NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU, EURATOM) č. 883/2013
ze dne 11. září 2013
o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 325 této smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Orgány Unie a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Unie a boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu tyto zájmy. Odpovědnost Komise je z tohoto hlediska úzce spjata s jejím úkolem plnit rozpočet podle článku 317 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a význam této činnosti potvrzuje článek 325 Smlouvy o fungování EU.
(2)
K uskutečnění uvedeného cíle je třeba použít všechny dostupné prostředky, především v souvislosti s vyšetřovacími úkoly přenesenými na úroveň Unie, při zachování současného rozdělení a vyvážení odpovědností mezi Unií a členskými státy.
(3)
Za účelem posílení prostředků pro boj proti podvodům a při zachování zásady samostatnosti vnitřní organizace každého orgánu zřídila Komise rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (3) v rámci svých vlastních útvarů Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „úřad“), pověřený správním vyšetřováním podvodů. Komise úřadu poskytla plnou nezávislost při plnění jeho vyšetřovací funkce. Podle rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom má úřad za účelem vyšetřování vykonávat pravomoci svěřené právem Unie.
(4)
Za účelem právní úpravy vyšetřování prováděných úřadem bylo přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 (4). Aby se posílila efektivita vyšetřovacích činností úřadu a s ohledem na hodnocení činnosti úřadu ze strany orgánů Unie, zejména hodnotící zprávu Komise z dubna roku 2003 a zvláštní zprávy Účetního dvora č. 1/2005 (5) a č. 2/2011 (6) o řízení úřadu, je třeba stávající právní rámec pozměnit.
(5)
Působnost úřadu by měla zahrnovat provádění vyšetřování v rámci orgánů, institucí a subjektů zřízených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) a výkon vyšetřovací pravomoci svěřené Komisi příslušnými akty Unie, jakož i poskytování pomoci Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány. Na základě své operační praxe v této oblasti by úřad měl rovněž přispívat k vytváření a rozvoji metod pro předcházení podvodům, úplatkářství i jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pro boj proti nim.
(6)
Příslušnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, se týká vedle ochrany finančních zájmů všech činností spojených s ochranou zájmů Unie před nedovoleným jednáním, které by mohlo vést ke správnímu nebo trestnímu řízení.
(7)
Uplatňováním tohoto nařízení by neměla být dotčena rozsáhlejší ochrana, jež může vyplývat z ustanovení Smluv.
(8)
S ohledem na nutnost posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie by měl mít úřad možnost provádět vnitřní vyšetřování ve všech orgánech, institucích a jiných subjektech.
(9)
V souvislosti s vnějším vyšetřováním je vhodné svěřit úřadu výkon pravomocí svěřených Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (7). Dále je vhodné umožnit úřadu výkon ostatních pravomocí svěřených Komisi za účelem kontrol a inspekcí na místě v členských státech, především za účelem odhalení nesrovnalostí podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (8).
(10)
Efektivita činnosti úřadu závisí z velké části na spolupráci s členskými státy. Je třeba, aby členské státy určily své příslušné orgány, které budou schopny poskytnout úřadu potřebnou podporu při výkonu jeho úkolů. V případech, kdy členské státy nezřídily zvláštní útvar na vnitrostátní úrovni, jehož úkolem by bylo koordinovat ochranu finančních zájmů Unie a boj proti podvodům, měla by být určena služba („koordinační služba pro boj proti podvodům“), která by usnadňovala účinnou spolupráci a výměnu informací s úřadem.
(11)
Úřad by měl mít v rámci vnějších vyšetřování přístup k veškerým relevantním informacím, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů Unie.
(12)
Vyšetřování by měla být prováděna v souladu se Smlouvami, a zejména s Protokolem č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, a při dodržování služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie stanoveného v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (9) (dále jen „služební řád“) a statutu poslanců Evropského parlamentu, jakož i při plném dodržování lidských práv a základních svobod, zejména zásady spravedlnosti, práva osob na vyjádření se ke skutečnostem, které se jich týkají, a zásady, že závěry vyšetřování mohou být založeny pouze na skutečnostech s důkazní hodnotou. Za tímto účelem by měly orgány, instituce a subjekty stanovit podmínky, za kterých mají být vnitřní vyšetřování prováděna.
(13)
Vnitřní vyšetřování mohou být prováděna pouze tehdy, má-li úřad zaručený vstup do všech prostor orgánů, institucí a jiných subjektů a ke všem jejich informacím a dokumentům.
(14)
Je třeba, aby přesnost informací, které v rámci své působnosti úřad obdrží, byla okamžitě vyhodnocena. Za tímto účelem by měl mít úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ.
(15)
Je třeba stanovit konkrétní povinnost úřadu poskytovat informace orgánům, institucím a jiným subjektům o probíhajících vyšetřováních v případě, že se vyšetřovaný případ týká některého úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka, nebo v případě, že může ochrana finančních zájmů Unie vyžadovat přijetí preventivních opatření.
(16)
Je třeba stanovit jasná pravidla, která umožní orgánům, institucím a jiným subjektům rychle prošetřit případy, do nichž se úřad rozhodne nezasahovat, ale která současně potvrdí prioritní pravomoc úřadu vést vnitřní vyšetřování ve věcech týkajících se finančních zájmů Unie.
(17)
Za účelem zajištění nezávislosti úřadu při plnění úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením, by měl mít jeho generální ředitel možnost zahájit vyšetřování z vlastního podnětu. Pokud úřad provádí vyšetřování, neměly by příslušné orgány, instituce a jiné subjekty vést souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
(18)
Vyšetřování by měl řídit generální ředitel úřadu zcela nezávisle na orgánech, institucích a jiných subjektech a na dozorčím výboru. Za tímto účelem by měl mít generální ředitel možnost přijmout obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady by měly pro zaměstnance stanovit praktická vodítka, pokud jde o vedení vyšetřování, a procesní záruky a práva dotčených osob nebo svědků, podrobné informace ohledně vnitřního poradního a kontrolního postupu, jimiž se je třeba řídit, včetně kontroly souladu s právem. V zájmu větší transparentnosti v souvislosti s vedením vyšetřování by tyto obecné zásady měly být veřejnosti zpřístupněny na internetových stránkách úřadu. Uvedené obecné zásady by neměly zakládat či měnit jakákoli práva nebo povinnosti vyplývající z tohoto nařízení.
(19)
V souladu s článkem 21 služebního řádu by zaměstnanci úřadu měli vést vyšetřování v souladu s obecnými zásadami vyšetřovacích postupů a na základě individuálních pokynů generálního ředitele úřadu k jednotlivým případům.
(20)
V souladu se služebním řádem by zaměstnanci úřadu měli své vyšetřovací úkoly vykonávat zcela nezávisle a vyhnout se střetu zájmů. Zaměstnanci úřadu by měli generálního ředitele okamžitě informovat, pokud se určité vyšetřování týká záležitosti, na níž mají jakékoliv osobní zájmy, které by mohly omezit jejich nezávislost nebo by takto mohly být vnímány, zejména pokud byli do vyšetřované záležitosti zapojeni jiným způsobem.
(21)
Vnější a vnitřní vyšetřování prováděná úřadem se částečně řídí odlišnými pravidly. Úřadu by však mělo být dovoleno, aby, kdykoli je to nezbytné, kombinoval v rámci jednoho vyšetřování prvky vnějšího i vnitřního vyšetřování, aniž by musel zahajovat dvě samostatná vyšetřování.
(22)
V zájmu právní jistoty je nezbytné přesně vymezit procesní záruky použitelné při vyšetřováních vedených úřadem, a to s ohledem na správní povahu těchto vyšetřování.
(23)
Procesní záruky a základní práva dotčených osob a svědků by měly být dodržovány bez jakékoli diskriminace vždy a ve všech fázích vnějšího i vnitřního vyšetřování, a to zejména při sdělování informací o probíhajícím vyšetřování. Při poskytování jakýchkoli informací o vyšetřováních prováděných úřadem Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru, a to jak v případě dvoustranného sdělování informací, tak v rámci výměny názorů, by měla být dodržována důvěrnost vyšetřování, zákonná práva dotčených osob a případně vnitrostátní předpisy vztahující se na soudní řízení. Informace předané nebo obdržené během vyšetřování by měly být zpracovávány v souladu s právem Unie v oblasti ochrany údajů. Výměny informací by měly probíhat v souladu se zásadou přiměřenosti a zásadou „vědět jen to nejnutnější“.
(24)
V zájmu posílení ochrany individuálních práv vyšetřovaných osob by v závěrech nemělo být uváděno jméno dotčené osoby, aniž byla této osobě dána možnost vyjádřit se ke skutečnostem, které se jí týkají.
(25)
Generální ředitel by měl dohlížet na to, aby při jakémkoli sdělování informací veřejnosti byla dodržována zákonná práva dotčených osob.
(26)
Úřad i orgány, instituce a jiné subjekty účastnící se vyšetřování by měly chránit svobodu projevu v souladu s Listinou základních práv Evropské unie a novinářské zdroje.
(27)
Generální ředitel by měl zajišťovat ochranu osobních údajů a dodržování důvěrnosti informací získaných v průběhu vyšetřování. Úředníkům a ostatním zaměstnancům Unie by měla být zajištěna stejná právní ochrana, jaká je stanovena ve služebním řádu.
(28)
K zajištění toho, aby byly výsledky vyšetřování prováděných úřadem zohledňovány a aby byla přijata nezbytná následná opatření, je nezbytné stanovit, že zprávy mohou představovat důkazní materiály přípustné ve správním nebo soudním řízení. Za tímto účelem by tyto zprávy měly být vypracovávány v souladu s pravidly platnými pro vypracování úředních zpráv v členských státech.
(29)
V případě, že by skutečnosti uvedené v závěrečné zprávě z vnitřního vyšetřování mohly být základem pro trestní stíhání, by měly být informace v tomto směru předány soudním orgánům dotčeného členského státu. V doporučeních připojených k závěrečné zprávě z vyšetřování by měl generální ředitel uvést, zda by vzhledem k povaze skutečností a k rozsahu jejich finančního dopadu bylo možné dále postupovat účinněji prostřednictvím vnitřních opatření orgánu, instituce nebo subjektu.
(30)
V případech, kdy generální ředitel předá soudním orgánům dotčeného členského státu informace získané úřadem v průběhu vnitřních vyšetřování, by tímto předáním informací neměla být dotčena následná právní kvalifikace ze strany vnitrostátního soudního orgánu, pokud jde o nezbytnost vyšetřovacích postupů.
(31)
Je na příslušných orgánech členských států nebo popřípadě orgánech, institucích a jiných subjektech, aby rozhodly, jaká opatření by měla být po dokončení vyšetřování učiněna na základě závěrečné zprávy vypracované úřadem.
(32)
Úřad by měl za účelem zlepšení své efektivity vědět, jaké důsledky byly vyvozeny ze závěrů jeho vyšetřování. Orgánům, institucím a jiným subjektům Unie a případně příslušným orgánům členských států by proto měla být uložena povinnost informovat úřad na jeho žádost o případných opatřeních přijatých v návaznosti na informace, které jim úřad předal.
(33)
S ohledem na významné výhody plynoucí z intenzivnější spolupráce mezi úřadem, Eurojustem, Europolem a příslušnými orgány členských států by úřad měl mít možnost uzavřít s nimi správní ujednání, jejichž cílem může být zejména usnadnění praktické spolupráce a výměna informací o technických a operačních záležitostech, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(34)
Aby mohlo dojít k posílení spolupráce mezi úřadem, Eurojustem a příslušnými orgány členských států ve vztahu ke skutečnostem, které mohou být předmětem trestního vyšetřování, měl by úřad informovat Eurojust zejména o těch případech, kdy existuje podezření na podvod, úplatkářství nebo jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost. Jestliže je k informacím připojena výzva k provedení konkrétních trestněprávních vyšetřovacích úkonů, měly by být tyto informace předány příslušným orgánům dotčených členských států v příslušných případech předtím, než jimi poskytnuté informace úřad předá Eurojustu nebo Europolu.
(35)
V zájmu úspěšné spolupráce úřadu, příslušných orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, příslušných orgánů členských států, příslušných orgánů ze třetích zemí a mezinárodních organizací by mělo docházet ke vzájemné výměně informací. Tato výměna informací by měla probíhat v souladu se zásadami důvěrnosti a pravidly o ochraně údajů stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10). Úřad by měl zejména ověřit, že příjemce má příslušné pravomoci a že předání údajů je nezbytné. Výměny informací s Eurojustem by měly probíhat v mezích působnosti Eurojustu, který se týká koordinace v případech závažné trestné činnosti, jež přesahují hranice jednotlivých zemí.
(36)
S ohledem na objem finančních prostředků Unie vyčleněných pro odvětví vnější pomoci, na počet vyšetřování, která úřad v tomto odvětví vede, i na mezinárodní spolupráci pro účely vyšetřování by měl mít úřad při plnění svých úkolů možnost zajistit si případně v koordinaci s jinými příslušnými útvary prostřednictvím správních ujednání praktickou pomoc příslušných orgánů ve třetích zemích a mezinárodních organizací, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(37)
Úřad by měl být při plnění svých úkolů nezávislý. K posílení této nezávislosti by vyšetřovací funkce úřadu měla podléhat pravidelné kontrole ze strany dozorčího výboru složeného z nezávislých samostatných osob, které jsou vysoce kvalifikovány v oblastech působnosti úřadu. Dozorčí výbor by neměl zasahovat do probíhajících vyšetřování. K jeho úkolům by rovněž mělo patřit napomáhání generálními řediteli při výkonu jeho povinností.
(38)
Je zapotřebí stanovit kritéria a postupy pro jmenování členů dozorčího výboru a dále upřesnit úkoly dozorčího výboru, které vyplývají z jeho působnosti.
(39)
Měl by být vypracován rezervní seznam kandidátů, kteří by mohli nahradit členy dozorčího výboru na zbývající část funkčního období v případě, že jeden nebo více členů odstoupí z funkce, zemře nebo se stane jinak neschopným výkonu svých úkolů.
(40)
Aby mohl dozorčí výbor vykonávat svoje poslání účinně, měl by úřad zaručit nezávislé fungování jeho sekretariátu.
(41)
Mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí by měla jednou ročně proběhnout výměna názorů. Předmětem této výměny názorů by měly být mimo jiné strategické priority politiky v oblasti vyšetřování a efektivita práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti, aniž by došlo k jakémukoli zásahu do jeho nezávislosti při vedení vyšetřování. Příprava na výměnu názorů by měla proběhnout na technické úrovni a měla by v nezbytném rozsahu zahrnovat přípravné setkání příslušných útvarů dotčených orgánů. Při projednávání efektivity práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti by orgány účastnící se výměny názorů měly mít možnost se zabývat statistickými informacemi o opatřeních navazujících na vyšetřování ze strany úřadu a na informace předané úřadem.
(42)
V zájmu zajištění úplné nezávislosti fungování úřadu by jeho generální ředitel měl být jmenován na neobnovitelné funkční období sedmi let.
(43)
Funkce generálního ředitele úřadu je zvláště důležitá rovněž pro Evropský parlament a Radu. Osoba jmenovaná generálním ředitelem by měla mít co nejširší podporu a uznání ze strany Evropského parlamentu, Rady a Komise. Komise by proto měla usilovat o to, aby v rámci postupu konzultace dosáhla s Evropským parlamentem a Radou vzájemné dohody.
