NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 230/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, které přímo podporují vnější politiky Unie, a navazuje na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 (2), jehož platnost skončila dne 31. prosince 2013.
(2)
Zachovávání míru, předcházení konfliktům, posilování mezinárodní bezpečnosti a pomoc obyvatelstvu, zemím a regionům, které čelí přírodním nebo člověkem způsobeným katastrofám, patří mezi hlavní cíle vnější činnosti Unie, jak jsou stanoveny mimo jiné v článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). Krize a konflikty postihující země a regiony a další faktory, jako jsou terorismus, organizovaná trestná činnost, násilí na základě pohlaví, změna klimatu, problémy v oblasti kybernetické bezpečnosti a bezpečnostní hrozby související s přírodními katastrofami, ohrožují stabilitu a bezpečnost. K účinnému a včasnému řešení těchto otázek je zapotřebí specifických finančních zdrojů a nástrojů financování, jejichž působení může doplňovat humanitární pomoc a nástroje dlouhodobé spolupráce.
(3)
Evropská rada v závěrech ze zasedání konaného ve dnech 15. a 16. června 2001 potvrdila program Unie pro předcházení násilným konfliktům, zdůraznila politický závazek Unie usilovat o předcházení konfliktům jakožto jeden z hlavních cílů vnějších vztahů Unie a uznala, že k dosažení tohoto cíle mohou přispět nástroje rozvojové spolupráce. Závěry Rady ze dne 20. června 2011 o předcházení konfliktům znovu upozornily na hodnotu tohoto programu jakožto platného základu politiky pro další činnost Unie v oblasti předcházení konfliktům. V závěrech ze dne 17. listopadu 2009 potvrdila Rada „koncepci posílení kapacit EU pro mediaci a dialog“.
(4)
V závěrech Rady ze dne 19. listopadu 2007 o reakci EU na nestabilní situace a v závěrech Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě rovněž ze dne 19. listopadu 2007 o bezpečnosti a rozvoji bylo zdůrazněno, že propojení mezi rozvojem a bezpečností by mělo být východiskem pro strategie a politiky Unie, aby se tak přispělo k soudržnosti politik v zájmu rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a obecně k soudržnosti vnější činnosti Unie. Konkrétněji Rada dospěla k závěru, že by budoucí činnost v oblasti bezpečnosti a rozvoje měla zahrnovat důsledky, které má pro bezpečnost a rozvoj změna klimatu, otázky týkající se životního prostředí a řízení přírodních zdrojů a migrace.
(5)
Dne 12. prosince 2003 schválila Evropská rada Evropskou bezpečnostní strategii a dne 11. prosince 2008 společnou analýzu zprávy o jejím provádění. Ve sdělení nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ Komise rovněž upozornila na význam spolupráce se třetími zeměmi a regionálními organizacemi, zvláště pro účely potírání nejrůznějších hrozeb, jako jsou obchod s lidmi, obchod s drogami a terorismus.
(6)
Ve sdělení nazvaném „Úvahy o postupu EU v nestabilních situacích - činnost ve složitém prostředí pro trvale udržitelný rozvoj, stabilitu a mír“ Komise uznala, že Unie zásadním způsobem přispívá k prosazování míru a stability tím, že řeší projevy násilí a počáteční příčiny nedostatečné bezpečnosti a násilných konfliktů. Toto nařízení by mělo přispívat k dosažení uvedených cílů.
(7)
Dne 8. prosince 2008 schválila Rada komplexní přístup k provádění rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1325 (2000) a 1820 (2008) o ženách, míru a bezpečnosti ze strany Unie, přičemž uznala úzké propojení otázek míru, bezpečnosti, rozvoje a rovnosti žen a mužů. Unie soustavně požaduje plné uplatňování programu pro ženy, mír a bezpečnost, který byl stanoven v příslušných rezolucích Rady bezpečnosti OSN, a to především pokud jde o nutnost bojovat proti násilí páchanému na ženách během konfliktů a podporovat účast žen na budování míru.
(8)
Strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii, který Rada přijala dne 25. června 2012, požaduje vypracování operativních pokynů s cílem zajistit, aby byla lidská práva zohledňována při navrhování a provádění opatření zaměřených na pomoc v boji proti terorismu, a zdůrazňuje, že prioritou Unie při uplatňování lidských práv je vymýcení mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení (včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu).
(9)
Demokracie a lidská práva jsou ve vztazích Unie se třetími zeměmi na předním místě, a měly by tudíž být v rámci tohoto nařízení považovány za zásadní principy.
(10)
V prohlášení Evropské rady ze dne 25. března 2004 o boji proti terorismu se požaduje, aby byly cíle týkající se boje proti terorismu začleněny do programů vnější pomoci. Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu, přijatá Radou dne 30. listopadu 2005, požadovala posílení spolupráce v boji proti terorismu se třetími zeměmi a OSN. V závěrech Rady ze dne 23. května 2011 o posílení vazeb mezi vnitřními a vnějšími aspekty boje proti terorismu se požadovalo posílení kapacit příslušných orgánů zapojených do boje proti terorismu ve třetích zemích v rámci strategického programování nástroje stability, který byl zřízen nařízením (ES) č. 1717/2006.
(11)
Nařízení (ES) č. 1717/2006 bylo přijato s cílem umožnit Unii uplatňovat soustavnou a integrovanou reakci na krizové situace a na nově vznikající krize, řešit specifické globální a transregionální bezpečnostní hrozby a posílit připravenost na krize. Cílem tohoto nařízení je zavést revidovaný nástroj a vycházet přitom ze zkušeností s nařízením (ES) č. 1717/2006 s cílem zvýšit účinnost a soudržnost činností Unie v oblasti reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení bezpečnostních hrozeb a výzev.
(12)
Opatření přijatá podle tohoto nařízení by měla sledovat cíle podle článku 21 Smlouvy o EU a článků 208 a 212 Smlouvy o fungování EU. Mohou doplňovat opatření, která Unie přijala v zájmu dosahování cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky v rámci hlavy V Smlouvy o EU, a opatření přijatá v rámci části V Smlouvy o fungování EU a měla by být s těmito opatřeními v souladu. Rada a Komise by měly v rámci svých pravomocí spolupracovat za účelem zajištění této soustavnosti.
(13)
Toto nařízení by mělo být v souladu s ustanoveními o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), která byla zřízena rozhodnutím Rady 2010/427/EU (3). V prohlášení vysoké představitelky o politické odpovědnosti z roku 2010 byly potvrzeny zásady dialogu a konzultací s Evropským parlamentem a poskytování informací a podávání zpráv Evropskému parlamentu.
