článek 4
Pracovníci odpovědní za kontrolu dodržování předpisů
1. Členské státy zajistí, aby pracovníci, včetně pracovníků orgánů nebo jiných organizací („uznané subjekty“ ve smyslu dohody z roku 2006), zmocnění provádět inspekce v souladu s čl. 3 odst. 3 a odpovědní za ověřování řádného provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006 měli odbornou přípravu, kvalifikaci, mandát, úplnou pravomoc, statut a nezávislost nezbytné nebo žádoucí k ověřování a zajišťování souladu s příslušnými částmi úmluvy z roku 2006. V souladu s úmluvou z roku 2006 mohou být inspektoři zmocněni přijímat odpovídající kroky zakazující dané lodi opustit přístav až do přijetí nezbytných opatření.
2. Jakékoli zmocnění týkající se inspekcí musí uznaný subjekt opravňovat přinejmenším k tomu, aby mohl vyžadovat nápravu nedostatků, které zjistí v životních a pracovních podmínkách námořníků, a provádět v tomto ohledu inspekce na žádost státu přístavu.
3. Každý členský stát zavede:
a)
systém pro zajištění odpovídající činnosti prováděné uznanými subjekty, který zahrne informace o všech platných vnitrostátních právních a správních předpisech a příslušných mezinárodních nástrojích a
b)
postupy pro komunikaci s těmito subjekty a pro dohled nad nimi.
4. Každý členský stát poskytne Mezinárodnímu úřadu práce aktuální seznam všech uznaných subjektů, které jsou zmocněny jednat jeho jménem, a tento seznam průběžně aktualizuje. V tomto seznamu jsou přesně uvedeny úkoly, k jejichž výkonu jsou uznané subjekty zmocněny.
Článek 5
Postupy projednávání stížností na lodi, řešení stížností a nápravná opatření
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho právní či správní předpisy stanovily vhodné postupy projednání stížnosti na lodi.
2. Pokud členský stát obdrží stížnost, kterou nepovažuje za zjevně neopodstatněnou, nebo získá důkaz, že loď, která pluje pod jeho vlajkou, nesplňuje požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006, nebo že opatření, kterými se směrnice provádí, vykazují vážné nedostatky, přijme tento členský stát nezbytná opatření k prošetření dané záležitosti a zajistí, aby byla přijata opatření k nápravě veškerých zjištěných nedostatků.
3. Pracovníci zabývající se stížnostmi, nebo pracovníci, kteří se o stížnostech dozvědí, musí se zdrojem jakékoliv stížnosti poukazující na nebezpečí nebo nedostatky ve vztahu k životním a pracovním podmínkám námořníků nebo na porušení právních a správních předpisů zacházet jako s důvěrným a provozovateli lodě, jeho zástupci či rejdaři nesmí naznačit, že inspekce byla provedena na základě takové stížnosti.
Článek 6
Zprávy
1. Komise zahrne do svých zpráv, které má vypracovávat podle článku 9 směrnice 2009/21/ES, záležitosti spadající do oblasti působnosti této směrnice.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a uplatňování pravidla 5.3 úmluvy z roku 2006 ohledně povinností spojených s poskytováním pracovních sil nejpozději do 31. prosince 2018. Je-li to vhodné, může zpráva zahrnovat návrhy opatření za účelem podpory životních a pracovních podmínek v odvětví námořní dopravy.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních opatření vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2013/54/ES
2013 m. lapkričio 20 d.