(44)
Výzva k podávání přihlášek na místo generálního ředitele by měla být zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Výzvu k podávání přihlášek by měla vypracovat Komise na základě výsledku úzkých konzultací s Evropským parlamentem a Radou. Výzva by měla obsahovat kritéria pro výběr, včetně požadavků, jež by uchazeči o místo generálního ředitele měli splňovat.
(45)
Generální ředitel by měl pravidelně informovat dozorčí výbor o případech, u kterých byly předány informace soudním orgánům členských států, a o celkovém počtu případů úřadu, jimiž se tyto soudní orgány dotčených členských států zabývaly v návaznosti na vyšetřování provedené úřadem.
(46)
S ohledem na zkušenosti z operativní činnosti by bylo vhodné umožnit generálnímu řediteli úřadu pověřit výkonem některých svých funkcí jednoho nebo více zaměstnanců úřadu.
(47)
Generální ředitel by měl zavést vnitřní poradní a kontrolní mechanismus, včetně kontroly souladu s právem, který se bude zejména týkat povinnosti dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států.
(48)
V zájmu zajištění nezávislosti úřadu by Komise měla rozhodnout o přenesení náležitých pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na generálního ředitele.
(49)
Toto nařízení žádným způsobem nesnižuje pravomoci a odpovědnost členských států přijímat opatření k boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Pověření nezávislého úřadu vedením vnějších správních vyšetřování v této oblasti je plně v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
(50)
V případě zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce by Komise měla posoudit nutnost změny tohoto nařízení.
(51)
Toto nařízení dodržuje základní práva a je v souladu zejména se zásadami uznanými Listinou základních práv Evropské unie.
(52)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který své stanovisko předložil dne 1. června 2011 (11).
(53)
Vzhledem ke značnému počtu nezbytných změn by mělo být nařízení (ES) č. 1073/1999 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(54)
Podle čl. 106a odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o ESAE“), která rozšiřuje používání článku 325 Smlouvy o fungování EU na Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom), by měla být pravidla pro vyšetřování vedená úřadem, pokud jde o Unii, použitelná i pro Euratom. Podle čl. 106a odst. 2 Smlouvy o ESAE je nutné odkazy na Unii v článku 325 Smlouvy o fungování EU chápat jako odkazy na Euratom, a odkazy na Unii obsažené v tomto nařízení v sobě tudíž zahrnují, pokud to kontext vyžaduje, odkazy na Euratom. Nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (12) by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a úkoly
1. Za účelem posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen souhrnně „Unie“, pokud to kontext vyžaduje) vykonává Evropský úřad pro boj proti podvodům, zřízený rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (dále jen „úřad“), pravomoci týkající se vyšetřování svěřené Komisi:
a)
příslušnými akty Unie a
b)
příslušnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci, které Unie uzavřela se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
2. Úřad zajišťuje pomoc Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány za účelem koordinace jejich opatření zaměřených na ochranu finančních zájmů Unie před podvody. Úřad přispívá k vytváření a rozvoji metod prevence a boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Úřad podporuje a koordinuje sdílení operačních zkušeností a osvědčených procesních postupů se členskými státy a mezi nimi v oblasti ochrany finančních zájmů Unie a rovněž podporuje společné kroky v boji proti podvodům uskutečňované členskými státy na dobrovolném základě.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny:
a)
Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie;
b)
statut poslanců Evropského parlamentu;
c)
služební řád;
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001.
4. V rámci orgánů, institucí a jiných subjektů založených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) provádí úřad správní vyšetřování za účelem boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Vyšetřuje proto závažné skutečnosti související s výkonem služebních povinností, které by mohly znamenat zanedbání povinností ze strany úředníků a zaměstnanců Unie, jež by mohlo vést k disciplinárnímu, popřípadě trestnímu stíhání, nebo zanedbání obdobných povinností členy orgánů a institucí, vedoucími pracovníky jiných subjektů nebo pracovníky orgánů, institucí a subjektů, na které se nevztahuje služební řád (dále společně jen „úředníci, jiní zaměstnanci, členové orgánů nebo institucí, vedoucí jiných subjektů nebo pracovníci“).
5. Za účelem uplatňování tohoto nařízení mohou příslušné orgány členských států a orgány, instituce a jiné subjekty uzavřít s úřadem správní ujednání. Tato správní ujednání se mohou týkat zejména předávání informací a provádění vyšetřování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančními zájmy Unie“ příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahuje rozpočet Evropské unie, a příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahují rozpočty orgánů, institucí a jiných subjektů a rozpočty jimi spravované a kontrolované;
2)
„nesrovnalostí“„nesrovnalost“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95;
3)
„podvodem, úplatkářstvím a jiným protiprávním jednáním ohrožujícím finanční zájmy Unie“ podvod, úplatkářství a jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie ve smyslu příslušných právních aktů Unie;
4)
„správním vyšetřováním“ (dále jen „vyšetřování“) jakákoli inspekce, kontrola a jiné opatření prováděné úřadem podle článků 3 a 4 za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 a případně označení vyšetřovaných činností za nedovolené; těmito vyšetřováními nejsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států zahájit trestní stíhání;
5)
„dotčenou osobou“ jakákoli osoba nebo hospodářský subjekt, které jsou podezřelé z toho, že se dopustily podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie, a které jsou proto vyšetřovány úřadem;
6)
„hospodářským subjektem“ hospodářský subjekt ve smyslu nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96;
7)
„správními ujednáními“ ujednání technické nebo operační povahy uzavřená úřadem, jejichž cílem může být zejména usnadnění spolupráce a výměny informací mezi stranami těchto ujednání a jež nezakládají další právní povinnosti.
Článek 3
Vnější vyšetřování
1. Úřad vykonává pravomoc svěřenou Komisi nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 provádět kontroly a inspekce na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
V rámci své vyšetřovací funkce provádí úřad kontroly a inspekce podle čl. 9 odst. 1 nařízení (Euratom, ES) č. 2988/95 a podle odvětvových předpisů, na něž se odkazuje v čl. 9 odst. 2 výše uvedeného nařízení, v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
2. Za účelem zjištění podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie v souvislosti s dohodou o grantu nebo rozhodnutím či smlouvou týkající se financování ze strany Unie má úřad v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 oprávnění provádět kontroly a inspekce na místě u hospodářských subjektů.
3. Během kontrol a inspekcí na místě jednají zaměstnanci úřadu podle příslušných právních předpisů Unie, v souladu s pravidly a zvyklostmi dotyčného členského státu a v souladu s procesními zárukami uvedenými v tomto nařízení.
Příslušný orgán dotčeného členského státu poskytne na žádost úřadu zaměstnancům úřadu pomoc nezbytnou k účinnému splnění jejich úkolů, upřesněných v písemném zmocnění uvedeném v čl. 7 odst. 2. Jestliže tato pomoc vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení soudního orgánu, musí být o toto povolení požádáno.
Dotčený členský stát dbá v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 na to, aby byl zaměstnancům úřadu umožněn přístup ke všem informacím a dokumentům týkajícím se skutečností, které jsou předmětem vyšetřování a jsou nezbytné pro efektivní a účinné provedení kontrol a inspekcí na místě, a to za stejných podmínek jako příslušným orgánům tohoto členského státu a v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy.
4. Pro účely tohoto nařízení určí členské státy službu (dále jen „koordinační služba pro boj proti podvodům“), která bude napomáhat účinné spolupráci a výměně informací včetně informací operační povahy s úřadem. V příslušných případech a v souladu s vnitrostátním právem může být koordinační služba pro boj proti podvodům považována za příslušný orgán pro účely tohoto nařízení.
5. V případě, že je to nutné pro účely zjištění, zda došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, má úřad v průběhu vnějšího vyšetřování přístup ke všem relevantním informacím, které souvisejí s vyšetřovanými skutečnostmi a které mají orgány, instituce a subjekty v držení, včetně informací v databázích. Za tímto účelem se použijí ustanovení čl. 4 odst. 2 a 4.
6. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnější vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat příslušné orgány dotčených členských států, případně příslušné útvary Komise.
Aniž jsou dotčeny odvětvové předpisy, na které se odkazuje v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, zajistí příslušné orgány dotčených členských států, že budou podniknuty vhodné kroky v souladu s vnitrostátním právem, na nichž se může úřad podílet. Příslušné orgány dotčených členských států na požádání informují úřad o podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací, jak je uvedeno v prvním pododstavci tohoto odstavce.
Článek 4
Vnitřní vyšetřování
1. V oblastech uvedených v článku 1 provádí úřad správní vyšetřování uvnitř orgánů, institucí a jiných subjektů (dále jen „vnitřní vyšetřování“).
Tato vnitřní vyšetřování se provádějí v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením a rozhodnutími přijatými daným orgánem, institucí nebo jiným subjektem.
2. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1:
a)
má úřad právo na okamžitý a neohlášený přístup k jakýmkoli relevantním informacím, včetně informací v databázích, drženým orgány, institucemi nebo jinými subjekty a právo na okamžitý a neohlášený přístup do jejich prostor. Úřad má možnost kontrolovat účetnictví orgánů, institucí a jiných subjektů. Úřad může pořizovat kopie a získávat výtahy z každého dokumentu a z obsahu každého nosiče informací, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, a v případě potřeby si ponechat tyto dokumenty nebo informace, hrozí-li nebezpečí jejich zmizení;
b)
úřad může od úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků požadovat ústní poskytnutí informací, mimo jiné i formou výslechu, a písemné poskytnutí informací.
3. V souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 může úřad provádět kontroly a inspekce na místě v prostorách hospodářských subjektů, aby získal přístup k relevantním informacím o skutečnostech, které jsou předmětem vnitřního vyšetřování.
4. Orgány, instituce a jiné subjekty jsou informovány, pokud zaměstnanci úřadu provádějí v jejich prostorách vnitřní vyšetřování nebo nahlížejí do dokumentů nebo žádají informace, které mají tyto orgány, instituce a jiné subjekty v držení. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení, může úřad kdykoli předat příslušnému orgánu, instituci nebo jinému subjektu informace získané při vnitřních vyšetřováních.
5. Orgány, instituce a jiné subjekty zavedou vhodné postupy a přijmou potřebná opatření k tomu, aby byla ve všech fázích vnitřního vyšetřování zajištěna důvěrnost.
6. Pokud se při vnitřním vyšetřování zjistí, že by dotčenou osobou mohl být některý z úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků, je o tom informován orgán, instituce nebo jiný subjekt, ke kterému tato osoba patří.
V případech, kdy důvěrnost vnitřního vyšetřování nemůže být zajištěna obvyklými způsoby komunikace, použije úřad k podání informací vhodné alternativní cesty.
Ve výjimečných případech lze na základě odůvodněného rozhodnutí generálního ředitele, které bude po uzavření vyšetřování předáno dozorčímu výboru, poskytnutí těchto informací pozdržet.
7. Rozhodnutí, které má podle odstavce 1 přijmout každý orgán, instituce nebo jiný subjekt, obsahuje zejména pravidlo týkající se povinnosti úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků spolupracovat s úřadem a poskytovat mu informace, přičemž musí být zajištěna důvěrnost vnitřního vyšetřování.
8. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnitřní vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt na požádání informují úřad o veškerých podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací.
V případě potřeby informuje úřad také příslušné orgány dotčeného členského státu. V tomto případě se uplatní procesní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 4 druhém a třetím pododstavci. Rozhodnou-li se příslušné orgány na základě informací, které jim byly poskytnuty, podniknout jakékoli kroky v souladu s vnitrostátním právem, informují o nich na požádání úřad.
Článek 5
Zahájení vyšetřování
1. Generální ředitel může zahájit vyšetřování v případě, že existuje dostatečně závažné podezření, které může být založeno i na informacích od třetí osoby nebo na anonymních informacích, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Rozhodnutí generálního ředitele zahájit nebo nezahájit vyšetřování zohledňuje priority politiky v oblasti vyšetřování a roční plán řízení úřadu stanovené podle čl. 17 odst. 5. Toto rozhodnutí rovněž zohledňuje potřebu účinného využívání zdrojů úřadu a přiměřenosti použitých prostředků. V případě vnitřních vyšetřování je třeba brát zvláštní ohled na to, který orgán, instituce nebo jiný subjekt se nachází v nejvýhodnější pozici k jejich vedení, a to zejména na základě povahy skutečností, skutečného nebo potenciálního finančního dopadu případu a pravděpodobnosti následných soudních opatření.
2. Rozhodnutí o zahájení vnějšího vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost dotčeného členského státu nebo jakéhokoliv orgánu, instituce nebo jiného subjektu Unie.
Rozhodnutí o zahájení vnitřního vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost jednoho z orgánů, institucí nebo jiných subjektů, ve kterých má vyšetřování probíhat, nebo na žádost členského státu.
3. Zvažuje-li generální ředitel, zda zahájí vnitřní vyšetřování na žádost podle odstavce 2, nebo vede-li úřad vnitřní vyšetřování, dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty nezahájí souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
4. Rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování se přijme do dvou měsíců ode dne, kdy byla úřadu doručena žádost podle odstavce 2. Rozhodnutí se neprodleně oznámí členskému státu, orgánu, instituci nebo jinému subjektu, které žádost podaly. Rozhodnutí o nezahájení vyšetřování musí být odůvodněno. Jestliže tato dvouměsíční lhůta uplyne, aniž úřad přijal rozhodnutí, má se za to, že se úřad rozhodl vyšetřování nezahájit.
V případě, že úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, který jedná v souladu s článkem 22a služebního řádu, poskytne úřadu informace týkající se podezření na podvod či nesrovnalost, úřad ho informuje o rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování v souvislosti s předmětnými skutečnostmi.
5. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnitřní vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu s pravidly, která se na daný orgán, instituci nebo jiný subjekt vztahují. Úřad se případně dohodne s orgánem, institucí nebo jiným subjektem na vhodných opatřeních na ochranu důvěrnosti zdroje těchto informací, a je-li to nutné, požádá o poskytnutí informací ohledně následně přijatých opatření.
6. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnější vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace příslušným orgánům dotčeného členského státu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu se svými vnitrostátními předpisy. V případě potřeby úřad rovněž informuje dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt.
Článek 6
Přístup k informacím v databázích před zahájením vyšetřování
1. Je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ, má úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů. Toto právo na přístup musí být uplatněno ve lhůtě, kterou úřad stanoví a která je nezbytná k urychlenému posouzení tvrzení. Při uplatňování tohoto práva na přístup dodržuje úřad zásady nezbytnosti a přiměřenosti.
2. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt musí loajálně spolupracovat tím, že úřadu umožní získat veškeré relevantní informace za podmínek, jež budou uvedeny v rozhodnutích přijatých podle čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Postup při vyšetřování
1. Vyšetřování řídí generální ředitel, v příslušných případech na základě písemných pokynů. Vyšetřování vedou pod jeho řízením zaměstnanci úřadu, které určil.
2. Zaměstnanci úřadu provádějí své úkoly po předložení písemného zmocnění, ve kterém je uvedena jejich totožnost a jejich funkce. Generální ředitel vydá toto zmocnění, v němž jsou uvedeny předmět a účel vyšetřování, právní základ pro provádění tohoto vyšetřování a vyšetřovací pravomoci, které z tohoto základu vyplývají.
3. Příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátními předpisy poskytují zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, aby jim umožnily efektivně plnit jejich úkoly.
Orgány, instituce a jiné subjekty zajistí, aby jejich úředníci, jiní zaměstnanci, členové, vedoucí a pracovníci poskytovali zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, jež jim umožní efektivně plnit jejich úkoly.
