PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/84
2015 m. sausio 21 d.
kuriuo importuojamam Indonezijos kilmės mononatrio glutamatui nustatomas galutinis antidempingo muitas ir jam nustatyto laikinojo muito galutinis surinkimas
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnio 4 dalį,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Laikinosios priemonės
(1)
Komisijos įgyvendinimo reglamentu (EB) Nr. 904/2014 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) Europos Komisija (toliau - Komisija) nuo 2014 m. rugpjūčio 22 d. nustatė laikinąjį antidempingo muitą importuojamam Indonezijos kilmės mononatrio glutamatui.
(2)
Procedūra inicijuota 2013 m. lapkričio 29 d., gavus bendrovės „Ajinomoto Foods Europe SAS“ (toliau - skundo pateikėjas), vienintelio Sąjungos mononatrio glutamato gamintojo, pagaminančio 100 % viso Sąjungoje pagaminamo mononatrio glutamato, 2013 m. spalio 16 d. pateiktą skundą.
(3)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 20 konstatuojamojoje dalyje, atliekant dempingo ir žalos tyrimą buvo nagrinėjamas 2012 m. spalio 1 d.-2013 m. rugsėjo 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas buvo nagrinėjamas laikotarpis nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
2. Tolesnė procedūra
(4)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nustatytas laikinasis antidempingo muitas (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė pastabų dėl preliminarių išvadų. Šalims, kurios to prašė, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.
(5)
Komisija išnagrinėjo suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktas pastabas ir prireikus atitinkamai pakeitė preliminarias išvadas.
(6)
Vėliau Komisija visoms šalims pranešė apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis importuojamam Indonezijos kilmės mononatrio glutamatui ketino nustatyti galutinį antidempingo muitą ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio faktų atskleidimo.
(7)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
3. Atranka
(8)
Kadangi pastabų dėl nesusijusių importuotojų atrankos metodo negauta, laikinojo reglamento 7-19 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos preliminarios išvados patvirtinamos.
B. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
(9)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 21 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamasis produktas - Indonezijos kilmės mononatrio glutamatas (toliau - MSG), kurio KN kodas šiuo metu yra ex 2922 42 00 (toliau - nagrinėjamasis produktas). MSG yra maisto priedas, daugiausia naudojamas sriubų, sultinių, žuvies ir mėsos patiekalų bei paruoštų patiekalų skoniui sustiprinti ir prieskonių mišiniams. Pagamintas produktas - balti bekvapiai įvairių dydžių kristalai. MSG naudojamas ne tik maistui, bet ir chemijos pramonėje, pavyzdžiui, plovikliams gaminti. Mononatrio glutamatas pakuojamas įvairaus dydžio pakuotėse, nuo vartotojams skirtų 0,5 g svorio pakuočių iki 1 000 kg svorio maišų. Mažos pakuotės privatiems vartotojams yra parduodamos per platintojus, o didesnės, 20 kg arba daugiau pakuotės yra skirtos pramonės naudotojams. Be to, grynumas taip pat skiriasi. Tačiau mononatrio glutamato, supakuoto įvairaus dydžio pakuotėse, arba skirtingo grynumo mononatrio glutamato savybės nesiskiria.
(10)
Kadangi pastabų dėl nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto negauta, laikinojo reglamento 21-25 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
C. DEMPINGAS
1. Normalioji vertė
(11)
Kadangi pastabų dėl normaliosios vertės negauta, laikinojo reglamento 26-31 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Eksporto kaina
(12)
Abu bendradarbiaujantys eksportuojantys Indonezijos gamintojai dar kartą patvirtino savo teiginius, kad pardavimo kainos jų susijusioms bendrovėms atitiko rinkos sąlygas ir kad eksporto kainos nustatymas turėtų būti pagrįstas Indonezijos patronuojančiosios bendrovės pirmajam susijusiam pirkėjui taikyta pardavimo kaina, o ne nustatytąja eksporto kaina.
(13)
Norėdami pagrįsti šį teiginį, abu eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad nebuvo įrodymų dėl produktų kryžminio kompensavimo ar kitų sąnaudų, patirtų tarp Indonezijos patronuojančiosios bendrovės ir jos susijusių bendrovių. Todėl laikinojo reglamento 37 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados neturėjo būti grindžiamos šiais elementais.
(14)
Be to, vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad jo susijusi bendrovė Sąjungoje buvo ne importuotoja, o tarpininkė, kuri produktą perparduodavo Sąjungoje dar iki muitinio įforminimo. Šis eksportuojantis gamintojas teigė, kad tuo remiantis laikinojo reglamento 37 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados, t. y. kad susijusių bendrovių tarpusavio sandorių kaina nebuvo tokio lygio, kad susiję importuotojai galėtų gauti pagrįstą pelną Sąjungoje, nebegaliotų.
(15)
Pirmiausia reikėtų pažymėti, kad vien tai, kad eksportuotojas ir importuotojas yra susiję, yra pakankama priežastis Komisijai faktines eksporto kainas laikyti nepatikimomis, nes tai, kad eksportuotojas ir importuotojas yra susiję, yra viena iš daugybės priežasčių, dėl kurių faktinės eksporto kainos gali būti laikomos nepatikimomis. Dėl tiekėjo ir importuotojo sąsajos, tiekėjo jo susijusiai bendrovei Sąjungoje taikomos kainos yra tokios sandorių kainos, kurios nėra pagrįstos derybų įprastomis rinkos sąlygomis rezultatais - jos nėra tokios, kokios paprastai taikomos tada, kai bendrovės nėra susijusios. Be to, akivaizdu, kad dėl susijusios bendrovės veiklos sąnaudų ir jos pelno dydžio gali gerokai sumažėti eksportuojančio gamintojo gaunama suma, nes tas sąnaudas paprastai patiria importuotojas.
(16)
Be to, šiuo atveju atlikus tyrimą nustatyta, kad atitinkamų susijusių bendrovių Sąjungoje gauto pelno dydis nebuvo pagrįsto lygio. Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad nebuvo galima naudoti nesusijusio bendradarbiaujančiojo importuotojo pelno dydžio, nes tai konfidenciali informacija ir dėl šios priežasties konkurentams ji negalėjo būti atskleista. Todėl kaip lyginamasis standartas buvo panaudotas pelno dydis, naudotas vykdant ankstesnį tyrimą dėl kito cheminio produkto, gaminamo panašios pramonės ir importuojamo į Sąjungą panašiomis aplinkybėmis kaip ir šiuo atveju (3). Šis pelno dydis yra objektyviausias turimas pagrindas, norint tinkamai įvertinti eksporto kainą rinkos sąlygomis. Šis pagrįstas pelno dydis siekė 5 % Sandorių kainos nebuvo galima laikyti patikima, nes susijusių bendrovių Sąjungoje gautas pelnas yra gerokai mažesnis už šį dydį, be to, toks pelnas nėra pagrįsto lygio.
(17)
Be to, nėra būtina turėti teigiamų įrodymų, kad tarp susijusių bendrovių faktiškai vyko kryžminis kompensavimas arba kad importuotojo paprastai patiriamas sąnaudas apmokėjo kuri nors šalis. Kaip nurodyta, šias sąnaudas visada patiria susijusi bendrovė, kai tik tokia bendrovė vykdo pardavimo ir importo veiklą. Dėl susijusių bendrovių sąsajos neįmanoma atmesti galimybės, kad kryžminis kompensavimas galėjo būti vykdomas kitų produktų atžvilgių ar patirta tokių sąnaudų, todėl sandorių kainos nėra patikimos.
(18)
Taip pat nėra svarbu, ar susijusi bendrovė Sąjungoje atlieka visas importuotojo funkcijas, ar iš tiesų kitas funkcijas. Svarbiausia yra tai, ar eksporto kaina Bendrijos pasienyje yra patikima. Kaip minėta 15 konstatuojamojoje dalyje, atlikus šį tyrimą nustatyta, kad dėl kainų, taikomų tarp susijusių bendrovių, lygio susijusios bendrovės Sąjungoje negalėjo gauti pagrįsto dydžio pelno. Nė vienas eksportuotojas nepateikė jokių įrodymų, kodėl šis pelno dydis būtų netinkamas, todėl teiginiai šiuo atžvilgiu turėtų būti laikomi nepagrįstais. Argumentas, kad viena iš šių susijusių bendrovių nevykdė importuotojo į Sąjungą funkcijos, buvo nepagrįstas, nes, kaip nurodyta pirmiau, nėra svarbu, kokias konkrečias funkcijas bendrovė vykdė Sąjungoje. Be to, tai, kad bendrovė vykdė tik kai kurias importuotojo funkcijas, neišvengiamai atspindi susijusių bendrovių pardavimo, bendrosios ir administracinės (PBA) sąnaudos, tačiau to visai neatspindi naudojamas pelno dydis. Taip pat reikėtų pažymėti, jog tai, kad susijusi bendrovė prieš importuodama vykdo tam tikrą veiklą, nereiškia, kad eksporto kainos negalima nustatyti remiantis perpardavimo kaina pirmam nepriklausomam pirkėjui, atlikus būtiną koregavimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį.
