SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/90/EU
ze dne 23. července 2014
o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Globální rozměr námořní dopravy vyžaduje, aby Unie uplatňovala a podporovala mezinárodní regulační rámec pro námořní bezpečnost. Mezinárodní úmluvy o námořní bezpečnosti požadují, aby státy vlajky zajistily, že výstroj používaná na palubách lodí splňuje určité bezpečnostní požadavky, pokud jde o návrh, zhotovení a funkčnost, a aby vydávaly příslušná osvědčení. Za tímto účelem byly Mezinárodní námořní organizací (IMO) a mezinárodními a evropskými normalizačními orgány vyvinuty podrobné funkční a zkušební normy pro určité typy lodní výstroje.
(2)
Mezinárodní nástroje ponechávají správním orgánům státu vlajky značný prostor pro uvážení. Bez harmonizace vede tato situace k různým úrovním bezpečnosti výrobků, které příslušné vnitrostátní orgány osvědčily jako vyhovující požadavkům uvedených úmluv a norem; to ovlivňuje řádné fungování vnitřního trhu, protože pro členské státy je obtížné přijmout bez dalšího ověřování výstroj opatřenou osvědčením v jiném členském státě, která má být umístěna na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou.
(3)
Tyto problémy odstraňuje harmonizace na úrovni Unie. Směrnice Rady 96/98/ES (3) proto stanovila společná pravidla s cílem odstranit rozdíly při provádění mezinárodních norem prostřednictvím jasně určeného souboru požadavků a jednotných postupů pro vydávání osvědčení.
(4)
Různé další právní nástroje Unie stanoví požadavky a podmínky, jejichž úkolem je mimo jiné zajistit volný pohyb zboží v rámci vnitřního trhu nebo chránit životní prostředí, pro některé výrobky, které se svou povahou podobají výstroji používané na palubách lodí, avšak nesplňují mezinárodní normy, jež se mohou podstatně lišit od vnitřních právních předpisů Unie a neustále se vyvíjejí. Uvedené výrobky tedy nemohou být členskými státy osvědčeny v souladu s příslušnými mezinárodními úmluvami o námořní bezpečnosti. Výstroj, která má být umístěna na palubě lodí EU v souladu s mezinárodními bezpečnostními normami, by proto měla podléhat výlučně ustanovením této směrnice, která by v každém případě měla být považována za lex specialis; kromě toho je třeba zavést zvláštní označení, aby bylo patrné, že výstroj opatřená danou značkou splňuje požadavky stanovené v příslušných mezinárodních úmluvách a nástrojích, které vstoupily v platnost.
(5)
Kromě stanovení podrobných funkčních a zkušebních norem pro lodní výstroj umožňují někdy mezinárodní nástroje opatření, která se odchylují od normativních požadavků, ale která jsou za určitých podmínek vhodná pro splnění záměru těchto požadavků. Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974 umožňuje alternativní konstrukci a uspořádání, které by mohly být použity jednotlivými členskými státy jednajícími na vlastní odpovědnost.
(6)
Zkušenosti s prováděním směrnice 96/98/ES ukazují, že je nutné přijmout další opatření s cílem zlepšit mechanismy provádění a prosazování uvedené směrnice, zjednodušit právní prostředí a zaručit přitom harmonizované uplatňování a plnění požadavků IMO v celé Unii.
(7)
Je proto třeba pro lodní výstroj stanovit požadavky, jež by byly v souladu s bezpečnostními normami stanovenými v příslušných mezinárodních nástrojích, včetně příslušných zkušebních norem, aby bylo zajištěno, že výstroj, která splňuje uvedené požadavky, se může bez potíží pohybovat na vnitřním trhu a může být umístěna na palubě lodí plujících pod vlajkou kteréhokoli členského státu.
(8)
Aby byla umožněna spravedlivá hospodářská soutěž v oblasti rozvoje lodní výstroje, mělo by být vynaloženo veškeré úsilí na podporu používání veřejně dostupných norem, aby byly dostupné bezplatně nebo za nominální poplatek a aby všem bylo dovoleno vytváření kopií, distribuce a využívání bezplatně nebo za nominální poplatek.
(9)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES (4) stanoví společné zásady a referenční ustanovení, jež se mají použít napříč odvětvovými právními předpisy, s cílem poskytnout ucelený základ pro revizi nebo přepracování uvedených právních předpisů. Uvedené rozhodnutí vytváří obecný horizontální rámec pro budoucí právní předpisy harmonizující podmínky uvádění výrobků na trh a je referenčním dokumentem pro stávající právní předpisy. Uvedený obecný rámec poskytuje vhodná řešení problémů zjištěných při provádění směrnice 96/98/ES. Je proto nezbytné začlenit definice a referenční ustanovení rozhodnutí č. 768/2008/ES do této směrnice s úpravami, které si žádají specifické rysy odvětví lodní výstroje.
(10)
Aby byly orgánům dozoru nad trhem poskytnuty další, konkrétní prostředky, které jim usnadní plnění jejich úkolů, mohla by být značka shody ve vhodném časovém horizontu doplněna či nahrazena elektronickým identifikátorem.
(11)
Povinnosti hospodářských subjektů by měly být stanoveny způsobem přiměřeným a nediskriminačním pro ty hospodářské subjekty, které jsou usazeny v Unii, s ohledem na skutečnost, že významná část lodní výstroje spadající do oblasti působnosti této směrnice nemusí být nikdy dovezena a distribuována na území členských států.
(12)
Vzhledem k tomu, že lodní výstroj se na palubu lodí umísťuje v průběhu jejich stavby nebo opravy po celém světě, je dozor nad trhem obzvláště obtížný a nemůže být účinně podporován hraničními kontrolami. Proto by měly být jasně stanoveny příslušné povinnosti členských států a hospodářských subjektů v rámci Unie. Členské státy by měly zajistit, aby na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou byla instalována pouze vyhovující výstroj a aby tato povinnost byla plněna vydáním, potvrzením nebo obnovením osvědčení těchto lodí správními orgány státu vlajky podle mezinárodních úmluv, jakož i prostřednictvím vnitrostátních opatření pro dozor nad trhem zavedených v souladu s rámcem Unie pro dozor nad trhem, který je stanoven v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (5). Komise by měla členským státům při plnění těchto povinností poskytovat podporu prostřednictvím informačních systémů pro posuzování, oznamování a kontrolu subjektů oprávněných k provádění úkolů posuzování shody, pro sdílení informací v souvislosti se schválenou lodní výstrojí, žádostmi, které byly staženy či zamítnuty, a nesouladem lodní výstroje s předpisy.
(13)
Zárukou v souladu s povinnostmi podle této směrnice, že výstroj je vyhovující a může být uvedena na trh za účelem jejího umístění na palubu lodi EU, by mělo být v první řadě umístění značky shody na lodní výstroj výrobcem nebo případně dovozcem. Poté jsou zapotřebí určitá ustanovení, která by zajistila bezpečné pokračování a použitelnost značky shody po jejím umístění na výstroj a účinné plnění úlohy vnitrostátních orgánů dozoru nad trhem. Výrobce, nebo případně dovozce či distributor, by měl být povinen poskytnout příslušným orgánům úplné a pravdivé informace týkající se výstroje, kterou opatřil značkou shody, a to s cílem zajistit, aby lodní výstroj byla i nadále bezpečná. Výrobce by měl být povinen spolupracovat s orgány dozoru nad trhem, a to i pokud jde o normy, podle nichž vyrobil a osvědčil výstroj, a měl by rovněž vynakládat náležitou péči v souvislosti s lodní výstrojí, kterou uvádí na trh. V tomto ohledu by výrobce mající sídlo mimo Unii měl za účelem zajištění spolupráce s příslušnými vnitrostátními orgány jmenovat zplnomocněného zástupce.
(14)
Soulad s mezinárodními zkušebními normami lze nejlépe prokázat postupy posuzování shody, např. těmi, které jsou stanoveny v rozhodnutí č. 768/2008/ES. Nicméně výrobci by měli mít k dispozici pouze ty postupy posuzování shody, které splňují požadavky mezinárodních nástrojů.
(15)
Pro zajištění spravedlivého a účinného postupu při vyšetřování podezření na nedodržení předpisů je třeba, aby členské státy byly vybídnuty, aby přijaly veškerá opatření vedoucí k důslednému a objektivnímu hodnocení rizik; jestliže Komise usoudí, že tato podmínka byla splněna, neměla by při přezkumu omezujících opatření přijatých dotyčnými členskými státy, pokud jde o nevyhovující výstroj, mít povinnost provádět uvedené hodnocení znovu.
(16)
Komise by při plnění svých vyšetřovacích povinností s ohledem na oznámené subjekty měla členské státy pokud možno informovat a spolupracovat s nimi, přičemž je třeba náležitě zohlednit nezávislou úlohu Komise.
(17)
Pokud se orgány dozoru určitého členského státu domnívají, že lodní výstroj, na niž se vztahuje tato směrnice, může představovat riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, měly by provést hodnocení nebo zkoušky dotčené výstroje. Je-li takové riziko zjištěno, členský stát by měl vyzvat dotčený hospodářský subjekt, aby přijal vhodná nápravná opatření nebo aby danou výstroj dokonce stáhl z trhu či z oběhu.
(18)
Za výjimečných okolností by mělo být povoleno používání lodní výstroje, která nenese značku shody, zejména tehdy, pokud loď nemůže získat výstroj se značkou shody v přístavu nebo zařízení mimo EU, nebo jestliže výstroj označená značkou shody není na trhu k dispozici.
(19)
Je nezbytné zajistit, aby plnění cílů této směrnice nebylo ohroženo neexistencí mezinárodních norem nebo závažnými nedostatky či anomáliemi ve stávajících normách, včetně zkušebních norem, v případě konkrétní lodní výstroje spadající do oblasti působnosti této směrnice. Je rovněž nezbytné určit konkrétní lodní výstroj, v jejímž případě by mohlo být výhodné použití elektronického identifikátoru. Je navíc nezbytné, aby byly průběžně aktualizovány jiné než podstatné prvky této směrnice, totiž odkazy na normy uvedené v příloze III, jakmile budou k dispozici nové normy. Na Komisi by proto měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přijímání harmonizovaných technických specifikací a zkušebních norem, za určitých okolností a na prozatímním základě, a změnu uvedených odkazů. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(20)
Aby bylo možné splnit cíle této směrnice, je třeba mezinárodní nástroje uplatňovat na vnitřním trhu jednotně. Je proto nezbytné u každé lodní výstroje, pro kterou je podle mezinárodních úmluv požadováno schválení státem vlajky, jasně a včas identifikovat požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost, jakož i příslušné zkušební normy stanovené pro uvedenou výstroj v mezinárodních nástrojích, a přijmout společná kritéria a postupy, včetně časového rámce, pro uplatňování těchto požadavků a norem oznámenými subjekty, orgány členských států a hospodářskými subjekty, včetně jakéhokoli subjektu odpovědného za umístění výstroje na palubu lodi EU. Je rovněž nezbytné zajistit, aby plnění cílů této směrnice nebylo ohroženo nedostatky v příslušných technických specifikacích a zkušebních normách nebo v případě, že IMO nevypracuje příslušné normy pro lodní výstroj spadající do oblasti působnosti této směrnice.
(21)
Mezinárodní nástroje, s výjimkou zkušebních norem, by měly být automaticky uplatňovány v jejich platném znění. S cílem zmírnit riziko, že zavedení nových zkušebních norem do právních předpisů Unie způsobí nepřiměřené obtíže loďstvu Unie a hospodářským subjektům z hlediska jasnosti a právní jistoty, by vstup těchto nových zkušebních norem v platnost neměl být automatický, ale měl by být výslovně určen Komisí.
(22)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(23)
V zájmu usnadnění harmonizovaného, urychleného a jednoduchého provádění této směrnice by prováděcí akty přijaté podle této směrnice měly mít formu nařízení Komise.
(24)
V souladu se zavedenými postupy může výbor uvedený v této směrnici užitečným způsobem přispívat k posuzování záležitostí týkajících se uplatňování této směrnice, na něž v souladu s jeho jednacím řádem upozorní předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(25)
Jsou-li např. v rámci odborné skupiny Komise posuzovány záležitosti týkající se této směrnice, které nesouvisejí s jejím prováděním nebo porušováním, měly by být Evropskému parlamentu v souladu se stávajícími postupy poskytnuty úplné informace a podklady a ve vhodných případech by měl být přizván k účasti na příslušných zasedáních.
(26)
Komisi je v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (7) při účinném provádění příslušných závazných právních aktů Unie a při plnění úkolů, jimiž je v nich Komise pověřena, nápomocna Evropská agentura pro námořní bezpečnost.
(27)
Příslušné orgány a všechny hospodářské subjekty by měly vynaložit veškeré úsilí, aby v souladu s mezinárodní praxí usnadnily písemnou komunikaci s cílem nalézt společné komunikační prostředky.
(28)
Jelikož cílů této směrnice, to jest jednotným uplatňováním příslušných mezinárodních nástrojů týkajících se výstroje, která má být umístěna na palubě lodí, zvýšit bezpečnost na moři, zabránit znečišťování moří a zajistit volný pohyb této výstroje v Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(29)
Navrhovaná opatření představují podstatnou změnu ustanovení směrnice 96/98/ES, a proto by uvedená směrnice měla být v zájmu jasnosti zrušena a nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je jednotným uplatňováním příslušných mezinárodních nástrojů týkajících se lodní výstroje, která má být umístěna na palubě lodí EU, posílit bezpečnost na moři, zabránit znečišťování moří a zajistit volný pohyb této výstroje v Unii.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„lodní výstrojí“ výstroj spadající do oblasti působnosti této směrnice podle článku 3;
2)
„lodí EU“ loď plující pod vlajkou některého členského státu a spadající do oblasti působnosti mezinárodních úmluv;
3)
„mezinárodními úmluvami“ níže uvedené úmluvy i s jejich závaznými protokoly a předpisy přijaté pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (IMO), které vstoupily v platnost a které stanoví zvláštní požadavky na schválení výstroje, jež má být umístěna na palubě lodi, státem vlajky:
-
Úmluva o mezinárodních pravidlech pro zabránění srážkám na moři z roku 1972 (COLREG),
-
Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 (MARPOL),
-
Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS);
4)
„zkušebními normami“ zkušební normy pro lodní výstroj stanovené:
-
Mezinárodní námořní organizací (IMO),
-
Mezinárodní organizací pro normalizaci (ISO),
-
Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC),
-
Evropským výborem pro normalizaci (CEN),
-
Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec),
-
Mezinárodní telekomunikační unií (ITU),
-
Evropským ústavem pro telekomunikační normy (ETSI),
-
Komisí v souladu s článkem 8 a čl. 27 odst. 6 této směrnice,
-
regulačními orgány uznanými v dohodách o vzájemném uznávání, jichž je Unie stranou;
5)
„mezinárodními nástroji“ mezinárodní úmluvy spolu s rezolucemi a oběžníky IMO, jimiž se tyto úmluvy v jejich platném znění provádějí, a zkušební normy;
6)
„značkou shody“ symbol uvedený v článku 9 a stanovený v příloze I nebo případně elektronický identifikátor uvedený v článku 11;
7)
„oznámeným subjektem“ organizace určená příslušným správním orgánem členského státu podle článku 17;
8)
„dodáním na trh“ dodání lodní výstroje na trh Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
9)
„uvedením na trh“ první dodání lodní výstroje na trh Unie;
10)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí lodní výstroj nebo si nechává lodní výstroj navrhnout nebo vyrobit a tuto výstroj uvádí na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou;
11)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
12)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí na trh Unie lodní výstroj ze třetí země;
13)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce nebo dovozce, která dodává lodní výstroj na trh;
14)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
15)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
16)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
17)
„posuzováním shody“ postup prováděný oznámenými subjekty v souladu s článkem 15, kterým se prokazuje, zda je lodní výstroj v souladu s požadavky stanovenými v této směrnici;
18)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, vydávání osvědčení a inspekce;
19)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je dosáhnout navrácení lodní výstroje, která již byla umístěna na palubu lodí EU nebo zakoupena se záměrem umístit ji na palubu lodí EU;
20)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byla lodní výstroj, která se nachází v dodavatelském řetězci, dodávána trh;
21)
„EU prohlášením o shodě“ prohlášení vydané výrobcem podle článku 16;
22)
„výrobkem“ jednotlivé zařízení lodní výstroje.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na výstroj, která je nebo má být umístěna na palubě lodi EU a která musí být podle mezinárodních nástrojů schválena správními orgány státu vlajky, a to bez ohledu na to, zda se loď v době instalace výstroje nachází v Unii.