4. Jestliže jsou v určitém vyšetřování současně vnější i vnitřní prvky, uplatní se odpovídajícím způsobem články 3 a 4.
5. Vyšetřování probíhá bez přerušení po dobu, která musí být přiměřená okolnostem a složitosti případu.
6. Pokud se při vyšetřování zjistí, že by mohlo být vhodné přijmout preventivní správní opatření k ochraně finančních zájmů Unie, informuje úřad neprodleně dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt o probíhajícím vyšetřování. Předávané informace obsahují následující údaje:
a)
totožnost dotčeného úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka a shrnutí předmětných skutečností;
b)
veškeré informace, které mohou dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu pomoci při rozhodování o tom, zda je vhodné přijmout preventivní správní opatření na ochranu finančních zájmů Unie;
c)
veškerá doporučená zvláštní opatření na ochranu důvěrnosti, zejména v případech, které vyžadují použití vyšetřovacích opatření, která spadají do pravomoci vnitrostátního soudního orgánu, nebo v případě vnějšího vyšetřování, do pravomoci vnitrostátního orgánu, v souladu s použitelnými vnitrostátními předpisy týkajícími se vyšetřování.
Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt mohou kdykoliv v úzké spolupráci s úřadem rozhodnout o přijetí jakýchkoli vhodných preventivních opatření, včetně opatření na ochranu důkazů, a o rozhodnutí přijmout tato opatření neprodleně informují úřad.
7. V nezbytných případech je na příslušných orgánech členských států, aby na žádost úřadu učinily vhodná preventivní opatření podle vnitrostátního práva, zejména opatření na zajištění důkazů.
8. Nelze-li vyšetřování skončit do 12 měsíců od zahájení, podává generální ředitel po uplynutí této lhůty 12 měsíců a poté každých šest měsíců dozorčímu výboru zprávu obsahující důvody a nápravná opatření navrhována s cílem vyšetřování urychlit.
Článek 8
Povinnost informovat úřad
1. Orgány, instituce a jiné subjekty předají neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie.
2. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu na jeho žádost nebo z vlastního podnětu všechny dokumenty a informace, které mají v držení a které souvisejí s vyšetřováním, jež úřad provádí.
3. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu další dokumenty nebo informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
Článek 9
Procesní záruky
1. Úřad v rámci svého vyšetřování shromažďuje důkazy ve prospěch i v neprospěch dotčené osoby. Vyšetřování musí být prováděna objektivně a nestranně a v souladu se zásadou presumpce neviny a procesními zárukami stanovenými v tomto článku.
2. Během vyšetřování může úřad kdykoliv vyslechnout dotčenou osobu nebo svědka. Vyslýchaná osoba má právo nevypovídat ve svůj neprospěch.
Výzva k výslechu musí být dotčené osobě zaslána nejméně deset pracovních dní před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. V posledně uvedeném případě nesmí být tato lhůta kratší než 24 hodin. Výzva obsahuje výčet práv dotčené osoby, zejména právo na pomoc osoby, kterou si sama zvolí.
Výzva k výslechu musí být svědkovi zaslána nejméně 24 hodin před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím svědek výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování.
Požadavky uvedené ve druhém a třetím pododstavci se nevztahují na záznam prohlášení v rámci kontrol a inspekcí na místě.
Pokud v průběhu výslechu nasvědčují zjištěné skutečnosti tomu, že svědek může být dotčenou osobou, výslech se ukončí. Okamžitě se uplatní procesní pravidla podle toho odstavce a podle odstavců 3 a 4. Svědek je neprodleně seznámen s právy, jež má jako dotčená osoba, a na požádání obdrží kopii záznamu jakýchkoli prohlášení, která v minulosti učinil. Dřívější prohlášení této osoby nesmí úřad proti ní použít, aniž jí nejprve poskytne příležitost se k jejich obsahu vyjádřit.
Úřad vyhotoví záznam výslechu a vyslýchané osobě umožní k tomuto záznamu přístup, aby ho vyslýchaná osoba mohla potvrdit nebo k němu připojit připomínky. Úřad poskytne dotčené osobě kopii tohoto záznamu.
3. Pokud se v rámci vyšetřování zjistí, že dotčenou osobou může být úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, je tato dotčená osoba v tomto smyslu informována, pokud tím není dotčen průběh vyšetřování nebo vyšetřovacích postupů spadajících do působnosti vnitrostátního soudního orgánu.
4. Aniž jsou dotčeny čl. 4 odst. 6 a čl. 7 odst. 6, jakmile je vyšetřování skončeno a předtím, než jsou vypracovány závěry, které se dotčené osoby jmenovitě týkají, musí být této osobě poskytnuta příležitost se ke skutečnostem, které se jí týkají, vyjádřit.
Za tímto účelem úřad dotčenou osobu vyzve, aby se vyjádřila buď písemně, nebo v rozhovoru s určenými zaměstnanci úřadu. Tato výzva musí obsahovat shrnutí skutečností, které se dotčené osoby týkají, informace požadované podle článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 45/2001, a dále lhůtu pro vyjádření, která nesmí být kratší než 10 pracovních dní od obdržení této výzvy. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. Závěrečná zpráva o vyšetřování musí na veškerá tato vyjádření odkazovat.
V náležitě odůvodněných případech, kdy je to nezbytné k zachování důvěrnosti vyšetřování nebo kdy se použijí vyšetřovací postupy, které spadají do působnosti vnitrostátního soudního orgánu, může generální ředitel rozhodnout, že splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření bude odloženo.
V případech uvedených v čl. 1 odst. 2 přílohy IX služebního řádu, jestliže orgán, instituce nebo subjekt na žádost generálního ředitele o odklad splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření nezareaguje do jednoho měsíce, má se za to, že odpověděl kladně.
5. Vyslýchaná osoba má právo používat kterýkoli z úředních jazyků orgánů Unie. Úředníci nebo jiní zaměstnanci Unie však mohou být vyzváni, aby použili některý z úředních jazyků orgánů Unie, který dobře ovládají.
Článek 10
Důvěrnost a ochrana údajů
1. Informace předané nebo získané v rámci vnějšího vyšetřování v jakékoli formě jsou chráněny podle předpisů, které se na tato vyšetřování vztahují.
2. Na informace předané nebo získané v rámci vnitřního vyšetřování v jakékoli formě se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny podle předpisů použitelných pro orgány Unie.
3. Dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty zajišťují dodržování důvěrnosti vyšetřování prováděných úřadem, zachování zákonných práv dotčených osob a v případě soudních řízení dodržování všech vnitrostátních předpisů vztahujících se na tato řízení.
4. Úřad může jmenovat v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 45/2001 inspektora ochrany údajů.
5. Generální ředitel zajistí, aby byly veškeré informace veřejnosti poskytovány neutrálním a nestranným způsobem a při zveřejňování byla dodržena důvěrnost vyšetřování a soulad se zásadami stanovenými v tomto článku a v čl. 9 odst. 1.
V souladu se služebním řádem se zaměstnanci úřadu zdrží jakéhokoli nedovoleného zveřejnění informací získaných při plnění svých povinností, pokud již tyto informace nebyly zveřejněny nebo veřejnosti zpřístupněny, a touto povinností jsou vázáni i po odchodu ze služby.
Článek 11
Zpráva o vyšetřování a opatření, jež mají být přijata po vyšetřování
1. Po dokončení vyšetřování vypracuje úřad pod vedením generálního ředitele zprávu. V této zprávě jsou uvedeny právní základ pro vyšetřování, procesní úkony, zjištěné skutečnosti a jejich předběžná právní kvalifikace, odhadovaný finanční dopad zjištěných skutečností, dodržení procesních záruk v souladu s článkem 9 a závěry vyšetřování.
Ke zprávě budou připojena doporučení generálního ředitele, zda je třeba přijmout opatření, či nikoliv. V těchto doporučeních jsou v příslušných případech uvedena veškerá disciplinární, správní, finanční nebo soudní opatření dotčených orgánů, institucí a subjektů a příslušných orgánů dotčených členských států, a zejména upřesněny odhadované částky, které mají být vymáhány, a předběžná právní kvalifikace zjištěných skutečností.
2. Při vypracovávání těchto zpráv a doporučení je nutné zohlednit vnitrostátní právo dotčeného členského státu. Takto vypracované zprávy představují stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované vnitrostátními správními kontrolory důkazy přípustné ve správním nebo soudním řízení členského státu, pokud je jejich použití nezbytné. Vztahují se na ně stejná pravidla hodnocení, jako tomu je u úředních zpráv vypracovaných vnitrostátními správními kontrolory, a mají stejnou důkazní hodnotu jako tyto zprávy.
3. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnějšího vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se podle předpisů o vnějších vyšetřováních předají příslušným orgánům dotčených členských států a v případě potřeby příslušným útvarům Komise.
4. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnitřního vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se předají dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu. Uvedený orgán, instituce nebo jiný subjekt přijme taková opatření především disciplinární nebo právní povahy, která jsou vzhledem k výsledkům vnitřního vyšetřování nezbytná, a uvědomí o nich úřad ve lhůtě, která je v doporučeních připojených ke zprávě stanovena, a to na žádost úřadu.
5. Jsou-li ve zprávě vypracované na základě vnitřního vyšetřování uvedeny skutečnosti, které by mohly být předmětem trestního stíhání, předají se tyto informace soudním orgánům dotčeného členského státu.
6. Příslušné orgány dotčených členských států zašlou na žádost úřadu včas informace o případných opatřeních přijatých v návaznosti na doporučení generálního ředitele podle odstavce 3 a v návaznosti na informace předané úřadem podle odstavce 5.
7. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud během vyšetřování nebyly zjištěny žádné důkazy proti dotčené osobě, generální ředitel vyšetřování týkající se dotčené osoby ukončí a o této skutečnosti ji do deseti pracovních dní vyrozumí.
8. Pokud o to informátor, který úřadu poskytl informace, jež vedly k vyšetřování nebo s ním souvisely, požádá, úřad může uvedeného informátora uvědomit o ukončení vyšetřování. Úřad však může takovouto žádost zamítnout, domnívá-li se, že by touto žádostí mohly být dotčeny oprávněné zájmy dotčené osoby, účinnost vyšetřování a opatření přijatých na jeho základě nebo požadavky na zachování důvěrnosti.
Článek 12
Výměna informací mezi úřadem a příslušnými orgány členských států
1. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení a ustanovení nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96, může úřad předat příslušným orgánům dotčených členských států informace získané při vnějších vyšetřováních, a to v dostatečném předstihu, tak aby mohly uskutečnit vhodné kroky v souladu se svým vnitrostátním právem.
2. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11, předá generální ředitel soudním orgánům dotčeného členského státu informace, které úřad v průběhu vnitřních vyšetřování získal o skutečnostech, jež spadají do příslušnosti vnitrostátního soudního orgánu.
V souladu s článkem 4, a aniž je dotčen článek 10, generální ředitel rovněž předá informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce včetně totožnosti dotčené osoby, shrnutí zjištěných skutečností, jejich předběžné právní kvalifikace a očekávaného dopadu na finanční zájmy Unie dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu.
Použije se čl. 9 odst. 4.
3. Aniž je dotčeno jejich vnitrostátní právo, informují příslušné orgány dotčeného členského státu úřad z vlastního podnětu nebo na jeho žádost včas o opatřeních přijatých na základě informací, které jim byly předány podle tohoto článku.
4. Úřad může předkládat důkazy v řízeních před vnitrostátními soudy v souladu s vnitrostátním právem a se služebním řádem.
Článek 13
Spolupráce úřadu s Eurojustem a Europolem
1. V rámci své působnosti chránit finanční zájmy Unie úřad podle potřeby spolupracuje s Eurojustem a s Evropským policejním úřadem (Europolem). Jestliže je to pro usnadnění této spolupráce nezbytné, dohodne se úřad s Eurojustem a Europolem na správních ujednáních. Tato pracovní ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací, včetně osobních údajů a utajovaných informací a na požádání i zpráv o pokroku.
Pokud to může podpořit a posílit koordinaci a spolupráci mezi vnitrostátními orgány pověřenými vyšetřováním a stíháním nebo pokud úřad předal příslušným orgánům členských států informace nasvědčující tomu, že mohlo dojít k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost, předá úřad relevantní informace Eurojustu, a to v mezích působnosti Eurojustu.
2. Úřad včas vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států, pokud informace jimi poskytnuté předává Eurojustu nebo Europolu.
Článek 14
Spolupráce s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi
1. Úřad může případně uzavřít správní ujednání s příslušnými orgány ve třetích zemích a s mezinárodními organizacemi. Úřad své kroky případně koordinuje s příslušnými útvary Komise a s Evropskou službou pro vnější činnost, a to zejména před uzavřením těchto ujednání. Tato ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací a na požádání i zpráv o pokroku.
2. Úřad vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států předtím, než informace jimi poskytnuté předá příslušným orgánům ve třetích zemích nebo mezinárodním organizacím.
Úřad vede evidenci veškerých případů předání osobních údajů včetně důvodů předání, v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 15
Dozorčí výbor
1. Dozorčí výbor pravidelně dohlíží na to, jak úřad plní svou vyšetřovací funkci, přičemž jeho cílem je posilovat nezávislost úřadu při řádném výkonu pravomocí, které mu jsou svěřeny tímto nařízením.
Dozorčí výbor zejména dohlíží na vývoj v oblasti uplatňování procesních záruk a délky vyšetřování na základě informací, které mu podává generální ředitel v souladu s čl. 7 odst. 8.
Dozorčí výbor podává generálnímu řediteli stanoviska a ve vhodných případech i doporučení, pokud jde mimo jiné o zdroje potřebné k výkonu vyšetřovací funkce úřadu, vyšetřovací priority úřadu a délku trvání vyšetřování. Tato stanoviska může vydávat z vlastního podnětu, na žádost generálního ředitele nebo na žádost orgánu, instituce nebo jiného subjektu, avšak do právě probíhajících vyšetřování nezasahuje.
Kopie stanovisek vydaných podle třetího pododstavce se zašle orgánům, institucím nebo jiným subjektům.
Pokud to situace náležitě ospravedlňuje, může dozorčí výbor úřad požádat o doplňující informace o vyšetřováních, včetně zpráv a doporučeních týkajících se skončených vyšetřování, avšak do probíhajících vyšetřování nezasahuje.
2. Dozorčí výbor se skládá z pěti nezávislých členů, kteří mají zkušenosti z vysoké soudní, vyšetřovací nebo podobné funkce související s oblastmi činnosti úřadu. Tyto osoby jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise.
Rozhodnutí o jmenování členů dozorčího výboru obsahuje rovněž rezervní seznam případných členů, kteří by v případě odstoupení z funkce, úmrtí nebo trvalé pracovní neschopnosti jednoho nebo několika členů dozorčího výboru tyto členy nahradili na zbývající část funkčního období.
3. Funkční období členů dozorčího výboru je pětileté a není obnovitelné. Střídavě se budou obměňovat tři a dva členové, aby byly zachovány odborné schopnosti výboru.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové dozorčího výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
5. Pokud člen dozorčího výboru přestane splňovat podmínky nezbytné pro výkon svých povinností nebo pokud byl shledán vinným z jejich závažného porušení, mohou jej Evropský parlament, Rada a Komise vzájemnou dohodou zbavit výkonu funkce.