(19)
Po galutinio faktų atskleidimo du bendradarbiaujantys eksportuojantys Indonezijos gamintojai pakartojo savo teiginius dėl eksporto kainos nustatymo. Vienas eksportuojantis gamintojas užginčijo 15 konstatuojamojoje dalyje išdėstytas išvadas, kad paties eksportuotojo ir importuotojo sąsajos fakto pakanka Komisijai esamas eksporto kainas laikyti nepatikimomis, ir nurodė, kad tai prieštarauja pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 daliai. Be to, tas pats eksportuojantis gamintojas teigė, kad 17 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti argumentai, kad tam tikros susijusios bendrovės patirtos sąnaudos, kai tokia bendrovė vykdo pardavimo ir importo funkcijas, nebuvo pagrįsti nagrinėjamojo atvejo faktais. Galiausiai šis eksportuojantis gamintojas teigė, kad Komisija neatsižvelgė į tai, kad susijusios bendrovės kainų ir kainų nepriklausomiems pirkėjams Sąjungoje lygis buvo panašus.
(20)
Kitas eksportuojantis gamintojas pakartojo savo teiginį, kad nustatant eksporto kainą reikėtų atsižvelgti į jo eksporto kainą pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungos pasienyje; jis pabrėžė, kad susijusi bendrovė veikė tik kaip tarpininkė ir, be kita ko, muitinį įforminimą atliko nesusiję Sąjungos pirkėjai.
(21)
Atsakydama į šiuos teiginius Komisija pažymėjo, kad remiantis šios bylos faktais pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį eksporto kainos turėtų būti nustatomos atsižvelgiant į eksportuotojų ir susijusių šalių sąsają. Atlikus tyrimą buvo nustatyta, kad tiriamuoju laikotarpiu atitinkamos susijusios šalys Sąjungoje pagrįsto dydžio pelno negavo. Šiuo atžvilgiu susijusios bendrovės Sąjungoje funkcija neturi reikšmės nustatant, ar šiuo atveju eksporto kainos turėtų būti nustatomos. Be to, kaip išdėstyta,18 konstatuojamojoje dalyje, tai, kad susijusios bendrovės vykdo tik tam tikras funkcijas, nekliudo taikyti pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, tačiau šį faktą rodo mažesnės PBA sąnaudos, išskaičiuotinos nuo kainos, kuria nagrinėjamasis produktas pirmą kartą perparduodamas nepriklausomam pirkėjui. Galiausiai taip pat pažymima, kad eksportuojantys gamintojai nepateikė jokių faktinių įrodymų, kurie šias išvadas galėtų paneigti. Kalbant apie teiginį dėl panašaus susijusios bendrovės kainų ir nepriklausomų pirkėjų Sąjungoje kainų lygio, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad šis teiginys buvo aptartas laikinojo reglamento 37 konstatuojamojoje dalyje. Atlikus tyrimą nustatyta, kad nors kainų lygis buvo panašus į kainų nepriklausomiems pirkėjams lygį, susijusių bendrovių tarpusavio sandorių kainos nebuvo tokio lygio, kad susiję importuotojai galėtų gauti pagrįstą pelną Sąjungoje. Todėl šie argumentai turėtų būti atmesti.
(22)
Dėl šių priežasčių argumentai dėl nustatytų eksporto kainų panaudojimo atliekant šį tyrimą turėtų būti atmesti;
(23)
Tie patys du eksportuojantys gamintojai teigė, kad jei eksporto kainos būtų nustatomos neatsižvelgiant į 12-14 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus argumentus, 5 % pagrįstas pelno dydis, naudotas eksporto kainai nustatyti, buvo pernelyg didelis, o vietoj jo turėtų būti naudojamas faktinis jų susijusių bendrovių pelno dydis, nes susijusių šalių kainos buvo tokio paties lygio kaip ir kainos nepriklausomiems pirkėjams.
(24)
Atsižvelgiant į 15-18 konstatuojamosiose dalyse pateiktus svarstymus dėl susijusių bendrovių Sąjungoje sandorių kainų ir pelno dydžio, šis argumentas turėtų būti atmestas. Bet kuriuo atveju pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį patirtų sąnaudų koregavimas buvo pagrįstas pačių atitinkamų bendrovių PBA sąnaudomis ir todėl jos atspindėjo šių bendrovių veiklą nepriklausomai nuo jų funkcijų. Todėl šis argumentas turėtų būti atmestas.
(25)
Vienas iš pirmiau nurodytų eksportuojančių gamintojų teigė, kad dėl konkrečių sandorių su bendrove, nesusijusia su eksportuojančiu gamintoju, eksporto kaina turėjo būti pagrįsta faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalį. Tačiau Komisija nustatė, kad tas pardavimas nebuvo pardavimas eksportui į Sąjungą. Atsižvelgiant į tai, nustatant eksporto kainą į atitinkamus sandorius nebuvo atsižvelgta. Po galutinio faktų atskleidimo eksportuojantis gamintojas tai užginčijo, motyvuodamas, kad Komisija turėjo atsižvelgti į visą eksportuojančio gamintojo nagrinėjamojo produkto pardavimą Sąjungoje. Tačiau nustatant eksporto kainą buvo atsižvelgta į visą pardavimą atitinkamam nepriklausomam pirkėjui. Į visus tolesnius šio nepriklausomo pirkėjo sandorius neatsižvelgiama, nes, pirma, tai nėra pardavimas eksportui pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalį, antra, kyla šio pardavimo dvigubos apskaitos rizika. Atsižvelgiant į tai, eksportuojančio gamintojo teiginys atmestas.
(26)
Kadangi kitų pastabų dėl eksporto kainos nustatymo negauta, laikinojo reglamento 32-38 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3. Palyginimas
(27)
Po pirminio faktų atskleidimo du bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai nesutiko, kad sąnaudos, patirtos pervežant prekes iš gamyklos į sandėlį, būtų laikomos vidaus logistikos sąnaudomis, kurios, kaip tokios, neturi įtakos kainos palyginamumui.
(28)
Vienas iš eksportuojančių gamintojų vidaus rinkoje turėjo kelis paskirstymo sandėlius, iš kurių MSG buvo gabenamas galutiniams pirkėjams. Šis eksportuojantis gamintojas teigė, kad vežimo iš gamyklos į sandėlius sąnaudos turėtų būti laikomos vidaus frachto sąnaudomis ir jas reikėtų išskaičiuoti nuo normaliosios vertės, nes vykdant pardavimą eksportui tokių sąnaudų nepatirta. Kitas eksportuojantis gamintojas teigė, kad kai kuriais atvejais prekių vežimo į sandėlį sąnaudos galėjo būti siejamos su konkrečia sąskaita faktūra, todėl buvo tiesioginės pardavimo sąnaudos, o šios sąnaudos yra įtrauktos į pardavimo kainą pirkėjams ir turi įtakos kainos palyginamumui. Todėl jas reikėtų išskaičiuoti nuo normaliosios vertės.
(29)
Sandėliai laikomi eksportuojančio gamintojų patalpų dalimi ir tik tada, kai produktai atvežami į sandėlį, jie laikomi paruoštais parduoti. Atstumas tarp sandėlio ir gamyklos nėra svarbus, taip pat nesvarbu, ar vežimas iš gamyklos į sandėlį gali būti siejamas su konkrečiu pardavimo vidaus rinkoje sandoriu, nes šios sąnaudos paprastai patiriamos iki pardavimo ir todėl nėra tiesioginės pardavimo sąnaudos, kurios turėtų įtakos kainos palyginamumui. Todėl remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies e punktu, atitinkami teiginiai šiuo atžvilgiu turėtų būti atmesti.
(30)
Po pirminio faktų atskleidimo bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas, kuris MSG eksportavo per susijusią bendrovę, įsteigtą ne Sąjungoje, pareiškė, kad jos eksportas neturėtų būti koreguojamas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą, nes susijusi bendrovė, įsteigta ne Sąjungoje, neveikė kaip tarpininkas ir nedirbo kaip už komisinius veikiantis tarpininkas. Šis eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad nurodytos susijusios bendrovės antkainis, kuriuo remiantis atliktas koregavimas, neturi įtakos kainos palyginamumui, nes nustatydama eksporto kainą Komisija jau išskaičiavo pagrįstą pelno dydį pagal susijusios bendrovės Sąjungoje lygį, kuris apimtų visus pelno dydžius, susijusius su visais bendrovių tarpusavio sandoriais. Eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad iš nustatytos eksporto kainos reikėtų išskaičiuoti tik susijusios bendrovės, įsteigtos ne Sąjungoje, PBA sąnaudas.