dėl tam tikrų vėliavos valstybės įsipareigojimų užtikrinti, kad būtų laikomasi 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje ir kad ji būtų vykdoma
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Sąjungos veiksmais jūrų transporto srityje siekiama, inter alia, gerinti jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygas laivuose, stiprinti jų saugumą ir saugą jūroje ir užtikrinti taršos įvykus jūrų avarijoms prevenciją;
(2)
Sąjunga suvokia, kad dauguma avarijų jūroje įvyksta tiesiogiai dėl žmogiškųjų veiksnių, ypač dėl nuovargio;
(3)
vienas iš pagrindinių Sąjungos saugios laivybos politikos tikslų - uždrausti naudoti nustatytų standartų neatitinkančius laivus;
(4)
2006 m. vasario 23 d. Tarptautinė darbo organizacija, siekdama sukurti bendrą, darnią ir šiuolaikišką priemonę, kuri taip pat apimtų pagrindinius principus, išdėstytus kitose tarptautinėse darbo konvencijose, priėmė 2006 m. Konvenciją dėl darbo jūrų laivyboje (toliau - 2006 m. Konvencija);
(5)
vadovaujantis 2006 m. Konvencijos VIII straipsniu, ji turi įsigalioti praėjus 12 mėnesių nuo datos, kai užregistruojami mažiausiai 30 TDO narių, kurių laivynai sudaro 33 procentus viso pasaulio laivyno bendrosios talpos, ratifikavimo dokumentai. Ši sąlyga buvo įvykdyta 2012 m. rugpjūčio 20 d. ir todėl 2006 m. Konvencija įsigaliojo 2013 m. rugpjūčio 20 d.;
(6)
Tarybos sprendimu 2007/431/EB (3) valstybėms narėms suteikti įgaliojimai 2006 m. Konvenciją ratifikuoti ir valstybės narės raginamos kuo greičiau tą padaryti;
(7)
2006 m. Konvencijoje nustatyti minimalūs visuotiniai standartai siekiant užtikrinti visų jūrininkų teisę į tinkamas gyvenimo ir darbo sąlygas, neatsižvelgiant į jų tautybę ir neatsižvelgiant į laivų, kuriuose jie dirba, vėliavos valstybę, ir siekiant sudaryti vienodas sąlygas;
(8)
įvairios 2006 m. Konvencijos dalys, susijusios tiek su vėliavos valstybės, tiek su uosto valstybės įsipareigojimais, buvo įtrauktos į atskiras Sąjungos priemones. Šia direktyva siekiama įtraukti tam tikras atitikties ir vykdymo užtikrinimo nuostatas, numatytas 2006 m. Konvencijos 5 antraštinėje dalyje, dėl tų 2006 m. Konvencijos dalių, kurių atžvilgiu reikalaujamos atitikties ir vykdymo užtikrinimo nuostatos dar nepriimtos. Tos dalys atitinka Tarybos direktyvos 2009/13/EB (4) priede išdėstytus punktus;
(9)
Direktyva 2009/13/EB įgyvendinamas Europos bendrijos laivų savininkų asociacijų (toliau - ECSA) ir Europos transporto darbuotojų federacijos (toliau - ETF) sudarytas susitarimas dėl 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje (toliau - Susitarimas), pateiktas tos direktyvos priede. Ši direktyva nedaro poveikio Direktyvai 2009/13/EB ir todėl ja turėtų būti užtikrinta, kad būtų laikomasi palankesnių Sąjungos teisės nuostatų, laikantis tos direktyvos;
(10)
į Sąjungos teisę įtraukus savanorišką TJO valstybių narių audito sistemą ir nustačius nacionalinių jūrų institucijų kokybės sertifikavimą vėliavos valstybės atsakomybė reglamentuojama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/21/EB (5), tačiau tikslingiau būtų priimti atskirą direktyvą, kurioje būtų nustatyti darbo jūrų laivyboje standartai ir kartu būtų aiškiau atspindėti skirtingi tikslai ir procedūros nedarant įtakos Direktyvai 2009/21/EB;
(11)
Direktyva 2009/21/EB taikoma TJO konvencijoms. Bet kuriuo atveju valstybės narės galėtų parengti, įgyvendinti ir tvarkyti savo jūrų administracijos veiklos, susijusios su vėliavos valstybės įsipareigojimais, įgyvendinimo, kuriai taikoma ši direktyva, kokybės valdymo sistemą;
(12)