6. V souladu s příslušnými předpisy Komise obdrží členové dozorčího výboru denní příspěvek a náhradu výdajů vzniklých v souvislosti s plněním jejich úkolů.
7. Při plnění svých úkolů nesmějí členové dozorčího výboru požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu.
8. Dozorčí výbor jmenuje svého předsedu. Přijme svůj jednací řád, který je před přijetím pro informaci předložen Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a evropskému inspektorovi ochrany údajů. Schůze dozorčího výboru svolává jeho předseda nebo generální ředitel. Výbor se schází nejméně desetkrát ročně. Dozorčí výbor přijímá rozhodnutí většinou všech svých členů. Jeho sekretariát zajišťuje úřad, a to v úzké konzultaci s dozorčím výborem.
9. Dozorčí výbor vydává ročně nejméně jednu zprávu o své činnosti, jejímž předmětem je především posouzení nezávislosti úřadu, uplatňování procesních záruk a délka vyšetřování. Tyto zprávy se zasílají rovněž Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Dozorčí výbor může Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru předkládat zprávy o výsledcích vyšetřování úřadu a následných opatřeních přijatých na základě těchto výsledků.
Článek 16
Výměna názorů s orgány
1. Evropský parlament, Rada a Komise se jednou ročně scházejí s generálním ředitelem, aby si vyměnili názory na politické úrovni a prodiskutovali politiku úřadu, pokud jde o metody předcházení podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pokud jde o metody boje proti nim. Výměny názorů se účastní dozorčí výbor. Na žádost Evropského parlamentu, Rady, Komise, generálního ředitele nebo dozorčího výboru mohou být ad hoc přizváni k účasti zástupci Účetního dvora, Eurojustu nebo Europolu.
2. Výměna názorů se může týkat:
a)
strategických priorit politiky úřadu v oblasti vyšetřování;
b)
stanovisek a zpráv o činnosti dozorčího výboru podle článku 15;
c)
zpráv generálního ředitele podle čl. 17 odst. 4 a v příslušných případech veškerých dalších zpráv orgánů, které souvisejí s působností úřadu;
d)
rámce pro vztahy mezi úřadem a orgány, institucemi a jinými subjekty;
e)
rámce pro vztahy mezi úřadem a příslušnými orgány členských států;
f)
vztahů mezi úřadem a příslušnými orgány ve třetích zemích, jakož i mezinárodními organizacemi, v rámci ujednání uvedených v tomto nařízení;
g)
efektivity činností úřadu při výkonu jeho působnosti.
3. Všechny orgány účastnící se výměny názorů dbají na to, aby výměna názorů nezasahovala do probíhajících vyšetřování.
4. Orgány účastnící se výměny názorů ve svých opatřeních zohlední názory vyjádřené při této výměně. Ve zprávách podle čl. 17 odst. 4 uvede generální ředitel informace o případných opatřeních přijatých úřadem.
Článek 17
Generální ředitel
1. V čele úřadu stojí generální ředitel. Generálního ředitele jmenuje Komise postupem podle odstavce 2. Funkční období generálního ředitele je sedm let a není obnovitelné.
2. S cílem jmenovat nového generálního ředitele zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie výzvu k podávání přihlášek. Tato výzva se zveřejňuje nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Poté, co dozorčí výbor vydá příznivé stanovisko k výběrovému řízení provedenému Komisí, sestaví Komise seznam uchazečů s vhodnou kvalifikací. Generálního ředitele jmenuje Komise po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou.
3. Generální ředitel úřadu nesmí při plnění svých úkolů týkajících se zahájení a provádění vnějších a vnitřních vyšetřování nebo vypracování zpráv z těchto vyšetřování vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu. Pokud se generální ředitel úřadu domnívá, že opatření přijaté Komisí ohrožuje jeho nezávislost, okamžitě o tom informuje dozorčí výbor a rozhodne o tom, zda proti Komisi podá žalobu k Soudnímu dvoru.
4. Generální ředitel pravidelně podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem, podniknutých krocích a problémech, se kterými se setkal, při zachování důvěrnosti vyšetřování, dodržení zákonných práv dotčených osob a informátorů a v případě potřeby při dodržení vnitrostátního práva použitelného na soudní řízení.
5. Generální ředitel každoročně v rámci ročního plánu řízení určí priority politiky úřadu v oblasti vyšetřování a před jejich zveřejněním je předá dozorčímu výboru.
Pravidelně informuje dozorčí výbor o činnosti úřadu, o plnění jeho vyšetřovací funkce a o opatřeních přijatých na základě vyšetřování.
Generální ředitel pravidelně informuje dozorčí výbor:
a)
o případech, kdy jeho doporučení nebyla respektována;
b)
o případech, kdy byly předány informace soudním orgánům členských států;
c)
o délce vyšetřování v souladu s čl. 7 odst. 8.
6. Generální ředitel může písemně pověřit jednoho nebo více zaměstnanců úřadu výkonem některých svých funkcí podle článku 5, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 7 a čl. 12 odst. 2, přičemž stanoví podmínky a rozsah tohoto pověření.
7. Generální ředitel zavede vnitřní poradní a kontrolní postup, včetně kontroly souladu s právem, který se bude mimo jiné týkat dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států, se zvláštním zřetelem k čl. 11 odst. 2.
8. Generální ředitel přijme obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady budou v souladu s tímto nařízením a budou se týkat mimo jiné:
a)
vedení vyšetřování;
b)
procesních záruk;
c)
podrobných informací ohledně vnitřních poradních a kontrolních postupů včetně kontroly souladu s právem;
d)
ochrany údajů.
Tyto obecné zásady a jakékoli jejich změny jsou přijaty poté, co je dozorčímu výboru poskytnuta příležitost se k nim vyjádřit, a předají se pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a jsou pro informaci zveřejněny na internetových stránkách úřadu ve všech úředních jazycích orgánů Unie.
9. Před uložením jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli konzultuje Komise dozorčí výbor.
Uložení jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli je předmětem odůvodněného rozhodnutí, které je předáno pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a dozorčímu výboru.
10. Veškeré odkazy na „ředitele“ úřadu v jakémkoli právním textu se považují za odkaz na generálního ředitele.
Článek 18
Financování
Celkové prostředky úřadu včetně prostředků pro dozorčí výbor a jeho sekretariát se zapisují do zvláštní rozpočtové linie oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Komise, a jsou podrobně uvedeny v příloze tohoto oddílu.
Plán pracovních míst úřadu včetně sekretariátu dozorčího výboru je uveden v příloze k plánu pracovních míst Komise.
Článek 19
Hodnotící zpráva
Do 2. října 2017 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o používání tohoto nařízení. K této zprávě bude připojeno stanovisko dozorčího výboru a ve zprávě bude uvedeno, zda je nutné toto nařízení změnit.
Článek 20
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1073/1999 a nařízení (Euratom) č. 1074/1999 se zrušují.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 21
Vstup v platnost a přechodná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost první den měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Článek 15 odst. 3 se použije na dobu trvání funkčního období členů dozorčího výboru, kteří budou ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost vybere předseda Evropského parlamentu losem dva členy dozorčího výboru, jejichž služební povinnosti budou odchylně od čl. 15 odst. 3 první věty ukončeny po uplynutí prvních 36 měsíců jejich funkčního období. Na místo dvou odcházejících členů budou automaticky na funkční období pěti let jmenováni dva noví členové, a to na základě a v pořadí podle seznamu uvedeného v čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise 2012/45/EU, Euratom ze dne 23. ledna 2012, kterým se jmenují členové dozorčího výboru Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) (13). Těmito dvěma novými členy budou první dvě osoby z uvedeného seznamu.
3. Třetí věta čl. 17 odst. 1 se použije na dobu funkčního období generálního ředitele, který bude ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. září 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES, EURATOMAS) Nr. 883/2013
2013 m. rugsėjo 11 d.
dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 325 straipsnį kartu su Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi, ypač jos 106a straipsniu,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Sąjungos institucijos ir valstybės narės daug dėmesio teikia Sąjungos finansinių interesų apsaugai ir kovai su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla. Komisijos atsakomybė minėtoje srityje labai glaudžiai susijusi su jos pareiga vykdyti biudžetą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 317 straipsnį, o SESV 325 straipsnyje patvirtinama veiksmų tuo tikslu svarba;
(2)
tam tikslui pasiekti turėtų būti visapusiškai panaudotos visos turimos priemonės, visų pirma tyrimo pareigas perduodant vykdyti Sąjungai, tačiau kartu turėtų būti išlaikytas esamas Sąjungos ir valstybių narių pareigų pasiskirstymas ir pusiausvyra;
(3)
siekdama sustiprinti turimas kovos su sukčiavimu priemones ir kartu gerbdama kiekvienos institucijos vidaus organizacinės struktūros autonomijos principą, Komisija Sprendimu 1999/352/EB, EAPB, Euratomas (3) kaip vieną iš savo biurų įsteigė Europos kovos su sukčiavimu tarnybą (toliau - Tarnyba), atsakingą už sukčiavimo atvejų administracinių tyrimų atlikimą. Komisija suteikė Tarnybai visišką nepriklausomumą šiai tyrimo funkcijai atlikti. Sprendime 1999/352/EB, EAPB, Euratomas nustatyta, kad tyrimų tikslais Tarnyba naudojasi Sąjungos teise suteiktais įgaliojimais;
(4)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 (4) buvo priimtas siekiant reglamentuoti Tarnybos atliekamus tyrimus. Siekiant padidinti Tarnybos vykdomos tyrimų veiklos veiksmingumą ir atsižvelgiant į Sąjungos institucijų atliktų Tarnybos veiklos įvertinimo rezultatus, visų pirma į 2003 m. balandžio mėn. Komisijos įvertinimo ataskaitą ir Audito Rūmų specialiąsias ataskaitas Nr. 1/2005 (5) ir Nr. 2/2011 (6), reikia peržiūrėti dabartinę teisinę sistemą;
(5)
pagal savo įgaliojimus Tarnyba turėtų atlikti tyrimus Sutartimis arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - institucijos, įstaigos, organai ir agentūros) ir vykdyti tyrimo įgaliojimus, suteiktus Komisijai atitinkamais Sąjungos aktais, taip pat teikti valstybėms narėms Komisijos pagalbą organizuodama glaudų ir nuolatinį jų kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą. Be to, Tarnyba turėtų padėti kurti ir plėtoti Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su šiomis veiklomis metodus, remdamasi savo darbo patirtimi šioje srityje;
(6)
Komisijos įsteigtos Tarnybos atsakomybė neapsiriboja finansinių interesų apsauga - ji apima visų rūšių veiklą, susijusią su Sąjungos interesų apsauga nuo neteisėtos veiklos, galinčios užtraukti administracinę ar baudžiamąją atsakomybę;
(7)
šis reglamentas turėtų būti taikomas nedarant poveikio galimybei taikyti platesnio masto apsaugą, kurią galėtų būti privalu taikyti pagal Sutarčių nuostatas;
(8)
atsižvelgiant į poreikį stiprinti kovą su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, Tarnybai turėtų būti sudarytos sąlygos atlikti vidaus tyrimus visose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose;
(9)
išorės tyrimų srityje Tarnybai turėtų būti pavesta naudotis įgaliojimais, kurie yra suteikti Komisijai 1996 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 dėl Komisijos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje, siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus nuo sukčiavimo ir kitų pažeidimų (7). Tarnybai taip pat turėtų būti leista naudotis kitais Komisijai suteiktais įgaliojimais atlikti tikrinimus ir inspektavimus vietoje valstybėse narėse, visų pirma siekiant nustatyti pažeidimus, kaip reikalaujama pagal 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (8) 9 straipsnį;
(10)
Tarnybos veiklos veiksmingumas labai priklauso nuo bendradarbiavimo su valstybėmis narėmis. Valstybės narės turi paskirti kompetentingas valdžios institucijas, kurios sugebėtų teikti Tarnybai pagalbą, reikalingą jos pareigoms atlikti. Tais atvejais, kai valstybė narė nėra įsteigusi specialios tarnybos nacionaliniu lygiu, kuri koordinuotų Sąjungos finansinių interesų apsaugą ir kovą su sukčiavimu, turėtų būti paskirta tarnyba (kovos su sukčiavimu koordinavimo tarnyba), kuri užtikrintų palankesnes sąlygas veiksmingam bendradarbiavimui ir keitimuisi informacija su Tarnyba;
(11)
Tarnybai, kad ji galėtų atlikti išorės tyrimus, turėtų būti suteikta teisė gauti visą susijusią Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turimą informaciją;
(12)
tyrimai turėtų būti atliekami laikantis Sutarčių, visų pirma Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, taip pat Tarybos reglamente (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68 (9) nustatytų Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau - Tarnybos nuostatai) ir Europos Parlamento narių statuto, ir visapusiškai gerbiant žmogaus teises ir pagrindines laisves, ypač laikantis sąžiningumo principo, gerbiant atitinkamų asmenų teisę reikšti savo nuomonę apie su jais susijusius faktus ir laikantis principo, kad tyrimų išvados gali būti grindžiamos tik įrodomąją vertę turinčiais faktiniais duomenimis. Tuo tikslu institucijos, įstaigos, organai ir agentūros turėtų nustatyti sąlygas, kuriomis turi būti atliekami vidaus tyrimai;
(13)
vidaus tyrimus įmanoma atlikti tik tais atvejais, kai Tarnybai yra užtikrinta galimybė patekti į visas institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų patalpas ir susipažinti su visa jų turima informacija ir dokumentais;
(14)
turėtų būti nedelsiant patikrintas Tarnybai nusiųstos informacijos, susijusios su jos įgaliojimais, tikslumas. Tuo tikslu Tarnybai, prieš pradedant tyrimą, turėtų būti suteikta galimybė susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų duomenų bazėse esančia susijusia informacija, jei tai būtina siekiant iš esmės įvertinti įtarimus;
(15)
Tarnyba turėtų būti aiškiai įpareigota pranešti institucijoms, įstaigoms, organams ir agentūroms apie atliekamus tyrimus, kai su tiriamomis aplinkybėmis susijęs pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ir įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys arba kai Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti gali prireikti imtis atsargumo priemonių;
(16)
reikėtų nustatyti aiškias taisykles, kuriomis, patvirtinant Tarnybos pirmumo teisę atlikti vidaus tyrimus dėl veiklų, susijusių su Sąjungos finansiniais interesais, Sąjungos institucijoms, įstaigoms, organams ir agentūroms būtų numatyta galimybė greitai atlikti tokius tyrimus, kai Tarnyba nusprendžia nesikišti;
(17)