2. Bez ohledu na skutečnost, že výstroj uvedená v odstavci 1 může rovněž spadat do působnosti jiných právních nástrojů Unie nežli této směrnice, pro účely stanovené v článku 1 se na uvedenou výstroj vztahuje pouze tato směrnice.
Článek 4
Požadavky na lodní výstroj
1. Lodní výstroj, která je umístěna na palubě lodi EU ke dni uvedenému v čl. 39 odst. 1 druhém pododstavci nebo po tomto dni, musí splňovat požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost stanovené v mezinárodních nástrojích platných v době umístění uvedené výstroje na palubu.
2. Soulad lodní výstroje s požadavky uvedenými v odstavci 1 se prokazuje výlučně podle příslušných zkušebních norem a s použitím postupů posuzování shody uvedených v článku 15.
3. Mezinárodní nástroje se použijí, aniž je tím dotčen postup kontroly shody stanovený v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (8).
4. Požadavky a normy uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být uplatňovány jednotným způsobem podle čl. 35 odst. 2
Článek 5
Použití
1. Členské státy při vydávání, potvrzování nebo obnovování osvědčení lodí plujících pod jejich vlajkou podle požadavků mezinárodních úmluv zajistí, aby lodní výstroj na palubě těchto lodí splňovala požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že lodní výstroj na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou splňuje požadavky stanovené v mezinárodních nástrojích vztahující se na výstroj, která se již nachází na palubě. V souladu s čl. 35 odst. 3 jsou Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotného uplatňování uvedených opatření.
Článek 6
Fungování vnitřního trhu
Členské státy nesmějí zakázat uvést na trh ani zakázat umístit na palubě lodi EU lodní výstroj ani odmítnout vydat osvědčení pro uvedenou výstroj lodím plujícím pod jejich vlajkou nebo prodloužit platnost uvedených osvědčení, pokud tato výstroj splňuje požadavky této směrnice.
Článek 7
Převedení lodě pod vlajku členského státu
1. V případě lodě ze země mimo EU, která má být převedena pod vlajku členského státu, podléhá uvedená loď při převodu inspekci ze strany přijímajícího členského státu za účelem ověření, zda skutečný stav její lodní výstroje odpovídá jejím bezpečnostním osvědčením a zda je tato výstroj v souladu s touto směrnicí a nese značku shody nebo je podle názoru správních orgánů tohoto členského státu rovnocenná lodní výstroji, pro niž je vydáváno osvědčení podle této směrnice ke dni 18. září 2016.
2. V případě, že datum instalace lodní výstroje na palubě nelze určit, mohou členské státy s přihlédnutím k příslušným mezinárodním nástrojům stanovit uspokojivé požadavky ohledně rovnocennosti.
3. Pokud výstroj není opatřena značkou shody ani není správním orgánem považována za rovnocennou, musí být vyměněna.
4. Pro lodní výstroj, která je považována za rovnocennou podle tohoto článku, musí členský stát vydat osvědčení, jež musí být vždy na palubě spolu s výstrojí. Uvedeným osvědčením uděluje stát vlajky povolení, že výstroj může být ponechána na palubě lodi, a ukládá veškerá omezení nebo stanoví veškerá opatření vztahující se na používání výstroje.
Článek 8
Normy pro lodní výstroj
1. Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (9) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (10), Unie sleduje vývoj odpovídajících mezinárodních norem, jímž je pověřena IMO a normalizační orgány, včetně podrobných technických specifikací a zkušebních norem, pro lodní výstroj, jejíž použití nebo instalace na palubě lodí se považují za nezbytné pro zvýšení námořní bezpečnosti a zabránění znečišťování moře. Komise tento vývoj pravidelně sleduje.
2. Pokud pro konkrétní lodní výstroj mezinárodní norma neexistuje, je ve výjimečných případech řádně odůvodněných náležitou analýzou a s cílem zabránit závažnému a nepřijatelnému ohrožení námořní bezpečnosti, zdraví nebo životního prostředí a rovněž s přihlédnutím k činnosti probíhající na úrovni IMO Komise zmocněna k tomu, aby prostřednictvím aktů v přenesené pravomocí v souladu s článkem 37 přijala pro danou konkrétní lodní výstroj harmonizované technické specifikace a zkušební normy
Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
Tyto technické specifikace a zkušební normy se použijí prozatímně do doby, než IMO přijme pro uvedenou konkrétní lodní výstroj příslušnou normu.
3. Ve výjimečných případech řádně odůvodněných náležitou analýzou, a je-li to nezbytné s cílem zabránit zjištěnému nepřijatelnému ohrožení námořní bezpečnosti, zdraví nebo životního prostředí způsobenému závažným nedostatkem nebo anomálií v rámci stávající normy pro konkrétní lodní výstroj určené Komisí podle čl. 35 odst. 2 nebo 3 a s přihlédnutím k práci probíhající na úrovni IMO, je Komise zmocněna k tomu, aby pouze v rozsahu nezbytném k odstranění daného závažného nedostatku nebo anomálie přijala prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 pro uvedenou konkrétní lodní výstroj harmonizované technické specifikace a zkušební normy.
Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
Uvedené technické specifikace a zkušební normy se použijí prozatímně do doby, než IMO přezkoumá normu použitelnou pro uvedenou konkrétní lodní výstroj.
4. Technické specifikace a normy přijaté v souladu s odstavci 2 a 3 Komise bezplatně zpřístupní.
KAPITOLA 2
ZNAČKA SHODY
Článek 9
Značka shody
1. Lodní výstroj, jejíž soulad s požadavky stanovenými v této směrnici byl prokázán v souladu s příslušnými postupy posuzování shody, musí být opatřena značkou shody.
2. Značkou shody nesmí být označen žádný jiný výrobek.
3. Značka shody, která má být použita, je zobrazena v příloze I.
4. Použití značky shody se řídí obecnými zásadami stanovenými v čl. 30 odst. 1 a odst. 3 až 6 nařízení (ES) č. 765/2008, podle nichž se všechny odkazy na označení CE považují za odkazy na značku shody.
Článek 10
Pravidla a podmínky pro umístění značky shody
1. Značka shody se viditelně, čitelně a nesmazatelně umístí na výrobek nebo jeho výrobní štítek a případně začlenění do jeho programového vybavení. Pokud to vzhledem k povaze výrobku není možné nebo odůvodněné, umístí se na obal a průvodní doklady.
2. Značka shody se na výstroj umístí na konci výrobní fáze.
3. Za značkou shody následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby, a rok, ve kterém byla výstroj značkou opatřena.
4. Identifikační číslo oznámeného subjektu umístí sám subjekt, nebo je umístí podle jeho pokynů výrobce nebo zplnomocněný zástupce výrobce.
Článek 11
Elektronický identifikátor
1. S cílem usnadnit dozor nad trhem a zabránit padělání konkrétní lodní výstroje podle odstavce 3 mohou výrobci namísto značky shody nebo spolu s ní použít vhodnou a spolehlivou formu elektronického identifikátoru. V takovém případě se náležitým způsobem obdobně použijí články 9 a 10.
2. Komise provede analýzu nákladů a přínosů ohledně používání elektronického identifikátoru jakožto doplňku či náhrady značky shody.
3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 za účelem určení konkrétní lodní výstroje, pro niž může být používání elektronického identifikátoru výhodné. Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
4. Komisi se svěřují prováděcí pravomoci, aby formou nařízení Komise a v souladu s přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2 stanovila vhodná technická kritéria, pokud jde o návrh, provedení, umístění a používání elektronických identifikátorů.
5. V případě výstroje určené v souladu s odstavcem 3 může být značka shody do tří let ode dne přijetí vhodných technických kritérií podle odstavce 4 doplněna vhodnou a spolehlivou formou elektronického identifikátoru.
6. V případě výstroje určené v souladu s odstavcem 3 může být značka shody za pět let ode dne přijetí vhodných technických kritérií podle odstavce 4 nahrazena vhodnou a spolehlivou formou elektronického identifikátoru.
KAPITOLA 3
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
Článek 12
Povinnosti výrobců
1. Umístěním značky shody výrobci přebírají odpovědnost za splnění požadavku, že lodní výstroj, která byla opatřena značkou shody, byla navržena a vyrobena v souladu s technickými specifikacemi a normami zavedenými podle čl. 35 odst. 2, a povinnosti stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Výrobci vypracují požadovanou technickou dokumentaci a nechají provést příslušné postupy posuzování shody.
3. Byl-li postupem posuzování shody prokázán soulad lodní výstroje s příslušnými požadavky, vypracují výrobci EU prohlášení o shodě podle článku 16 a umístí značku shody v souladu s články 9 a 10.
4. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a EU prohlášení o shodě podle článku 16 po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje.
5. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě. Je třeba přihlédnout ke změnám v návrhu lodní výstroje nebo změnám jejích parametrů a změnám požadavků obsažených v mezinárodních nástrojích uvedených v článku 4, na jejichž základě se prohlašuje shoda lodní výstroje. V případě, že je to nezbytné v souladu s přílohou II, musí výrobci nechat provést nové posouzení shody.
6. Výrobci zajistí, aby bylo na jejich výrobcích uvedeno číslo typu či výrobní dávky nebo sériové číslo nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha výrobku neumožňuje, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu.
7. Výrobci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.
8. Výrobci zajistí, aby byl k výrobku přiložen návod a veškeré informace nezbytné pro bezpečnou instalaci na palubě a bezpečné používání výrobku, včetně případného omezení užití, které jsou snadno srozumitelné pro uživatele, spolu s případnými jinými doklady vyžadovanými mezinárodními nástroji nebo zkušebními normami.
9. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který opatřili značkou shody, není ve shodě s příslušnými požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebními normami zavedenými podle čl. 35 odst. 2 a 3, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení daného výrobku do shody, nebo v případě potřeby k jeho stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informují o tom výrobci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.
10. Výrobci poskytnou příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti neprodleně všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku, a to v jazyce, který je pro tento orgán snadno srozumitelný nebo přijatelný, umožní tomuto orgánu přístup do svých prostor pro účely dozoru nad trhem v souladu s článkem 19 nařízení (ES) č. 765/2008 a poskytnou mu vzorky nebo přístup ke vzorkům v souladu s čl. 25 odst. 4 této směrnice. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 13
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce, který se nenachází na území alespoň jednoho členského státu, jmenuje písemným pověřením zplnomocněného zástupce pro Unii a v pověření uvede jméno zplnomocněného zástupce a adresu, na níž jej lze kontaktovat.
2. Součástí pověření zplnomocněného zástupce nesmí být plnění povinností stanovených v čl. 12 odst. 1 a vypracování technické dokumentace.
3. Zplnomocněný zástupce plní úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
a)
uchovávat EU prohlášení o shodě a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje;
b)
poskytnout příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku;
c)
spolupracovat s příslušnými orgány na jejich žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 14
Jiné hospodářské subjekty
1. Dovozci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat.
2. Dovozci a distributoři poskytnou příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku, a to v jazyce, který je pro tento orgán snadno srozumitelný nebo přijatelný. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
3. Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 12, pokud uvede lodní výstroj na trh nebo ji umístí na palubu lodi EU pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví lodní výstroj, jež byla na trh již uvedena, takovým způsobem, který může ovlivnit její soulad s příslušnými požadavky.
4. Po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje, hospodářské subjekty na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikují:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal výrobek;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly výrobek.
KAPITOLA 4
POSUZOVÁNÍ SHODY A OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 15
Postupy posuzování shody
1. Postupy posuzování shody jsou stanoveny v příloze II.
2. Členské státy zajistí, aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nechal prostřednictvím oznámeného subjektu provést posuzování shody u konkrétní lodní výstroje pomocí jedné z možností stanovených v prováděcích aktech přijatých Komisí přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2, a to jedním z těchto postupů:
a)
jestliže má být použito ES přezkoušení typu (modul B), musí být pro každou lodní výstroj před uvedením na trh provedeno:
-
zabezpečování kvality výroby (modul D) nebo
-
zabezpečování kvality výrobků (modul E) nebo
-
ověřování výrobků (modul F);
b)
jsou-li soupravy lodní výstroje vyráběny jednotlivě nebo v malých počtech, a nikoliv v sériích nebo hromadně, postupem posuzování shody může být ES ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G).
3. Komise prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem vede aktualizovaný seznam schválené lodní výstroje a žádostí, které byly staženy nebo zamítnuty, a dává tento seznam k dispozici zainteresovaným stranám.
Článek 16
EU prohlášení o shodě
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění požadavků stanovených podle článku 4.
2. EU prohlášení o shodě musí být vypracováno podle vzoru uvedeného v příloze III rozhodnutí č. 768/2008/ES. Musí obsahovat prvky stanovené v příslušných modulech uvedených v příloze II této směrnice a musí být průběžně aktualizováno.
3. Vypracováním EU prohlášení o shodě výrobce přebírá odpovědnost a povinnosti uvedené v čl. 12 odst. 1.
4. Jakmile je lodní výstroj umístěna na palubu lodě EU, musí být kopie EU prohlášení o shodě vztahujícího se na dotyčnou výstroj předána lodi a uchovávána na palubě, dokud uvedená výstroj není z lodi odstraněna. Výrobce musí prohlášení přeložit do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem vlajky, včetně nejméně jednoho jazyka běžně užívaného v odvětví námořní dopravy.
5. Kopie EU prohlášení o shodě se poskytne oznámenému subjektu nebo subjektům, které provedly příslušné postupy posuzování shody.