(14)
Komise a případně ESVČ by si měly pravidelně a často vyměňovat názory a informace s Evropským parlamentem. Kromě toho by v souladu s příslušnými interinstitucionálními dohodami o této otázce měl být Evropskému parlamentu poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly být na základě odpovídajících informací vykonávány kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (5).
(16)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o programování a prováděcí opatření. Prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011.
(17)
Tyto prováděcí akty by s ohledem na svou povahu, zejména na své politické zaměření a rozpočtové dopady, měly být přijímány přezkumným postupem, s výjimkou opatření malého finančního rozsahu.
(18)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, v nichž je nutná rychlá reakce Unie, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(19)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nástrojem, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených v rámci nástrojů pro financování vnější činnosti.
(20)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků činnosti, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (6).
(22)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (7). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a cíle
1. Toto nařízení zřizuje nástroj (nástroj přispívající ke stabilitě a míru), který na období let 2014 až 2020 poskytuje přímou podporu pro vnější politiky Unie tím, že zvyšuje účinnost a soudržnost činností Unie v oblastech reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení globálních a nadregionálních hrozeb.
2. Unie přijímá opatření pro rozvojovou spolupráci a opatření pro finanční, hospodářskou a technickou spolupráci se třetími zeměmi, regionálními a mezinárodními organizacemi a dalšími státními subjekty i subjekty z řad občanské společnosti podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Pro účely tohoto nařízení zahrnuje pojem „subjekty občanské společnosti“ nevládní organizace, organizace zastupující původní obyvatelstvo, místní sdružení občanů a podnikatelů, družstva, odbory, organizace zastupující hospodářské a sociální zájmy, místní organizace (včetně sítí) podílející se na decentralizované regionální spolupráci a integraci, spotřebitelské organizace, ženské a mládežnické organizace, vzdělávací, kulturní, výzkumné a vědecké organizace, univerzity, církve a náboženská sdružení a společenství, sdělovací prostředky a veškerá nevládní sdružení a soukromé a veřejné nadace, které mohou přispívat k rozvoji vnitřních politik nebo jejich vnějšímu rozměru. Je-li to nutné k dosažení cílů tohoto nařízení, mohou být financovány i jiné organizace nebo subjekty, které nejsou v tomto odstavci uvedeny.
4. Toto nařízení má tyto specifické cíle:
a)
v krizových situacích nebo v případě vznikajících krizí urychleně přispívat k nastolení stability účinnou reakcí, která má pomoci zachovat, vytvořit nebo obnovit podmínky potřebné k řádnému provádění vnějších politik a činností Unie podle článku 21 Smlouvy o EU;
b)
přispívat k předcházení konfliktům a zajišťování kapacity a připravenosti k řešení situací před krizí a po ní a budování míru; a
c)
řešit specifické globální a nadregionální hrozby ohrožující mír, mezinárodní bezpečnost a stabilitu.
Článek 2
Soulad a doplňkovost pomoci Unie
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto nařízení byla v souladu s celkovým strategickým rámcem politiky Unie pro dané partnerské země, zejména s cíli opatření uvedených v odstavci 2, i s jinými příslušnými opatřeními Unie.
2. Opatření přijatá podle tohoto nařízení mohou doplňovat opatření přijatá podle hlavy V Smlouvy o EU a části páté Smlouvy o fungování EU a musí být s nimi v souladu. Opatření přijatá podle tohoto nařízení řádně zohledňují stanoviska Evropského parlamentu.
3. Pomoc Unie poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje pomoc poskytovanou na základě nástrojů Unie pro vnější pomoc, je poskytována pouze tehdy, jestliže odpovídající a účinnou reakci nelze poskytnout na základě uvedených nástrojů, a je plánována a prováděna tak, aby byla v případě potřeby zajištěna kontinuita činností v rámci těchto nástrojů.
4. V rámci možností jsou zahrnuty tyto průřezové otázky, a to i ve fázi programování:
a)
podpora demokracie a řádné správy věcí veřejných,
b)
lidská práva a humanitární právo včetně práv dětí a práv původního obyvatelstva,
c)
nediskriminace,
d)
rovnost žen a mužů a posílení postavení žen,
e)
předcházení konfliktům a
f)
změna klimatu.
5. Činnosti, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (8) a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1313/2013/EU (9) a které jsou způsobilé pro financování podle uvedených aktů, nejsou financovány podle tohoto nařízení.
6. Pro zvýšení účinnosti a doplňkovosti opatření v oblasti pomoci poskytované Unií a členskými státy a s cílem zabránit dvojímu financování podporuje Komise úzkou koordinaci činností Unie a činností členských států, a to jak na úrovni rozhodování, tak v praxi. Za tímto účelem provozují členské státy a Komise systém výměny informací. Komise může dávat podněty na podporu takové koordinace. Komise kromě toho zajišťuje koordinaci a spolupráci s mnohostrannými, regionálními a subregionálními organizacemi a dalšími dárci.
HLAVA II
DRUHY POMOCI UNIE
Článek 3
Pomoc v reakci na krizovou situaci nebo vznikající krizi s cílem předejít konfliktům
1. Unie poskytne technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a) v reakci na tyto výjimečné a nepředvídané situace:
a)
naléhavá situace, krize nebo vznikající krize,
b)
situace, která představuje hrozbu pro demokracii, veřejný pořádek, ochranu lidských práv a základních svobod nebo ochranu a bezpečnost osob, zejména těch, které jsou v nestabilních situacích vystaveny násilí páchanému na základě pohlaví, nebo
c)
situace, u které hrozí, že by mohla vyústit v ozbrojený konflikt nebo by mohla vážně destabilizovat dotyčnou třetí zemi nebo země.
Tato pomoc může rovněž řešit situace, kdy se Unie dovolává základních ustanovení mezinárodních dohod s cílem částečně či úplně pozastavit spolupráci se třetími zeměmi.