(31)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad susijusi bendrovė, įsteigta ne Sąjungoje, už kiekvieną pardavimą eksportui į Sąjungą pasilikdavo antkainį. Antkainis turėjo įtakos kainos palyginimui, nes jis buvo pasiliekamas tik nuo pardavimo eksportui, bet ne nuo pardavimo vidaus rinkoje. Nebuvo galima sutikti su teiginiu, kad į susijusios bendrovės pelno dydį jau atsižvelgta nustatant eksporto kainą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį. Taip yra dėl to, kad koregavimo operacijos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį ir 2 straipsnio 10 dalį yra skirtingos paskirties, jos nesutampa ir joms taikomos skirtingos materialinės teisės normos. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalimi siekiama nustatyti patikimą eksporto kainą, o pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalimi siekiama užtikrinti eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginamumą. Tinkamai nustačius eksporto kainą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ar 9 dalis, visas tolesnis koregavimas pagal jo 2 straipsnio 10 dalį nebėra susijęs su eksporto kaina ir jokiu būdu neturėtų turėti įtakos nustatant normaliąją vertę ir eksporto kainą. Todėl bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas netinkamai suprato koregavimo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punkto paskirtį - juo siekiama ne nustatyti eksporto kainą, o padaryti, kad kaina būtų palyginama su normaliąja verte. Todėl pagrįstas pelno dydis, atskaičiuotas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, neapima galimo antkainio, gauto naudojant tą patį pardavimo kanalą. Kalbant apie koreguotiną sumą, atliktas koregavimas atspindi faktiškai tarp susijusių bendrovių nuskaičiuotą antkainį ir todėl turi faktinės įtakos kainoms ir kainų palyginamumui. Tad nėra priežasties jį pakeisti kita teorine suma. Galiausiai Komisija turi teisę atsižvelgti į faktą, kad susijusi bendrovė, įsteigta ne Sąjungoje, gauna mokėjimus (antkainio, kurį susijusi bendrovė nuskaičiuoja nuo pardavimo, už kurį išrašo sąskaitas pirkėjams Sąjungoje, forma). Tam, kad susijusi bendrovė būtų laikoma firma, kuriai nuo šių mokėjimų taikomas pelno mokestis ne Sąjungos šalyje (kurioje taikomas gerokai mažesnis pelno mokesčio tarifas nei Indonezijoje), ji turi ten vykdyti realią ekonominę veiklą. Eksportuojantis Indonezijos gamintojas negali vienu metu siekti užsitikrinti palankias mokestines sąlygas, kurias gauna dėl to, kad susijusi bendrovė įsteigta ne Sąjungoje ir vykdo ekonominę veiklą toje jurisdikcijoje, ir kartu vykstant antidempingo tyrimui teigti, kad susijusi bendrovė nevykdo jokios ekonominės veiklos. Todėl šie teiginiai turėtų būti atmesti.
(32)
Po galutinio faktų atskleidimo eksportuojantis gamintojas pakartojo savo teiginius dėl jo susijusios bendrovės antkainio koregavimo ir paprieštaravo tam, kad atliekant antidempingo tyrimą būtų svarstomi su mokesčiais susiję klausimai. Eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad nors jis neneigia, kad jo susijusi bendrovė vykdė komercinę veiklą nagrinėjamojoje trečiojoje šalyje, veikla, susijusi su nagrinėjamuoju produktu, buvo ribota. Be to, buvo pakartota, kad susijusios bendrovės veikla akivaizdžiai skyrėsi nuo tarpininko veiklos ir ji iš eksportuojančio gamintojo jokių komisinių nuo pardavimo Sąjungoje negavo. Galiausiai eksportuojantis gamintojas dar kartą pažymėjo, kad nustatydama eksporto kainą Komisija jau išskaičiavo pagrįstą pelno dydį pagal susijusios bendrovės Sąjungoje lygį, kuris neapima visų pelno dydžių, susijusių su visais bendrovių tarpusavio sandoriais. Šiuo klausimu eksportuojantis gamintojas teigė, kad paskesnio pardavimo tarp susijusių bendrovių atveju, iš tiesų Komisija paprastai išskaičiuoja tik susijusios bendrovės, parduodančios produktą tiesiogiai nepriklausomam pirkėjui Sąjungoje, pelno dydį, bet ne kitų tą patį pardavimo kanalą naudojančių susijusių bendrovių pelno dydį.
(33)
Pažymima, kad šiuo atveju tai, kad yra atskiras apmokestinamasis subjektas, gali reikšti, kad susijusi šalis, įsteigta ne Sąjungoje, vykdo plataus masto ekonominę veiklą, nes tokią veiklą ji turi vykdyti pagal šalies mokesčių teisės nuostatas. Šiuo konkrečiu atveju ir kaip išdėstyta 31 konstatuojamojoje dalyje, Komisija atsižvelgė į faktą, kad atitinkamas eksportuojantis gamintojas turi susijusią šalį ne Sąjungoje, kuri vykdo plataus masto ekonominę veiklą, ir į tai, kad susijusi bendrovė, įsteigta ne Sąjungoje, išskaičiavo antkainį už visus nagrinėjamojo produkto pardavimo sandorius tarp susijusių šalių, o tai turi įtakos MSG eksporto į Sąjungą kainų palyginamumui. Be to, kaip nurodyta 31 konstatuojamojoje dalyje, į sumą, kuria remiantis buvo atliekamas koregavimas, buvo įtrauktas faktinis patikrintas antkainis, mokamas sandorių tarp susijusių bendrovių atveju, ir todėl ji taip pat tiksliai atspindi susijusios bendrovės veiklą. Todėl šie argumentai turėtų būti atmesti.
(34)
Po pirminio faktų atskleidimo tas pats eksportuojantis gamintojas paprieštaravo dėl komisinių, mokamų nuo eksporto kainos, koregavimo, ir teigė, kad tai ne tiesioginės pardavimo sąnaudos, o suma, mokama kas mėnesį, todėl ji nėra susijusi su konkrečiais pardavimo sandoriais ir neturi įtakos kainų palyginamumui. Šis eksportuojantis gamintojas teigė, kad mokėti komisiniai turėjo įtakos tik susijusioms bendrovėms, todėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktas neturėtų būti taikomas. Eksportuojantis gamintojas taip pat tvirtino, kad jei būtų vadovaujamasi prielaida, kad jis kartu su savo susijusia bendrove buvo laikomas vienu ekonominės veiklos vykdytoju, tai bet koks pinigų judėjimas šio ekonominės veiklos vykdytojo viduje nebūtų laikomas šio ekonominės veiklos vykdytojo sąnaudomis ar pajamomis.
(35)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad remiantis eksportuojančio gamintojo ir jo susijusios bendrovės „susitarimu dėl komisinių“, komisiniai tapo mokėtini, kai eksportuojantis Indonezijos gamintojas produktą tiesiogiai pardavė nepriklausomiems pirkėjams Sąjungos rinkoje (vietoj to, kad tai darytų tarpininkaujant savo susijusiai bendrovei). Išmokėti komisiniai buvo tiesiogiai susieti su grynąja pardavimo verte. Todėl tiesioginis pardavimo ir išmokėtų komisinių ryšys turėjo įtakos kainų palyginamumui pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą.
(36)
Galiausiai prielaida, kad susijusios bendrovės buvo laikomos vienu ekonominės veiklos vykdytoju, yra netiksli. Atlikus tyrimą nustatyta, kad eksportuojantis gamintojas pats turėjo visapusiškai veikiantį eksporto padalinį ir eksportuojančio gamintojo ir su juo susijusio importuotojo eksporto veikla nesidubliavo. Todėl susijusios bendrovės negalima laikyti vidaus pardavimo departamentu, ir šie argumentai turėtų būti atmesti.