Článek 17
Oznamování subjektů posuzování shody
1. Členské státy prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty oprávněné vykonávat úkoly posuzování shody podle této směrnice.
2. Oznámené subjekty musí splňovat požadavky stanovené v příloze III.
Článek 18
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s článkem 20.
2. Oznámené subjekty musí být kontrolovány nejméně jednou za dva roky. Komise se může kontroly účastnit jako pozorovatel.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že posuzování a kontrolu podle odstavce 1 má provádět vnitrostátní akreditační orgán.
4. Pokud oznamující orgán přenese posuzování, oznamování nebo kontrolu podle odstavce 1 na subjekt, který není orgánem veřejné správy, nebo takový subjekt těmito úkoly jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou a musí obdobně splňovat požadavky stanovené v příloze V. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činností.
5. Oznamující orgán nese za úkoly vykonávané subjektem uvedeným v odstavci 4 plnou odpovědnost.
6. Oznamující orgán musí splňovat požadavky stanovené v příloze V.
Článek 19
Informační povinnost oznamujících orgánů
1. Členské státy informují Komisi o svých postupech pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu těchto subjektů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
2. Komise tyto informace zveřejní prostřednictvím informačního systému, který za tímto účelem zpřístupní.
Článek 20
Dceřiné společnosti oznámených subjektů a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v příloze III, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikace subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle této směrnice.
Článek 21
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v příloze III nebo neplní své povinnosti podle této směrnice, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Neprodleně o tom prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo byly na vyžádání k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem.
Článek 22
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má na základě informací, které má k dispozici nebo na něž byla upozorněna, pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále plní požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného subjektu.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, neprodleně o tom informuje oznamující členský stát a vyzve ho, aby bezodkladně přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Článek 23
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty provádějí nebo zajistí provedení posuzování shody v souladu s postupy stanovenými v článku 15.
2. Pokud oznámený subjekt zjistí, že výrobce nesplnil povinnosti stanovené v článku 12, vyzve výrobce, aby bezodkladně přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá osvědčení o shodě.
3. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání osvědčení o shodě oznámený subjekt zjistí, že výrobek již nesplňuje požadavky, vyzve výrobce, aby bezodkladně přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti osvědčení pozastaví nebo odejme. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo pokud nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt podle potřeby osvědčení omezí, pozastaví nebo odejme.
Článek 24
Informační povinnost oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o každém zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odnětí osvědčení o shodě;
b)
o všech okolnostech majících vliv na působnost a podmínky oznámení;
c)
o každé žádosti o informace týkající se činností posuzování shody, kterou obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v rámci působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou Komisi a členským státům na jejich žádost příslušné informace o otázkách týkajících se negativních i pozitivních výsledků posuzování shody. Oznámené subjekty poskytnou ostatním oznámeným subjektům, které vykonávají činnosti posuzování shody týkající se stejných výrobků, informace týkající se negativních a na vyžádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
KAPITOLA 5
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA VÝROBKŮ, OCHRANNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Rámec EU pro dozor nad trhem
1. Pokud jde o lodní výstroj, členské státy provádějí dozor nad trhem v souladu s rámcem EU pro dozor nad trhem stanoveným v kapitole III nařízení (ES) č. 765/2008, s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku.
2. Infrastruktury a programy vnitrostátního dozoru nad trhem musí brát v úvahu specifické rysy odvětví lodní výstroje, včetně jednotlivých postupů prováděných jako součást posuzování shody, a zejména povinnosti, které správním orgánům státu vlajky ukládají mezinárodní úmluvy.
3. Dozor nad trhem může zahrnovat kontroly dokladů i kontroly lodní výstroje, která je opatřena značkou shody, bez ohledu na to, zda byla či nebyla umístěna na palubu lodi. Kontrola lodní výstroje, která již byla umístěna na palubu, se omezuje na činnosti, které lze provádět tak, aby dotyčná výstroj na palubě zůstala v plném rozsahu provozuschopná.
4. Zamýšlejí-li orgány dozoru nad trhem členského státu definované v nařízení (ES) č. 765/2008 provádět kontroly vzorků, mohou, je-li to vhodné a proveditelné, požádat výrobce, aby poskytl nezbytné vzorky, nebo aby na vlastní náklady umožnil ke vzorkům přístup na místě.
Článek 26
Postup nakládání s lodní výstrojí představující riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány dozoru nad trhem v členském státě mají dostatečné důvody domnívat se, že určitá lodní výstroj, na niž se vztahuje tato směrnice, představuje riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, provedou hodnocení, zda dotčená lodní výstroj splňuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty s orgány dozoru nad trhem podle potřeby spolupracují.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení orgány dozoru nad trhem zjistí, že lodní výstroj nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, neprodleně vyzvou příslušný hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná nápravná opatření k uvedení lodní výstroje do souladu s těmito požadavky, nebo k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu nebo lodí plujících pod jejich vlajkou, informují prostřednictvím informačního systému zpřístupněného Komisí pro účely dozoru nad trhem Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení provedeného podle odstavce 1 a o opatřeních, která má hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt přijme veškerá vhodná nápravná opatření ohledně všech dotčených výrobků, které dodal na trh v celé Unii, nebo případně umístil nebo dodal k umístění na palubu lodí EU.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě stanovené orgány dozoru nad trhem v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem nepřijme přiměřená nápravná opatření nebo jinak neplní své povinnosti podle této směrnice, přijmou orgány dozoru nad trhem veškerá vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání lodní výstroje na trh daného členského státu nebo její umisťování na palubu lodí plujících pod jejich vlajkou, nebo výrobek stáhnout z trhu nebo z oběhu.
Orgány dozoru nad trhem o takových opatřeních informují neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací o opatřeních přijatých orgány dozoru nad trhem podle odstavce 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovující lodní výstroje, údaje o původu výrobku, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a údaje o stanovisku dotčeného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
lodní výstroj nesplňuje příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost stanovené podle článku 4;
b)
nesoulad se zkušebními normami uvedenými článku 4 během postupu posuzování shody;
c)
nedostatky v uvedených zkušebních normách.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil tento postup, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích týkajících se nesouladu dotčené lodní výstroje, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámeným vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Jestliže do čtyř měsíců od obdržení informací o opatřeních přijatých orgány dozoru nad trhem podle odstavce 4 nevznese žádný členský stát ani Komise námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se uvedené opatření za důvodné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčenou lodní výstrojí bezodkladně přijata náležitá restriktivní opatření, např. stažení daného výrobku z jejich trhů.
Článek 27
Ochranný postup EU
1. Pokud jsou po dokončení postupu stanoveného v čl. 26 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření přijatému členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že vnitrostátní opatření může být v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení daného vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda je dané vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli.
2. Pro účely odstavce 1, pokud je Komise přesvědčena, že postup při přijímání vnitrostátního opatření je vhodný pro úplné a objektivní zhodnocení rizika a že vnitrostátní opatření je v souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 765/2008, může se omezit na přezkoumání vhodnosti a přiměřenosti dotyčného vnitrostátního opatření ve vztahu k uvedenému riziku.
3. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
4. Pokud je dotyčné vnitrostátní opatření považováno za důvodné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla nevyhovující lodní výstroj stažena z jejich trhu a případně z oběhu. O přijetí uvedených opatření informují Komisi.
5. Je-li dotyčné vnitrostátní opatření považováno za nedůvodné, dotčený členský stát ho zruší.
6. Je-li nesoulad lodní výstroje přisuzován nedostatkům ve zkušebních normách uvedených v článku 4, může Komise za účelem splnění cíle této směrnice potvrdit, změnit nebo odvolat vnitrostátní ochranné opatření prostřednictvím prováděcích aktů v souladu s přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
Komise je kromě toho zmocněna přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s postupem podle článku 37 prozatímní harmonizované požadavky a zkušební normy pro tuto konkrétní lodní výstroj. Odpovídajícím způsobem se použijí kritéria stanovená v čl. 8 odst. 3. Komise tyto požadavky a zkušební normy bezplatně zpřístupní.
7. Pokud je dotčená zkušební norma evropskou normou, Komise informuje příslušný evropský normalizační orgán nebo orgány a věc předloží výboru zřízenému článkem 5 směrnice 98/34/ES. Uvedený výbor vede konzultace s příslušným evropským normalizačním orgánem nebo orgány a neprodleně zaujme stanovisko.
Článek 28
Výrobky, jež jsou v souladu s předpisy, ale přesto představují riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 26 odst. 1 zjistí, že ačkoli je lodní výstroj v souladu s touto směrnicí, představuje riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, vyzve dotčený hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby dotčená lodní výstroj, pokud byla uvedena na trh, dále nepředstavovala toto riziko, nebo aby ji stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může členský stát stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
2. Hospodářský subjekt přijme nápravná opatření ohledně všech dotčených výrobků, které dodal na trh v celé Unii nebo umístil na palubu lodí EU.
3. Členský stát o tom neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy. Informace musí obsahovat všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčené lodní výstroje, údaje o jejím původu a dodavatelském řetězci, údaje o povaze souvisejícího rizika a údaje o povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni.
4. Komise neprodleně zahájí konzultace s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení přijatých vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou opatření důvodná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření. Za tímto účelem se použijí obdobně ustanovení čl. 27 odst. 2.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
Článek 29
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 26, členský stát vyzve příslušný hospodářský subjekt, aby odstranil nesoulad, pokud zjistí jeden z těchto nedostatků:
a)
značka shody byla umístěna v rozporu s článkem 9 nebo článkem 10;
b)
značka shody nebyla umístěna;
c)
nebylo vypracováno EU prohlášení o shodě;
d)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno správně;
e)
chybí technická dokumentace nebo je neúplná;
f)
EU prohlášení o shodě nebylo zasláno lodi.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, přijme dotčený členský stát veškerá vhodná opatření s cílem omezit nebo zakázat dodávání lodní výstroje na trh, nebo zajistit, aby byla stažena z oběhu nebo z trhu.
Článek 30
Výjimky na základě technických inovací
1. Za výjimečných okolností na základě technických inovací mohou správní orgány státu vlajky povolit, aby lodní výstroj, která nevyhovuje postupům posuzování shody, byla umístěna na palubě lodi EU, je-li na základě zkoušky nebo jinak se souhlasem správních orgánů státu vlajky stanoveno, že tato výstroj splňuje cíle této směrnice.
2. Zkušební postupy nesmí žádným způsobem zvýhodňovat lodní výstroj vyrobenou v členském státě vlajky vůči lodní výstroji vyrobené v jiných státech.
3. Lodní výstroj, na kterou se vztahuje tento článek, obdrží od členského státu vlajky osvědčení, které musí být vždy na palubě spolu s výstrojí a kterým členský stát vlajky uděluje povolení, že výstroj může být umístěna na palubě lodi, a ukládá případná omezení nebo stanoví případná opatření vztahující se na používání výstroje.
4. Pokud členský stát povolí umístit lodní výstroj, na kterou se vztahuje tento článek, na palubě lodi EU, neprodleně o tom podrobně informuje Komisi a ostatní členské státy a současně jim předloží zprávy o všech příslušných zkouškách, posudcích a postupech posuzování shody.
5. Do dvanácti měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 4 Komise, pokud má za to, že podmínky stanovené v odstavci 1 nebyly splněny, může od dotyčného členského státu požadovat odejmutí povolení uděleného ve stanovené lhůtě. Za tímto účelem Komise jedná prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
6. Pokud je loď s lodní výstrojí na palubě, na kterou se vztahuje odstavec 1, převedena do jiného členského státu, může přijímající členský stát vlajky učinit nezbytná opatření, včetně zkoušek a praktických ukázek, s cílem zajistit přinejmenším stejnou účinnost výstroje, jako je účinnost výstroje, která vyhovuje postupům posuzování shody.
Článek 31
Výjimky pro zkoušky nebo hodnocení
Správní orgány státu vlajky mohou povolit, aby lodní výstroj, která není v souladu s postupy posuzování shody nebo na kterou se nevztahuje článek 30, byla umístěna na palubě lodi EU z důvodů zkoušení nebo hodnocení, avšak pouze při dodržení všech těchto podmínek:
a)
lodní výstroj musí obdržet osvědčení členského státu vlajky, které musí být vždy na palubě spolu s výstrojí a které uvádí, že členský státu vlajky povoluje, že výstroj může být umístěna na palubě lodi EU, ukládá veškerá nezbytná omezení a stanoví jakákoli další opatření vztahující se na používání dotčené výstroje;
b)
povolení musí být omezeno na dobu, kterou stát vlajky považuje za nezbytnou k dokončení zkoušek a jež by měla být co nejkratší;
c)
na tuto lodní výstroj se nelze spoléhat namísto výstroje, která vyhovuje požadavkům této směrnice, a výstroj nesmí nahrazovat takovou výstroj, která musí zůstat na palubě lodi EU v provozuschopném stavu a připravená k okamžitému použití.
Článek 32
Výjimky pro výjimečné okolnosti
1. Za výjimečných okolností, které musí být správním orgánům státu vlajky náležitě odůvodněny, jestliže je třeba nahradit výstroj v přístavu mimo Unii, kde s ohledem na přiměřenou dobu, zdržení a náklady není proveditelné umístit na palubě výstroj, která je opatřena značkou shody, může být na palubu umístěna jiná lodní výstroj v souladu s odstavci 2 až 4
2. Lodní výstroj umístěná na palubě musí být doprovázena doklady osvědčujícími soulad s příslušnými požadavky IMO a vydanými členským státem IMO, který je smluvní stranou příslušných úmluv.
3. Správní orgány státu vlajky jsou okamžitě informovány o povaze a vlastnostech této jiné lodní výstroje.
4. Správní orgány státu vlajky musí při nejbližší příležitosti zajistit, aby lodní výstroj uvedená v odstavci 1 spolu s doklady o provedených zkouškách vyhovovala příslušným požadavkům mezinárodních nástrojů a této směrnice.
5. Pokud bylo prokázáno, že konkrétní lodní výstroj se značkou shody není na trhu k dispozici, členský stát vlajky může povolit, aby na palubě byla umístěna jiná lodní výstroj, s výhradou ustanovení odstavců 6 až 8 tohoto článku.
6. Povolená lodní výstroj musí pokud možno splňovat požadavky a zkušební normy uvedené v článku 4.
7. K lodní výstroji umístěné na palubě je přiloženo prozatímní osvědčení o schválení vydané členským státem vlajky nebo jiným členským státem, v němž se uvádí:
a)
výstroj označená značkou shody, která má být certifikovanou výstrojí nahrazena;
b)
přesně popsané okolnosti, za nichž bylo osvědčení o schválení vydáno, a zejména nedostupnost výstroje označené značkou shody na trhu;
c)
přesně stanovené požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost, podle nichž byla tato výstroj schválena členským státem, který osvědčení vydal;
d)
případně zkušební normy použité v příslušných schvalovacích postupech.