2. Technická a finanční pomoc podle odstavce 1 se může vztahovat na:
a)
podporu uskutečňovanou poskytováním technické a logistické pomoci, která se zaměřuje na úsilí mezinárodních a regionálních organizací a státních subjektů a subjektů občanské společnosti o podporu budování důvěry, zprostředkování, dialog a usmíření;
b)
podporu provádění rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů o ženách, míru a bezpečnosti, zejména v zemích v nestabilní situaci, zasažených konflikty nebo po skončení konfliktů;
c)
podporu zřízení a fungování prozatímních správ ustavených v souladu s mezinárodním právem;
d)
podporu rozvoje demokratických státních institucí fungujících na principu plurality, včetně opatření na podporu úlohy žen v těchto institucích, podporu účinné civilní správy a civilního dohledu nad bezpečnostním systémem, jakož i opatření k posílení kapacity donucovacích a justičních orgánů zapojených do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování;
e)
podporu mezinárodních trestních tribunálů a ad hoc vnitrostátních tribunálů, komisí pro pravdu a usmíření a mechanismů pro právní řešení nároků v oblasti lidských práv a uplatňování majetkových práv a rozhodování o nich, zřízených v souladu s mezinárodními standardy v oblasti lidských práv a právního státu;
f)
podporu opatření nezbytných k zahájení obnovy a rekonstrukce základní infrastruktury, bydlení, veřejných budov a hospodářského majetku a základní výrobní kapacity a rovněž opatření k obnovení hospodářské činnosti, vytváření pracovních míst a nastolení minimálních podmínek nutných pro udržitelný sociální rozvoj;
g)
podporu civilních opatření týkajících se demobilizace a opětovného začlenění bývalých bojovníků a jejich rodin do občanské společnosti a v případě potřeby jejich návratu do vlasti a rovněž opatření zaměřených na řešení situace dětských vojáků a bojovnic;
h)
podporu opatření na zmírnění sociálních následků restrukturalizace ozbrojených sil;
i)
podporu opatření, která v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů řeší socioekonomické dopady, jež pro civilní obyvatelstvo vyplývají z přítomnosti protipěchotních min, nevybuchlé munice nebo výbušných zbytků válečné munice. Činnosti financované na základě tohoto nařízení mohou mimo jiné zahrnovat informování o rizicích, odhalování min a odminování a s tím spojenou likvidaci zásob;
j)
podporu opatření, která se v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů přijímají za účelem boje proti nedovolenému používání palných, ručních palných a lehkých zbraní a k zabránění přístupu k nim;
k)
podporu opatření, která zajistí, že budou odpovídajícím způsobem uspokojeny zvláštní potřeby žen a dětí v krizových situacích a konfliktech, včetně situací, kdy jsou vystaveny násilí na základě pohlaví;
l)
podporu rehabilitace obětí ozbrojených konfliktů a jejich opětovného začleňování do společnosti, včetně opatření, která řeší zvláštní potřeby žen a dětí;
m)
podporu opatření, jejichž cílem je prosazovat a hájit úctu k lidským právům a základním svobodám, demokracii a právnímu státu a příslušné mezinárodní nástroje;
n)
podporu socioekonomických opatření, která prosazují spravedlivý přístup k přírodním zdrojům v krizové situaci nebo v případě vznikající krize a jejich transparentní řízení, včetně budování míru;
o)
podporu opatření, která řeší možný dopad náhlých přesunů obyvatelstva významných z hlediska politické a bezpečnostní situace, včetně opatření, která řeší potřeby hostitelských komunit v krizové situaci nebo při vznikající krizi, včetně budování míru;
p)
podporu opatření, která podporují rozvoj a organizovanost občanské společnosti a její účast na politickém procesu, včetně opatření, která mají podpořit úlohu žen v těchto procesech, a opatření na podporu nezávislých, pluralitních a profesionálních sdělovacích prostředků;
q)
podporu opatření, jejichž cílem je reakce na přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, které ohrožují stabilitu, a na ohrožení veřejného zdraví související s pandemiemi, která buď zastoupí, nebo doplní humanitární pomoc Unie a pomoc v oblasti civilní ochrany.
3. V situacích uvedených v odstavci 1 tohoto článku může Unie poskytnout také technickou a finanční pomoc, která není výslovně zahrnuta v odstavci 2 tohoto článku. Tato pomoc se omezuje na mimořádná opatření pomoci podle čl. 7 odst. 2, která splňují všechny tyto podmínky:
a)
spadají do obecné oblasti působnosti tohoto nařízení i specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a);
b)
jsou časově omezena na období stanovené v čl. 7 odst. 2;
c)
za obvyklé situace by byla způsobilá podle jiných nástrojů Unie pro poskytování vnější pomoci nebo jiných složek tohoto nařízení, avšak vzhledem k nutnosti reagovat na danou situaci urychleně by měla být řešena prostřednictvím opatření pro případ krize nebo vznikající krize.
Článek 4
Pomoc určená pro předcházení konfliktům, budování míru a připravenost na krize
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. b). Tato pomoc zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je budování a posilování kapacity Unie a jejích partnerů v oblasti předcházení konfliktům, budování míru a řešení potřeb před krizí a po ní v úzké koordinaci s OSN a dalšími mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi a státními subjekty a subjekty občanské společnosti v souvislosti s úsilím o:
a)
podporu včasného varování a začlenění analýzy rizik spojených s konfliktem do tvorby a provádění politik;
b)
zprostředkování a budování kapacity pro účely budování důvěry, vyjednávání, dialogu a usmíření, zejména v souvislosti se vznikajícím napětím mezi společenstvími;
c)
posilování kapacit pro účast a nasazování v civilních stabilizačních misích;
d)
zlepšování obnovy po skončení konfliktu, jakož i obnovy po katastrofě v souvislosti s politickou a bezpečnostní situací;
e)
potlačování praxe spočívající ve využívání přírodních zdrojů k financování konfliktů a podporu dodržování pravidel iniciativ, jako je Kimberleyský systém certifikace, zúčastněnými stranami, zejména v souvislosti s prováděním účinných vnitrostátních kontrol těžby přírodních zdrojů a obchodování s nimi.
2. Opatření podle tohoto článku:
a)
zahrnují předávání know-how, výměnu informací a osvědčených postupů, posuzování, zkoumání a analýzu rizik nebo hrozeb, systémy včasného varování, odbornou přípravu a poskytování služeb;
b)
přispívají k dalšímu rozvoji strukturálního dialogu o otázkách budování míru;
c)
mohou zahrnovat technickou a finanční pomoc při provádění podpůrných činností zaměřených na budování míru a státu.
Článek 5
Pomoc při řešení globálních a nadregionálních hrozeb a vznikajících hrozeb
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. c) v těchto oblastech:
a)
ohrožení veřejného pořádku, ochrany a bezpečnosti osob, kritické infrastruktury a veřejného zdraví;
b)
zmírňování rizik, ať již vzniklých záměrně, náhodně nebo z přírodních příčin, spojených s chemickými, biologickými, radiologickými nebo jadernými materiály či látkami, a připravenost na tato rizika.
2. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
posílení kapacity donucovacích, justičních a civilních orgánů, které jsou zapojeny do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti včetně počítačové trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování a provádějí účinnou kontrolu nezákonného obchodu a tranzitu;
b)
řešení hrozeb pro kritickou infrastrukturu, která může zahrnovat mezinárodní dopravu, včetně osobní a nákladní dopravy, energetické operace a distribuci energie a elektronické informační a komunikační sítě. Taková opatření musí klást důraz zejména na nadregionální spolupráci a uplatňování mezinárodních standardů v oblastech informování o rizicích, analýzy ohroženosti, připravenosti na mimořádné situace, varování a zvládání důsledků;
c)
zajištění přiměřené reakce na závažná ohrožení veřejného zdraví, včetně náhlých epidemií s potenciálním nadnárodním dopadem;
d)
řešení globálních a nadregionálních důsledků změny klimatu s potenciálně destabilizačním dopadem na mír a bezpečnost.
3. Pokud jde o opatření uvedená v odst. 2 písm. a):
a)
prioritou je nadregionální spolupráce se zapojením dvou nebo více třetích zemí, které projevily jednoznačnou politickou vůli vznikající problémy řešit. Spolupráce v boji proti terorismu může rovněž probíhat s jednotlivými zeměmi, regiony nebo mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi;
b)
kladou důraz zejména na řádnou správu věcí veřejných a musí být v souladu s mezinárodním právem;
c)
pokud jde o pomoc orgánům zapojeným do boje proti terorismu, je prioritou podpora opatření, která se týkají vypracovávání a posilování právních předpisů pro boj proti terorismu, provádění a uplatňování právních předpisů ve finanční, celní a imigrační oblasti, vypracovávání donucovacích postupů, které jsou v souladu s nejpřísnějšími mezinárodními normami a mezinárodním právem, posílení demokratické kontroly a mechanismů institucionálního dohledu a předcházení násilnému radikalismu;
d)
pokud jde o pomoc v souvislosti s problematikou drog, je třeba věnovat náležitou pozornost mezinárodní spolupráci s cílem šířit osvědčené postupy vedoucí ke snižování poptávky, výroby a napáchaných škod.
4. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
podpora civilních výzkumných činností jako alternativy k obrannému výzkumu;
b)
zlepšení bezpečnostních postupů týkajících se civilních objektů, v nichž jsou uloženy citlivé chemické, biologické, radiologické nebo jaderné materiály či látky nebo v nichž se s těmito materiály nebo látkami nakládá v rámci civilních výzkumných programů;
c)
podpora - poskytovaná v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů - vytvoření civilní infrastruktury a příslušných civilních studií nutných k demontáži, dekontaminaci nebo přebudování těch zařízení a lokalit sloužících k výrobě nebo skladování zbraní, které byly prohlášeny za vyňaté z obranného programu;
d)
posílení kapacity příslušných civilních orgánů zapojených do vytváření a vykonávání účinné kontroly nedovoleného obchodu s chemickými, biologickými, radiologickými a jadernými materiály nebo látkami (včetně vybavení pro jejich výrobu nebo nosiče);
e)
vytváření právního rámce a institucionálních kapacit pro zavedení a prosazování účinných kontrol vývozu zboží dvojího užití, včetně opatření v oblasti regionální spolupráce;
f)
vypracování účinných opatření v oblasti civilní připravenosti na katastrofy, plánování pro případ mimořádných situací, reakce na krizi a kapacit pro sanační opatření.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ A PROVÁDĚNÍ
Článek 6
Obecný rámec
Pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 a prostřednictvím:
a)
mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce uvedených v článku 7;
b)
tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů uvedených v článku 8;
c)
ročních akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření;
d)
podpůrných opatření.
Článek 7
Mimořádná opatření pomoci a programy prozatímní reakce
1. Pomoc Unie podle článku 3 se poskytuje prostřednictvím mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce.
2. V situacích uvedených v čl. 3 odst. 1 může Komise přijmout mimořádná opatření pomoci, která splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 3. Takové mimořádné opatření pomoci může trvat až 18 měsíců a v případě objektivních a nepředvídatelných překážek bránících jeho provedení může být dvakrát prodlouženo o další období až šesti měsíců, nejvýše na celkovou dobu 30 měsíců, jestliže nedojde ke zvýšení finanční částky určené pro dané opatření.
V případě vleklých krizí a konfliktů může Komise přijmout druhé mimořádné opatření pomoci trvající až 18 měsíců.
Doba trvání mimořádného opatření pomoci podle prvního pododstavce v kombinaci s dobou trvání mimořádného opatření pomoci podle druhého pododstavce nesmí přesáhnout 36 měsíců.
3. Pokud náklady na mimořádné opatření pomoci převyšují částku 20 000 000 EUR, přijímá se přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
4. Před přijetím nebo prodloužením mimořádného opatření pomoci, jež vyžaduje náklady do výše 20 000 000 EUR, informuje Komise Radu o jeho povaze a cílech a předpokládaných finančních částkách. Komise rovněž informuje Radu dříve, než přistoupí k zásadním změnám mimořádných opatření pomoci, která již byla přijata. V zájmu soudržnosti vnější činnosti Unie zohlední Komise přístup přijatý Radou v rámci příslušné politiky, a to jak při plánování, tak při následném provádění těchto opatření.
5. Co nejdříve po přijetí mimořádného opatření pomoci a v každém případě do tří měsíců od jeho přijetí Komise informuje Evropský parlament a Radu tím, že jim předloží přehled o povaze opatření, souvislostech a důvodech pro jejich přijetí a rovněž o doplňkovosti těchto opatření k probíhající a plánované reakci Unie.
6. Komise může přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 přijmout programy prozatímní reakce za účelem vytvoření nebo obnovení základních podmínek nezbytných pro účinné provádění politik Unie v oblasti vnější spolupráce.
Programy prozatímní reakce navazují na mimořádná opatření pomoci.
7. Komise včas řádně informuje Evropský parlament o plánování a provádění pomoci Unie podle článku 3, mimo jiné o plánovaných finančních částkách, a rovněž informuje Evropský parlament o případných zásadních změnách nebo prodlouženích této pomoci.
Článek 8
Tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy
1. Tematické strategické dokumenty představují obecný základ pro provádění pomoci podle článků 4 a 5. Tematické strategické dokumenty jsou rámcem pro spolupráci mezi Unií a dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony.
2. Při přípravě a provádění tematických strategických dokumentů jsou dodržovány zásady účinnosti pomoci, jako je partnerství, koordinace a případně harmonizace. Za tímto účelem musí být tematické strategické dokumenty v souladu s programovými dokumenty schválenými nebo přijatými v rámci jiných nástrojů Unie pro vnější pomoc a bránit jejich zdvojování.
Tematické strategické dokumenty jsou v zásadě založeny na dialogu Unie nebo případně příslušných členských států s dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony, do něhož jsou zapojeny občanská společnost a regionální a místní orgány, s cílem zajistit, aby se dotčené země nebo regiony s programovacím procesem dostatečně ztotožnily.