(37)
Kita vertus, eksportuojantis gamintojas teigė, kad jei eksporto kainos būtų pakoreguotos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą, išmokėtų komisinių nereikėtų įskaičiuoti į susijusios bendrovės PBA sąnaudas, kurios buvo išskaičiuotos nuo perpardavimo kainos pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungoje pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį. Tačiau pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį norint nustatyti patikimą eksporto kainą, norint nustatyti patikimą kainą, iš perpardavimo kainos pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungoje turėtų būti išskaičiuotos visos sąnaudos patirtos nuo importo iki perpardavimo; nėra jokio teisinio pagrindo tokias sąnaudas kompensuoti bet kokiomis pajamomis, kaip reikalauja eksportuojantis gamintojas. Be to, susijusios bendrovės Sąjungoje PBA sąnaudos ir pajamos iš komisinių buvo susijusios su skirtingais pardavimo kanalais (t. y. PBA sąnaudos patirtos per susijusį pirkėją, o pajamos iš komisinių gautos parduodant produktą nesusijusiems pirkėjams). Galiausiai antkainių koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir eksporto kainos nustatymas pagal to paties 2 straipsnio 8 ar 9 dalį yra skirtingos paskirties ir reiškia du skirtingus dempingo analizės etapus.
(38)
Po galutinio faktų atskleidimo eksportuojantis gamintojas pakartojo teiginius dėl 35 konstatuojamojoje dalyje aprašytų komisinių ir teigė, kad būtų nenuoseklu susijusių šalių tarpusavio sandorių kainas laikyti nepatikimomis ir kartu eksporto kainą koreguoti atsižvelgiant į susijusių šalių sudarytus susitarimus dėl komisinių. Eksportuojantis gamintojas taip pat nesutiko su 35 konstatuojamojoje dalyje išdėstytomis išvadomis, kad sumokėti komisiniai tiesiogiai susiję su grynąja pardavimo verte ir todėl esama tiesioginio pardavimo ir išmokėtų komisinių ryšio, o tai savo ruožtu turi įtakos kainos palyginamumui, nes komisiniai buvo mokami kartą per mėnesį, o išsamesnės informacijos apie komisinių apskaičiavimą šalys neatskleidė.
(39)
Eksportuojantis gamintojas savo teiginių nepagrindė ir savo teiginiams pagrįsti nepateikė jokios papildomos faktinės informacijos, dėl kurios būtų atšauktos pirmiau nurodytos išvados. Todėl 35-37 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
(40)
Po pirminio faktų atskleidimo vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad reikėtų atlikti reklamos ir skatinimo sąnaudų normaliosios vertės koregavimą. Eksportuojantis gamintojas teigė, kad šios sąnaudos nepatiriamos vykdant pardavimą eksportui į Sąjungą, tačiau jos daro tiesioginę įtaką pardavimo vidaus rinkoje kainai. Siekdamas pagrįsti šį argumentą eksportuojantis gamintojas teigė, kad bent tam tikrais atvejais šias sąnaudas galima atsekti iki konkrečių pardavimo vidaus rinkoje sandorių. Galiausiai šis eksportuojantis gamintojas teigė, kad reklamos ir skatinimo sąnaudos atspindėjo, viena vertus, skirtingus prekybos vidaus rinkoje lygmenis (kur MSG buvo tiesiogiai parduodamas mažmenininkams), kita vertus, pardavimą Sąjungai (kai parduodama prekiautojams ir platintojams).
(41)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad reklamos ir skatinimo sąnaudos daugiausiai buvo susijusios su klientų sąskaitomis, o ne su konkrečiais pardavimo sandoriais. Skatinimo ir reklamos sąnaudos patiriamos nepriklausomai nuo to, ar produktas galiausiai parduodamas. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad sąnaudos, kurios, kaip teigta, buvo susijusios su konkrečiu pardavimo sandoriu, nebuvo įtrauktos į kainą. Atsižvelgiant į tai padaryta išvada, kad reklamos ir skatinimo sąnaudos kainoms ir kainų palyginamumui įtakos neturi, ir šis teiginys turėtų būti atmestas.
(42)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad MSG stambiais kristalais (granulių dydis) būdingos skirtingos fizinės savybės, šis MSG, palyginti su į Sąjungą eksportuojamu MSG, buvo parduodamas skirtingu prekybos lygmeniu. Todėl eksportuojantis gamintojas teigė, kad nustatant normaliąją vertę atsižvelgti į MSG stambiais kristalais nederėtų.
(43)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad esama kelių dydžių MSG granulių: milteliai, smulkūs, maži, standartiniai ir dideli. Produkto apibrėžtoji sritis apima visų dydžių darinius, nes jiems būdingos tos pačios pagrindinės savybės, jų galutinė naudojimo paskirtis yra vienoda ir juos galima keisti vienus kitais. Todėl nustatant normaliąją vertę turėtų būti įtraukti visi produkto tipai. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad skirtingas granulių dydis nelemia skirtingų sąnaudų.
(44)
Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad pirkėjai vidaus rinkoje, kurie pirko stambių kristalų MSG, taip pat pirko ir kitų dydžių kristalų MSG. Nebuvo įrodymų, kad kainų skirtumas stambių kristalų MSG atveju būtų buvęs susijęs su MSG fizinėmis savybėmis ar su tam tikru prekybos lygmeniu, nes šį kainos skirtumą buvo galima sieti su kitais aspektais, pavyzdžiui, su pirkėjais ir įsigytu kiekiu. Be to, eksportuojantis gamintojas nenurodė skaitinių tariamo fizinių savybių skirtumo verčių. Todėl šiuo klausimu pateikti argumentai turėtų būti atmesti.
(45)
Kadangi kitų pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 39-46 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
4. Dempingo skirtumas
(46)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 47-48 konstatuojamosiose dalyse nurodyta dempingo skirtumų skaičiavimo metodika patvirtinta.
(47)
Atsižvelgiant į tai, kad, kaip išdėstyta 25 konstatuojamojoje dalyje, nustatant vieno eksportuojančio gamintojo eksporto kainą neatsižvelgta į tam tikrus sandorius ir negavus kitų pastabų, galutiniai dempingo skirtumai, išreikšti CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, yra tokie:
Bendrovė
Dempingo skirtumas
„PT. Cheil Jedang Indonesia“
7,2 %
„PT. Miwon Indonesia“
13,3 %
Visos kitos bendrovės
28,4 %
D. ŽALA
1. Sąjungos pramonės apibrėžtis ir Sąjungos gamyba
(48)
Suinteresuotosios šalys dar kartą pakartojo, kad Komisija neturėtų į Sąjungos pramonės apibrėžtį įtraukti bendradarbiaujančio Sąjungos gamintojo, kadangi su juo susijęs eksportuojantis Indonezijos gamintojas nebendradarbiauja. Buvo teigiama, kad šis santykis gali iškreipti žalos vaizdą.
(49)
Susijusios šalys šiuo klausimu nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų. Konkrečiai, jos nepagrindė teiginio, kokiu mastu būtų galėjęs būti iškreiptas žalos vaizdas. Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 53 konstatuojamojoje dalyje, šiuo atveju nėra reikalo neįtraukti bendradarbiaujančio Sąjungos gamintojo į Sąjungos pramonės apibrėžtį, nepaisant jo ryšių su nebendradarbiaujančiu eksportuojančiu Indonezijos gamintoju, nes šis vienintelis Sąjungos gamintojas visapusiškai bendradarbiavo su Komisija tyrimo metu ir buvo nuodugniai patikrintas. Tai, kad eksportuojantis Indonezijos gamintojas atliekant tyrimą nebendradarbiavo, neturėjo jokios įtakos tyrimui. Todėl šis argumentas turėtų būti atmestas.
(50)
Po faktų atskleidimo susijusios šalys pakartojo argumentą, kad bendradarbiaujantis Sąjungos gamintojas neturėtų būti įtrauktas į Sąjungos pramonės apibrėžtį, nes jis buvo susijęs su nebendradarbiaujančiu eksportuojančiu Indonezijos gamintoju. Šios šalys teigė, kad tai, jog susijęs eksportuojantis Indonezijos gamintojas nebendradarbiavo, galėjo turėti įtakos Sąjungos patirtos žalos vaizdui. Jos iš esmės teigė, jog dėl tokios padėties dėl MSG kainos būtų deramasi pasauliniu mastu, o dėl esamų sąsajų esama pavojaus, kad bus taikomas kryžminis kompensavimas, kurio esmė - sumažinti kainas pirkėjams Sąjungos rinkoje ir taikyti didesnes kainas trečiosios šalies rinkoje. Dėl to, kad atliekant tyrimą eksportuojantis Indonezijos gamintojas nebendradarbiavo, Komisija galėjo netekti galimybės patikrinti. ar būta kryžminio kompensavimo atvejų.