siekiant užtikrinti, kad atlikdama šiame reglamente nustatytus uždavinius Tarnyba būtų nepriklausoma, jos generalinis direktorius turėtų galėti pradėti tyrimą savo iniciatyva. Kai Tarnyba atlieka tyrimą, atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros neturėtų pradėti paralelių tyrimų dėl tų pačių aplinkybių, nebent su Tarnyba būtų susitarta kitaip;
(18)
tyrimai turėtų būti atliekami vadovaujant generaliniam direktoriui, visiškai nepriklausomai nuo institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų bei Priežiūros komiteto. Tuo tikslu generaliniam direktoriui turėtų būti leista patvirtinti Tarybos darbuotojams skirtas tyrimo procedūrų gaires. Tose gairėse Tarnybos darbuotojams turėtų būti pateikta praktinė informacija apie tai, kaip atlikti tyrimus ir kokios yra susijusių asmenų ar liudytojų procesinės garantijos ir teisės, taip pat išsami informacija apie vidaus patariamąsias ir kontrolės procedūras, kuriomis turi būti vadovaujamasi, įskaitant teisėtumo patikrinimą. Kad būtų užtikrintas didesnis atliekamų tyrimų skaidrumas, minėtos gairės turėtų būti paskelbtos Tarnybos interneto svetainėje. Tomis gairėmis neturėtų būti sukurta naujų teisių ar pareigų ir neturėtų būti keičiamos jokios šiuo reglamentu nustatytos teisės ir pareigos;
(19)
pagal Tarnybos nuostatų 21 straipsnį Tarnybos darbuotojai turėtų atlikti tyrimus laikydamiesi tyrimo procedūrų gairių ir remdamiesi atskiromis generalinio direktoriaus konkrečiais atvejais duodamomis instrukcijomis;
(20)
pagal Tarnybos nuostatus Tarnybos darbuotojai tyrimo funkcijas turėtų vykdyti visiškai nepriklausomai ir turėtų išvengti interesų konfliktų. Tarnybos personalo nariai turėtų nedelsdami informuoti generalinį direktorių, jei tiriamas klausimas susijęs su jų asmeniniais interesais, dėl kurių būtų pakenkta arba kurie yra vertinami kaip kenkiantys jų nepriklausomumui, visų pirma jei jie su tiriamu klausimu yra ar buvo susiję atlikdami kitas funkcijas;
(21)
atlikdama išorės ir vidaus tyrimus Tarnyba iš dalies vadovaujasi skirtingomis taisyklėmis. Tačiau Tarnybai turėtų būti leidžiama prireikus sujungti išorės ir vidaus tyrimo aspektus į vieną bendrą tyrimą ir taip nepradėti dviejų atskirų tyrimų;
(22)
siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, reikia aiškiau apibrėžti Tarnybos atliekamiems tyrimams, atsižvelgiant į jų administracinį pobūdį, taikytinas procesines garantijas;
(23)
niekada nediskriminuojant ir visais tiek išorės, tiek vidaus tyrimų etapais, ypač tuo metu, kai teikiama informacija apie atliekamus tyrimus, turėtų būti laikomasi procesinių garantijų ir gerbiamos susijusių asmenų ir liudytojų pagrindinės teisės. Kai informacija apie Tarnybos atliktus tyrimus dvišaliu pagrindu arba keičiantis nuomonėmis teikiama Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ar Audito Rūmams, reikėtų laikytis tyrimų konfidencialumo principo, gerbti susijusių asmenų teisėtas teises ir prireikus laikytis teismo procesui taikomų nacionalinių nuostatų. Per tyrimus perduota arba gauta informacija turėtų būti tvarkoma laikantis Sąjungos duomenų apsaugos teisės aktų nuostatų. Informacija turėtų būti keičiamasi vadovaujantis proporcingumo ir būtinumo žinoti principais;
(24)
siekiant sustiprinti asmenų, kurių veiksmai tiriami, asmens teisių apsaugą, išvadose, kurios rengiamos galutiniame tyrimo etape, susijęs asmuo neturėtų būti įvardijamas, pastarajam nesuteikus galimybės pareikšti pastabų dėl su juo susijusių aplinkybių;
(25)
generalinis direktorius turėtų užtikrinti, kad viešai paskelbiant bet kokią informaciją būtų gerbiamos susijusių asmenų teisėtos teisės;
(26)
Tarnyba ir su tyrimu susijusios institucijos, įstaigos, organai ir agentūros turėtų užtikrinti saviraiškos laisvės, kaip tai apibrėžta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir žurnalistinių šaltinių apsaugą;
(27)
generaliniam direktoriui turėtų būti pavesta užtikrinti asmens duomenų apsaugą ir tyrimų metu surinktos informacijos konfidencialumą. Sąjungos pareigūnams ir kitiems tarnautojams turėtų būti užtikrintas toks teisinės apsaugos lygis, kuris būtų lygiavertis numatytajam Tarnybos nuostatuose;
(28)
siekiant užtikrinti, kad į Tarnybos atliktų tyrimų išvadas būtų atsižvelgiama ir kad būtų imtasi būtinų tolesnių veiksmų, ataskaitos turėtų būti laikomos priimtinais įrodymais administraciniuose ir teisminiuose procesuose. Todėl tos ataskaitos turėtų būti parengtos taip, kad atitiktų taisykles, reglamentuojančias administracines ataskaitas valstybėse narėse;
(29)
jei konstatuojama, kad galutinėje vidaus tyrimo ataskaitoje nustatytos aplinkybės gali būti pagrindas traukti baudžiamojon atsakomybėn, tokia informacija turėtų būti perduota atitinkamos valstybės narės nacionalinėms teisminėms institucijoms. Kartu su galutine tyrimo ataskaita pateikiamose rekomendacijose generalinis direktorius turėtų nurodyti, ar, atsižvelgiant į aplinkybių pobūdį ir jų finansinio poveikio mastą, vidaus priemonėmis, kurių imtųsi institucija, įstaiga, organas ar agentūra, būtų galima imtis veiksmingesnių tolesnių veiksmų;
(30)
tais atvejais, kai generalinis direktorius perduoda atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms Tarnybos atliekamų vidaus tyrimų metu gautą informaciją, tas informacijos perdavimo faktas neturėtų daryti poveikio vėlesniam nacionalinės teisminės institucijos atliekamam teisiniam kvalifikavimui, nustatant būtinybę atlikti tyrimo veiksmus;
(31)
teisė spręsti, kokių veiksmų turėtų būti imtasi reaguojant į baigtus tyrimus, remiantis Tarnybos parengtomis galutinėmis tyrimo ataskaitomis, paliekama valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms arba, prireikus, institucijoms, įstaigoms, organams arba agentūroms;
(32)
kad pagerintų savo darbo veiksmingumą, Tarnyba turėtų žinoti, kokių tolesnių veiksmų imtasi atsižvelgiant į jos tyrimų rezultatus. Todėl Sąjungos institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir prireikus valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų Tarnybos prašymu pranešti pastarajai apie veiksmus, kurių ėmėsi (jeigu iš viso ėmėsi) remdamosi Tarnybos perduota informacija;
(33)
atsižvelgiant į didelę Tarnybos, Eurojusto, Europolo ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų glaudesnio bendradarbiavimo naudą, Tarnybai turėtų būti leidžiama sudaryti su jomis administracinius susitarimus, kuriais visų pirma būtų galima siekti sudaryti palankesnes sąlygas praktiniam bendradarbiavimui ir keitimuisi informacija techniniais ir veiklos klausimais, nesukuriant jokių papildomų teisinių prievolių;
(34)
siekiant sustiprinti Tarnybos, Eurojusto ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą veiksmų, dėl kurių galima pradėti baudžiamąjį tyrimą, srityje, Tarnyba turėtų informuoti Eurojustą ypač apie įtariamus sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos, kenkiančios Sąjungos finansiniams interesams ir susijusios su sunkiais nusikaltimais, atvejus. Informacija atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms prireikus turėtų būti perduota anksčiau, nei pastarųjų perduotą informaciją Tarnyba perduoda Eurojustui ar Europolui, jei tokia informacija perduodama kartu su prašymu imtis konkrečių baudžiamųjų veiksmų;
(35)
kad Tarnybos, atitinkamų Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų, valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų, kompetentingų valdžios institucijų trečiosiose šalyse ir tarptautinių organizacijų bendradarbiavimas būtų sėkmingas, turėtų būti organizuojamas tarpusavio keitimasis informacija. Taip keičiantis informacija turėtų būti laikomasi konfidencialumo principų ir duomenų apsaugos taisyklių, nustatytų 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (10). Visų pirma Tarnyba turėtų patikrinti, ar gavėjo kompetencija yra tinkama ir ar informaciją perduoti yra būtina. Informacija su Eurojustu turėtų būti keičiamasi pagal Eurojustui suteiktus įgaliojimus, kurie apima veiksmų koordinavimą sunkių tarpvalstybinių nusikaltimų atvejais;
(36)
atsižvelgiant į išorės pagalbos sektoriui skirtų Sąjungos lėšų kiekį, Tarnybos atliekamų tyrimų tame sektoriuje skaičių ir tyrimų tikslais vykdomą tarptautinį bendradarbiavimą, Tarnybai atliekant savo užduotis turėtų būti suteikta galimybė, prireikus bendradarbiaujant su kitomis kompetentingomis tarnybomis, pagal administracinius susitarimus prašyti praktinės trečiųjų valstybių kompetentingų valdžios institucijų ir tarptautinių organizacijų pagalbos, nesukuriant jokių papildomų teisinių prievolių;
(37)
Tarnyba, atlikdama savo funkcijas, turėtų būti nepriklausoma. Siekiant sustiprinti tą nepriklausomumą, Tarnybos atliekamas tyrimo funkcijas turėtų nuolat kontroliuoti Priežiūros komitetas, sudarytas iš su Tarnyba nesusijusių nepriklausomų labai kvalifikuotų Tarnybos veiklos srityse asmenų. Priežiūros komitetas neturėtų kištis į atliekamų tyrimų eigą. Jo pareiga taip pat būtų padėti generaliniam direktoriui vykdyti pareigas;
(38)
tikslinga nustatyti Priežiūros komiteto narių skyrimo kriterijus ir tvarką ir tiksliau apibrėžti su Priežiūros komiteto įgaliojimais susijusias užduotis;
(39)
turėtų būti sudarytas rezervo sąrašas, į kurį būtų įrašomi kandidatai, galintys pakeisti Priežiūros komiteto narius likusiam kadencijos laikui vienam ar keliems nariams atsistatydinus, mirus ar dėl kitų priežasčių nebegalint vykdyti pareigų;
(40)
kad Priežiūros komitetas savo užduotis galėtų atlikti veiksmingai, Tarnyba turėtų užtikrinti, kad Priežiūros komiteto sekretoriatas veiktų nepriklausomai;
(41)
Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų kartą per metus pasikeisti nuomonėmis. Toks pasikeitimas nuomonėmis turėtų apimti, inter alia, strateginius tyrimų politikos prioritetus ir Tarnybos darbo, susijusio su jos įgaliojimų vykdymu, veiksmingumą, kartu nedarant jokio poveikio Tarnybos nepriklausomumui pastarajai atliekant tyrimus. Pasirengimas pasikeitimui nuomonėmis turėtų vykti techniniu lygiu ir turėtų apimti, jei prireiktų, atitinkamų institucijų konkrečių tarnybų parengiamąjį posėdį. Diskutuodamos apie Tarnybos darbo, susijusio su jos įgaliojimų vykdymu, veiksmingumą, pasikeitime nuomonėmis dalyvaujančios institucijos turėtų galėti remtis statistine informacija apie tolesnius veiksmus, kurių buvo imtasi reaguojant į Tarnybos tyrimus ir Tarnybos pateiktą informaciją;
(42)
siekiant užtikrinti visišką Tarnybos vadovybės nepriklausomumą, generalinis direktorius turėtų būti skiriamas neatnaujinamai septynerių metų kadencijai;
(43)
Tarnybos generalinio direktoriaus funkcija yra taip pat labai svarbi Europos Parlamentui ir Tarybai. Generaliniu direktoriumi paskirtas asmuo turėtų gauti kuo didesnę Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paramą ir pripažinimą. Todėl Komisija turėtų stengtis pasiekti bendrą sutarimą su Europos Parlamentu ir Taryba konsultavimosi procedūros metu;
(44)
kvietimas teikti paraiškas generalinio direktoriaus pareigoms užimti turėtų būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje nė vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos pabaigos. Kvietimą teikti paraiškas turėtų parengti Komisija remdamasi išsamių konsultacijų su Europos Parlamentu ir Taryba rezultatais. Jame turėtų būti konkrečiai išdėstyti atrankos kriterijai, įskaitant šiai pareigybei nustatytus reikalavimus, kuriuos turi atitikti kandidatai;
(45)
generalinis direktorius turėtų periodiškai informuoti Priežiūros komitetą apie atvejus, kai informacija buvo perduota valstybių narių teisminėms institucijoms, ir pranešti, kiek iš viso Tarnybos nurodytų atvejų tos pačios konkrečių valstybių narių teisminės institucijos išnagrinėjo reaguodamos į Tarnybos atliktą tyrimą;
(46)
veiklos patirtis parodė, kad būtų tikslinga leisti generaliniam direktoriui perduoti įgaliojimus vykdyti kai kurias jo funkcijas vienam ar daugiau Tarnybos darbuotojų;
(47)
generalinis direktorius turėtų įdiegti vidaus patariamąjį ir kontrolės mechanizmą, įskaitant teisėtumo patikrinimą, ypatingai pabrėžiant įsipareigojimą laikytis su susijusiais asmenimis susijusių procesinių garantijų ir gerbti šių asmenų pagrindines teises, taip pat laikytis atitinkamų valstybių narių nacionalinės teisės;
(48)
siekiant užtikrinti Tarnybos nepriklausomumą, Komisija turėtų priimti sprendimą dėl atitinkamo paskyrimų tarnybos įgaliojimų perdavimo generaliniam direktoriui;
(49)
šis reglamentas niekaip nesumenkina valstybių narių galios ir atsakomybės imtis priemonių kovojant su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir bet kuria kita neteisėta veikla. Tai, kad nepriklausomai Tarnybai pavedama atlikti išorės administracinius tyrimus šioje srityje, visiškai atitinka Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina tikslui suintensyvinti kovą su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla pasiekti;
(50)
Komisija turėtų įvertinti poreikį peržiūrėti šį reglamentą tuo atveju, jei būtų įsteigta Europos prokuratūra;
(51)
šiuo reglamentu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje pripažintų principų;
(52)
pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalį buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, kuris nuomonę pateikė 2011 m. birželio 1 d. (11);
(53)
atsižvelgiant į tai, kad yra daug būtinų dalinių pakeitimų, Reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 turėtų būti panaikintas ir pakeistas šiuo reglamentu;
(54)
pagal Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties (Euratomo sutartis) 106a straipsnio 1 dalį, kuria SESV 325 straipsnio taikymas išplečiamas apimant Europos atominės energijos bendrijos (Euratomas) reglamentuojamas sritis, taisyklės, reglamentuojančios Tarnybos atliekamus su Sąjunga susijusius tyrimus, turėtų būti taikomos ir Euratomo srityse. Pagal Euratomo sutarties 106a straipsnio 2 dalį SESV 325 straipsnyje pateiktos nuorodos į Sąjungą turi būti suprantamos kaip nuorodos į Euratomą ir todėl šiame reglamente pateiktos nuorodos į Sąjungą turi būti suprantamos, jei pagal kontekstą tai būtina, kaip nuorodos į Euratomą. Todėl 1999 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų (12) turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Tikslai ir užduotys
1. Siekiant suintensyvinti kovą su Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (toliau kartu atsižvelgiant į kontekstą - Sąjunga) finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, Sprendimu 1999/352/EB, EAPB, Euratomas įsteigta Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (toliau - Tarnyba) vykdo tyrimo įgaliojimus, Komisijai suteiktus:
a)
atitinkamais Sąjungos aktais; ir
b)
atitinkamais bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos susitarimais, kuriuos Sąjunga yra sudariusi su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis organizacijomis.