V zájmu podpory jednotnosti a doplňkovosti svých činností v oblasti spolupráce vedou Unie a členské státy v počáteční fázi programovacího procesu vzájemné konzultace.
3. Každý tematický strategický dokument musí být doplněn o víceletý orientační program shrnující prioritní oblasti vybrané pro financování Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a harmonogram pomoci Unie.
Víceletý orientační program stanoví orientační finanční částky pro jednotlivé programy s přihlédnutím k potřebám a konkrétním obtížím dotčených partnerských zemí či regionů. Je-li to nezbytné, mohou být tyto finanční příděly vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Tematické strategické dokumenty schvaluje a víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Uvedený postup se použije také na podstatné přezkumy, v jejichž důsledku se tematické strategické dokumenty nebo víceleté orientační programy výrazně změní.
5. Přezkumný postup podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 se nepoužije v případě méně podstatných změn nebo technických úprav tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů spočívajících v přesunu prostředků v rámci orientačních finančních částek na jednotlivé prioritní oblasti nebo ve zvýšení či snížení původně přiděleného orientačního finančního příspěvku nejvýše o 20 %, přičemž částka nesmí přesáhnout 10 000 000 EUR, pokud tyto změny nebo technické úpravy nemají vliv na prioritní oblasti a cíle vytyčené v uvedených dokumentech.
V takovém případě je třeba o změnách a technických úpravách neprodleně informovat Evropský parlament a zástupce členských států ve výboru podle článku 11.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o potřebu rychlé reakce Unie, může Komise změnit tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy postupem podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
7. Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední výsledky, zjištění a závěry obsažené v této zprávě.
Článek 9
Občanská společnost
Pokud je to možné a vhodné, probíhají příprava, programování, provádění a sledování opatření podle tohoto nařízení v konzultaci s občanskou společností.
Článek 10
Lidská práva
1. Komise zajistí, aby opatření týkající se boje proti terorismu a organizované trestné činnosti přijatá podle tohoto nařízení byla prováděna v souladu s mezinárodním právem, včetně mezinárodního humanitárního práva.
2. V souladu se strategickým rámcem a akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii Komise vypracuje operativní pokyny s cílem zajistit zohledňování lidských práv při navrhování a provádění opatření uvedených v odstavci 1, zejména pokud jde o předcházení mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu. Hledisko lidských práv musí být pevně zakotveno i v opatřeních zaměřených na kybernetickou bezpečnost a boj proti počítačové trestné činnosti.
3. Komise důkladně sleduje provádění opatření uvedených v odstavci 1 za účelem zajištění souladu s povinnostmi v oblasti lidských práv. Komise začlení informace v tomto ohledu do svých pravidelných zpráv.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
Komisi je nápomocen výbor („Výbor pro nástroj stability a míru“). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU, a zejména s jeho článkem 9.
Článek 13
Finanční krytí
1. Celková finanční částka na provádění tohoto nařízení v období 2014-2020 činí 2 338 719 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. V období 2014-2020:
a)
se alespoň 70 procentních bodů celkového finančního krytí vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 3 a
b)
devět procentních bodů celkového finančního krytí se vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 4.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 230/2014
2014 m. kovo 11 d.
kuriuo nustatoma priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 straipsnio 1 dalį ir 212 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
šis reglamentas yra viena iš priemonių, kuriomis tiesiogiai remiama Sąjungos išorės politika, ir pakeičia Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1717/2006 (2), kuris nustojo galioti 2013 m. gruodžio 31 d.;
(2)
taikos išsaugojimas, konfliktų prevencija, tarptautinio saugumo stiprinimas ir pagalba tautoms, šalims bei regionams, susidūrusiems su gaivalinėmis nelaimėmis arba žmogaus sukeltomis katastrofomis, yra vieni iš svarbiausių tikslų, kurių Sąjunga siekia išorės veiksmais, kaip išdėstyta, inter alia, Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) 21 straipsnyje. Krizės ir konfliktai, kylantys šalyse ir regionuose, ir kiti veiksniai, pavyzdžiui, terorizmas, organizuotas nusikalstamumas, smurtas dėl lyties, klimato kaita, kibernetinio saugumo problemos ir grėsmės saugumui dėl gaivalinių nelaimių kelia pavojų stabilumui ir saugumui. Norint veiksmingai ir laiku išspręsti tas problemas, reikalingi konkretūs finansiniai ištekliai ir finansinės priemonės, kurios papildytų humanitarinę pagalbą ir ilgalaikio bendradarbiavimo priemones;
(3)
2001 m. birželio 15-16 d. išvadose Europos Vadovų Taryba pritarė Sąjungos smurtinių konfliktų prevencijos programai, pabrėžiančiai, kad Sąjungos politinis įsipareigojimas užkirsti kelią konfliktams yra vienas iš pagrindinių Sąjungos išorės santykių tikslų, ir pripažįstančiai, kad vystomojo bendradarbiavimo priemonėmis galima prisidėti siekiant to tikslo. 2011 m. birželio 20 d. Tarybos išvadose dėl konfliktų prevencijos dar kartą pareikšta, kad ta programa tebėra tolesnių Sąjungos veiksmų konfliktų prevencijos srityje galiojantis politinis pagrindas. Savo 2009 m. lapkričio 17 d. išvadose Taryba patvirtino ES tarpininkavimo ir dialogo gebėjimų stiprinimo koncepciją;
(4)
2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos išvadose dėl ES atsako į pažeidžiamumą ir taip pat 2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos ir Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų išvadose dėl saugumo ir vystymosi pabrėžta, jog siekiant prisidėti prie politikos suderinamumo vystymosi labui pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 208 straipsnį ir Sąjungos išorės veiksmų nuoseklumo apskritai, Sąjungos strategijos ir politika turėtų būti grindžiamos vystymosi ir saugumo sąsaja. Konkrečiau kalbant, Taryba padarė išvadą, kad būsimas su saugumu ir vystymusi susijęs darbas turėtų apimti klimato pokyčių poveikį saugumui ir vystymuisi, aplinkosaugos ir gamtos išteklių valdymo klausimus ir migracijos klausimus;
(5)
2003 m. gruodžio 12 d. Europos Vadovų Taryba patvirtino Europos saugumo strategiją, o 2008 m. gruodžio 11 d. - jos įgyvendinimo ataskaitos bendrą analizę. Be to, savo komunikate „ES vidaus saugumo strategijos įgyvendinimas. Penki žingsniai kuriant saugesnę Europą“ Komisija pabrėžė bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis ir regioninėmis organizacijomis svarbą, ypač kovos su daugialypėmis grėsmėmis, pavyzdžiui, su prekyba žmonėmis, prekyba narkotikais ir terorizmu tikslais;