(51)
Susijusios šalys tik iškėlė klausimą, tačiau nepateikė jokių faktinių įrodymų. Bet kuriuo atveju, kalbant apie Sąjungos gamintojo taikomas kainas pirkėjams Sąjungos rinkoje, kurios buvo patikrintos atliekant tyrimą, nenustatyta jokių požymių, kad šios kainos būtų mažesnės dėl kryžminio kompensavimo. Priešingai, kaip nurodyta laikinojo reglamento 100 konstatuojamojoje dalyje, importo iš Indonezijos kainos nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo 8 %, o tai darė kainų spaudimą Sąjungos rinkoje, dėl kurio Sąjungos pramonė negalėjo pakelti savo kainų ir kompensuoti padidėjusių sąnaudų Todėl nagrinėjamuoju laikotarpiu visa Sąjungos pramonė buvo priversta mažinti kainas. Dėl šios priežasties argumentas atmestas.
(52)
Kadangi kitų pastabų dėl Sąjungos pramonės apibrėžties ir Sąjungos gamybos negauta, laikinojo reglamento 50-51 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2. Sąjungos suvartojimas
(53)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos suvartojimo raidos aprašymas, pateiktas laikinojo reglamento 55 konstatuojamojoje dalyje, buvo neišsamus. Konkrečiai ši šalis tvirtina, kad suvartojimo mažėjimą nuo 2010-2011 finansinių metų iki 2011-2012 finansinių metų lėmė tai, kad importuojamą produktą iš Vietnamo pakeitė importuojamas mažesne kaina produktas iš Indonezijos, todėl Sąjungos pirkėjai, nesitikėdami, kad kainos padidės, pardavė susikaupusias atsargas, dėl to sumažėjo bendra pardavimo Sąjungoje apimtis.
(54)
Suinteresuotosios susijusios šalies aprašytos aplinkybės neprieštaravo laikinojo reglamento 55 konstatuojamojoje dalyje išdėstytoms išvadoms, kad suvartojimo sumažėjimas nuo 2010-2011 iki 2011-2012 finansinių metų labiausiai priklausė nuo sumažėjusio Sąjungos pramonės pardavimo Sąjungos rinkoje. Konkrečiai nuo 2011-2011 iki 2011-2012 finansinių metų ir Sąjungos pramonės pardavimas, ir importas iš trečiųjų šalių sumažėjo. Tačiau nors visas importas sumažėjo 2 % (žr. laikinojo reglamento 107 konstatuojamąją dalį), Sąjungos pramonės pardavimo apimtis sumažėjo 16 % (laikinojo reglamento 72 konstatuojamoji dalis). Sąjungos pramonės pardavimo apimties sumažėjimas sutapo su Sąjungos pramonės gamybos apimties sumažėjimu, kaip nurodyta laikinojo reglamento 68 konstatuojamojoje dalyje pateiktoje lentelėje.
(55)
Tačiau, kaip nurodyta laikinojo reglamento 104 konstatuojamojoje dalyje pateiktoje lentelėje, priešingai nei teigė suinteresuotoji susijusi šalis, importo iš Vietnamo apimtis nuo 2010-2011 iki 2011-2012 finansinių metų padidėjo, o importas iš kitų trečiųjų šalių, pavyzdžiui, Brazilijos, per tą patį laikotarpį sumažėjo beveik 60 % Todėl prielaida, kad importuojamą produktą iš Vietnamo pakeitė importuojamas produktas iš Indonezijos, faktais nebuvo patvirtinta.
(56)
Be to, susijusi šalis nepagrindė teiginio, kad naudotojai prieš nagrinėjamą laikotarpį turėjo sukaupę atsargų ir kad padidėjus importui iš Indonezijos jie jas pardavė didesniais kiekiais. Šie teiginiai atliekant tyrimą taip pat nebuvo patvirtinti. Todėl suinteresuotosios šalies teiginiai šiuo atžvilgiu turėtų būti atmesti.
(57)
Kadangi kitų pastabų dėl Sąjungos suvartojimo negauta, laikinojo reglamento 52-55 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3. Importas iš nagrinėjamosios šalies
(58)
Kadangi pastabų dėl nagrinėjamosios šalies importo negauta, laikinojo reglamento 56-66 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
4. Sąjungos pramonės ekonominė padėtis
(59)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad nors gamybos apimtis ir pajėgumų panaudojimas per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo, tai lėmė tik didelis padidėjimas ankstesniu laikotarpiu. Ši šalis teigė, kad dėl šios priežasties sumažėjimo per nagrinėjamąjį laikotarpį nereikia vertinti kaip neigiamos raidos ir jis nerodo žalos. Tačiau vertinant žalos rodiklių raidą paprastai atsižvelgiama tik į tendencijas, nustatytas nagrinėjamuoju laikotarpiu. Šiuo atveju nebuvo jokios pagrįstos priežasties nukrypti nuo šios praktikos ir vertinti žalos rodiklių raidą ilgesniu laikotarpiu. Todėl šis argumentas turėtų būti atmestas.
(60)
Ta pati suinteresuotoji šalis teigė, kad galimas šalutinių produktų įtraukimas galėjo gerokai padidinti Sąjungos pramonės gamybos sąnaudas, o tai taip pat galėjo turėti įtakos pelningumui. Šis teiginys buvo netikslus. Sąjungos pramonės gamybos sąnaudos, įskaitant šalutinius produktus, buvo patikrintos, ir buvo pakankamai gerai nustatytas sąnaudų išsamumas ir tikslumas. Todėl šis teiginys turėtų būti atmestas.
(61)
Kadangi kitų pastabų dėl žalos rodiklių raidos negauta, laikinojo reglamento 67-93 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
5. Išvada dėl žalos
(62)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad neigiamą tendenciją rodė ne visi žalos rodikliai, o tai, kad neigiamą tendenciją rodo tik keli žalos rodikliai, nepakanka išvadai, kad Sąjungos pramonė patyrė materialinės žalos, padaryti.
(63)
Pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalį tam, kad būtų galima padaryti išvadą apie patirtą žalą, ne visi žalos rodikliai privalo rodyti neigiamą tendenciją. Be to, šis teiginys buvo netikslus, nes atlikus tyrimą nustatyta, kad beveik visi žalos rodikliai nagrinėjamuoju laikotarpiu rodė neigiamas tendencijas. Todėl šis teiginys turėtų būti atmestas.
(64)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir negavus kitų pastabų, laikinojo reglamento 94-96 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados, kad Sąjungos pramonė patyrė materialinės žalos pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalį, patvirtinamos.
E. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. Importo dempingo kaina poveikis
(65)
Viena šalis teigė, kad atsižvelgiant į laikinojo reglamento 66 konstatuojamojoje dalyje išdėstytas išvadas, t. y. kad tiriamuoju laikotarpiu vidutinis svertinis priverstinio kainų mažinimo skirtumas dėl Indonezijos importo buvo 0-5 %, tad šis importas negalėjo padaryti žalos, kurią patyrė Sąjungos pramonė, nes jis negalėjo padaryti jokio spaudimo kainoms Sąjungos rinkoje.
(66)
Atlikus tyrimą nustatyti faktai šio teiginio nepatvirtino. Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 99 ir 100 konstatuojamosiose dalyse, nagrinėjamuoju laikotarpiu importas dempingo kaina iš Indonezijos gerokai padidėjo, tiek absoliučiais skaičiais, tiek rinkos dalimi. Šis padidėjimas sutapo su Sąjungos pramonės pardavimo apimties ir rinkos dalies sumažėjimu. Dėl importo tokiais dideliais kiekiais Sąjungos pramonė buvo priversta sumažinti savo pardavimo kainas, kad galėtų jas priderinti prie Indonezijos importo kainų lygio. Dėl to nustatytas priverstinio kainų mažinimo skirtumas iš tiesų buvo mažas. Tačiau tuo pačiu metu Sąjungos pramonė negalėjo nustatyti tokių kainų, kurios kompensuotų padidėjusias sąnaudas, todėl nagrinėjamuoju laikotarpiu jos pelningumas gerokai sumažėjo. Tai patvirtina žalos skirtumų dydis, kuris, kaip nurodyta tolesnėje 125 konstatuojamojoje dalyje, siekė 24,9-47,0 % Todėl šis argumentas turėtų būti atmestas.
(67)
Kadangi kitų pastabų dėl importo dempingo kaina poveikio negauta, laikinojo reglamento 98-101 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2. Kitų veiksnių poveikis
2.1. Importo iš Kinijos poveikis
(68)
Dvi suinteresuotosios šalys teigė, kad priešingai laikinojo reglamento 103 konstatuojamojoje dalyje pateiktoms išvadoms, Kinijos importas turėjo neigiamo poveikio Sąjungos pramonės pardavimo kainoms ir todėl prisidėjo prie materialinės žalos.