2. Tarnyba valstybėms narėms teikia Komisijos pagalbą organizuodama glaudų ir nuolatinį jų kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimą, kad būtų koordinuojama jų veikla saugant Sąjungos finansinius interesus nuo sukčiavimo. Tarnyba padeda kurti ir plėtoti Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su šiomis veiklomis metodus. Tarnyba skatina ir kartu su valstybėmis narėmis bei joms tarpusavyje bendradarbiaujant koordinuoja keitimąsi veiklos patirtimi ir gerosios procedūrinės praktikos pavyzdžiais Sąjungos finansinių interesų apsaugos srityje, taip pat remia bendrus valstybių narių savanoriškai vykdomus kovos su sukčiavimu veiksmus.
3. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio:
a)
Protokolui Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, pridėtam prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo;
b)
Europos Parlamento narių statutui;
c)
Tarnybos nuostatams;
d)
Reglamentui (EB) Nr. 45/2001.
4. Sutartimis arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - institucijos, įstaigos, organai ir agentūros) Tarnyba atlieka administracinius tyrimus, kurių tikslas - kovoti su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla. Tuo tikslu Tarnyba tiria sunkius su profesinių pareigų atlikimu susijusius atvejus, kurie gali būti laikomi Sąjungos pareigūnų ir kitų tarnautojų tarnybiniu aplaidumu, galinčiu užtraukti drausminę arba tam tikrais konkrečiais atvejais baudžiamąją atsakomybę, arba kitus pareigų nevykdymui prilygstančius atvejus, už kuriuos atsakomybė tenka institucijų ir įstaigų nariams, organų ir agentūrų vadovams arba institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų personalo nariams, kuriems Tarnybos nuostatai netaikomi (toliau kartu - pareigūnai, kiti tarnautojai, institucijų ar įstaigų nariai, organų ar agentūrų vadovai arba personalo nariai).
5. Šio reglamento taikymo tikslais valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir institucijos, įstaigos, organai ir agentūros gali sudaryti administracinius susitarimus su Tarnyba. Tie administraciniai susitarimai visų pirma gali būti susiję su informacijos perdavimu ir tyrimų eiga.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente:
1) Sąjungos finansiniai interesai- pajamos, išlaidos ir turtas, priskiriami Europos Sąjungos biudžetui, institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų biudžetui ir pastarųjų valdomiems ir kontroliuojamiems biudžetams;
2) pažeidimas- tai pažeidimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalyje;
3) Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ir bet kuri kita neteisėta veikla- kaip apibrėžta atitinkamuose Sąjungos aktuose;
4) administraciniai tyrimai (toliau - tyrimai)- bet koks inspektavimas, tikrinimas ar kitos priemonės, kurių Tarnyba imasi pagal 3 ir 4 straipsnius, kad būtų pasiekti 1 straipsnyje nustatyti tikslai ir prireikus būtų nustatytas neteisėtas tiriamos veiklos pobūdis. Tie tyrimai neturi poveikio valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų teisei pradėti baudžiamąjį procesą;
5) susijęs asmuo- Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ar kita neteisėta veikla įtariamas asmuo arba ekonominės veiklos vykdytojas, kurio atžvilgiu Tarnyba yra pradėjusi tyrimą;
6) ekonominės veiklos vykdytojas- kaip apibrėžta Reglamente (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 ir Reglamente (Euratomas, EB) Nr. 2185/96;
7) administraciniai susitarimai- Tarnybos sudaryti techninio pobūdžio susitarimai ir (arba) susitarimai dėl veiklos, kuriais visų pirma siekiama šių susitarimų šalims sudaryti palankesnes sąlygas bendradarbiauti ir keistis informacija ir kuriais nesukuriama papildomų teisinių prievolių.
3 straipsnis
Išorės tyrimai
1. Tarnyba vykdo Reglamentu (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 Komisijai suteiktus įgaliojimus atlikti patikrinimus ir inspektavimus vietoje valstybėse narėse, o pagal galiojančius bendradarbiavimo bei abipusės pagalbos susitarimus ir kitus teisinius dokumentus - trečiosiose valstybėse ir tarptautinių organizacijų patalpose.
Vykdydama tyrimo funkciją Tarnyba atlieka patikrinimus ir inspektavimus pagal Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 9 straipsnio 1 dalį ir jo 9 straipsnio 2 dalyje nurodytas atskirų sektorių taisykles valstybėse narėse, o pagal galiojančius bendradarbiavimo bei abipusės pagalbos susitarimus ir kitus teisinius dokumentus - trečiosiose valstybėse ir tarptautinių organizacijų patalpose.
2. Kad nustatytų, ar yra Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos, susijusios su susitarimu ar sprendimu dėl dotacijos ar sutartimi dėl finansavimo Sąjungos lėšomis, atvejis, Tarnyba, laikydamasi Reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatų ir procedūrų, gali atlikti ekonominės veiklos vykdytojų patikrinimus ir inspektavimus vietoje.
3. Patikrinimų ir inspektavimų vietoje metu Tarnybos darbuotojai, atsižvelgiant į taikytiną Sąjungos teisę, veikia laikydamiesi atitinkamos valstybės narės taisyklių bei praktikos ir šiame reglamente numatytų procesinių garantijų.
Tarnybos prašymu atitinkamos valstybės narės kompetentinga valdžios institucija suteikia Tarnybos darbuotojams reikiamą pagalbą, kad pastarieji jiems pavestas užduotis pagal 7 straipsnio 2 dalyje minimą raštišką įgaliojimą atliktų veiksmingai. Jeigu pagal nacionalines taisykles reikalaujama teisminės institucijos leidimo tai pagalbai suteikti, prašoma tokio leidimo.
Atitinkama valstybė narė pagal Reglamentą (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 turi užtikrinti, kad Tarnybos darbuotojai turėtų galimybę tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir tos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos ir atsižvelgiant į nacionalinę teisę susipažinti su visa su tiriamu atveju susijusia informacija ir dokumentais, kurių prireiktų tam, kad patikrinimai ir inspektavimai vietoje būtų atlikti veiksmingai ir efektyviai.
4. Šiems reglamento tikslams pasiekti valstybės narės paskiria tarnybą (kovos su sukčiavimo koordinavimo tarnybą), kad sudarytų palankesnes sąlygas veiksmingai bendradarbiauti ir keistis informacija, įskaitant veiklos informaciją, su Tarnyba. Atitinkamais atvejais pagal nacionalinę teisę kovos su sukčiavimu koordinavimo tarnyba gali būti laikoma kompetentinga valdžios institucija šio reglamento tikslais.
5. Atlikdama išorės tyrimą Tarnyba gali susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turima su tiriamu atveju susijusia informacija, įskaitant duomenų bazėse laikomą informaciją, jei to reikia Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos atvejams nustatyti. Tuo tikslu taikomos 4 straipsnio 2 ir 4 dalys.
6. Tai atvejais, kai prieš priimdama sprendimą dėl to, ar pradėti išorės tyrimą, Tarnyba tvarkydama informaciją gali daryti prielaidą, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla, ji gali pranešti apie tai atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir, jei reikia, kompetentingoms Komisijos tarnyboms.
Nedarant poveikio Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 9 straipsnio 2 dalyje nurodytoms sektorių taisyklėms, atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad reikiamų veiksmų, kuriuose gali dalyvauti ir Tarnyba, būtų imtasi laikantis nacionalinės teisės. Gavusios prašymą atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos informuoja Tarnybą apie tai, kokių veiksmų, remdamosi šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyta informacija, ėmėsi ir kokios išvados buvo nustatytos.
4 straipsnis
Vidaus tyrimai
1. 1 straipsnyje nurodytose srityse Tarnyba atlieka administracinius tyrimus institucijose, įstaigose, organuose ir agentūrose (toliau - vidaus tyrimai).
Tie vidaus tyrimai atliekami laikantis šiame reglamente ir atitinkamos institucijos, įstaigos, organo ar agentūros priimtuose sprendimuose nustatytų sąlygų.
2. Su sąlyga, kad laikomasi 1 dalies nuostatų:
a)
Tarnyba turi teisę tiesiogiai ir iš anksto nepranešusi susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turima susijusia informacija, įskaitant duomenų bazėse laikomą informaciją, ir patekti į jų patalpas. Tarnyba turi įgaliojimus tikrinti institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų sąskaitas. Tarnyba gali pasidaryti institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų turimų dokumentų ar duomenų laikmenų turinio kopijas bei gauti jų išrašus ir prireikus imtis tokius dokumentus ar duomenis saugoti, kad nekiltų pavojus, jog jie gali dingti;
b)
Tarnyba gali prašyti pareigūnų, kitų tarnautojų, institucijų ar įstaigų narių, organų ar agentūrų vadovų ar personalo narių žodinės informacijos, be kita ko, surengdama pokalbius, ir raštiškos informacijos.
3. Pagal Reglamente (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nustatytas nuostatas ir procedūras Tarnyba gali atlikti patikrinimus ir inspektavimus vietoje ekonominės veiklos vykdytojų patalpose, kad susipažintų su informacija, susijusia su atveju, dėl kurio atliekamas vidaus tyrimas.
4. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros informuojami kiekvienu atveju, kai Tarnyba jų patalpose atlieka vidaus tyrimą arba susipažįsta su kokiu nors jų turimu dokumentu ar prašo pateikti jų turimą informaciją. Nedarant poveikio 10 ir 11 straipsniams, Tarnyba gali bet kada siųsti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai vidaus tyrimų metu gautą informaciją.
5. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros įdiegia tinkamas procedūras ir imasi būtinų priemonių tyrimų konfidencialumui užtikrinti kiekvienu etapu.
6. Jeigu atliekant vidaus tyrimus paaiškėja, kad pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys gali būti susijęs asmuo, apie tai informuojama institucija, įstaiga, organas ar agentūra, kuriai tas asmuo priklauso.
Tais atvejais, kai naudojantis įprastais ryšių kanalais neįmanoma užtikrinti vidaus tyrimo konfidencialumo, Tarnyba naudoja tinkamus alternatyvius informacijos perdavimo kanalus.
Išimtiniais atvejais tokios informacijos perdavimą galima atidėti remiantis pagrįstu generalinio direktoriaus sprendimu, kuris perduodamas Priežiūros komitetui užbaigus tyrimą.
7. Sprendime, kurį turi priimti kiekviena institucija, įstaiga, organas ar agentūra, kaip numatyta 1 dalyje, visų pirma nurodoma taisyklė dėl pareigūnų, kitų tarnautojų, institucijų ar įstaigų narių, organų ar agentūrų vadovų arba personalo narių pareigos bendradarbiauti su Tarnyba ir teikti jai informaciją, tuo pačiu užtikrinant vidaus tyrimo konfidencialumą.
8. Tai atvejais, kai prieš priimdama sprendimą dėl to, ar pradėti išorės tyrimą, Tarnyba tvarkydama informaciją gali daryti prielaidą, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla, apie tai ji gali pranešti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai. Gavusi prašymą, atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra informuoja Tarnybą apie tai, kokių veiksmų, remdamasi tokia informacija, ėmėsi ir kokios išvados buvo nustatytos.
Prireikus Tarnyba apie tai taip pat informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas. Tokiu atveju taikomi 9 straipsnio 4 dalies antroje ir trečioje pastraipose nustatyti procesiniai reikalavimai. Jei kompetentingos valdžios institucijos, remdamosi joms perduota informacija ir atsižvelgdamos į nacionalinę teisę, nusprendžia imtis kokių nors veiksmų, jos apie tai informuoja Tarnybą, jei pastaroji buvo pateikusi tokį prašymą.
5 straipsnis
Tyrimų pradėjimas
1. Generalinis direktorius gali pradėti tyrimą, kai yra pakankamai įtarimų, kurie, be kita ko, gali būti grindžiami trečiosios šalies pateikta informacija arba anonimine informacija, kad buvo įvykdytas Sąjungos finansiniams interesams kenkiantis sukčiavimas, korupcija ar kita neteisėta veikla. Generalinis direktorius sprendimą pradėti tyrimą ar jo nepradėti priima atsižvelgdamas į tyrimų politikos prioritetus ir į metinį valdymo planą, Tarnybos nustatytą pagal 17 straipsnio 5 dalį. Priimant tą sprendimą taip pat atsižvelgiama į poreikį veiksmingai naudoti Tarnybos išteklius bei taikyti proporcingas priemones. Vidaus tyrimų atveju konkrečiai sprendžiama, kokia institucija, įstaiga, organas ar agentūra gali geriausiai juos atlikti, visų pirma atsižvelgiant į aplinkybių pobūdį, faktinį arba galimą finansinį atvejo poveikį ir galimus tolesnius teisminius veiksmus.
2. Sprendimą pradėti išorės tyrimą priima generalinis direktorius savo iniciatyva arba atitinkamos valstybės narės ar bet kurios Sąjungos institucijos, įstaigos, organo ar agentūros prašymu.
Sprendimą pradėti vidaus tyrimą priima generalinis direktorius savo iniciatyva arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros, kurioje turi būti atliekamas tyrimas, arba valstybės narės prašymu.
3. Tol, kol generalinis direktorius svarsto, ar pradėti vidaus tyrimą atsižvelgiant į 2 dalyje nurodytą prašymą, ir (arba) tol, kol Tarnyba atlieka vidaus tyrimą, atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros nepradeda lygiagretaus tyrimo dėl tų pačių aplinkybių, išskyrus atvejus, kai su Tarnyba susitariama kitaip.
4. Sprendimas pradėti tyrimą ar jo nepradėti priimamas per du mėnesius nuo tos dienos, kai Tarnyba gauna 2 dalyje nurodytą prašymą. Apie šį sprendimą nedelsiant informuojama prašymą pateikusi valstybė narė, institucija, įstaiga, organas ar agentūra. Sprendimas nepradėti tyrimo pagrindžiamas. Jei to dviejų mėnesių laikotarpio pabaigoje Tarnyba nepriima jokio sprendimo, laikoma, kad Tarnyba nusprendė nepradėti tyrimo.
Kai pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas arba personalo narys, veikdamas pagal Tarnybos nuostatų 22a straipsnį, pateikia Tarnybai informacijos apie įtarimus sukčiavimu ar padarius pažeidimą, Tarnyba informuoja tą asmenį apie sprendimą dėl tų aplinkybių pradėti tyrimą arba jo nepradėti.
5. Jei generalinis direktorius nusprendžia nepradėti vidaus tyrimo, jis gali nedelsdamas perduoti visą susijusią informaciją atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai, kad pagal tai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai taikytinas taisykles būtų imtasi reikiamų veiksmų. Jei tinkama, Tarnyba susitaria su ta institucija, įstaiga, organu ar agentūra dėl tinkamų priemonių tos informacijos šaltinio konfidencialumui apsaugoti ir, jei reikia, prašo informuoti apie veiksmus, kurių buvo imtasi.
6. Jei generalinis direktorius nusprendžia nepradėti išorės tyrimo, jis gali nedelsdamas perduoti visą susijusią informaciją atitinkamos valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, kad atitinkamais atvejais pagal nacionalines taisykles būtų imtasi veiksmų. Jei reikia, Tarnyba taip pat informuoja atitinkamą instituciją, įstaigą, organą ar agentūrą.
6 straipsnis
Galimybė susipažinti su duomenų bazėse laikoma informacija prieš pradedant tyrimą
1. Prieš pradėdama tyrimą Tarnyba turi teisę susipažinti su visa institucijų, įstaigų, organų ar agentūrų duomenų bazėse laikoma susijusia informacija, kai tai būtina siekiant įvertinti įtarimų pagrindą. Tarnyba nustato terminą, per kurį būtų naudojamasi ta teise susipažinti su informacija; jis būtinas siekiant nedelsiant įvertinti įtarimus. Naudodamasi ta teise susipažinti su informacija Tarnyba laikosi būtinumo ir proporcingumo principų.
2. Atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra visapusiškai bendradarbiauja suteikdama Tarnybai galimybę gauti visą susijusią informaciją laikantis sąlygų, kurios turi būti apibrėžtos pagal 4 straipsnio 1 dalį priimamuose sprendimuose.
7 straipsnis
Tyrimų tvarka
1. Tyrimų eigai vadovauja generalinis direktorius, atitinkamais atvejais remdamasis rašytinėmis instrukcijomis. Tyrimus generaliniam direktoriui vadovaujant atlieka jo paskirti Tarnybos darbuotojai.
2. Tarnybos darbuotojai savo užduotis atlieka pateikę raštišką įgaliojimą, kuriame nurodyta jų tapatybė ir kompetencija. Generalinis direktorius išduoda tokį įgaliojimą, jame nurodydamas tyrimo dalyką ir tikslą, tyrimo teisinius pagrindus ir iš jų kylančius tyrimo įgaliojimus.
3. Valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos, laikydamosi nacionalinių taisyklių, teikia reikiamą pagalbą, kad Tarnybos darbuotojai galėtų savo užduotis atlikti veiksmingai.
Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros užtikrina, kad jų pareigūnai, kiti tarnautojai, nariai, vadovai ir personalo nariai teiktų reikiamą pagalbą, kad Tarnybos darbuotojai galėtų savo užduotis atlikti veiksmingai.
4. Jeigu tyrimas apima išorės ir vidaus elementus, atitinkamai taikomi 3 ir 4 straipsniai.
5. Tyrimai atliekami nenutrūkstamai tokį laikotarpį, kurio trukmė turi atitikti konkretaus atvejo aplinkybes ir sudėtingumą.
6. Jeigu atliekant tyrimą paaiškėja, kad gali būti tikslinga imtis administracinių atsargumo priemonių Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti, Tarnyba nedelsdama informuoja atitinkamą instituciją, įstaigą, organą ar agentūrą apie vykstantį tyrimą. Pranešama tokia informacija:
a)
susijusio pareigūno, kito tarnautojo, institucijos ar įstaigos nario, organo ar agentūros vadovo ar personalo nario tapatybė ir tiriamų aplinkybių santrauka;
b)
bet kokia informacija, galinti padėti atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai nuspręsti, ar tikslinga imtis administracinių atsargumo priemonių Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti;
c)
visos rekomenduojamos specialios konfidencialumo priemonės, visų pirma tais atvejais, kai taikomos tyrimo priemonės priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai, arba išorės tyrimo atveju - nacionalinės valdžios institucijos kompetencijai, pagal tyrimams taikytinas nacionalines taisykles.
Atitinkama institucija, įstaiga, organas ar agentūra, glaudžiai bendradarbiaudama su Tarnyba, gali bet kuriuo metu nuspręsti imtis tinkamų atsargumo priemonių, įskaitant įrodymų apsaugos priemones, ir nedelsdama informuoja Tarnybą apie tokį sprendimą.
7. Prireikus valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybos prašymu imasi tinkamų pagal nacionalinę teisę numatytų atsargumo priemonių, ypač įrodymų apsaugos priemonių.
8. Jei tyrimas negali būti baigtas per 12 mėnesių nuo jo pradžios, generalinis direktorius pasibaigus 12 mėnesių laikotarpiui ir po to kas šešis mėnesius Priežiūros komitetui teikia ataskaitas, kuriose nurodomos priežastys ir taisomosios priemonės, numatytos tyrimui paspartinti.
8 straipsnis
Pareiga informuoti Tarnybą
1. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros nedelsdamos perduoda Tarnybai visą informaciją, susijusią su galimais Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos atvejais.
2. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir tiek, kiek leidžiama pagal jų nacionalinę teisę, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybos prašymu arba savo iniciatyva Tarnybai perduoda visus turimus dokumentus ar informaciją, susijusią su Tarnybos atliekamu tyrimu.
3. Institucijos, įstaigos, organai ir agentūros ir tiek, kiek leidžiama pagal jų nacionalinę teisę, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos Tarnybai perduoda visus kitus turimus reikšmingus dokumentus ar informaciją, susijusią su kova su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, korupcija ar kita neteisėta veikla.
9 straipsnis
Procesinės garantijos
1. Tyrimo metu Tarnyba ieško susijusio asmens kaltės ir nekaltumo įrodymų. Tyrimai atliekami objektyviai ir nešališkai, laikantis nekaltumo prezumpcijos principo ir šiame straipsnyje nustatytų procesinių garantijų.
2. Tarnyba gali bet kuriuo tyrimo metu surengti pokalbį su susijusiu asmeniu arba liudytoju. Asmuo, su kuriuo surengtas pokalbis, turi teisę neduoti parodymų prieš save.
Kvietimas į pokalbį susijusiam asmeniui siunčiamas ne vėliau kaip prieš 10 darbo dienų. Susijusiam asmeniui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas. Pastaruoju atveju pranešimo terminas negali būti trumpesnis nei 24 valandos. Kvietime pateikiamas susijusio asmens teisių sąrašas, visų pirma nurodoma, kad jam gali padėti jo pasirinktas asmuo.
Kvietimas į pokalbį liudytojui siunčiamas ne vėliau kaip prieš 24 valandas. Liudytojui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas.
Antroje ir trečioje pastraipose nurodyti reikalavimai netaikomi per patikrinimus ir inspektavimus vietoje duodamiems pareiškimams.
Jeigu per pokalbį atsiranda įrodymų, kad liudytojas gali būti susijęs asmuo, pokalbis nutraukiamas. Iš karto taikomos šioje dalyje ir 3 bei 4 dalyse numatytos procesinės taisyklės. Tam liudytojui nedelsiant pranešamos jo, kaip susijusio asmens, teisės ir jis paprašęs gauna savo anksčiau pateiktų pareiškimų išrašų kopijas. Tarnyba negali naudoti to asmens ankstesnių pareiškimų prieš jį patį pirmiausia jam nesuteikusi galimybės pateikti pastabas dėl tų pareiškimų.
Tarnyba sudaro pokalbio protokolą ir suteikia asmeniui, su kuriuo buvo surengtas pokalbis, galimybę susipažinti su protokolu, kad asmuo, su kuriuo buvo surengtas pokalbis, galėtų jį patvirtinti arba pateikti pastabų. Susijusiam asmeniui Tarnyba įteikia pokalbio protokolo kopiją.
3. Kai tik tyrimo metu nustatoma, kad pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas ar personalo narys gali būti susijęs asmuo, tas pareigūnas, kitas tarnautojas, institucijos ar įstaigos narys, organo ar agentūros vadovas ar personalo narys apie tai informuojamas, jei tai nekenkia tyrimo eigai ar jokiems tyrimo procesiniams veiksmams, kurie priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai.
4. Nedarant poveikio 4 straipsnio 6 daliai ir 7 straipsnio 6 daliai, užbaigus tyrimą ir prieš parengiant išvadas, kuriose įvardijamas susijęs asmuo, tam asmeniui suteikiama galimybė pateikti pastabas dėl su juo susijusių aplinkybių.
Tuo tikslu Tarnyba susijusiam asmeniui nusiunčia kvietimą pateikti pastabas raštu arba per pokalbį su Tarnybos paskirtais darbuotojais. Tame kvietime, be kita ko, pateikiama su susijusiu asmeniu susijusių aplinkybių santrauka ir pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 11 ir 12 straipsnius reikalaujama informacija ir nurodomas pastabų pateikimo terminas, kuris turi būti ne trumpesnis nei 10 darbo dienų nuo kvietimo pateikti pastabas gavimo dienos. Susijusiam asmeniui sutikus arba tinkamai pagrįstais tyrimo skubos atvejais tas pranešimo terminas gali būti sutrumpintas. Galutinėje konkretaus tyrimo ataskaitoje nurodoma, kad tokios pastabos buvo pateiktos.
Tinkamai pagrįstais atvejais, jeigu būtina išlaikyti tyrimo konfidencialumą ir (arba) jeigu atliekami tyrimo procesiniai veiksmai, kurie priklauso nacionalinės teisminės institucijos kompetencijai, generalinis direktorius gali nuspręsti, kad prievolė paprašyti susijusio asmens pareikšti pastabas bus įvykdyta vėliau.
Tarnybos nuostatų IX priedo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytais atvejais institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai per vieną mėnesį nesureagavus į generalinio direktoriaus prašymą atidėti prievolės paprašyti susijusio asmens pateikti pastabas vykdymą, laikoma, kad atsakymas yra teigiamas.
5. Bet kuris asmuo, su kuriuo surengtas pokalbis, turi teisę vartoti bet kurią iš oficialių Sąjungos institucijų kalbų. Tačiau gali būti reikalaujama, kad Sąjungos pareigūnai ar kiti tarnautojai vartotų tą oficialią Sąjungos institucijų kalbą, kurią gerai moka.
10 straipsnis
Konfidencialumas ir duomenų apsauga
1. Išorės tyrimų metu siunčiama ar gauta informacija, neatsižvelgiant į jos formą, yra saugoma laikantis atitinkamų nuostatų.
2. Vidaus tyrimų metu siunčiamai ar gaunamai informacijai, neatsižvelgiant į jos formą, taikomi profesinės paslapties reikalavimai ir ji saugoma pagal Sąjungos institucijoms taikytinas taisykles.
3. Atitinkamos institucijos, įstaigos, organai ar agentūros užtikrina, kad būtų laikomasi Tarnybos atliekamų tyrimų konfidencialumo principo ir gerbiamos susijusių asmenų teisėtos teisės, o tais atvejais, kai jau pradėtas teisminis procesas, kad būtų laikomasi visų tokiam procesui taikomų nacionalinių taisyklių.
4. Tarnyba gali paskirti duomenų apsaugos pareigūną, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 45/2001 24 straipsnyje.
5. Generalinis direktorius užtikrina, kad visa informacija visuomenei būtų teikiama neutraliai ir nešališkai, o ją atskleidžiant būtų laikomasi tyrimų konfidencialumo principo ir šiame straipsnyje bei 9 straipsnio 1 dalyje nustatytų principų.
Pagal Tarnybos nuostatus Tarnybos darbuotojai be leidimo negali atskleisti jokios informacijos, gautos atliekant pareigas, išskyrus atvejus, kai tokia informacija jau yra išviešinta ar visuomenei sudaryta galimybė su ja susipažinti, baigę tarnybą jie toliau turi laikytis tos pareigos.
11 straipsnis
Tyrimo ataskaita ir veiksmai, kurių reikia imtis po tyrimų
1. Tarnybai baigus tyrimą, vadovaujantis generalinio direktoriaus nurodymais, parengiama ataskaita. Toje ataskaitoje nurodomas tyrimo teisinis pagrindas, atlikti procesiniai veiksmai, nustatytos aplinkybės ir jų preliminarus teisinis kvalifikavimas, nustatytų aplinkybių numatomas finansinis poveikis, procesinių garantijų pagal 9 straipsnį laikymasis ir tyrimo išvados.
Kartu su ataskaita pateikiamos generalinio direktoriaus rekomendacijos dėl to, ar reikėtų imtis veiksmų. Tose rekomendacijose atitinkamais atvejais nurodomi institucijų, įstaigų, organų bei agentūrų ir atitinkamų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų drausminiai, administraciniai, finansiniai ir (arba) teisminiai veiksmai ir visų pirma konkrečiai nurodomos apskaičiuotos susigrąžintinos sumos, taip pat nurodomas nustatytų aplinkybių preliminarus teisinis kvalifikavimas.
2. Rengiant tokias ataskaitas ir rekomendacijas atsižvelgiama į atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę. Tuo pagrindu parengtos ataskaitos laikomos priimtinais įrodymais valstybės narės administraciniuose ar teisminiuose procesuose, kai nustatoma, kad tai yra būtina, tuo pačiu būdu ir tomis pačiomis sąlygomis kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių parengtos administracinės ataskaitos. Joms taikomos tos pačios vertinimo taisyklės kaip ir nacionalinės administracijos inspektorių parengtoms administracinėms ataskaitoms, ir jos turi tokią pačią įrodomąją vertę.
3. Po išorės tyrimo parengtos ataskaitos bei rekomendacijos ir visi svarbūs susiję dokumentai perduodami atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms laikantis išorės tyrimus reglamentuojančių taisyklių ir prireikus perduodami kompetentingoms Komisijos tarnyboms.
4. Po vidaus tyrimo parengtos ataskaitos bei rekomendacijos ir visi svarbūs susiję dokumentai perduodami atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai. Ta institucija, įstaiga, organas ar agentūra imasi tokių veiksmų, visų pirma drausminio arba teisinio pobūdžio veiksmų, kokių būtina atsižvelgiant į vidaus tyrimo rezultatus, ir praneša Tarnybai apie tai per rekomendacijose, teikiamose kartu su ataskaita, nustatytą terminą ir, papildomai, Tarnybos prašymu.
5. Jeigu atlikus vidaus tyrimą parengtoje ataskaitoje nurodoma aplinkybių, dėl kurių galėtų būti pradėtas baudžiamasis procesas, ta informacija perduodama atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms.
6. Tarnybos prašymu atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos tinkamu laiku pateikia Tarnybai informaciją apie veiksmus, kurių buvo imtasi (jei tokių veiksmų buvo imtasi) atsižvelgus į generalinio direktoriaus pateiktas rekomendacijas pagal 3 dalį ir Tarnybos pateiktą informaciją pagal 5 dalį.
7. Nedarant poveikio 4 daliai, jei baigus tyrimą nerandama įrodymų prieš susijusį asmenį, generalinis direktorius baigia su tuo asmeniu susijusį tyrimą ir per 10 darbo dienų apie tai informuoja susijusį asmenį.
8. Jei informatorius, Tarnybai pateikęs informaciją, dėl kurios buvo pradėtas tyrimas arba kuri susijusi su tyrimu, pageidauja, Tarnyba gali jį informuoti apie tai, kad tas tyrimas baigtas. Tačiau Tarnyba gali atmesti tokį prašymą, jei mano, kad jį įvykdžius būtų pažeisti susijusio asmens teisėti interesai, būtų pakenkta tyrimo ir tolesnių veiksmų veiksmingumui ar pažeisti konfidencialumo reikalavimai.
12 straipsnis
Tarnybos ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų keitimasis informacija
1. Nedarant poveikio šio reglamento 10 ir 11 straipsniams ir Reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 nuostatoms, Tarnyba gali tinkamu laiku perduoti atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms išorės tyrimų metu gautą informaciją, kad jos galėtų imtis tinkamų veiksmų pagal savo nacionalinę teisę.
2. Nedarant poveikio 10 ir 11 straipsniams, generalinis direktorius perduoda atitinkamos valstybės narės teisminėms institucijoms vidaus tyrimų metu Tarnybos gautą informaciją apie aplinkybes, kurios priklauso nacionalinės teisminės institucijos jurisdikcijai.
Pagal 4 straipsnį ir nedarant poveikio 10 straipsniui, generalinis direktorius atitinkamai institucijai, įstaigai, organui ar agentūrai taip pat perduoda šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytą informaciją, įskaitant informaciją apie susijusio asmens tapatybę, nustatytų aplinkybių santrauką, jų preliminarų teisinį kvalifikavimą ir numatomą poveikį Sąjungos finansiniams interesams.
Taikoma 9 straipsnio 4 dalis.