(6)
savo komunikate „ES atsakas į pažeidžiamumą - veiksmai sudėtingomis sąlygomis skatinant darnų vystymąsi, stabilumą ir taiką“ Komisija pripažino, kad Sąjunga iš esmės prisideda prie taikos ir stabilumo skatinimo siekiant nutraukti smurtą ir panaikinti pagrindines nesaugumo ir smurtinių konfliktų priežastis. Šiuo reglamentu turėtų būti padedama siekti tų tikslų;
(7)
2008 m. gruodžio 8 d. Taryba patvirtino visapusišką požiūrį į tai, kaip Sąjunga įgyvendina Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas 1325 (2000) ir 1820 (2008) dėl moterų, taikos ir saugumo, pripažindama glaudžias taikos, saugumo, vystymosi ir lyčių lygybės klausimų sąsajas. Sąjunga nuolat ragino visiškai įgyvendinti moterų, taikos ir saugumo darbotvarkę, išdėstytą atitinkamose Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijose, visų pirma kovoti su smurtu prieš moteris konfliktinėse situacijose ir skatinti moterų dalyvavimą taikos kūrimo procese;
(8)
2012 m. birželio 25 d. Tarybos priimtuose ES strateginėje programoje ir veiksmų plane žmogaus teisių ir demokratijos srityje raginama parengti veiklos gaires, siekiant užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į žmogaus teises planuojant ir įgyvendinant kovos su terorizmu paramos priemones, ir pabrėžiama, kad kankinimo ir kito žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio panaikinimas ir tinkamo proceso (įskaitant nekaltumo prezumpciją, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į gynybą) vykdymas yra vienas iš Sąjungos prioritetų įgyvendinant žmogaus teises;
(9)
demokratijai ir žmogaus teisėms Sąjungos santykiuose su trečiosiomis šalimis suteikta itin daug svarbos, todėl demokratija ir žmogaus teisės turėtų būti laikomos principais, kuriais grindžiamas šis reglamentas;
(10)
2004 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos deklaracijoje dėl kovos su terorizmu paraginta į išorės pagalbos programas įtraukti kovos su terorizmu tikslus. 2005 m. lapkričio 30 d. Tarybos priimtoje Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategijoje paraginta sustiprinti bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis ir Jungtinėmis Tautomis kovos su terorizmu srityje. 2011 m. gegužės 23 d. Tarybos išvadose dėl kovos su terorizmu vidaus ir išorės aspektų sąsajų stiprinimo paraginta stiprinti kompetentingų institucijų, kurios dalyvauja kovoje su terorizmu trečiosiose šalyse, pajėgumus stabilumo priemonės, nustatytos Reglamentu (EB) Nr. 1717/2006, strateginio planavimo procese;
(11)
Reglamentas (EB) Nr. 1717/2006 buvo priimtas siekiant suteikti Sąjungai galimybę nuosekliais ir integruotais veiksmais reaguoti į krizes ar prasidedančias krizes, šalinti konkrečias grėsmes pasauliniam ir tarpregioniniam saugumui ir gerinti pasirengimą krizėms. Šio reglamento tikslas - įdiegti patikslintą priemonę, pagrįstą Reglamento (EB) Nr. 1717/2006 įgyvendinimo patirtimi, siekiant padidinti Sąjungos veiksmų reagavimo į krizes, konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms srityse ir sprendžiant grėsmių saugumui ir saugumo problemų klausimus, veiksmingumą ir darną;
(12)
pagal šį reglamentą patvirtintomis priemonėmis turėtų būti siekiama ES sutarties 21 straipsnyje ir SESV 208 ir 212 straipsniuose nustatytų tikslų. Jos gali papildyti priemones, kurias Sąjunga patvirtino siekdama bendros užsienio ir saugumo politikos tikslų, patvirtintas remiantis ES sutarties V antraštine dalimi, ir priemones, patvirtintas remiantis SESV penktąja dalimi, ir turėtų būti su jomis suderintos. Taryba ir Komisija turėtų bendradarbiauti, kad kiekviena pagal savo atitinkamus įgaliojimus užtikrintų tokį suderinamumą;
(13)
Šis reglamentas turėtų būti suderintas su nuostatomis dėl Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) struktūros ir veikimo, kaip nustatyta Tarybos sprendime 2010/427/ES (3). 2010 m. vyriausiojo įgaliotinio pareiškime dėl politinės atsakomybės patvirtinami dialogo su Europos Parlamentu, konsultavimosi su juo, informacijos teikimo jam ir ataskaitų teikimo jam principai;
(14)
prireikus Komisija ir EIVT turėtų reguliariai ir dažnai keistis nuomonėmis ir informacija su Europos Parlamentu. Be to, pagal atitinkamus tarpinstitucinius susitarimus šiuo klausimu Europos Parlamentui turi būti suteikta galimybė susipažinti su dokumentais, kad jis galėtų remdamasis informacija pasinaudoti Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 182/2011 (4) to numatyta teise tikrinti;
(15)
bendros Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo taisyklės ir procedūros yra nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 231/2014 (5);
(16)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, sisiję su programavimu ir įgyvendinimo priemonėmis. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Reglamento (ES) Nr. 182/2011;
(17)
atsižvelgiant į tokių įgyvendinimo aktų pobūdį, ypač į tai, kad jais nustatomos politikos gairės, ir jų poveikį biudžetui, juos priimant turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, išskyrus nedidelio finansinio poveikio priemonių atveju;
(18)
Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, jei tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su poreikiu Sąjungai skubiai reaguoti, to reikia dėl neišvengiamų skubos priežasčių;
(19)
Sąjunga turėtų siekti kuo efektyviau naudoti turimus išteklius, kad jos išorės veiksmų poveikis būtų optimalus. Tai turėtų būti pasiekta užtikrinant Sąjungos išorės veiksmų priemonių suderinamumą ir papildomumą, taip pat sukūrus šios priemonės, kitų Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių ir kitų Sąjungos sričių politikos sinergiją. Be to, tai turėtų apimti abipusį pagal išorės veiksmų finansavimo priemones parengtų programų stiprinimą;
(20)
kadangi šio reglamento tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, bet dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi ES sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(21)
šiuo reglamentu jo taikymo laikotarpiui nustatomas finansinis paketas, kuris Europos Parlamentui ir Tarybai metinės biudžeto procedūros metu turi būti pagrindinė orientacinė suma, kaip apibrėžta 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (6) 17 punkte;
(22)
tikslinga šio reglamento taikymo trukmę suderinti su Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (7) taikymo trukme. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir tikslai
1. Šiuo reglamentu nustatoma priemonė (priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos), kuria 2014-2020 m. laikotarpiui numatoma tiesioginė parama Sąjungos išorės politikai, didinant Sąjungos veiksmų reagavimo į krizes, konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms srityse, taip pat šalinant grėsmes pasauliniam ir tarpregioniniam saugumui, veiksmingumą ir darną.