(69)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 102 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamuoju laikotarpiu Kinijos importo apimtis absoliučiais skaičiais išliko nedidelis. Be to, atsižvelgiant į antidempingo muitus, importo kainų lygis buvo didesnis už Sąjungos pramonės pardavimo kainų lygį ir taip pat didesnis už Indonezijos importo kainų lygį. Atsižvelgus į Kinijos importo apimtį ir importo kainų lygį, teiginys, kad Kinijos importas prisidėjo prie Sąjungos patirtos materialinės žalos, buvo atmestas.
(70)
Todėl laikinojo reglamento 102 ir 103 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.2. Importas iš kitų trečiųjų šalių
(71)
Kadangi pastabų dėl importo iš kitų trečiųjų šalių poveikio negauta, laikinojo reglamento 104-108 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.3. Sąjungos suvartojimo raida
(72)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos pramonės pardavimo sumažėjimas sutapo su Sąjungos suvartojimo sumažėjimu, todėl jis buvo pagrindinė Sąjungos patirtos materialinės žalos priežastis.
(73)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 109 konstatuojamojoje dalyje, suvartojimas sumažėjo tik 2 %, o Sąjungos pramonės pardavimas per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo 17 % Todėl suvartojimo sumažėjimu neįmanoma paaiškinti gerokai didesnio pardavimo apimties sumažėjimo. Be to, nors suvartojimas sumažėjo, importas iš Indonezijos vis tiek padidėjo. Todėl šis teiginys turėtų būti atmestas.
(74)
Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 109 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.4. Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatai
(75)
Kadangi pastabų dėl Sąjungos pramonės eksporto rezultatų poveikio negauta, laikinojo reglamento 110-112 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.5. Tariamas Sąjungos pramonės veiklos neefektyvumas
(76)
Po pirminio faktų atskleidimo dvi šalys pakartojo teiginį, kad Sąjungos pramonės patirtą žalą lėmė tariamas neefektyvumas, būdingas Sąjungos pramonės gamybos procesui, įskaitant neefektyvų Sąjungos pramonės išteklių naudojimą.
(77)
Šios šalys nenurodė konkretaus tariamo neefektyvumo pobūdžio. Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 113 konstatuojamojoje dalyje, atlikus tyrimą nenustatyta jokių galimo Sąjungos pramonės veiklos neefektyvumo veiksnių, ir teiginiai šiuo klausimu atmesti.
(78)
Po faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo savo teiginius dėl Sąjungos pramonės veiklos neefektyvumo. Šiuo atžvilgiu susijusi šalis teigė, kad nebuvo ištirtas planinis gamybos sustabdymas, susijungimas su jos buvusia susijusia bendrove, darbo sąnaudų padidėjimas ir būsimos didelės investicijos bei jų poveikis Sąjungos pramonės padėčiai
(79)
Priešingai nei teigta, pirmiau nurodytus faktus Komisija tyrė, ir tai yra išdėstyta 94-96 konstatuojamosiose dalyse („Planinis gamybos sustabdymas dėl techninės priežiūros“), 89 ir 90 konstatuojamosiose dalyse („Susijungimas su buvusia susijusia bendrove“), 91 konstatuojamojoje dalyje („Darbo sąnaudos“) ir 82 ir 83 konstatuojamosiose dalyse („Investicijos“), tačiau nebuvo nustatyta jokio galimo Sąjungos pramonės veiklos neefektyvumo veiksnių. Todėl šis teiginys atmestas.
(80)
Kadangi kitų pastabų šiuo atžvilgiu negauta, laikinojo reglamento 113 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.6. Finansų krizė
(81)
Kadangi pastabų dėl finansų krizės poveikio negauta, laikinojo reglamento laikinojo reglamento 114 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.7. Investicijos ir ES norminiai saugos reikalavimai
(82)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žalą lėmė aukštas Sąjungos pramonės investicijų lygis. Ši šalis tvirtino, kad reikšmės neturėtų turėti tai, ar investicijos buvo būtinos, nes turėtų būti analizuojamas tik jų poveikis Sąjungos pramonės padėčiai, ypač jų poveikis Sąjungos pramonės pelningumui.
(83)
Ši šalis nepaaiškino, kokiu mastu Sąjungos pramonės investicijos galėjo turėti įtakos jos pelningumui. Kaip aprašyta laikinojo reglamento 116 konstatuojamojoje dalyje, Sąjungos pramonės padarytos investicijos buvo paremtos pagrįstais verslo sprendimais ir negalėjo būti vertinamos kaip perdėtos. Be to, investicijų sąnaudos ilgainiui nuvertėja ir savaime neturi jokio reikšmingo poveikio Sąjungos pramonės pelningumui. Todėl suinteresuotosios šalies teiginiai šiuo atžvilgiu atmesti.
(84)
Po faktų atskleidimo ši suinteresuotoji šalis pakartojo savo teiginius, kad žalą lėmė norminiai saugos reikalavimai ir plataus masto Sąjungos pramonės investicijos tiems reikalavimams patenkinti. Ji taip pat pakartojo, kad būtų neadekvatu šiuos sprendimus laikyti pagrįstais verslo sprendimais ir kad atliekant analizę būtų reikėję atsižvelgti vien į poveikį pelningumui. Galiausiai buvo teigiama, jog tai, kad investicinės sąnaudos ilgainiui nuvertėjo, neturėjo reikšmės.
(85)
Priešingai nei teigta, atliekant vertinimą į įgyvendintų investicijų poveikį Sąjungos pramonės pelningumui buvo atsižvelgta. Investicinių sąnaudų nuvertėjimas yra sąnaudų veiksnys, kuris yra reikšmingas nustatant pelningumą, todėl į jį reikia atsižvelgti. Todėl šis argumentas atmestas.
(86)
Kadangi kitų pastabų dėl investicijų ir ES norminių saugos reikalavimų poveikio negauta, laikinojo reglamento 115 ir 116 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2.8. Žaliavų sąnaudos ir kitos išlaidos
2.8.1. Gamybos sąnaudos
(87)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad pelningumas sumažėjo dėl tuo pačiu metu apskritai padidėjusių gamybos sąnaudų. Todėl žalą lėmė šis gamybos sąnaudų padidėjimas, o ne importas iš Indonezijos.
(88)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 100 konstatuojamojoje dalyje, dėl kainų spaudimo, kurį lėmė MSG importas iš Indonezijos, pardavimo kaina negalėjo atspindėti gamybos sąnaudų. Todėl pelningumas visų pirma sumažėjo dėl importo dempingo kaina, ir šis argumentas turėtų būti atmestas.
2.8.2. Susijungimas su susijusia bendrove
(89)
Ta pati suinteresuotoji šalis teigė, kad susijungimo su buvusia susijusia bendrove poveikis Sąjungos pramonės pelningumui buvo išanalizuotas nepakankamai. Ši šalis tvirtino, kad susijungimas turėjo neigiamą poveikį pelningumui ir todėl sukėlė Sąjungos pramonės patirtą žalą.
(90)
Komisija toliau nagrinėjo susijungimo su buvusia bendrove poveikį atitinkamiems žalos rodikliams, pavyzdžiui, gamybai, užimtumui, investicijoms ir pelningumui. Pažymima, kad nurodyta susijusi bendrovė dalyvavo tik parduodant nagrinėjamąjį produktą. Nustatyta, kad tais finansiniais metais, kai įvyko susijungimas (2011-2012 finansiniai metai) Sąjungos pramonė buvo pelninga. Kitais finansiniais metais (2012-2013 finansiniai metai) pelningumas tapo neigiamas. Tačiau tai sutapo su importo iš Indonezijos apimties padidėjimu - ji tais pačiais metais padvigubėjo. Atsižvelgiant į tai, atlikus analizę teiginys, kad susijungimas su buvusia susijusia bendrove turėjo didelio neigiamo poveikio pelningumui, nepasitvirtino; todėl teiginiai šiuo atžvilgiu turėtų būti atmesti.
2.8.3. Darbo sąnaudos
(91)
Kelios šalys teigė, kad Sąjungos pramonės patirtą žalą lėmė padidėjusios darbo sąnaudos. Nors bendros sąnaudos padidėjo dėl nagrinėjamuoju laikotarpiu padidėjusių darbo sąnaudų, atlikus tyrimą nustatyta, kad darbo sąnaudų padidėjimo įtaka bendroms gamybos sąnaudoms buvo nedidelė (tikslaus skaičiaus negalima pateikti konfidencialumo sumetimais). Atsižvelgiant į tai, negalima tvirtinti, kad darbo sąnaudos sukėlė Sąjungos patirtą materialinę žalą, todėl šiuo klausimu pateikti teiginiai turėtų būti atmesti.