valstybės narės turėtų užtikrinti, kad su jų vėliava plaukiojantys laivai veiksmingai vykdytų jų kaip vėliavos valstybių prisiimtus įsipareigojimus įgyvendinant atitinkamas 2006 m. Konvencijos dalis. Kurdama veiksmingą stebėsenos mechanizmų, įskaitant patikrinimus, sistemą, valstybė narė galėtų prireikus suteikti įgaliojimus viešosioms institucijoms ar kitoms organizacijoms, kaip apibrėžta 2006 m. Konvencijos 5.1.2 taisyklėje, atsižvelgiant į joje nustatytas sąlygas;
(13)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1406/2002 (6) 2 straipsnio 3 dalies c punkte numatyta, kad Europos jūrų saugumo agentūros įgaliojimai, kaip vieną iš pagrindinių uždavinių, apima agentūros darbą kartu su valstybėmis narėmis ir atitinkamos informacijos suteikimą valstybės narės prašymu, kad padėtų stebėti pripažintas organizacijas, veikiančias tos valstybės narės vardu, nedarant poveikio vėliavos valstybės teisėms ir pareigoms;
(14)
kadangi šios direktyvos tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(15)
taikant šią direktyvą jokiomis aplinkybėmis neturėtų sumažėti šiuo metu Sąjungos teise užtikrinamas jūrininkų apsaugos lygis,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šioje direktyvoje nustatomos taisyklės, kuriomis užtikrinama, kad valstybės narės veiksmingai vykdytų savo, kaip vėliavos valstybių, įsipareigojimus įgyvendinant atitinkamas 2006 m. Konvencijos dalis. Ši direktyva nedaro poveikio direktyvoms 2009/13/EB bei 2009/21/EB ir jose nustatytiems bet kokiems aukštesniems jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygų standartams.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Be atitinkamų Direktyvos 2009/13/EB priede išdėstytų terminų apibrėžčių, šioje direktyvoje vartojama ši termino apibrėžtis:
atitinkamos 2006 m. Konvencijos dalys- 2006 m. Konvencijos dalys, kurių turinys laikomas atitinkančiu Direktyvos 2009/13/EB priedo nuostatas.
3 straipsnis
Atitikties stebėsena
1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyti veiksmingi ir tinkami vykdymo užtikrinimo ir stebėsenos mechanizmai, įskaitant patikrinimus 2006 m. Konvencijoje numatytais intervalais, kad būtų garantuojama, kad jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygos su jų vėliava plaukiojančiuose laivuose atitinka ir toliau atitiktų atitinkamų 2006 m. Konvencijos dalių reikalavimus.
2. Laivų, kurių bendroji talpa yra mažesnė nei 200 ir kurie neplaukioja tarptautiniais reisais, atveju valstybės narės gali, pasikonsultavusios su suinteresuotomis laivų savininkų ir jūrininkų organizacijomis, nuspręsti remiantis 2006 m. Konvencijos II straipsnio 6 dalimi pritaikyti stebėsenos mechanizmus, įskaitant patikrinimus, kad būtų atsižvelgta į specifines su tokiais laivais susijusias sąlygas.
3. Valstybės narės, vykdydamos savo įsipareigojimus pagal šį straipsnį, atitinkamais atvejais gali suteikti įgaliojimus viešosioms institucijoms ar kitoms organizacijoms, įskaitant kitos valstybės narės institucijas ar organizacijas, jeigu ji su tuo sutinka, kurias jos pripažįsta turinčiomis pakankamų gebėjimų, kompetentingomis ir nepriklausomomis atlikti patikrinimus. Visais atvejais valstybei narei tenka visa atsakomybė už atitinkamų jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygų su tos valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose patikrinimą. Ši nuostata nedaro poveikio Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2009/15/EB (7).
4. Valstybės narės nustato aiškius tikslus ir standartus, apimančius jų patikrinimo sistemų administravimą, taip pat atitinkamas bendras vertinimo, kokiu mastu yra įgyvendinami tie tikslai ir laikomasi standartų, procedūras.
5. Valstybė narė užtikrina, kad jūrininkai, dirbantys su tos valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose, turėtų galimybę gauti Susitarimo kopiją. Galimybė jį gauti gali būti suteikta elektroniniu būdu.