8. Členský stát, který vydává prozatímní osvědčení o schválení, o tom neprodleně uvědomí Komisi. Pokud je Komise toho názoru, že podmínky stanovené v odstavcích 6 a 7 nebyly splněny, může požadovat, aby členský stát uvedené osvědčení zrušil, nebo může přijmout jiná vhodná opatření prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 6
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 33
Výměna zkušeností
Komise organizuje výměnu zkušeností mezi příslušnými mezi vnitrostátními orgány členských států, které jsou odpovědné za provádění politiky oznamování, zejména pokud jde o dozor nad trhem.
Článek 34
Koordinace oznámených subjektů
1. Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi oznámenými subjekty ve formě odvětvové skupiny oznámených subjektů.
2. Členské státy zajistí účast jimi oznámených subjektů na práci odvětvové skupiny, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
Článek 35
Prováděcí opatření
1. Členské státy prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí oznámí Komisi názvy a kontaktní údaje orgánů odpovědných za provádění této směrnice. Komise vypracuje, pravidelně aktualizuje a zveřejňuje seznam uvedených orgánů.
2. U každé lodní výstroje, pro niž je podle mezinárodních úmluv požadováno schválení správními orgány státu vlajky, Komise určí prostřednictvím prováděcích aktů příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušební normy stanovené v mezinárodních nástrojích. Komise při přijímání těchto aktů rovněž výslovně určí lhůty, v nichž musí být tyto požadavky a zkušební normy zavedeny, včetně dat pro uvádění na trh a umístění na palubu, a to v souladu s mezinárodními nástroji a při zohlednění časového rámce pro stavbu lodí. Komise může rovněž upřesnit společná kritéria a podrobné postupy pro jejich použití.
3. Komise prostřednictvím prováděcích aktů určí příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost nově stanovené v mezinárodních nástrojích, které se vztahují na výstroj již umístěnou na palubě, aby se zajistilo, že výstroj umístěná na palubě lodí EU je v souladu s mezinárodními nástroji.
4. Komise zřídí a vede databázi obsahující alespoň tyto informace:
a)
seznam a základní údaje o osvědčeních o shodě vydaných na základě této směrnice a poskytnutých oznámenými subjekty;
b)
seznam a základní údaje o prohlášeních o shodě vydaných na základě této směrnice a poskytnutých výrobci;
c)
aktuální seznam platných mezinárodních nástrojů a požadavků a zkušebních norem použitelných podle čl. 4 odst. 4;
d)
seznam a úplné znění kritérií a postupů uvedených v odstavci 2;
e)
případně požadavky a podmínky pro používání elektronického identifikátoru podle článku 11;
f)
veškeré další užitečné informace usnadňující řádné provádění této směrnice členskými státy, oznámenými subjekty a hospodářskými subjekty.
Uvedená databáze se zpřístupní členským státům. Zpřístupní se rovněž veřejnosti pouze pro informační účely.
5. Prováděcí akty uvedené v tomto článku se přijímají ve formě nařízení Komise přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 36
Změny
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 s cílem aktualizovat odkazy na normy uvedené v příloze III, jakmile jsou k dispozici nové normy.
Článek 37
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 8, 11, 27 a 36 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. září 2014. Komise vyhotoví zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 8, 11, 27 a 36 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 8, 11, 27 a 36 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 38
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený nařízením (ES) č. 2099/2002. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 39
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18. září 2016. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Tyto předpisy použijí od 18. září 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 40
Zrušení
1. Směrnice 96/98/ES se zrušuje s účinkem ode dne 18. září 2016.
2. Požadavky a zkušební normy pro námořní zařízení použitelné dne 18. září 2016 podle ustanovení vnitrostátního práva přijatých členskými státy za účelem dosažení souladu se směrnicí 96/98/ES jsou i nadále použitelné až do data, kdy vstoupí v platnost prováděcí akty uvedené v čl. 35 odst. 2.
3. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 41
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 42
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 23. července 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/90/ES
2014 m. liepos 23 d.
dėl laivų įrenginių, kuria panaikinama Tarybos direktyva 96/98/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
pasaulinis laivybos pobūdis lemia poreikį Sąjungai taikyti ir remti tarptautinę saugios laivybos reguliavimo sistemą. Tarptautinėse saugios laivybos konvencijose reikalaujama, kad vėliavos valstybės užtikrintų, jog laivuose sumontuoti įrenginiai atitiktų tam tikrus saugos reikalavimus, susijusius su modeliu, konstrukcija ir veikimo charakteristikomis, ir kad būtų išduoti atitinkami sertifikatai. Tuo tikslu Tarptautinė jūrų organizacija (toliau - TJO) ir tarptautinės bei Europos standartizavimo institucijos parengė išsamius tam tikrų laivų tipų įrenginių veikimo charakteristikų ir bandymo standartus;
(2)
tarptautiniuose dokumentuose vėliavos valstybės administracijoms paliekama daug veiksmų laisvės. Nesuderinus reikalavimų, gaminių, kuriems kompetentingos nacionalinės institucijos išdavė sertifikatus kaip atitinkantiems tas konvencijas ir standartus, saugos lygis yra nevienodas; tai kliudo sklandžiai veikti vidaus rinkai, nes valstybėms narėms tampa sunku be papildomo tikrinimo priimti kitose valstybėse narėse sertifikuotus įrenginius, skirtus montuoti laivuose, plaukiojančiuose su jų vėliava;
(3)
tos problemos išsprendžiamos suderinus reikalavimus Sąjungos lygmeniu. Todėl Tarybos direktyva 96/98/EB (3) nustatytos bendros taisyklės, ir taip pašalinami tarptautinių standartų įgyvendinimo skirtumai, nustatant aiškius reikalavimus ir vienodą sertifikatų suteikimo tvarką;
(4)
yra įvairių kitų Sąjungos teisės priemonių, kuriomis, siekiant, inter alia, užtikrinti laisvą prekių judėjimą vidaus rinkoje arba aplinkosaugos tikslais, nustatomi reikalavimai ir sąlygos tam tikriems gaminiams, kurių pobūdis panašus kaip ir laivuose naudojamų įrenginių, tačiau kurie neatitinka tarptautinių standartų, kurie gali labai skirtis nuo Sąjungos vidaus teisės aktų ir yra nuolat keičiami. Todėl valstybės narės negali tų gaminių sertifikuoti pagal susijusias tarptautines saugios laivybos konvencijas. Todėl įrenginiai, skirti montuoti ES laivuose pagal tarptautinius saugos standartus, turėtų būti reglamentuojami tik šia direktyva, kuri bet kuriuo atveju turėtų būti laikoma lex specialis; be to, turėtų būti nustatytas specialus ženklas, kuriuo būtų nurodoma, kad tuo ženklu pažymėti įrenginiai atitinka įsigaliojusiose atitinkamose tarptautinėse konvencijose ir dokumentuose nustatytus reikalavimus;
(5)
tarptautiniuose dokumentuose nustatomi išsamūs laivų įrenginių veikimo charakteristikų ir bandymo standartai, o kartais numatomos ir priemonės, kuriomis nukrypstama nuo griežtų reikalavimų, tačiau kurios tam tikromis sąlygomis yra tinkamos, kad atitiktų tų reikalavimų paskirtį. 1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS) numatomi alternatyvūs sprendimai ir tvarka, kuriuos savo atsakomybe galėtų taikyti atskiros valstybės narės;
(6)
iš patirties įgyvendinant Direktyvą 96/98/EB matyti, kad būtina imtis papildomų priemonių tos direktyvos įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo mechanizmams pagerinti ir reglamentavimo aplinkai supaprastinti, kartu užtikrinant, kad TJO reikalavimai būtų suderintai taikomi ir įgyvendinami visoje Sąjungoje;
(7)
todėl turėtų būti nustatyti reikalavimai, kad laivų įrenginiai atitiktų taikomuose tarptautiniuose dokumentuose nustatytus saugos standartus, įskaitant susijusius bandymo standartus, siekiant užtikrinti, kad tuos reikalavimus atitinkantys įrenginiai galėtų be kliūčių būti vidaus rinkos apyvartoje ir būti montuojami laivuose, plaukiojančiuose su bet kurios valstybės narės vėliava;
(8)
siekiant sudaryti sąlygas sąžiningai konkurencijai kuriant laivų įrenginius, reikėtų dėti visas pastangas skatinti atvirų standartų naudojimą, kad jie būtų laisvai prieinami arba parduodami už nominalų mokestį ir juos būtų leidžiama visiems kopijuoti, platinti ir naudoti be mokesčio arba už nominalų mokestį;
(9)
Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 768/2008/EB (4) nustatyti sektoriaus teisės aktuose taikytini bendrieji principai ir orientacinės nuostatos, kad būtų sukurtas nuoseklus tų teisės aktų persvarstymo ar išdėstymo nauja redakcija pagrindas. Tas sprendimas - būsimų teisės aktų, kuriais bus suderintos prekybos gaminiais sąlygos, bendroji horizontalaus pobūdžio sistema ir galiojančių teisės aktų pamatinis dokumentas. Toje bendrojoje sistemoje pateikiami tinkami problemų, nustatytų įgyvendinant Direktyvą 96/98/EB, sprendimai. Todėl būtina į šią direktyvą įtraukti Sprendimo Nr. 768/2008/EB terminų apibrėžtis ir orientacines nuostatas, pritaikius jas prie laivų įrenginių sektoriaus ypatumų;
(10)
siekiant rinkos priežiūros institucijoms suteikti papildomų specialių priemonių, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos joms atlikti savo užduotį, elektroninis žymuo galėtų papildyti ar pakeisti šturvalo ženklą tinkamu laiku;
(11)
ekonominės veiklos vykdytojų atsakomybė turėtų būti nustatyta taip, kad ji būtų proporcinga ir nediskriminuojanti tų ekonominės veiklos vykdytojų, kurie yra įsisteigę Sąjungoje, atžvilgiu, atsižvelgiant į tai, kad didelė laivų įrenginių, kuriems taikoma ši direktyva, dalis gali būti niekada neimportuojama ir neplatinama valstybių narių teritorijoje;
(12)
atsižvelgiant į tai, laivų įrenginiai laivuose montuojami statant arba remontuojant laivus visame pasaulyje, rinkos priežiūra tampa itin sudėtinga ir jos neįmanoma veiksmingai įgyvendinti pasitelkiant sienų kontrolę. Todėl turėtų būti aiškiai apibrėžtos atitinkamos valstybių narių ir ekonominės veiklos vykdytojų Sąjungoje pareigos. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad su jų vėliava plaukiojančiuose laivuose būtų sumontuoti tik reikalavimus atitinkantys įrenginiai ir kad ši pareiga būtų vykdoma vėliavos valstybės administracijai išduodant, patvirtinant ar pratęsiant tokių laivų sertifikatus pagal tarptautines konvencijas, taip pat įgyvendinant taikomas nacionalines rinkos priežiūros priemones pagal Sąjungos rinkos priežiūros sistemą, nustatytą Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 765/2008 (5) III skyriuje. Valstybėms narėms tas pareigas vykdyti turėtų padėti informacinės sistemos, kurias užtikrina Komisija, siekiant vertinti įstaigas, kurioms suteiktas leidimas atlikti atitikties vertinimo užduotis, pranešti apie jas ir vykdyti jų stebėseną, dalytis informacija, susijusia su patvirtintais laivų įrenginiais, atsiimtomis arba atmestomis paraiškomis ir įrenginių neatitiktimi reikalavimams;
(13)
visų pirma gamintojo arba, prireikus, importuotojo atliktas laivų įrenginių paženklinimas šturvalo ženklu turėtų būti garantija pagal šia direktyva nustatytas jų pareigas, kad įrenginiai atitinka reikalavimus ir gali būti pateikti rinkai, siekiant juos montuoti ES laive. Be to, yra būtinos tam tikros nuostatos, kad, paženklinus šturvalo ženklu, toliau būtų užtikrinama sauga ir jo taikomumas, ir kad nacionalinės rinkos priežiūros institucijos veiksmingai vykdytų savo užduotį. Gamintojas arba, prireikus, importuotojas ar platintojas turėtų privalėti kompetentingoms institucijoms suteikti visą teisingą informaciją, susijusią su įrenginiais, kuriuos jis paženklino šturvalo ženklu, siekiant užtikrinti, kad laivų įrenginiai ir toliau būtų saugūs. Gamintojas turėtų privalėti bendradarbiauti su rinkos priežiūros institucijomis, įskaitant dėl standartų, kurių laikydamasis jis pagamino ir sertifikavo įrenginius, ir jis taip pat turėtų rinkai pateikiamų savo laivų įrenginių atžvilgiu veikti imdamasis atsargumo priemonių. Šiuo atžvilgiu ne Sąjungoje esantis gamintojas turėtų paskirti įgaliotąjį atstovą, siekdamas užtikrinti bendradarbiavimą su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis;
(14)
atitiktį tarptautiniams bandymo standartams geriausia būtų galima įrodyti atlikus atitikties vertinimo procedūras, kaip antai nustatytąsias Sprendime Nr. 768/2008/EB. Tačiau gamintojams reikėtų leisti taikyti tik tas atitikties vertinimo procedūras, kurios atitinka tarptautinių dokumentų reikalavimus;
(15)
kad įtariamos neatitikties tyrimo procedūra būtų sąžininga ir veiksminga, reikėtų paskatinti valstybes nares imtis visų priemonių, kurios padėtų išsamiai ir objektyviai įvertinti riziką; jei Komisija įsitikina, kad ši sąlyga įvykdyta, ji neturėtų būti įpareigota pakartoti tą vertinimą peržiūrėdama tų valstybių narių nustatytas ribojamąsias priemones, susijusias su reikalavimų neatitinkančia įranga;
(16)
vykdydama savo tyrimo pareigas, susijusias su notifikuotomis įstaigomis, Komisija turėtų nuolat informuoti valstybes nares ir su jomis kuo intensyviau bendradarbiauti, tinkamai atsižvelgiant į nepriklausomą jos vaidmenį;
(17)
kai valstybės narės priežiūros institucijos mano, kad laivų įrenginiai, kuriems taikoma ši direktyva, gali kelti pavojų saugiai laivybai, sveikatai arba aplinkai, jos turėtų atlikti vertinimus ar bandymus, susijusius su atitinkamais įrenginiais. Tais atvejais, kai nustatomas pavojus, valstybė narė turėtų pareikalauti, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi tinkamų taisomųjų veiksmų arba netgi pašalintų arba atšauktų atitinkamus įrenginius;
(18)
išimtinėmis aplinkybėmis turėtų būti leidžiama naudoti šturvalo ženklu nepažymėtus laivų įrenginius, ypač jei laivui neįmanoma įsigyti įrenginių su šturvalo ženklu uoste ar infrastruktūroje už Sąjungos ribų arba jei šturvalo ženklu pažymėtų įrenginių nėra rinkoje;