(92)
Po faktų atskleidimo suinteresuotoji šalis nurodė, kad darbo sąnaudos neturėjo būti vertinamos atskirai, bet turėjo būti atsižvelgta į poveikį, kurį lėmė visi įvairūs padidėję sąnaudų elementai.
(93)
Kaip nurodyta 87 ir 88 konstatuojamosiose dalyse, Komisija įvertino visų gamybos sąnaudų padidėjimą, todėl argumentas šiuo atžvilgiu atmestas.
2.8.4. Planinis gamybos sustabdymas dėl techninės priežiūros
(94)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad gamybos ir pardavimo sumažėjimą galima buvo laikyti vienu Sąjungos pramonės planinio gamybos sustabdymo dėl techninės priežiūros padarinių, kuris savo ruožtu lėmė sumažėjusią pardavimo apimtį. Todėl importas iš Indonezijos neturėtų būti laikomas Sąjungos pramonės gamybos ir pardavimo apimties sumažėjimo priežastimi.
(95)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad gamybos sumažėjimas 2012-2013 finansiniais metais ir tiriamuoju laikotarpiu iš tiesų sutapo su ilgalaikiu planiniu gamybos sustabdymu dėl techninės priežiūros, tačiau gamyba sustabdyta tik siekiant sumažinti didelį atsargų lygį, susidariusį dėl ankstesniais nagrinėjamojo laikotarpio metais sumažėjusio pardavimo.
(96)
Todėl gamybos ir pardavimo sumažėjimą lėmė MSG importas dempingo kaina iš Indonezijos, ir šis argumentas turėtų būti atmestas.
(97)
Po faktų atskleidimo kita suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad žalą derėtų laikyti planinio gamybos sustabdymo dėl techninės priežiūros padariniu, neatsižvelgiant į tai, ar jis buvo būtinas, ar ne. Ši šalis teigė, kad būtų reikėję atsižvelgti tik į šio sustabdymo poveikį Sąjungos pramonės pelningumui.
(98)
Kaip nurodyta 95 ir 96 konstatuojamosiose dalyse, planinis gamybos sustabdymas dėl techninės priežiūros buvo mažėjančio pardavimo padarinys, kuris savo ruožtu sumažėjo dėl padidėjusio importo dempingo kaina iš Indonezijos. Todėl importas iš Indonezijos iš tiesų buvo planinio gamybos sustabdymo dėl techninės priežiūros priežastis, jo negalima vertinti atskirai, nei teigti, kad dėl jo nutrūko importo ir patirtos žalos priežastinis ryšys. Todėl suinteresuotosios susijusios šalies argumentas atmestas.
2.8.5. Indonezijos rupijos kurso kritimas
(99)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Indonezijos rupijos kurso kritimas nuo 2012 m. sausio mėn. iki 2014 m. sausio mėn. eksportuojantiems gamintojams suteikė lyginamąjį pranašumą, nesusijusį su jų sprendimais dėl kainų nustatymo. Ši šalis teigė, kad turėtų būti ištirtas šio veiksnio poveikis.
(100)
Atsižvelgiant į tai reikia neužmiršti, kad galimas importo dempingo kaina poveikis Sąjungos pramonės kainoms iš esmės nagrinėjamas nustatant priverstinį kainų mažinimo, kainų smukdymo ir kainų mažinimo faktus. Todėl lyginamos eksporto dempingo kainos ir Sąjungos pramonės pardavimo kainos, o žalą nustatant naudojamos eksporto kainos kartais turi būti paverčiamos kita valiuta, kad jas būtų galima palyginti. Taigi valiutos keitimo kursų taikymu šiuo atveju tik užtikrinama, kad kainų skirtumas būtų nustatytas lyginant. Dėl to akivaizdu, kad šiuo atveju valiutos kurso negalima vertinti kaip veiksnio, sukeliančio žalą Sąjungos pramonei, nes jis yra neatskiriama paties importo dalis. Dėl to šis argumentas turėtų būti atmestas.
2.8.6. Išvados
(101)
Kadangi kitų pastabų dėl žaliavų ir kitų sąnaudų poveikio negauta, laikinojo reglamento 117-120 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3. Išvada dėl priežastinio ryšio
(102)
Kadangi kitų pastabų dėl priežastinio ryšio negauta, laikinojo reglamento 121-125 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
F. SĄJUNGOS INTERESAI
1. Sąjungos pramonės interesai
(103)
Kadangi pastabų dėl Sąjungos pramonės interesų negauta, laikinojo reglamento 127-129 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Importuotojų ir (arba) prekiautojų interesai
(104)
Kadangi jokių pastabų dėl nesusijusių importuotojų ir prekiautojų interesų negauta, laikinojo reglamento 130-132 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Naudotojų interesai
(105)
Po pirminio faktų atskleidimo vienas naudotojas pakartojo savo teiginį, pateiktą laikinojo reglamento 140 konstatuojamojoje dalyje, kad greičiausiai Sąjungos MSG suvartojimas gerokai padidės, ypač dėl ES fosfatų ir kitų fosforo junginių draudimo, kuriuos, kaip manoma, pakeis ne maisto sektoriuje naudojamas MSG. Šis naudotojas taip pat nurodė, kad Sąjungos pajėgumo nepakaks didėjančiai Sąjungos rinkos paklausai patenkinti. Ši šalis taip pat teigė, kad suvartojimo padidėjimas bus naudingas Sąjungos pramonei, nes ji galės padidinti savo pardavimo apimtį. Tas pats naudotojas pakartojo savo teiginį, kad gali nepakakti alternatyvių tiekimo šaltinių, ypač dėl to, kad gamintojai kitose trečiosiose šalyse priklausė tai pačiai bendrovių grupei kaip Sąjungos pramonė, todėl Sąjungos rinka nebus aprūpinama.
(106)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 141 konstatuojamojoje dalyje, sunku nuspėti, kokį poveikį Sąjungos pramonei turės nauja Sąjungos teisinė sistema dėl fosfatų ir fosforo junginių. Konkrečiai susijusi šalis nepateikė jokios informacijos ar įrodymų dėl to, ar dėl šios padėties MSG paklausa Sąjungoje padidės, ir jei taip, kokiu mastu.
(107)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė turėjo nepanaudotų pajėgumų, ir ji galėtų padidinti savo gamybos apimtį ir bent iš dalies patenkinti padidėjusią paklausą Sąjungos rinkoje. Tiriamuoju laikotarpiu visi Sąjungos pajėgumai viršijo visą Sąjungos suvartojimą.
(108)
Dėl alternatyvių tiekimo šaltinių jau laikinojo reglamento 147 konstatuojamojoje dalyje buvo minėta ir atlikus tyrimą nustatyta, kad MSG buvo gaminamas keliose trečiosiose šalyse. Nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje, t. y. 2010-2011 finansiniais metais, importo iš kitų trečiųjų šalių (pavyzdžiui, iš Brazilijos, Vietnamo ir Korėjos) rinkos dalis buvo didelė ir sumažėjo tik tada, kai padidėjo importas žemomis kainomis iš Indonezijos. Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad kelios trečiosios šalys turėjo tiekėjų, kurie nepriklauso tai pačiai grupei kaip Sąjungos pramonė. Jei reikėtų atkurti vienodas konkurencijos sąlygas Sąjungos rinkoje, būtų galima vėl atnaujinti importą iš kitų trečiųjų šalių.
(109)
Todėl teiginiai šiuo atžvilgiu turėtų būti atmesti.
(110)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad MSG paklausa Sąjungoje gerokai padidės dėl būsimo fosfatų draudimo ir kad Sąjungos pramonė nesugebės patenkinti šios padidėsiančios paklausos Sąjungoje. Tačiau ši šalis nepateikė jokios naujos informacijos ar konkrečių įrodymų, todėl šis teiginys atmestas.
(111)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis taip pat teigė, kad Komisija neatsižvelgė į plovikliams naudojamo MSG visų sąnaudų procentinę dalį. Tačiau susijusi šalis nepateikė jokios naujos informacijos, kuri galėtų paneigti laikinojo reglamento 138 ir 139 konstatuojamosiose dalyse išdėstytas išvadas, kad galimas priemonių poveikis šiai bendrovei bus ribotas. Todėl argumentas atmestas.
(112)
Galiausiai, ta pati suinteresuotoji šalis teigė, kad nebuvo atsižvelgta į papildomas ne maisto pramonės ir ne maisto produktų naudotojų sąnaudas. Tačiau ji nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, todėl šis teiginys atmestas.
(113)
Kitas naudotojas teigė, kad Indonezijai ir Kinijai nustatytų priemonių poveikis naudotojams turėtų būti įvertintas bendrai.