2. Sąjunga, laikydamasi šiame reglamente nustatytų sąlygų, imasi vystomojo bendradarbiavimo priemonių ir finansinio, ekonominio ir techninio bendradarbiavimo su trečiosiomis šalimis, regioninėmis ir tarptautinėmis organizacijomis bei kitais valstybiniais ir pilietinės visuomenės subjektais priemonių.
3. Šio reglamento taikymo tikslais terminas „pilietinės visuomenės subjektas“ apima nevyriausybines organizacijas, čiabuvių tautoms atstovaujančias organizacijas, vietos piliečių grupes ir prekybininkų asociacijas, kooperatyvus, profesines sąjungas, ekonominiams ir socialiniams interesams atstovaujančias organizacijas, vietos organizacijas (įskaitant tinklus), kurios veikia decentralizuoto regioninio bendradarbiavimo ir integracijos srityje, vartotojų organizacijas, moterų ir jaunimo organizacijas, mokymo, kultūros, mokslinių tyrimų ir mokslo organizacijas, universitetus, bažnyčias ir religines asociacijas bei bendruomenes, žiniasklaidą ir visas nevyriausybines asociacijas ir privačius bei viešuosius fondus, kurie gali prisidėti prie vystymosi arba vidaus politikos išorės aspekto įgyvendinimo. Kitos šioje dalyje nenurodytos įstaigos arba subjektai gali būti finansuojami, kai tai būtina šio reglamento tikslams pasiekti.
4. Konkretūs šio reglamento tikslai:
a)
kilus krizei arba prasidedant krizei skubiai prisidėti prie stabilumo imantis veiksmingų reagavimo veiksmų, kuriais siekiama padėti išsaugoti, sukurti arba atkurti sąlygas, kurios yra esminės užtikrinant tinkamą Sąjungos išorės politikos ir veiksmų įgyvendinimą pagal ES sutarties 21 straipsnį;
b)
prisidėti prie konfliktų prevencijos, prisidėti užtikrinant pajėgumus ir pasirengimą reaguoti į padėtį prieš krizes bei po jų ir kurti taiką, ir
c)
šalinti konkrečias pasaulines ir tarpregionines grėsmes taikai, tarptautiniam saugumui ir stabilumui.
2 straipsnis
Sąjungos pagalbos nuoseklumas ir papildomumas
1. Komisija užtikrina, kad pagal šį reglamentą patvirtintos priemonės būtų suderintos su Sąjungos bendra strategine politikos sistema, taikoma šalims partnerėms, ypač su 2 dalyje nurodytų priemonių tikslais bei kitomis susijusiomis Sąjungos priemonėmis.
2. Pagal šį reglamentą patvirtintos priemonės gali papildyti pagal ES sutarties V antraštinę dalį ir SESV penktąją dalį patvirtintas priemones ir turi būti su jomis suderintos. Pagal šį reglamentą patvirtintomis priemonėmis tinkamai atsižvelgiama į Europos Parlamento požiūrį.
3. Pagal šį reglamentą teikiama Sąjungos parama papildo paramą, teikiamą pagal Sąjungos išorės pagalbos priemones; ji teikiama tik tokiu mastu, kokiu neįmanomas tinkamas ir veiksmingas reagavimas pagal tas priemones, ir, prireikus, planuojama ir įgyvendinama taip, kad būtų užtikrinamas veiksmų pagal tas priemones tęstinumas.
4. Kai įmanoma, įtraukiami šie kompleksiniai klausimai, be kita ko, į programavimą:
a)
demokratijos ir gero valdymo skatinimas,
b)
žmogaus teisės ir humanitarinė teisė, įskaitant vaikų teises ir čiabuvių tautų teises,
c)
nediskriminavimas,
d)
lyčių lygybė ir moterų įgalinimas;
e)
konfliktų prevencija; ir
f)
klimato kaita.
5. Veikla, patenkanti į Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/96 (8) ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1313/2013/ES (9) taikymo sritį, atitinkanti finansavimo pagal tuos aktus reikalavimus, pagal šį reglamentą nefinansuojama.
6. Siekdama padidinti Sąjungos ir nacionalinių pagalbos priemonių veiksmingumą ir papildomumą ir užkirsti kelią dvigubam finansavimui, Komisija skatina glaudžiai koordinuoti Sąjungos veiklą, taip pat Sąjungos ir valstybių narių veiklą tiek sprendimų priėmimo lygiu, tiek vietoje. Šiuo tikslu valstybės narės ir Komisija naudojasi keitimosi informacija sistema. Komisija gali imtis iniciatyvų tokiam koordinavimui skatinti. Be to, Komisija užtikrina, kad veikla būtų koordinuojama ir kad būtų bendradarbiaujama su daugiašalėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis ir kitais paramos teikėjais.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
SĄJUNGOS PAGALBOS RŪŠYS
3 straipsnis
Konfliktų prevencijos pagalba, teikiama reaguojant į krizes arba prasidedančias krizes
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies a punkte nustatytų konkrečių tikslų Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą reaguodama į šias išimtines ir nenumatytas situacijas:
a)
skubos atvejį, krizę ar prasidedančią krizę,
b)
padėtį, keliančią grėsmę demokratijai, teisėtvarkai, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugai arba asmenų, ypač asmenų, kuriems kyla smurto dėl lyties pavojus susidarius nestabilumo situacijai, saugumui ir apsaugai arba
c)
padėtį, kuri gresia peraugti į ginkluotą konfliktą arba itin destabilizuoti atitinkamą trečiąją šalį arba šalis.
Tokia pagalba taip pat gali būti taikoma susidarius tokiai padėčiai, kai Sąjunga naudojasi tarptautinių susitarimų nuostatomis dėl esminių elementų, kad iš dalies arba visiškai sustabdytų bendradarbiavimą su trečiosiomis šalimis.