(19)
būtina užtikrinti, kad pasiekti šios direktyvos tikslų nekliudytų tai, kad nėra nustatyta konkretiems laivų įrenginiams, kuriems taikoma ši direktyva, taikomų tarptautinių standartų arba esama rimtų galiojančių standartų, įskaitant bandymų standartus, trūkumų arba anomalijų. Taip pat būtina nurodyti konkrečius laivų įrenginius, kuriems galima būtų taikyti ženklinimą elektroniniu žymeniu. Be to, būtina nuolat atnaujinti neesmines šios direktyvos nuostatas, t. y. III priede pateiktas nuorodas į standartus, kai paskelbiami nauji standartai. Todėl pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai tam tikromis aplinkybėmis ir laikinu pagrindu priimti suderintas technines specifikacijas ir bandymo standartus, taip pat siekiant iš dalies pakeisti tas nuorodas. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(20)
kad būtų pasiekti šios direktyvos tikslai, vidaus rinkoje turėtų būti vienodai įgyvendinami tarptautiniai dokumentai. Todėl būtina aiškiai ir laiku nustatyti kiekvienam laivų įrenginiui, kuriam pagal tarptautines konvencijas reikia vėliavos valstybės patvirtinimo, taikomus modelio, konstrukcijos ir veikimo charakteristikų reikalavimus ir susijusius tarptautiniuose dokumentuose nustatytus tokių įrenginių bandymo standartus, taip pat priimti bendrus tų reikalavimų ir standartų įgyvendinimo kriterijus ir tvarką, įskaitant terminus, taikomus notifikuotosioms įstaigoms, valstybių narių institucijoms ir ekonominės veiklos vykdytojams, įskaitant veiklos vykdytojus, atsakingus už įrenginių montavimą ES laive. Be to, būtina užtikrinti, kad pasiekti šios direktyvos tikslus nekliudytų taikomų techninių specifikacijų ir bandymo standartų trūkumai arba tai, kad TJO nenustatė tinkamų jūrų įrenginių, kuriems taikoma ši direktyva, standartų;
(21)
turėtų būti automatiškai taikoma naujausia tarptautinių dokumentų, išskyrus bandymo standartus, redakcija. Siekiant sumažinti pavojų, kad nustačius naujus bandymo standartus Sąjungos teisės aktuose Sąjungos laivynui ir ekonominės veiklos vykdytojams gali kilti neproporcingų sunkumų, dėl aiškumo ir teisinio tikrumo tokie nauji bandymo standartai turėtų įsigalioti ne automatiškai, o juos turėtų aiškiai nurodyti Komisija;
(22)
siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (6);
(23)
siekiant sudaryti palankesnes sąlygas tam, kad ši direktyva būtų suderintai, greitai ir paprastai įgyvendinta, pagal šią direktyvą priimti įgyvendinimo aktai turėtų būti priimti Komisijos reglamentų forma;
(24)
laikantis nusistovėjusios praktikos, šioje direktyvoje nurodytas komitetas gali atlikti naudingą vaidmenį nagrinėjant su šios direktyvos taikymu susijusius klausimus, kuriuos iškelia komiteto pirmininkas arba valstybių narių atstovai pagal komiteto darbo tvarkos taisykles;
(25)
kai nagrinėjami su šia direktyva susiję klausimai, išskyrus jos įgyvendinimo ar pažeidimų klausimus, pavyzdžiui Komisijos ekspertų grupėje, Europos Parlamentui, laikantis esamos praktikos, turėtų būti suteikta visa informacija ir pateikti visi dokumentai, taip pat atitinkamais atvejais įteiktas pakvietimas dalyvauti posėdžiuose;
(26)
Europos jūrų saugumo agentūra pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1406/2002 (7) padeda Komisijai veiksmingai įgyvendinti atitinkamus privalomus Sąjungos teisės aktus ir vykdyti jais Komisijai pavestas užduotis;
(27)
kompetentingos institucijos ir visi ekonominė veiklos vykdytojai turėtų dėti kuo daugiau pastangų, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos rašytinei informacijai perduoti pagal tarptautinę praktiką, siekiant nustatyti bendras ryšių palaikymo priemones;
(28)
kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. didinti saugą jūroje ir užkirsti kelią jūros teršimui vienodai taikant atitinkamus tarptautinius dokumentus, susijusius su įrenginiais, skirtais montuoti laivuose, ir užtikrinti laisvą tokių įrenginių judėjimą Sąjungoje, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomo veiksmo masto tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali priimti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(29)
numatytomis priimti priemonėmis Direktyvos 96/98/EB nuostatos keičiamos iš esmės, todėl, siekiant aiškumo, ta direktyva turėtų būti panaikinta ir pakeista šia direktyva,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Tikslas
Šios direktyvos tikslas - didinti saugą jūroje ir užkirsti kelią jūros teršimui vienodai taikant atitinkamus tarptautinius dokumentus, susijusius su laivų įrenginiais, skirtais montuoti ES laivuose, ir užtikrinti laisvą tokių įrenginių judėjimą Sąjungoje.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
1. laivų įrenginiai- įrenginiai, kuriems taikoma ši direktyva pagal 3 straipsnį;
2. ES laivas- laivas, kuris plaukioja su valstybės narės vėliava ir kuriam taikomos tarptautinės konvencijos;
3.
tarptautinės konvencijos - toliau nurodytos konvencijos, įskaitant jų privalomai taikomus protokolus ir kodeksus, priimtos remiant Tarptautinei jūrų organizacijai (TJO), kurios yra įsigaliojusios ir kuriose nustatyti konkretūs reikalavimai, kuriais remdamasi vėliavos valstybė patvirtina laivuose montuotinus įrenginius:
-
1972 m. Tarptautinė Konvencija dėl tarptautinių taisyklių, padedančių išvengti laivų susidūrimų jūroje (Colreg),
-
1973 m. Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos (Marpol),
-
1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (Solas);
4.
bandymo standartai - laivų įrenginių bandymo standartai, kuriuos nustato:
-
Tarptautinė jūrų organizacija (TJO),
-
Tarptautinė standartizacijos organizacija (ISO),
-
Tarptautinė elektrotechnikos komisija (IEC),
-
Europos standartizacijos komitetas (CEN),
-
Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas (Cenelec),
-
Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga (ITU),
-
Europos telekomunikacijų standartų institutas (ETSI),
-
Komisija pagal šios direktyvos 8 straipsnį ir 27 straipsnio 6 dalį,
-
reguliavimo institucijos, pripažintos tarpusavio pripažinimo susitarimais, kurių viena iš šalių yra Sąjunga;
5. tarptautiniai dokumentai- tarptautinių konvencijų, įskaitant TJO rezoliucijas ir aplinkraščius, pagal kuriuos tos tarptautinės konvencijos įsigalioja, naujausios redakcijos ir bandymo standartai;
6. šturvalo ženklas- 9 straipsnyje nurodytas ir I priede nustatytas simbolis arba atitinkamais atvejais 11 straipsnyje nurodytas elektroninis žymuo;
7. notifikuotoji įstaiga- valstybės narės kompetentingos nacionalinės administracijos pagal 17 straipsnį paskirta organizacija;
8. tiekimas rinkai- laivų įrenginių tiekimas Sąjungos rinkai, vykdant komercinę veiklą už atlygį arba be jo;
9. pateikimas rinkai- laivų įrenginių tiekimas Sąjungos rinkai pirmą kartą;
10. gamintojas- fizinis arba juridinis asmuo, kuris pagamina laivų įrenginius arba kuris užsako suprojektuoti ar pagaminti laivų įrenginius ir parduoda juos savo vardu arba naudodamas savo prekės ženklą;
11. įgaliotasis atstovas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis ar juridinis asmuo, gavęs raštišką gamintojo įgaliojimą vykdyti konkrečias užduotis pastarojo vardu;
12. importuotojas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris Sąjungos rinkai pateikia laivų įrenginius iš trečiosios šalies;
13. platintojas- tiekimo grandinėje veikiantis fizinis arba juridinis asmuo, kuris tiekia rinkai laivų įrenginius ir nėra nei gamintojas, nei importuotojas;
14. ekonominės veiklos vykdytojai- gamintojas, įgaliotasis atstovas, importuotojas ir platintojas;
15. akreditavimas- akreditavimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnio 10 punkte;
16. nacionalinė akreditacijos įstaiga- nacionalinė akreditacijos įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnio 11 punkte;
17. atitikties vertinimas- laikantis 15 straipsnio notifikuotųjų įstaigų vykdomas procesas, kuriuo parodoma, ar laivų įrenginiai atitinka šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus;
18. atitikties vertinimo įstaiga- įstaiga, vykdanti atitikties vertinimo veiklą, įskaitant kalibravimą, bandymus, sertifikavimą ir patikrinimus;
19. atšaukimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama susigrąžinti laivų įrenginius, jau sumontuotus ES laivuose arba įsigytus ketinant juos sumontuoti ES laivuose;
20. pašalinimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią laivų įrenginių tiekimui rinkai tiekimo grandinėje;
21. ES atitikties deklaracija- laikantis 16 straipsnio gamintojo išduotas pareiškimas;
22. gaminys- laivų įrenginys.
3 straipsnis
Taikymo sritis
1. Ši direktyva taikoma įrenginiams, kurie yra sumontuoti arba skirti montuoti ES laivuose ir kuriuos, laikantis tarptautinių dokumentų, turi patvirtinti vėliavos valstybės administracija, neatsižvelgiant į tai, ar laivas tuo metu, kai jame montuojami įrenginiai, yra Sąjungoje.
2. Nepaisant to, kad 1 dalyje nurodytiems įrenginiams gali būti taikoma ne tik ši direktyva, bet ir kitos Sąjungos teisės priemonės, tiems įrenginiams 1 straipsnyje nustatytu tikslu taikoma tik ši direktyva.
4 straipsnis
Laivų įrenginiams taikomi reikalavimai
1. Laivų įrenginiai, montuojami ES laivuose 39 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytą dieną arba vėliau, turi atitikti tarptautiniuose dokumentuose nustatytus modelio, konstrukcijos ir veikimo charakteristikų reikalavimus, taikomus tuo metu, kai tie įrenginiai montuojami laive.
2. Laivų įrenginių atitiktis 1 dalyje nurodytiems reikalavimams įrodoma tik pagal bandymo standartus ir atliekant 15 straipsnyje nurodytas atitikties vertinimo procedūras.
3. Tarptautiniai dokumentai taikomi nedarant poveikio atitikties tikrinimo procedūrai, nustatytai Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002 (8) 5 straipsnyje.
4. 1 ir 2 dalyse nurodyti reikalavimai ir standartai įgyvendinami vienodai pagal 35 straipsnio 2 dalį.
5 straipsnis
Taikymas
1. Kai valstybės narės išduoda, patvirtina arba pratęsia su jų vėliava plaukiojančių laivų sertifikatus, kaip to reikalaujama pagal tarptautines konvencijas, jos užtikrina, kad tuose laivuose sumontuoti laivų įrenginiai atitiktų šios direktyvos reikalavimus.
2. Valstybės narės imasi priemonių būtinų užtikrinti, kad su jų vėliava plaukiojančiuose laivuose sumontuoti įrenginiai atitiktų tarptautinių dokumentų reikalavimus, taikomus laive jau sumontuotiems įrenginiams. Pagal 35 straipsnio 3 dalį Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai siekiant užtikrinti vienodą tų priemonių taikymą.
6 straipsnis
Vidaus rinkos veikimas
Valstybės narės nedraudžia pateikti rinkai arba montuoti ES laive laivų įrenginių ir neatsisako išduoti arba pratęsti su tuo susijusių su jos vėliava plaukiojančių laivų sertifikatų, jei tie laivo įrenginiai atitinka šią direktyvą.
7 straipsnis
Laivo perkėlimas į valstybės narės vėliavos sistemą
1. Ne ES laivo, kuris turi būti perkeltas į valstybės narės vėliavos sistemą, atveju priimančioji valstybė narė perkėlimo metu patikrina tą laivą, siekdama įsitikinti, kad jo įrenginių tikroji būklė atitiktų jo saugos sertifikatus ir kad tie įrenginiai atitiktų šią direktyvą bei būtų pažymėti šturvalo ženklu arba pagal tos valstybės narės administracijos reikalavimus būtų lygiaverčiai laivų įrenginiams, sertifikuotiems pagal šią direktyvą nuo 2016 m. rugsėjo 18 d.
2. Tais atvejais, kai negalima nustatyti datos, kada buvo sumontuoti laivų įrenginiai, valstybės narės gali nustatyti pakankamo lygiavertiškumo reikalavimus, atsižvelgdamos į atitinkamus tarptautinius dokumentus.
3. Jeigu įrenginiai nepažymėti šturvalo ženklu arba administracija nelaiko jų lygiaverčiais, jie pakeičiami.
4. Laivų įrenginiams, kurie pagal šį straipsnį laikomi lygiaverčiais, valstybė narė išduoda sertifikatą, kuris visą laiką laikomas su įrenginiais. Tuo sertifikatu suteikiamas vėliavos valstybės narės leidimas įrenginius palikti laive ir nustatomi visi apribojimai arba su jų įrangos naudojimu susijusios nuostatos.
8 straipsnis
Laivų įrenginiams taikomi standartai
1. Nedarant poveikio Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 98/34/EB (9) su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1025/2012 (10) Sąjunga siekia, kad TJO ir standartizacijos įstaigos parengtų tinkamus tarptautinius standartus, įskaitant išsamias technines specifikacijas ir bandymo standartus, skirtus laivų įrenginiams, kurių naudojimas arba įrengimas laivuose laikomas būtinu, kad laivyba taptų saugesnė ir būtų užkirstas kelias jūrų taršai. Komisija reguliariai stebi tokį standartų rengimo procesą.
2. Jeigu nėra nustatyta konkretaus laivų įrenginio tarptautinio standarto, išimtinėmis aplinkybėmis, tinkamai pagrindus atitinkama analize, siekiant pašalinti rimtą ir nepriimtiną grėsmę saugiai laivybai, sveikatai ar aplinkai ir atsižvelgiant į TJO lygiu vykdomą darbą, Komisijai pagal 37 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais tam konkrečiam laivų įrenginiui nustatomos suderintos techninės specifikacijos ir bandymo standartai.
Ypač svarbu, kad atlikdama tokių deleguotųjų aktų parengiamąjį darbą Komisija konsultuotųsi su ekspertais, taip pat ir su valstybių narių ekspertais.
Tos techninės specifikacijos ir bandymo standartai taikomi laikinu pagrindu, kol TJO priims to konkretaus laivų įrenginio standartą.
3. Išimtinėmis aplinkybėmis, tinkamai pagrindus atitinkama analize, jeigu būtina pašalinti nustatytą nepriimtiną grėsmę saugiai laivybai, sveikatai ar aplinkai dėl esamo konkretaus laivų įrenginio standarto rimto trūkumo ar anomalijos, kurį pagal 35 straipsnio 2 arba 3 dalį nustatė Komisija, ir atsižvelgiant į TJO lygiu vykdomą darbą, Komisijai pagal 37 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos suderintos techninės specifikacijos ir bandymo standartai, taikomi tam konkrečiam laivų įrenginiui tik kiek tai būtina siekiant ištaisyti rimtą trūkumą ar anomaliją.