(114)
Abiejų priemonių poveikis naudotojams buvo išnagrinėtas atsižvelgiant į alternatyvius tiekimo šaltinius, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 147 konstatuojamojoje dalyje. Kaip nurodyta 108 konstatuojamojoje dalyje, atlikus šią analizę nustatyta, kad nemažai trečiųjų šalių turėjo galimybę eksportuoti MSG į Sąjungą. Šios trečiosios šalys veikė Sąjungos rinkoje prieš tai, kai į Sąjungos rinką pradėta dideliais kiekiais importuoti iš Indonezijos dempingo kainomis.
(115)
Teigta, kad dėl didelio Sąjungos gatavų maisto produktų rinkos konkurencingumo naudotojai nesugeba perkelti papildomų antidempingo muito sąnaudų galutiniams vartotojams.
(116)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 135-137 konstatuojamosiose dalyse dėl maisto ir gėrimų sektoriaus, MSG sudarė tik apie 5 % visų bendradarbiaujančių bendrovių produktų, kuriuose yra MSG, sąnaudų. Nustatyta, kad šios bendrovės veikė pelningai. Suinteresuotoji šalis nepateikė jokios informacijos, kuri galėtų paneigti šias išvadas. Todėl laikinojo reglamento 136 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados, kad priemonės turės riboto poveikio šioms bendrovėms, patvirtinamos, o šis teiginys turėtų būti atmestas.
4. Žaliavų tiekėjų interesai
(117)
Po pirminio faktų atskleidimo du tiekėjai užginčijo laikinojo reglamento 143 konstatuojamojoje dalyje pateiktą išvadą, ir teigė, kad Sąjungos pramonės išnykimas turėtų didelį poveikį jų verslui. Šie tiekėjai teigė, kad galimo Sąjungos pramonės MSG gamybos nutraukimo poveikis pakenktų jų bendram verslui, nes cukraus gamyklos privalo pagaminti tam tikrą kiekį cukraus sirupo ir melasos, kurių pagrindinis pirkėjas yra Sąjungos pramonė. Jei cukrus šiais pavidalais liks neparduotas, tai turės poveikį bendram atitinkamos gamyklos našumui.
(118)
Tačiau šie teiginiai buvo nepagrįsti, todėl į juos nebuvo galima atsižvelgti.
5. Kiti argumentai
(119)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo savo pastabas dėl tariamos Sąjungos pramonės dominuojančios padėties, ir teigė, kad nustačius priemones dėl MSG, Sąjungos pramonė įgys lyginamąjį pranašumą Sąjungos rinkoje. Tačiau nepateikta jokios naujos informacijos šiems teiginiams pagrįsti. Todėl laikinojo reglamento 145 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados patvirtinamos, o teiginys šiuo atžvilgiu turėtų būti atmestas.
6. Išvada dėl Sąjungos interesų
(120)
Kadangi kitų pastabų dėl Sąjungos interesų negauta, laikinojo reglamento 126-148 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
G. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
1. Žalos pašalinimo lygis (žalos skirtumas)
(121)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis užginčijo tikslinį pelną, naudojamą nustatant žalos pašalinimo lygį, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 151 konstatuojamojoje dalyje. Ši šalis teigė, kad pagrįstas būtų 3-5 % ikimokestinio pelno dydis ir su rinka susijęs pelno lygis, pagrįstas MSG gamintojų dviejose Azijos šalyse grynojo ikimokestinio pelno, gauto 2013 m., dydžiu.
(122)
Pelno dydis, naudojamas nustatant žalos pašalinimo lygį, atitiko Sąjungos pramonės pelno dydį, kurį Sąjungos pramonė galėjo pagrįstai tikėtis gauti normaliomis konkurencijos sąlygomis. Kaip nurodyta laikinojo reglamento 151 konstatuojamojoje dalyje, importas iš dempingo kaina Indonezijos pradėjo poveikį daryti tik trečiaisiais nagrinėjamojo laikotarpio metais. Todėl laikytasi nuomonės, kad pagrįsta pelno dydį nustatyti pagal pirmuosius dvejus nagrinėjamojo laikotarpio metus.
(123)
Kadangi kitų pastabų dėl žalos pašalinimo lygio negauta, laikinojo reglamento 150-152 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
2. Galutinės priemonės
(124)
Atsižvelgiant į padarytas išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų ir remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi importuojamam nagrinėjamajam produktui turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės, kurių dydis prilygtų dempingo skirtumų dydžiui, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle. Šiuo atveju vieno eksportuojančiojo gamintojo individuali muito norma buvo persvarstyta po pirminio faktų atskleidimo, nes nustatant jo eksporto kainą nebuvo įtraukti tam tikri sandoriai.
(125)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, bus nustatytos šios muitų normos:
Šalis
Bendrovė
Dempingo skirtumas
(%)
Žalos skirtumas
(%)
Galutinis antidempingo muitas
(%)
Indonezija
„PT. Cheil Jedang Indonesia“
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonezija
„PT. Miwon Indonesia“
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonezija
Visos kitos bendrovės
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Šiame reglamente nurodytos konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos buvo nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl šios normos rodo atliekant šį tyrimą nustatytą tų bendrovių padėtį. Šios muitų normos taikomos tik importuojamam nagrinėjamosios šalies kilmės nagrinėjamajam produktui, kurį pagamino konkretūs nurodyti juridiniai asmenys. Importuojamam nagrinėjamajam produktui, pagamintam bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas ir adresas konkrečiai nepaminėti šio reglamento rezoliucinėje dalyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma. Tokioms bendrovėms neturėtų būti taikoma jokios konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos.
(127)
Bendrovė gali prašyti taikyti šias konkrečioms bendrovėms taikomas antidempingo muito normas pasikeitus subjekto pavadinimui. Prašymas turi būti teikiamas Komisijai (4). Prašyme turi būti pateikta atitinkama informacija, kuri leidžia įrodyti, kad pakeitimas neturi įtakos bendrovės teisei pasinaudoti jai taikoma muito norma. Jei bendrovės pavadinimo pakeitimas neturi įtakos jos teisei pasinaudoti jai taikoma muito norma, pranešimas apie pavadinimo pakeitimą bus paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
(128)
Siekiant sumažinti priemonių vengimo riziką dėl didelių muitų normų skirtumų, reikia nustatyti specialias priemones, kuriomis būtų užtikrinamas konkrečioms bendrovėms taikomų antidempingo muitų taikymas. Bendrovės, kurioms taikomas konkrečioms bendrovėms taikomas antidempingo muitas, privalo valstybių narių muitinėms pateikti galiojančią komercinę sąskaitą faktūrą. Sąskaita faktūra privalo atitikti priede išdėstytus reikalavimus. Importuojamam produktui, su kuriuo nepateikiama tokia sąskaita faktūra, bus taikomas visoms kitoms bendrovėms taikomas antidempingo muitas.
(129)
Siekiant užtikrinti, kad antidempingo muitai taikomi tinkamai, visoms kitoms bendrovėms taikomas antidempingo muitas bus taikomas ne tik atliekant šį tyrimą nebendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams, bet ir gamintojams, kurie tiriamuoju laikotarpiu neeksportavo į Sąjungą.
3. Galutinis laikinųjų muitų surinkimas
(130)
Atsižvelgiant į nustatytus dempingo skirtumus ir į Sąjungos pramonei padarytos žalos lygį, reikėtų galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinuoju reglamentu nustatytas laikinojo antidempingo muito sumas.
(131)
Pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalį įsteigtas komitetas nuomonės nepateikė,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamam Indonezijos kilmės mononatrio glutamatui, kurio KN kodas šiuo metu yra ex 2922 42 00 (TARIC kodas 2922420010), nustatomas galutinis antidempingo muitas.
2. Galutinio antidempingo muito normos, taikomos 1 dalyje aprašyto produkto, kurį pagamino lentelėje išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra šios:
Bendrovė
Galutinis antidempingo muitas (%)
Papildomas TARIC kodas
„PT. Cheil Jedang Indonesia“
7,2
B961
„PT. Miwon Indonesia“
13,3
B962
Visos kitos bendrovės
28,4
B999
3. Individualios antidempingo muito normos, nustatytos 2 dalyje nurodytoms bendrovėms, taikomos tik tuo atveju, jei valstybių narių muitinėms pateikiama galiojanti komercinė sąskaita faktūra, atitinkanti priede išdėstytus reikalavimus. Jeigu minėta sąskaita faktūra nepateikiama, taikomas visoms kitoms bendrovėms nustatytas muitas.
4. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Galutinai surenkamos laikinaisiais antidempingo muitais pagal Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 904/2014 užtikrintos sumos.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. sausio 21 d.