3. Nedarant poveikio nacionalinei teisei, atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos savo iniciatyva arba Tarnybos prašymu tinkamu laiku informuoja Tarnybą apie veiksmus, kurių ėmėsi, remdamosi pagal šį straipsnį joms perduota informacija.
4. Tarnyba gali pateikti įrodymus nacionaliniuose teismuose ir tribunoluose vykstančiuose procesuose; tai daroma laikantis nacionalinės teisės ir Tarnybos nuostatų.
13 straipsnis
Tarnybos bendradarbiavimas su Eurojustu ir Europolu
1. Vykdydama savo įgaliojimus saugoti Sąjungos finansinius interesus, Tarnyba atitinkamais atvejais bendradarbiauja su Eurojustu ir Europos policijos biuru (Europolu). Jei reikia, siekiant sudaryti palankesnes to bendradarbiavimo sąlygas, Tarnyba su Eurojustu ir Europolu sudaro administracinius susitarimus. Tokie darbo tvarkos susitarimai gali būti susiję su keitimusi veiklos, strategine arba technine informacija, įskaitant asmens duomenis ir įslaptintą informaciją, ir, pateikus prašymą, pažangos ataskaitomis.
Jeigu tai gali paskatinti ir sustiprinti nacionalinių tyrimų institucijų ir prokuratūrų veiksmų koordinavimą ir bendradarbiavimą arba jeigu Tarnyba valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms yra perdavusi informaciją, leidžiančią įtarti Sąjungos finansiniams interesams kenkiantį sukčiavimą, korupciją ar kitą neteisėtą veiklą, susijusią su sunkiu nusikaltimu, atitinkamą informaciją Tarnyba perduoda Eurojustui pagal jo įgaliojimus.
2. Tarnyba laiku informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas tais atvejais, kai jų pateiktą informaciją ji perduoda Eurojustui arba Europolui.
14 straipsnis
Bendradarbiavimas su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis organizacijomis
1. Atitinkamais atvejais Tarnyba su trečiųjų valstybių kompetentingomis valdžios institucijomis ir tarptautinėmis organizacijomis gali sudaryti administracinius susitarimus. Tarnyba savo veiksmus atitinkamais atvejais derina su kompetentingomis Komisijos tarnybomis ir Europos išorės veiksmų tarnyba, visų pirma prieš sudarydama tokius susitarimus. Tokie susitarimai gali būti susiję su keitimusi veiklos, strategine arba technine informacija, įskaitant, pateikus prašymą, pažangos ataskaitas.
2. Tarnyba informuoja atitinkamų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas prieš jų pateiktą informaciją perduodant trečiųjų valstybių kompetentingoms valdžios institucijoms arba tarptautinėms organizacijoms.
Pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001 Tarnyba registruoja visus asmens duomenų perdavimo atvejus, įskaitant tokių perdavimų priežastis.
15 straipsnis
Priežiūros komitetas
1. Priežiūros komitetas reguliariai stebi, kaip Tarnyba atlieka savo tyrimo funkciją, kad sustiprintų Tarnybos nepriklausomumą jai tinkamai vykdant pagal šį reglamentą suteiktus įgaliojimus.
Priežiūros komitetas visų pirma stebi pokyčius procesinių garantijų taikymo ir tyrimų trukmės srityje, atsižvelgdamas į generalinio direktoriaus pateiktą informaciją pagal 7 straipsnio 8 dalį.
Priežiūros komitetas generaliniam direktoriui teikia nuomones, atitinkamais atvejais ir rekomendacijas, dėl, inter alia, išteklių, reikalingų Tarnybos tyrimo funkcijai atlikti, Tarnybos tyrimų prioritetų ir tyrimų trukmės. Tas nuomones jis gali teikti savo iniciatyva, generalinio direktoriaus prašymu arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros prašymu, tačiau į atliekamų tyrimų eigą nesikiša.
Institucijoms, įstaigoms, organams ar agentūroms pateikiama nuomonių, pateiktų pagal trečią pastraipą, kopija.
Tinkamai pagrįstais atvejais Priežiūros komitetas gali prašyti Tarnybos pateikti papildomos informacijos apie tyrimus, įskaitant ataskaitas ir rekomendacijas dėl baigtų tyrimų, tačiau į atliekamų tyrimų eigą nesikiša.
2. Priežiūros komitetą sudaro penki nepriklausomi nariai, turintys patirties aukšto rango teisėjų ar tyrėjų pareigų arba panašių pareigų, susijusių su Tarnybos veiklos sritimis, vykdymo srityse. Jie skiriami bendru Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos sutarimu.
Sprendime dėl Priežiūros komiteto narių skyrimo taip pat pateikiamas potencialių narių, galinčių pakeisti Priežiūros komiteto narius likusiam jų kadencijos laikui vienam ar keliems nariams atsistatydinus, mirus ar jų nuolatinio nedarbingumo atveju, rezervo sąrašas.
3. Priežiūros komiteto nariai skiriami penkerių metų neatnaujinamai kadencijai. Pakaitomis keičiami trys ir du nariai, kad būtų išsaugota Priežiūros komiteto kompetencija.
4. Pasibaigus kadencijai, Priežiūros komiteto nariai eina pareigas tol, kol yra pakeičiami.
5. Jei Priežiūros komiteto narys nebetenkina jo pareigas reglamentuojančių sąlygų arba jei jis pripažintas kaltu dėl sunkaus nusižengimo, Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija bendru sutarimu gali jį atleisti iš pareigų.
6. Pagal taikytinas Komisijos taisykles Priežiūros komiteto nariai gauna dienpinigius, o jų išlaidos, kurias jie patiria eidami savo pareigas, atlyginamos.
7. Eidami savo pareigas Priežiūros komiteto nariai nesistengia gauti jokios valdžios institucijos arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros nurodymų ir jais nesivadovauja.
8. Priežiūros komitetas skiria savo pirmininką. Jis patvirtina savo darbo tvarkos taisykles, kurios prieš tvirtinant pateikiamos susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui. Priežiūros komiteto posėdžiai rengiami jo pirmininko arba generalinio direktoriaus iniciatyva. Per metus jis surengia ne mažiau kaip 10 posėdžių. Sprendimus Priežiūros komitetas priima jo sudėtį sudarančių narių balsų dauguma. Tarnyba, išsamiai konsultuodamasi su Priežiūros komitetu, jam teikia sekretoriato paslaugas.
9. Priežiūros komitetas per metus priima bent vieną savo veiklos ataskaitą, kurioje visų pirma pateikiamas Tarnybos nepriklausomumo įvertinimas, nurodomas procesinių garantijų taikymas ir tyrimų trukmė. Tos ataskaitos perduodamos Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams.
Priežiūros komitetas Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams gali teikti ataskaitas apie Tarnybos tyrimų rezultatus ir veiksmus, kurių buvo imtasi remiantis tais rezultatais.
16 straipsnis
Keitimasis nuomonėmis su institucijomis
1. Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija kartą per metus susitinka su generaliniu direktoriumi, kad politiniu lygmeniu keisdamiesi nuomonėmis aptartų Tarnybos politiką, susijusią su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veiklos prevencijos ir kovos su tokiomis veikomis metodais. Keičiantis nuomonėmis dalyvauja Priežiūros komitetas. Europos Parlamento, Tarybos, Komisijos, generalinio direktoriaus arba Priežiūros komiteto prašymu į šiuos susitikimus ad hoc pagrindu gali būti kviečiami Audito Rūmų, Eurojusto ir (arba) Europolo atstovai.
2. Galima keistis nuomonėmis dėl:
a)
Tarnybos tyrimų politikos strateginių prioritetų;
b)
15 straipsnyje numatytų Priežiūros komiteto nuomonių ir veiklos ataskaitų;
c)
generalinio direktoriaus ataskaitų pagal 17 straipsnio 4 dalį ir atitinkamais atvejais kitų institucijų, susijusių su Tarnybos įgaliojimais, ataskaitų;
d)
Tarnybos ir institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų santykių pagrindo;
e)
Tarnybos ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų santykių pagrindo;
f)
Tarnybos ir trečiųjų šalių kompetentingų valdžios institucijų bei tarptautinių organizacijų santykių, grindžiamų šiame reglamente nurodytais susitarimais;
g)
Tarnybos darbo vykdant įgaliojimus veiksmingumo.
3. Visos institucijos, kurios dalyvauja keičiantis nuomonėmis, užtikrina, kad keitimasis nuomonėmis netrukdytų vykdomų tyrimų eigai.
4. Institucijos, kurios dalyvauja keičiantis nuomonėmis, vykdydamos veiklą atsižvelgia į keičiantis nuomonėmis išreikštas pozicijas. Generalinis direktorius 17 straipsnio 4 dalyje nurodytose ataskaitose pateikia informaciją apie veiksmus, kurių Tarnyba ėmėsi, jeigu iš viso tokių veiksmų ėmėsi.
17 straipsnis
Generalinis direktorius
1. Tarnybai vadovauja generalinis direktorius. Generalinį direktorių skiria Komisija 2 dalyje nurodyta tvarka. Generalinis direktorius skiriamas septynerių metų neatnaujinamai kadencijai.
2. Norėdama paskirti generalinį direktorių, Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia kvietimą teikti kandidatūras. Toks kvietimas skelbiamas iki pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos pabaigos likus ne mažiau kaip šešiems mėnesiams. Priežiūros komitetui pateikus palankią nuomonę dėl Komisijos taikytos atrankos procedūros, Komisija sudaro kvalifikacijas atitinkančių kandidatų sąrašą. Pasikonsultavusi su Europos Parlamentu ir Taryba, Komisija skiria generalinį direktorių.
3. Eidamas savo pareigas, kai reikia pradėti ir atlikti išorės ir vidaus tyrimus ar po tokių tyrimų parengti ataskaitas, generalinis direktorius nesistengia gauti jokios valdžios institucijos arba institucijos, įstaigos, organo ar agentūros nurodymų ir jais nesivadovauja. Jeigu generalinis direktorius mano, kad kuri nors priemonė, kurios ėmėsi Komisija, turi poveikio jo nepriklausomumui, jis nedelsdamas apie tai informuoja Priežiūros komitetą ir priima sprendimą dėl to, ar pateikti ieškinį Komisijai Teisingumo Teisme.
4. Generalinis direktorius Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams reguliariai praneša apie Tarnybos atliktų tyrimų išvadas, veiksmus, kurių imtasi, ir iškilusius sunkumus, išlaikant tyrimų konfidencialumą, gerbiant susijusių asmenų ir informatorių teisėtas teises ir prireikus laikantis teisminiam procesui taikytinos nacionalinės teisės.
5. Atsižvelgdamas į metinį valdymo planą generalinis direktorius kiekvienais metais nustato Tarnybos tyrimų politikos prioritetus ir, prieš juos paskelbiant, perduoda Priežiūros komitetui.
Generalinis direktorius periodiškai informuoja Priežiūros komitetą apie Tarnybos veiklą, tyrimo funkcijos vykdymą ir su tyrimais susijusius tolesnius veiksmus.
Generalinis direktorius periodiškai informuoja Priežiūros komitetą apie:
a)
atvejus, kai generalinio direktoriaus pateiktų rekomendacijų nebuvo laikomasi;
b)
atvejus, kai informacija buvo perduota valstybių narių teisminėms institucijoms;
c)
tyrimų trukmę pagal 7 straipsnio 8 dalį.
6. Kai kurių iš jam pagal 5 straipsnį, 7 straipsnio 2 dalį, 11 straipsnio 7 dalį ir 12 straipsnio 2 dalį nustatytų funkcijų vykdymą generalinis direktorius gali raštu deleguoti vienam ar daugiau Tarnybos personalo narių, nurodant tokio delegavimo sąlygas ir ribas.
7. Generalinis direktorius įdiegia vidaus patariamąjį ir kontrolės mechanizmą, įskaitant teisėtumo patikrinimą, susijusį, inter alia, su būtinybe laikytis su susijusiais asmenimis susijusių procesinių garantijų ir gerbti šių asmenų pagrindines teises, taip pat laikytis atitinkamų valstybių narių nacionalinės teisės, ypač atsižvelgiant į 11 straipsnio 2 dalį.
8. Generalinis direktorius patvirtina Tarnybos darbuotojams skirtas tyrimo procedūrų gaires. Tos gairės atitinka šį reglamentą ir apima, inter alia,:
a)
tyrimų eigą;
b)
procesines garantijas;
c)
vidaus patariamosios ir kontrolės procedūrų elementus, įskaitant teisėtumo patikrinimą;
d)
duomenų apsaugą.
Tos gairės ir visi jų pakeitimai patvirtinami po to, kai Priežiūros komitetui buvo suteikta galimybė pateikti dėl jų pastabas, tada jos perduodamos susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai bei Komisijai ir informacijos tikslais paskelbiamos Tarnybos interneto svetainėje oficialiomis Sąjungos institucijų kalbomis.
9. Prieš generaliniam direktoriui skirdama drausminę nuobaudą, Komisija konsultuojasi su Priežiūros komitetu.
Drausminės nuobaudos generaliniam direktoriui skiriamos motyvuotais sprendimais, kurie perduodami susipažinti Europos Parlamentui, Tarybai ir Priežiūros komitetui.
10. Visos nuorodos į Tarnybos direktorių visuose teisės aktuose laikomos nuorodomis į generalinį direktorių.
18 straipsnis
Finansavimas
Visi asignavimai Tarnybai, įskaitant asignavimus Priežiūros komitetui bei jo sekretoriatui, įtraukiami į atskirą Komisijai skirto Europos Sąjungos bendrojo biudžeto skyriaus eilutę ir išsamiai išdėstomi to skyriaus priede.
Tarnybos, įskaitant Priežiūros komiteto sekretoriatą, etatų planas pridedamas prie Komisijos etatų plano.
19 straipsnis
Įvertinimo ataskaita
Ne vėliau kaip 2017 m. spalio 2 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio reglamento taikymo vertinimo ataskaitą. Kartu su ta ataskaita pateikiama Priežiūros komiteto nuomonė ir ataskaitoje nurodoma, ar šį reglamentą reikia iš dalies pakeisti.
20 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 yra panaikinami.
Nuorodos į panaikintus reglamentus yra laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikties lentelę.
21 straipsnis
Įsigaliojimas ir pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Šis reglamentas įsigalioja pirmą mėnesio, einančio po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, dieną.
2. 15 straipsnio 3 dalis taikoma šio reglamento įsigaliojimo dieną pareigas einančių Priežiūros komiteto narių kadencijos trukmei. Kai tik įsigalioja šis reglamentas, Europos Parlamento pirmininkas iš Priežiūros komiteto narių burtų keliu išrenka du narius, kurie, nukrypstant nuo 15 straipsnio 3 dalies pirmo sakinio, nebeis pareigų po to, kai baigsis pirmi 36 jų kadencijos mėnesiai. Išeinančius narius pakeičia automatiškai skiriami du nauji nariai penkerių metų kadencijai remiantis 2012 m. sausio 23 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos Sprendimo 2012/45/ES, Euratomas, dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) Priežiūros komiteto narių skyrimo (13) 1 straipsnio 2 dalyje pateiktu sąrašu ir jame nustatyta tvarka. Tie nauji nariai yra pirmi du tame sąraše nurodyti asmenys.
3. 17 straipsnio 1 dalies trečias sakinys taikomas šio reglamento įsigaliojimo dieną pareigas einančio generalinio direktoriaus kadencijos trukmei.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. rugsėjo 11 d.