Ypač svarbu, kad atlikdama tokių deleguotųjų aktų parengiamąjį darbą Komisija konsultuotųsi su ekspertais, taip pat ir su valstybių narių ekspertais.
Tos techninės specifikacijos ir bandymo standartai taikomi laikinu pagrindu iki kol TJO peržiūrės tam konkrečiam laivų įrenginiui taikomą standartą.
4. Pagal 2 ir 3 dalį priimtomis techninėmis specifikacijomis ir standartais Komisija leidžia naudotis nemokamai.
2 SKYRIUS
ŠTURVALO ŽENKLAS
9 straipsnis
Šturvalo ženklas
1. Laivų įrenginiai, kurių atitiktis šioje direktyvoje nustatytiems reikalavimams įrodyta pagal atitinkamas atitikties vertinimo procedūras, pažymimi šturvalo ženklu.
2. Prie jokių kitų gaminių šturvalo ženklas netvirtinamas.
3. Naudotino šturvalo ženklo forma nustatoma I priede.
4. Šturvalo ženklo naudojimui taikomi bendrieji principai, nustatyti Reglamento (EB) Nr. 765/2008 30 straipsnio 1 ir 3-6 dalyse, o visos nuorodos į ženklą CE laikomos nuorodomis į šturvalo ženklą.
10 straipsnis
Žymėjimo šturvalo ženklu taisyklės ir sąlygos
1. Gaminys arba jo duomenų lentelė ženklinami šturvalo ženklu taip, kad jis būtų matomas, įskaitomas ir nenutrinamas, ir, prireikus, integruojamas į jo programinę įrangą. Kai taip žymėti neįmanoma arba negalima dėl gaminio pobūdžio, šturvalo ženklu žymima pakuotė ir lydimieji dokumentai.
2. Šturvalo ženklu žymima gamybos etapo pabaigoje.
3. Po šturvalo ženklo nurodomas notifikuotosios įstaigos, kai ta įstaiga kontroliuoja įrenginių gamybą, identifikacinis numeris, ir ženklinimo metai.
4. Notifikuotosios įstaigos identifikaciniu numeriu gaminį pažymi pati notifikuotoji įstaiga arba jos nurodymu tą padaro gamintojas arba gamintojo įgaliotasis atstovas.
11 straipsnis
Elektroninis žymuo
1. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas rinkos priežiūrai ir užkirsti kelią konkrečių laivų įrenginių, nurodytų 3 dalyje, padirbinėjimui, gamintojai gali naudoti tinkamos ir patikimos formos elektroninį žymenį vietoj šturvalo ženklo arba jį papildant. Tokiu atveju 9 ir 10 straipsniai taikomi atitinkamai mutatis mutandis.
2. Komisija atlieka elektroninio žymens naudojimo papildant šturvalo ženklą ar vietoj jo sąnaudų ir naudos analizę.
3. Komisija pagal 37 straipsnį gali priimti deleguotuosius aktus, kad būtų nustatyti konkretūs laivų įrenginiai, kurie gali būti ženklinami elektroniniu žymeniu. Ypač svarbu, kad atlikdama tokių deleguotųjų aktų parengiamąjį darbą Komisija konsultuotųsi su ekspertais, taip pat ir su valstybių narių ekspertais.
4. Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai, siekiant Komisijos reglamentų forma laikantis 38 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros nustatyti atitinkamus elektroninio žymens modelio, veikimo, tvirtinimo ir naudojimo techninius kriterijus.
5. Pagal 3 dalį nustatyto įrenginio atveju per trejus metus nuo 4 dalyje nurodytų atitinkamų techninių kriterijų priėmimo dienos papildant šturvalo ženklą gali būti pradėtas naudoti tinkamos ir patikimos formos elektroninis žymuo.
6. Pagal 3 dalį nustatyto įrenginio atveju per penkerius metus nuo 4 dalyje nurodytų atitinkamų techninių kriterijų priėmimo dienos šturvalo ženklas gali būti pakeistas tinkamos ir patikimos formos elektroniniu žymeniu.
3 SKYRIUS
EKONOMINĖS VEIKLOS VYKDYTOJŲ PAREIGOS
12 straipsnis
Gamintojų pareigos
1. Ženklindami laivo įrenginį šturvalo ženklu, gamintojai prisiima atsakomybę ir užtikrina, kad ženklu paženklinti laivų įrenginiai yra suprojektuoti ir pagaminti laikantis techninių specifikacijų ir standartų, įgyvendinamų pagal 35 straipsnio 2 dalį, ir prisiima šio straipsnio 2-9 dalyse nustatytas pareigas.
2. Gamintojai parengia reikalaujamus techninius dokumentus ir užtikrina, kad būtų atliktos taikomos atitikties vertinimo procedūros.
3. Kai atlikus atitikties vertinimo procedūrą nustatoma, kad laivų įrenginiai atitinka taikomus reikalavimus, gamintojai parengia ES atitikties deklaraciją pagal 16 straipsnį ir paženklina juos šturvalo ženklu pagal 9 ir 10 straipsnius.
4. Gamintojai saugo 16 straipsnyje nurodytus techninius dokumentus ir ES atitikties deklaraciją bent 10 metų po paženklinimo šturvalo ženklu dienos ir jokiu būdu ne trumpesnį laikotarpį nei numatomas atitinkamų laivų įrenginių eksploatavimo laikas.
5. Gamintojai užtikrina, kad būtų nustatytos serijinės gamybos atitikties užtikrinimo procedūros. Kaip nurodyta 4 straipsnyje, atsižvelgiama į laivų įrenginių modelių ar veikimo charakteristikų pakeitimus ir tarptautiniuose dokumentuose nustatytų reikalavimų pakeitimus, kuriais remiantis deklaruojama laivų įrenginių atitiktis. Kai būtina pagal II priedą gamintojai iš naujo įvertina atitiktį.
6. Gamintojai užtikrina, kad ant jų gaminių būtų nurodytas tipo, partijos ar serijos numeris arba kitas elementas, leidžiantis nustatyti jų tapatumą, arba, jeigu dėl gaminio dydžio ar pobūdžio to neįmanoma padaryti, užtikrina, kad reikiama informacija būtų nurodyta atitinkamai ant pakuotės ar gaminio lydimajame dokumente (arba ir ant pakuotės, ir dokumente).
7. Gamintojai ant gaminio arba, jeigu to neįmanoma padaryti, atitinkamai ant pakuotės ar gaminio lydimajame dokumente (arba ir ant pakuotės, ir dokumente)) nurodo savo pavadinimą, registruotą prekės pavadinimą arba registruotą prekės ženklą ir adresą, kuriuo su jais galima susisiekti. Turi būti nurodytas vienas adresas, kuriuo galima susisiekti su gamintoju.
8. Gamintojai užtikrina, kad prie gaminio būtų pridėtos instrukcijos ir visa būtina informacija, kad jį būtų galima saugiai sumontuoti laive ir saugiai juo naudotis, įskaitant ir naudojimo apribojimus, jei jų yra, kurią gali lengvai suprasti naudotojai, taip pat visi kiti dokumentai, kurių reikalaujama pagal tarptautinius dokumentus arba bandymo standartus.
9. Gamintojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad gaminys, kurį jie paženklino šturvalo ženklu, neatitinka taikomų modelio, konstrukcijos ir veikimo reikalavimų ir bandymo standartų, įgyvendinamų pagal 35 straipsnio 2 ir 3 dalis, nedelsiant taiko būtinas taisomąsias priemones siekdami užtikrinti gaminio atitiktį ir, jeigu būtina, jį pašalinti arba atšaukti. Be to, kai gaminys kelia pavojų, gamintojai nedelsdami praneša valstybių narių kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie taikomas taisomąsias priemones.
10. Pagrįstu kompetentingos institucijos prašymu gamintojai nedelsdami jai suteikia visą gaminio atitikčiai įrodyti būtiną informaciją ir dokumentus ta kalba, kurią ta institucija gali lengvai suprasti arba kuri jai yra priimtina, suteikia tai institucijai pagal Reglamento (EB) Nr. 765/2008 19 straipsnį galimybę patekti į jų patalpas rinkos priežiūros tikslais ir pateikia pavyzdžius arba suteikia prieigą prie pavyzdžių pagal šios direktyvos 25 straipsnio 4 dalį. Šios institucijos prašymu jie bendradarbiauja su ta institucija dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti gaminių, kuriuos jie pateikė rinkai, keliamą pavojų.
13 straipsnis
Įgaliotieji atstovai
1. Nė vienos valstybės narės teritorijoje nesantis gamintojas raštišku įgaliojimu paskiria įgaliotąjį atstovą Sąjungoje ir tame įgaliojime nurodo įgaliotojo atstovo vardą pavardę arba pavadinimą ir adresą, kuriuo galima su juo susisiekti
2. Įgaliotasis atstovas negali būti įgaliotas vykdyti 12 straipsnio 1 dalyje nustatytų pareigų ir rengti techninių dokumentų.
3. Įgaliotasis atstovas atlieka gamintojo suteiktame įgaliojime nustatytas užduotis. Įgaliojimu įgaliotajam atstovui leidžiama atlikti bent šiuos veiksmus:
a)
saugoti ES atitikties deklaraciją ir techninius dokumentus, kad juos galėtų pateikti nacionalinėms priežiūros institucijoms, bent 10 metų po paženklinimo šturvalo ženklu ir jokiu būdu ne trumpesnį laikotarpį nei numatomas atitinkamų laivų įrenginių eksploatavimo laikas;
b)
pagrįstu kompetentingos institucijos prašymu pateikti jai visą informaciją ir dokumentus, būtinus gaminio atitikčiai įrodyti;
c)
kompetentingų institucijų prašymu bendradarbiauti su jomis dėl veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti gaminių, kuriems taikomas jo įgaliojimas, keliamą pavojų.
14 straipsnis
Kiti ekonominės veiklos vykdytojai
1. Importuotojai ant gaminio arba, jeigu to neįmanoma padaryti, atitinkamai ant pakuotės arba gaminio lydimajame dokumente (arba ir ant pakuotės, ir dokumente) nurodo savo pavadinimą, registruotą prekės pavadinimą arba registruotą prekės ženklą ir adresą, kuriuo su jais galima susisiekti.
2. Pagrįstu kompetentingos institucijos prašymu importuotojai ir platintojai suteikia jai visą gaminio atitikčiai įrodyti būtiną informaciją ir dokumentus ta kalba, kurią ta institucija gali lengvai suprasti arba kuri yra jai priimtina. Šios institucijos prašymu jie bendradarbiauja su ta institucija dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti gaminių, kuriuos jie pateikė rinkai, keliamą pavojų.
3. Šios direktyvos tikslais importuotojas arba platintojas laikomas gamintoju ir jam taikomos 12 straipsnyje nustatytos gamintojo pareigos, kai jis laivų įrenginius rinkai pateikia arba ES laivuose įrengia savo vardu ar naudodamas savo prekės ženklą arba rinkai jau pateiktus laivų įrenginius pakeičia taip, kad gali pasikeisti atitiktis taikomiems reikalavimams.
4. Bent 10 metų po paženklinimo šturvalo ženklu ir jokiu būdu ne trumpesnį laikotarpį nei numatomas atitinkamų laivų įrenginių eksploatavimo laikas ekonominės veiklos vykdytojai rinkos priežiūros institucijų prašymu nurodo:
a)
ekonominės veiklos vykdytoją, kuris jiems tiekė gaminį;
b)
ekonominės veiklos vykdytoją, kuriam jie tiekė gaminį.
4 SKYRIUS
ATITIKTIES VERTINIMAS IR ATITIKTIES VERTINIMO ĮSTAIGŲ PASKELBIMAS
15 straipsnis
Atitikties vertinimo procedūros
1. Atitikties įvertinimo procedūros nustatomos II priede.
2. Valstybės narės užtikrina, kad gamintojas arba gamintojo įgaliotasis atstovas pasirūpintų, kad pasitelkus notifikuotąją įstaigą būtų atliktas konkretaus laivų įrenginio atitikties vertinimas, pasinaudojant viena iš Komisijos įgyvendinimo aktuose, priimtuose laikantis 38 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, pateiktų galimybių, pasirenkant vieną iš šių procedūrų:
a)
kai turi būti taikomas EB tipo tyrimas (B modulis), prieš pateikiant rinkai visiems laivų įrenginiams taikoma:
-
gamybos kokybės užtikrinimas (D modulis) arba
-
gaminio kokybės užtikrinimas (E modulis), arba
-
gaminio patikra (F modulis);
b)
kai laivų įrenginių rinkiniai gaminami individualiai arba mažais kiekiais, o ne serijomis ar masiškai, atitikties vertinimo procedūra gali būti EB vieneto patikra (G modulis).
3. Komisija, pasitelkdama tuo tikslu skirtą informacinę sistemą, tvarko ir nuolat atnaujina patvirtintų laivų įrenginių ir atsiimtų arba atmestų paraiškų patvirtinti tuos įrenginius sąrašą ir tą sąrašą pateikia suinteresuotosioms šalims.
16 straipsnis
ES atitikties deklaracija
1. ES atitikties deklaracijoje nurodoma, kad yra įrodyta, jog pagal 4 straipsnį nustatyti reikalavimai yra įvykdyti.
2. ES atitikties deklaracijos forma turi atitikti Sprendimo Nr. 768/2008/EB III priede nustatytą pavyzdinę struktūrą. Joje pateikiami atitinkamuose šios direktyvos II priede nustatytuose moduliuose nurodyti elementai ir ji nuolat atnaujinama.
3. Rengdamas ES atitikties deklaraciją gamintojas prisiima atsakomybę ir pareigas, nurodytas 12 straipsnio 1 dalyje.
4. Kai laivų įrenginiai montuojami ES laive, atitinkamų įrenginių ES atitikties deklaracijos kopija pateikiama laivui ir laikoma jame tol, kol tie įrenginiai bus pašalinti iš laivo. Deklaraciją gamintojas išverčia į vėliavos valstybės narės nurodytą kalbą arba kalbas, įskaitant bent vieną paprastai jūrų transporto sektoriuje vartojamą kalbą.
5. ES atitikties deklaracijos kopija pateikiama notifikuotajai įstaigai arba įstaigoms, kurios atliko atitinkamas atitikties vertinimo procedūras.
17 straipsnis
Pranešimas apie notifikuotąsias atitikties vertinimo įstaigas
1. Valstybės narės, pasitelkdamos informacinę sistemą, kurią tuo tikslu užtikrina Komisija, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie notifikuotąsias įstaigas, įgaliotas pagal šią direktyvą atlikti atitikties vertinimo užduotis.
2. Notifikuotosios įstaigos atitinka III priede nustatytus reikalavimus.
18 straipsnis
Notifikuojančiosios institucijos
1. Valstybės narės paskiria notifikuojančiąją instituciją, kuri atsako už atitikties vertinimo įstaigų vertinimo ir paskelbimo bei notifikuotųjų įstaigų stebėsenos, įskaitant 20 straipsnio laikymąsi, procedūrų nustatymą ir taikymą.