4 straipsnis
Už atitikties stebėseną atsakingi darbuotojai
1. Valstybės narės užtikrina, kad darbuotojai, įskaitant institucijų ar kitų organizacijų (pripažintų organizacijų, kaip apibrėžta 2006 m. Konvencijoje) personalą, kuriems suteikti įgaliojimai atlikti patikrinimus pagal 3 straipsnio 3 dalį ir kurie įpareigoti tikrinti, ar tinkamai įgyvendinamos atitinkamos 2006 m. Konvencijos dalys, turėtų reikiamą kvalifikaciją, gebėjimus, kompetenciją, visus teisinius įgaliojimus, statusą ir būtų nepriklausomi, kiek tai būtina arba pageidaujama, kad jie galėtų atlikti tą patikrinimą ir užtikrinti, kad būtų laikomasi atitinkamų 2006 m. Konvencijos dalių. Pagal 2006 m. Konvenciją inspektoriams suteikiami įgaliojimai imtis reikiamų priemonių uždrausti laivui išplaukti iš uosto tol, kol nesiimama būtinų veiksmų.
2. Visi su patikrinimais susiję suteikti įgaliojimai bent jau suteikia teisę pripažintai organizacijai reikalauti pašalinti jos nustatytus su jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygomis susijusius trūkumus ir tuo tikslu atlikti patikrinimus uosto valstybės prašymu.
3. Kiekviena valstybė narė nustato:
a)
sistemą, kuri užtikrintų pripažintų organizacijų atlikto darbo tinkamumą, įskaitant informaciją apie visus taikytinus nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus bei atitinkamus tarptautinius dokumentus; ir
b)
bendravimo su tokiomis organizacijoms ir jų priežiūros procedūras.
4. Kiekviena valstybė narė Tarptautiniam darbo biurui pateikia naujausią pripažintų organizacijų, įgaliotų veikti jos vardu, sąrašą ir nuolat šį sąrašą atnaujina. Sąraše nurodomos funkcijos, kurias pripažintos organizacijos įgaliotos atlikti.
5 straipsnis
Skundų laive procedūros, skundų nagrinėjimas ir taisomosios priemonės
1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad jos įstatymuose ar kituose teisės aktuose būtų nustatytos atitinkamos skundų laive procedūros.
2. Jeigu valstybė narė gauna skundą, kuris jai neatrodo akivaizdžiai nepagrįstas, arba gauna įrodymų, kad su jos vėliava plaukiojantis laivas nesilaiko atitinkamų 2006 m. Konvencijos dalių reikalavimų, arba esama didelių jos įgyvendinimo priemonių trūkumų, ta valstybė narė imasi priemonių tokioms aplinkybėms ištirti ir užtikrina, kad būtų imtasi veiksmų nustatytiems trūkumams pašalinti.
3. Darbuotojai, nagrinėjantys skundus arba apie juos sužinoję, neatskleidžia jokio nusiskundimo ar skundo, kuriame tvirtinama, kad jūrininkų gyvenimo ir darbo sąlygoms kyla pavojus arba neužtikrinamos tinkamos sąlygos arba kad pažeidžiami įstatymai ir kiti teisės aktai, šaltinio, o laivo savininkui, laivo savininko atstovui ar laivo operatoriui nepraneša, kad patikrinimas buvo atliekamas dėl tokio nusiskundimo ar skundo.
6 straipsnis
Ataskaitos
1. Komisija į savo ataskaitas, kurios turi būti rengiamos vadovaujantis Direktyvos 2009/21/EB 9 straipsniu, įtraukia klausimus, kuriems taikoma ši direktyva.
2. Komisija ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d. pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl 2006 m. Konvencijos 5.3 taisyklės dėl su darbo suteikimu susijusių įsipareigojimų įgyvendinimo ir taikymo. Prireikus ataskaitoje gali būti pateikta pasiūlymų dėl gyvenimo ir darbo sąlygų jūrų sektoriuje gerinimo priemonių.
7 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2015 m. kovo 31 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodų darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
8 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
9 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2013 m. lapkričio 20 d.