2. Notifikuotosios įstaigos stebėsena vykdoma ne rečiau kaip kas dvejus metus. Komisija gali nuspręsti dalyvauti stebėsenos procese kaip stebėtoja.
3. Valstybės narės gali nuspręsti, kad 1 dalyje nurodytą vertinimą ir stebėseną turi atlikti nacionalinė akreditavimo įstaiga.
4. Kai notifikuojančioji institucija deleguoja arba kitaip patiki atlikti 1 dalyje nurodytą vertinimą, paskelbimą ar stebėseną įstaigai, kuri nėra Vyriausybinė institucija, ta įstaiga turi būti juridinis asmuo ir mutatis mutandis atitikti reikalavimus, nustatytus V priede. Be to, ji turi būti sudariusi dėl jos veiklos kylančios atsakomybės draudimo sutartis.
5. Notifikuojančioji institucija prisiima visą atsakomybę už užduotis, kurias atlieka 4 dalyje nurodyta įstaiga.
6. Notifikuojančioji institucija atitinka V priede nustatytus reikalavimus.
19 straipsnis
Notifikuojančiųjų institucijų pareiga informuoti
1. Valstybės narės informuoja Komisiją apie savo atitikties vertinimo įstaigų vertinimo, jų paskelbimo ir stebėsenos procedūras bei jų pakeitimus.
2. Komisija, pasitelkdama informacinę sistemą, kurią tuo tikslu ji pati užtikrina, tą informaciją skelbia viešai.
20 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų pavaldžiosios įstaigos ir subranga
1. Kai notifikuotoji įstaiga užsako subrangos būdu atlikti konkrečias su atitikties vertinimu susijusias užduotis arba naudojasi jai pavaldžios įstaigos paslaugomis, ji užtikrina, kad subrangovas arba pavaldi įstaiga atitiktų III priede nustatytus reikalavimus, ir atitinkamai informuoja notifikuojančiąją instituciją.
2. Notifikuotosios įstaigos prisiima visą atsakomybę už subrangovų ar pavaldžių įstaigų atliekamas užduotis, nepaisant jų įsisteigimo vietos.
3. Pavesti darbą subrangovui arba pavaldžiai įstaigai galima tik gavus kliento sutikimą.
4. Notifikuotosios įstaigos saugo su subrangovo ar pavaldžios įstaigos kvalifikacijos įvertinimu ir pagal šią direktyvą subrangovo ar pavaldžios įstaigos atliktu darbu susijusius dokumentus, kad galėtų pateikti juos notifikuojančiajai institucijai.
21 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų įgaliojimų pakeitimai
1. Kai notifikuojančioji institucija išsiaiškina arba yra informuojama, kad notifikuotoji įstaiga nebeatitinka III priede nustatytų reikalavimų arba kad ji nevykdo savo pareigų pagal šią direktyvą, notifikuojančioji institucija atitinkamai apriboja, sustabdo arba atšaukia tos notifikuotosios įstaigos įgaliojimus, atsižvelgdama į tų reikalavimų neatitikimo arba tų pareigų nevykdymo svarbą. Apie tai ji, pasitelkdama informacinę sistemą, kurią tuo tikslu užtikrina Komisija, nedelsdama informuoja atitinkamai Komisiją ir kitas valstybes nares.
2. Jeigu notifikuotosios įstaigos įgaliojimai apribojami, sustabdomi ar atšaukiami arba kai notifikuotoji įstaiga nutraukia veiklą, notifikuojančioji valstybė narė imasi tinkamų veiksmų siekdama užtikrinti, kad tos įstaigos bylos būtų perduotos tvarkyti kitai notifikuotajai įstaigai arba saugomos, jog su jomis galėtų susipažinti atsakingos notifikuojančiosios ir rinkos priežiūros institucijos jų prašymu.
22 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų kompetencijos ginčijimas
1. Komisija nagrinėja visus atvejus, kai jai, remiantis turima arba gaunama informacija, kyla abejonių dėl notifikuotosios įstaigos kompetencijos arba dėl jos nuolatinės atitikties taikomiems reikalavimams ir jai pagal šią direktyvą pavestų pareigų vykdymo.
2. Komisijos prašymu notifikuojančioji valstybė narė pateikia jai visą informaciją, susijusią su atitinkamos įstaigos paskyrimo notifikuotąja įstaiga pagrindu arba atitinkamos įstaigos kompetencijos užtikrinimu.
3. Komisija užtikrina, kad visa neskelbtina informacija, gauta atliekant tyrimą, būtų nagrinėjama konfidencialiai.
4. Įsitikinusi, kad notifikuotoji įstaiga neatitinka arba nebeatitinka notifikuotosioms įstaigoms taikomų reikalavimų, Komisija apie tai nedelsdama praneša notifikuojančiajai valstybei narei ir paprašo jos nedelsiant imtis būtinų taisomųjų priemonių, įskaitant notifikuotosios įstaigos įgaliojimų panaikinimą, jei būtina.
23 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų veiklos pareigos
1. Notifikuotosios įstaigos atlieka atitikties vertinimus arba paveda atlikti tokius vertinimus pagal 15 straipsnyje nustatytas procedūras.
2. Kai notifikuotoji įstaiga nustato, kad gamintojas neįvykdė 12 straipsnyje nustatytų pareigų, ji reikalauja, kad jis nedelsdamas imtųsi tinkamų taisomųjų priemonių, ir neišduoda atitikties sertifikato.
3. Kai atliekant atitikties stebėseną po atitikties sertifikato išdavimo notifikuotoji įstaiga nustato, kad gaminys nebeatitinka reikalavimų, ji reikalauja, kad gamintojas nedelsdamas imtųsi tinkamų taisomųjų priemonių ir prireikus laikinai sustabdo sertifikato galiojimą arba jį panaikina. Kai taisomųjų priemonių nesiimama arba jos nedaro reikiamo poveikio, notifikuotoji įstaiga prireikus apriboja arba laikinai sustabdo sertifikato galiojimą arba jį panaikina.
24 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų pareiga teikti informaciją
1. Notifikuotosios įstaigos informuoja notifikuojančiąją instituciją apie:
a)
kiekvieną atsisakymą išduoti sertifikatą, atitikties sertifikato galiojimo apribojimą arba laikiną sustabdymą arba sertifikato panaikinimą;
b)
bet kokias aplinkybes, turinčias įtakos paskyrimo notifikuotąja įstaiga apimčiai ir sąlygoms;
c)
kiekvieną prašymą suteikti informacijos, kurį jos gavo iš rinkos priežiūros institucijų dėl atitikties vertinimo veiklos;
d)
jei prašoma, atitikties vertinimo veiklą, vykdytą pagal joms kaip notifikuotosioms įstaigoms suteiktus įgaliojimus, ir bet kokią kitą veiklą, įskaitant tarpvalstybinę veiklą ir subrangą.
2. Notifikuotosios įstaigos Komisijai ir valstybėms narėms jų prašymu suteikia atitinkamą informaciją apie klausimus, susijusius su neigiamais ir teigiamais atitikties vertinimo rezultatais. Notifikuotosios įstaigos kitoms notifikuotosioms įstaigoms, kurios vykdo tokių pačių gaminių atitikties vertinimo veiklą, teikia atitinkamą informaciją, susijusią su neigiamais ir, jei prašoma, teigiamais atitikties vertinimo rezultatais.
5 SKYRIUS
SĄJUNGOS RINKOS PRIEŽIŪRA, GAMINIŲ KONTROLĖ, APSAUGOS NUOSTATOS
25 straipsnis
ES rinkos priežiūros sistema
1. Valstybės narės vykdo laivų įrenginių rinkos priežiūrą pagal Reglamento (EB) Nr. 765/2008 III skyriuje nustatytą ES rinkos priežiūros sistemą, kuriai taikomos šio straipsnio 2 ir 3 dalys.
2. Nacionalinėse rinkos priežiūros infrastruktūrose ir programose atsižvelgiama į laivų įrenginių sektoriaus ypatumus, įskaitant įvairias atliekant atitikties vertinimą vykdomas procedūras, ypač į tarptautinėmis konvencijomis nustatytą vėliavos valstybės administracijos atsakomybę.
3. Rinkos priežiūra gali apimti dokumentų patikrinimus, taip pat šturvalo ženklu pažymėtų laivų įrenginių, neatsižvelgiant į tai, ar jie sumontuoti laive, patikrinimus. Tikrinant laive sumontuotus laivų įrenginius atliekamas tik toks tyrimas, kokį galima atlikti neišmontuojant atitinkamų įrenginių iš laivo ir nesutrikdant jų veikimo.
4. Kai valstybės narės rinkos priežiūros institucijos, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 765/2008, ketina atlikti atrankinius patikrinimus, jos gali, jei tai pagrįsta ir praktiškai įgyvendinama, paprašyti gamintojo pateikti reikiamus pavyzdžius arba užtikrinti prieigą prie pavyzdžių vietoj paties gamintojo sąnaudomis.
26 straipsnis
Procedūra, taikoma pavojų nacionaliniu lygiu keliančių laivų įrenginių atveju
1. Kai valstybės narės rinkos priežiūros institucijos turi pakankamą pagrindą manyti, kad laivų įrenginiai, kuriems taikoma ši direktyva, kelia pavojų saugiai laivybai, sveikatai arba aplinkai, jos atlieka atitinkamų laivų įrenginių vertinimą, apimantį visus šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus. Su rinkos priežiūros institucijomis prireikus bendradarbiauja atitinkami ekonominės veiklos vykdytojai.
Kai atlikdamos tą vertinimą rinkos priežiūros institucijos nustato, kad laivų įrenginiai neatitinka šioje direktyvoje nustatytų reikalavimų, jos nedelsdamos reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų tinkamų taisomųjų veiksmų, kad užtikrintų laivų įrenginių atitiktį tiems reikalavimams, pašalintų laivų įrenginius iš rinkos arba juos atšauktų per tokį pagrįstą laikotarpį, kurį jos nustato atsižvelgdamos į rizikos pobūdį.
Rinkos priežiūros institucijos apie tai informuoja atitinkamą notifikuotąją įstaigą.
Šios dalies antroje pastraipoje nurodytoms priemonėms taikomas Reglamento (EB) Nr. 765/2008 21 straipsnis.
2. Kai rinkos priežiūros institucijos mano, kad neatitiktis neapsiriboja jų nacionaline teritorija arba su jų vėliavomis plaukiojančiais laivais, apie pagal 1 dalį atlikto vertinimo rezultatus ir veiksmus, kurių jų reikalavimu turi imtis ekonominės veiklos vykdytojas, pasitelkdamos informacinę sistemą, kurią rinkos priežiūros tikslais užtikrina Komisija, jos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
3. Ekonominės veiklos vykdytojas užtikrina, kad visų atitinkamų gaminių, kuriuos jis tiekė rinkai visoje Sąjungoje arba prireikus pateikė arba tiekė montuoti ES laivuose, atžvilgiu būtų imtasi visų atitinkamų taisomųjų priemonių.
4. Kai per rinkos priežiūros institucijų vadovaujantis 1 dalies antra pastraipa nustatytą laikotarpį atitinkami ekonominės veiklos vykdytojai nesiima tinkamų taisomųjų veiksmų arba kitaip nevykdo pareigų pagal šią direktyvą, rinkos priežiūros institucijos imasi visų tinkamų laikinųjų priemonių, kad uždraustų arba apribotų laivų įrenginių tiekimą jų nacionalinėje rinkoje arba montavimą su jų vėliavomis plaukiojančiuose laivuose, pašalintų laivų įrenginius iš tos rinkos arba užtikrintų jų atšaukimą.
Apie tas priemones rinkos priežiūros institucijos nedelsdamos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
5. Informacija apie 4 dalyje nurodytas priemones, kurių ėmėsi rinkos priežiūros institucijos, apima visus turimus duomenis, visų pirma reikalavimų neatitinkantiems laivų įrenginiams nustatyti būtini duomenys, gaminio kilmė, tariamos neatitikties pobūdis ir susijusi rizika, taikomų nacionalinių priemonių pobūdis ir trukmė ir atitinkamo ekonominės veiklos vykdytojo pateikti argumentai. Visų pirma rinkos priežiūros institucijos nurodo, ar neatitikties priežastis yra:
a)
tai, kad laivų įrenginiai neatitinka taikomų modelio, konstrukcijos arba veikimo charakteristikų reikalavimų, nustatytų pagal 4 straipsnį;
b)
tai, kad atliekant atitikties vertinimo procedūrą jie neatitiko 4 straipsnyje nurodytų bandymo standartų;
c)
tų bandymo standartų trūkumai.
6. Kitos valstybės narės nei ta, kuri inicijavo procedūrą, nedelsdamos praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie visas priemones, kurių ėmėsi, ir pateikia visą turimą papildomą informaciją, susijusią su atitinkamų laivų įrenginių neatitiktimi, ir, jei nesutinka su nacionaline priemone, apie kurią pranešta, pareiškia prieštaravimus.
7. Kai per keturis mėnesius nuo informacijos apie 4 dalyje nurodytas priemones, kurių ėmėsi rinkos priežiūros institucijos, gavimo nei valstybė narė, nei Komisija nepareiškė prieštaravimų pereinamojo laikotarpio priemonei, kurią taiko valstybė narė, ta priemonė laikoma pagrįsta.
8. Valstybės narės užtikrina, kad nedelsiant būtų imtasi tinkamų ribojamųjų priemonių dėl atitinkamų laivų įrenginių, kaip antai gaminio pašalinimo iš rinkos.
27 straipsnis
ES apsaugos procedūra
1. Kai užbaigus 26 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatytą procedūrą dėl priemonės, kurios ėmėsi kuri nors valstybė narė, pareiškiami prieštaravimai arba kai Komisija mano, kad nacionalinė priemonė gali prieštarauti Sąjungos teisės aktams, Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis ir atitinkamu ekonominės veiklos vykdytoju ar vykdytojais ir įvertina atitinkamą nacionalinę priemonę. Remdamasi to vertinimo rezultatais, Komisija priima sprendimą, ar atitinkama nacionalinė priemonė yra pagrįsta.
2. 1 dalies taikymo tikslais, kai Komisija įsitikina, kad nacionalinės priemonės priėmimo procedūra buvo tinkama, kad būtų visiškai ir objektyviai įvertinta rizika, ir atitinka Reglamento (EB) Nr. 765/2008 21 straipsnį, ji gali apsiriboti atitinkamos nacionalinės priemonės tinkamumo ir proporcingumo tai rizikai nagrinėjimu.
3. Komisija savo sprendimą skiria visoms valstybėms narėms ir nedelsdama apie jį praneša joms ir atitinkamam ekonominės veiklos vykdytojui ar vykdytojams.
4. Jeigu atitinkama nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, visos valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad reikalavimų neatitinkantys laivų įrenginiai būtų pašalinti iš jų rinkų ir, prireikus, atšaukti. Apie tai jos praneša Komisijai.
5. Jeigu atitinkama nacionalinė priemonė laikoma nepagrįsta, atitinkama valstybė narė ją atšaukia.
6. Kai laivų įrenginių neatitiktis siejama su 4 straipsnyje nurodytų bandymo standartų trūkumais, Komisija siekdama įgyvendinti šios direktyvos tikslą gali nacionalinę apsaugos priemonę patvirtinti, iš dalies pakeisti arba atšaukti priimdama įgyvendinimo aktus pagal 38 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
Komisijai taip pat suteikiami įgaliojimai pagal 37 straipsnyje nurodytą procedūrą priimant deleguotuosius aktus priimti laikinus suderintus reikalavimus ir bandymo standartus, taikomus tam konkrečiam laivų įrenginiui. Atitinkamai taikomi 8 straipsnio 3 dalyje nustatyti kriterijai. Komisija tais reikalavimais ir bandymo standartais leidžia naudotis nemokamai.
7. Kai atitinkamas bandymo standartas yra Europos standartas, Komisija praneša atitinkamai Europos standartizacijos įstaigai arba įstaigoms ir perduoda nagrinėti šį klausimą remiantis Direktyvos 98/34/EB 5 straipsniu įsteigtam komitetui. Tas komitetas konsultuojasi su atitinkama (-omis) Europos standartizacijos įstaiga ar įstaigomis ir nedelsdamas pateikia savo nuomonę.
28 straipsnis
Reikalavimus atitinkantys gaminiai, kurie kelia pavojų saugiai laivybai, sveikatai arba aplinkai
1. Kai valstybė narė pagal 26 straipsnio 1 dalį atlieka vertinimą ir nustato, kad šią direktyvą atitinkantys laivų įrenginiai vis dėlto kelia pavojų saugiai laivybai, sveikatai arba aplinkai, ji reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad rinkai pateikti atitinkami laivų įrenginiai nebekeltų pavojaus, pašalintų juos iš rinkos arba atšauktų juos per tokį pagrįstą laikotarpį, kurį ji nustato atsižvelgdama į pavojaus pobūdį.
2. Ekonominės veiklos vykdytojas užtikrina, kad taisomieji veiksmai būtų taikomi visų atitinkamų gaminių, kuriuos jis tiekė rinkai visoje Sąjungoje arba montavo ES laivuose, atžvilgiu.
3. Valstybė narė nedelsdama informuoja apie tai Komisiją ir kitas valstybes nares. Pateikiama informacija apima visus turimus duomenis, visų pirma nurodomi atitinkamiems laivų įrenginiams nustatyti būtini duomenys, laivų įrenginių kilmė ir tiekimo grandinė, susijusio pavojaus pobūdis ir priimtų nacionalinių priemonių pobūdis ir trukmė.
4. Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis ir atitinkamu ekonominės veiklos vykdytoju ar vykdytojais ir įvertina priimtas nacionalines priemones. Remdamasi to vertinimo rezultatais, Komisija nusprendžia, ar priemonė yra pagrįsta, ar ne ir, kai būtina, pasiūlo atitinkamas priemones. Šiuo tikslu mutatis mutandis taikoma 27 straipsnio 2 dalis.
5. Komisija savo sprendimą skiria visoms valstybėms narėms ir nedelsdama apie jį praneša joms ir atitinkamam ekonominės veiklos vykdytojui ar vykdytojams.
29 straipsnis
Oficiali neatitiktis
1. Nedarant poveikio 26 straipsniui, kai valstybė narė padaro vieną iš toliau nurodytų išvadų, ji reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas pašalintų atitinkamą neatitiktį:
a)
šturvalo ženklu paženklinta pažeidžiant 9 arba 10 straipsnį;
b)
nepaženklinta šturvalo ženklu;
c)
neparengta ES atitikties deklaracija;
d)
ES atitikties deklaracija parengta neteisingai;
e)
techninių dokumentų nėra arba yra ne visi techniniai dokumentai;
f)
ES atitikties deklaracija nebuvo nusiųsta laivui.
2. Kai 1 dalyje nurodyta neatitiktis nepašalinama, atitinkama valstybė narė imasi visų tinkamų priemonių, kad būtų apribotas arba uždraustas laivų įrenginių tiekimas rinkai arba užtikrinta, kad tokie įrenginiai būtų atšaukti arba pašalinti iš rinkos.
30 straipsnis
Technikos naujovėmis pagrįstos išimtys
1. Išimtinėmis dėl techninių naujovių susidariusiomis aplinkybėmis vėliavos valstybės administracija gali leisti atitikties vertinimo procedūrų reikalavimų neatitinkančius laivų įrenginius montuoti ES laive, jeigu bandymu arba kitu būdu vėliavos valstybės administracijai tinkamai įrodoma, kad tie įrenginiai atitinka šios direktyvos tikslus.
2. Taikant bandymų tvarką netaikoma diskriminacija tarp vėliavos valstybėje narėje ir kitose valstybėse pagamintų laivų įrenginių.
3. Laivų įrenginiams, kuriems taikomas šis straipsnis, vėliavos valstybė išduoda sertifikatą, kuris visą laiką laikomas su įrenginiais ir kuriuo suteikiamas vėliavos valstybės leidimas montuoti įrenginius laive bei nustatomi apribojimai arba su įrenginių naudojimu susijusios nuostatos.
4. Kai valstybė narė leidžia laivų įrenginius, kuriems taikomas šis straipsnis, montuoti ES laive, ji Komisijai ir kitoms valstybėms narėms nedelsdama pateikia išsamią informaciją apie tuos įrenginius ir visų atitinkamų bandymų, vertinimų ir atitikties vertinimo procedūrų ataskaitas.
5. Jei Komisija mano, kad 1 dalyje nustatytos sąlygos neįvykdytos, per 12 mėnesių nuo 4 dalyje nurodytos informacijos gavimo dienos ji gali pareikalauti, kad atitinkama valstybė narė atšauktų suteiktą leidimą, ir nustatyti atšaukimo terminą. Šiuo tikslu Komisija priima įgyvendinimo aktus. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 38 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
6. Kai kitai valstybei narei perduodamas laivas su jame sumontuotais laivų įrenginiais, kuriems taikoma 1 dalis, priimančioji vėliavos valstybė narė gali imtis būtinų priemonių, įskaitant tikrinimus ir laivo eksploatacinius bandymus, siekdama užtikrinti, kad įrenginiai būtų bent tokie pat veiksmingi kaip atitikties vertinimo procedūrų reikalavimus atitinkantys įrenginiai.
31 straipsnis
Su bandymu arba vertinimu susijusios išimtys
Vėliavos valstybės administracija atitikties vertinimo procedūrų reikalavimų neatitinkančius laivų įrenginius arba laivų įrenginius, kuriems netaikomas 30 straipsnis, gali leisti bandymo arba vertinimo tikslais montuoti ES laive, jei laikomasi visų šių sąlygų:
a)
laivų įrenginiams vėliavos valstybė narė išduoda sertifikatą, kuris visą laiką laikomas su įrenginiais ir kuriame nurodoma, kad ta valstybė narė suteikia leidimą montuoti įrenginius ES laive, nustatomi visi būtini apribojimai ir visos kitos atitinkamos su atitinkamų įrenginių naudojimu susijusios nuostatos;
b)
leidimas galioja tik tokį laikotarpį, kuris, vėliavos valstybės nuomone, reikalingas bandymui atlikti ir kuris turėtų būti kuo trumpesnis;
c)
nepasikliaujama kitais laivų įrenginiais vietoje šios direktyvos reikalavimus atitinkančių įrenginių ir jais tokie įrenginiai nepakeičiami; šios direktyvos reikalavimus atitinkantys įrenginiai paliekami ES laive veikiantys ir parengti, kad juos būtų galima nedelsiant pradėti naudoti.
32 straipsnis
Išimtinėmis aplinkybėmis taikomos išimtys
1. Jeigu esant išimtinėms aplinkybėms, kurios deramai pagrindžiamos vėliavos valstybės administracijai, laivų įrenginius reikia pakeisti ne Sąjungos uoste ir jeigu atsižvelgiant į pagrįstą laiką, delsimą ir išlaidas jų neįmanoma pakeisti šturvalo ženklu pažymėtais įrenginiais, pagal 2-4 dalis laive galima sumontuoti kitus įrenginius.
2. Su laive montuojamais laivų įrenginiais pateikiami valstybės narės, kuri yra TJO narė ir atitinkamų konvencijų šalis, išduoti dokumentai, kuriais patvirtinama, kad įrenginiai atitinka atitinkamus TJO reikalavimus.
3. Vėliavos valstybės administracija nedelsiant informuojama apie tokių kitų laivų įrenginių pobūdį ir charakteristikas.
4. Kai tik atsiranda galimybė, vėliavos valstybės administracija užtikrina, kad 1 dalyje nurodyti laivų įrenginiai ir jų bandymo dokumentai atitiktų atitinkamus tarptautinių dokumentų ir šios direktyvos reikalavimus.
5. Kai įrodoma, kad konkrečių šturvalo ženklu pažymėtų laivų įrenginių nėra rinkoje, vėliavos valstybė narė gali leisti laive montuoti kitus laivų įrenginius taikant 6-8 dalis.
6. Laivų įrenginiai, kuriuos leidžiama naudoti, turi kuo labiau atitikti 4 straipsnyje nurodytus reikalavimus ir bandymo standartus.
7. Prie laive montuojamų laivų įrenginių pridedamas vėliavos valstybės narės arba kitos valstybės narės išduotas laikinas patvirtinimo sertifikatas, kuriame nurodoma:
a)
šturvalo ženklu pažymėti įrenginiai, kuriuos rengiamasi pakeisti sertifikuotais įrenginiais;
b)
tikslios aplinkybės, kuriomis išduotas patvirtinimo sertifikatas, visų pirma tai, kad šturvalo ženklu pažymėtų įrenginių nėra rinkoje;
c)
tikslūs modelio, konstrukcijos ir veikimo charakteristikų reikalavimai, kuriais remdamasi sertifikatą išdavusi valstybė narė patvirtino įrenginius;
d)
pagal atitinkamas patvirtinimo procedūras taikyti bandymo standartai (jei taikyti).
8. Laikiną patvirtinimo sertifikatą išduodanti valstybė narė nedelsdama apie tai informuoja Komisiją. Jei Komisija mano, kad 6 ir 7 dalių sąlygos neįvykdytos, ji gali reikalauti, kad valstybė narė atšauktų tą sertifikatą, arba imtųsi kitų tinkamų priemonių priimdama įgyvendinimo aktus. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 38 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
6 SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
33 straipsnis
Keitimasis patirtimi
Komisija pasirūpina, kad būtų organizuojamas valstybių narių nacionalinių institucijų, atsakingų už notifikuotųjų įstaigų įgaliojimų suteikimo politiką, keitimasis patirtimi, ypač rinkos priežiūros srityje.
34 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų veiklos koordinavimas
1. Komisija užtikrina, kad notifikuotųjų įstaigų veikla būtų tinkamai koordinuojama ir kad tos įstaigos tinkamai bendradarbiautų sektoriaus notifikuotųjų įstaigų grupėje.
2. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos, apie kurias jos pranešė, tiesiogiai ar per paskirtuosius atstovus dalyvautų sektoriaus grupės veikloje.
35 straipsnis
Įgyvendinimo priemonės
1. Valstybės narės, pasitelkdamos informacinę sistemą, kurią tuo tikslu užtikrina Komisija, Komisijai praneša už šios direktyvos įgyvendinimą atsakingų institucijų pavadinimus ir kontaktinius duomenis. Komisija sudaro, periodiškai atnaujina ir skelbia tų institucijų sąrašą.
2. Kiekvieno laivų įrenginio, kurį pagal tarptautines konvencijas turi patvirtinti vėliavos valstybės administracija, atveju Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, nurodo atitinkamus tarptautiniuose dokumentuose pateiktus modelio, konstrukcijos ir veikimo charakteristikų reikalavimus ir bandymo standartus. Priimdama tuos aktus Komisija pagal tarptautinius dokumentus ir atsižvelgdama į laivų statybos terminus aiškiai nurodo datas, nuo kurių turi būti taikomi tie reikalavimai ir bandymo standartai, įskaitant pateikimo rinkai ir sumontavimo laive datas. Komisija taip pat gali nurodyti jų taikymo bendrus kriterijus ir išsamias procedūras.
3. Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, nurodo atitinkamus naujus modelio, konstrukcijos ir veikimo charakteristikų reikalavimus, kurie numatyti tarptautiniuose dokumentuose ir kurie taikomi laivuose jau sumontuotiems įrenginiams, kad užtikrintų, jog ES laivuose sumontuoti įrenginiai atitiktų tarptautinius dokumentus.
4. Komisija sukuria ir tvarko duomenų bazę, kurioje pateikiama bent ši informacija:
a)
notifikuotųjų įstaigų pateiktas pagal šią direktyvą išduotų atitikties sertifikatų sąrašas ir svarbiausia informacija apie juos;
b)
gamintojų pateiktas pagal šią direktyvą išduotų atitikties deklaracijų sąrašas ir svarbiausia informacija apie jas;
c)
atnaujintas taikomų tarptautinių dokumentų ir reikalavimų bei bandymo standartų, kurie taikomi vadovaujantis 4 straipsnio 4 dalimi, sąrašas;
d)
2 dalyje nurodytų kriterijų ir procedūrų sąrašas ir išsamus tekstas;
e)
11 straipsnyje nurodyto ženklinimo elektroniniu žymeniu reikalavimai ir sąlygos, kai taikoma;
f)
visa kita naudinga informacija, dėl kurios valstybėms narėms, notifikuotosioms įstaigoms ir ekonominės veiklos vykdytojams būtų lengviau teisingai įgyvendinti šią direktyvą.
Valstybėms narėms suteikiama prieiga prie tos duomenų bazės. Be to, tik informavimo tikslais prieiga prie jos suteikiama visuomenei.
5. Šiame straipsnyje nurodyti įgyvendinimo aktai Komisijos reglamentų forma priimami laikantis 38 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
36 straipsnis
Pakeitimai
Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 37 straipsnį priimti deleguotuosius aktus siekiant atnaujinti III priede pateiktas nuorodas į standartus, kai nustatomi nauji standartai.
37 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 8, 11, 27 ir 36 straipsniuose nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2014 m. rugsėjo 17 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 8, 11, 27 ir 36 straipsniuose nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Jis įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 8, 11, 27 ir 36 straipsnius priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
38 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda pagal Reglamentą (EB) Nr. 2099/2002 įsteigtas Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS). Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis. Jei komitetas nuomonės nepateikia, Komisija įgyvendinimo akto projekto nepriima ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
39 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. rugsėjo 18 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2016 m. rugsėjo 18 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
40 straipsnis
Panaikinimas
1. Direktyva 96/98/EB panaikinama nuo 2016 m. rugsėjo 18 d.
2. Pagal valstybių narių priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatas, kuriomis užtikrinama, kad būtų laikomasi Direktyvos 96/98/EB, 2016 m. rugsėjo 18 d. laivų įrenginiams taikomi reikalavimai ir bandymo standartai taikomi ir toliau, kol įsigalios 35 straipsnio 2 dalyje nurodyti įgyvendinimo aktai.
3. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
41 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
42 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 23 d.