2. 1 dalyje nurodyta techninė pagalba ir finansinė parama gali apimti šias sritis:
a)
paramą teikiant techninę ir logistinę pagalbą veiksmams, kurių imasi tarptautinės ir regioninės organizacijos, valstybiniai ir pilietinės visuomenės subjektai skatindami pasitikėjimo stiprinimą, tarpininkavimą, dialogą ir susitaikymą;
b)
paramą įgyvendinant Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas dėl moterų, taikos ir saugumo, visų pirma pažeidžiamose šalyse, konfliktų apimtose šalyse ir šalyse po konflikto;
c)
paramą laikinųjų administracijų, kurioms suteikti įgaliojimai pagal tarptautinę teisę, sukūrimui ir veikimui;
d)
paramą demokratinių, pliuralistinių valstybinių institucijų kūrimui, įskaitant priemones, kuriomis didinamas moterų vaidmuo tokiose institucijose, veiksmingas saugumo sistemų civilinis administravimas ir civilinė priežiūra, taip pat priemones, kuriomis stiprinami teisėsaugos ir teisminių institucijų, dalyvaujančių kovoje su terorizmu, organizuotu nusikalstamumu ir visų formų neteisėta prekyba, gebėjimai;
e)
paramą tarptautiniams baudžiamiesiems teismams ir ad hoc nacionaliniams teismams, tiesos ir sutaikymo komisijoms, skundų dėl žmogaus teisių pažeidimų teisinio sprendimo mechanizmams bei nuosavybės teisių, nustatytų pagal tarptautinius žmogaus teisių ir teisinės valstybės srities standartus, įtvirtinimui ir susijusių ginčų nagrinėjimui;
f)
paramą priemonėms, kurios būtinos, kad būtų pradėta atkurti ir atstatyti pagrindinė infrastruktūra, būstai, viešųjų institucijų pastatai ir ekonominis turtas, taip pat pagrindiniai gamybos pajėgumai, ir kitoms priemonėms, kad būtų vėl vykdoma ekonominė veikla, kuriamos darbo vietos ir sudarytos būtiniausios sąlygos, būtinos tvariai socialinei plėtrai;
g)
paramą civilinėms priemonėms, susijusioms su buvusių kovotojų ir jų šeimų demobilizacija ir reintegracija į pilietinę visuomenę, o prireikus, jų repatriacija, taip pat priemonėms, skirtoms vaikų ir moterų kovotojų problemai spręsti;
h)
paramą priemonėms, skirtoms ginkluotųjų pajėgų restruktūrizavimo socialinėms pasekmėms švelninti;
i)
paramą priemonėms, kuriomis sprendžiami klausimai, susiję su priešpėstinių minų, nesprogusių šaudmenų ar sprogstamųjų karo liekanų socialiniu ir ekonominiu poveikiu civiliams gyventojams, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus. Pagal šį reglamentą finansuojama veikla gali apimti, inter alia, supažindinimą su pavojumi, minų aptikimą ir pašalinimą, kartu sunaikinant atsargas;
j)
paramą priemonėms, kuriomis kovojama su neteisėtu šaunamųjų, šaulių ir lengvųjų ginklų naudojimu ir galimybe jų gauti, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus;
k)
paramą priemonėms, kuriomis užtikrinama, kad būtų tinkamai patenkinti specialūs moterų ir vaikų poreikiai krizių ir konfliktinių situacijų metu, įskaitant jiems kylantį smurto dėl lyties pavojų;
l)
paramą ginkluotų konfliktų aukų reabilitacijai ir reintegracijai, įskaitant priemones, skirtas specialiems moterų ir vaikų poreikiams patenkinti;
m)
paramą priemonėms, kuriomis siekiama skatinti ir ginti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, demokratijai ir teisinei valstybei, taip pat laikytis susijusių tarptautinių dokumentų;
n)
paramą socialinėms ir ekonominėms priemonėms, kuriomis skatinamos teisėtos galimybės naudoti gamtos išteklius bei jų skaidrų valdymą kilus krizei arba prasidedant krizei, įskaitant taikos kūrimą;
o)
paramą priemonėms, kuriomis sprendžiamos netikėto gyventojų judėjimo, susijusio su politine ir saugumo padėtimi, galimo poveikio problemos, įskaitant priemones, kuriomis siekiama patenkinti priimančiųjų bendruomenių poreikius kilus krizei arba prasidedant krizei, įskaitant taikos kūrimą;
p)
paramą priemonėms, kuriomis skatinamas pilietinės visuomenės vystymasis, organizuotumas ir dalyvavimas politiniame procese, įskaitant priemones moterų vaidmeniui tokiuose procesuose didinti ir priemones nepriklausomai, pliuralistinei ir profesionaliai žiniasklaidai skatinti;
q)
paramą priemonėms, kuriomis reaguojama į grėsmę stabilumui keliančias gaivalines arba žmogaus sukeltas nelaimes ir į su pandemijomis susijusias grėsmes visuomenės sveikatai, jei nebūtų teikiama Sąjungos humanitarinė ar civilinės saugos pagalba arba jei reikėtų ją papildyti.
3. Susidarius šio straipsnio 1 dalyje nurodytoms situacijoms, Sąjunga taip pat gali teikti techninę pagalbą ir finansinę paramą, kuriai nėra aiškiai taikoma šio straipsnio 2 dalis. Tokia pagalba apsiriboja 7 straipsnio 2 dalyje nurodytomis išimtinėmis pagalbos priemonėmis, kurios atitinka visas šias sąlygas:
a)
patenka į bendrąją šio reglamento taikymo sritį ir atitinka 1 straipsnio 4 dalies a punkte nustatytus konkrečius tikslus;
b)
galioja ribotą laikotarpį, nustatytą 7 straipsnio 2 dalyje;
c)
paprastai atitiktų finansavimo pagal kitas Sąjungos išorės pagalbos priemones arba kitas šio reglamento dalis reikalavimus, tačiau dėl poreikio greitai reaguoti į padėtį jos turėtų būti taikomos kaip reagavimo į krizes arba prasidedančias krizes priemonės.
4 straipsnis
Konfliktų prevencijos, taikos kūrimo ir pasirengimo krizėms pagalba
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies b punkte nustatytų konkrečių tikslų, Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą. Tokia parama apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama kurti ir stiprinti Sąjungos ir jos partnerių gebėjimus užkirsti kelią konfliktams, kurti taiką ir spręsti prieš krizę ir po jos kylančių poreikių klausimus, glaudžiai bendradarbiaujant su Jungtinėmis Tautomis ir kitomis tarptautinėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis, valstybiniais ir pilietinės visuomenės subjektais, kai jie:
a)
skatina naudoti ankstyvąjį perspėjimą ir atlikti su konfliktu susijusios rizikos analizę formuojant ir įgyvendinant politiką;
b)
sudaro sąlygas kurti ir stiprina pasitikėjimo stiprinimo, tarpininkavimo, dialogo ir susitaikymo gebėjimus, ypač pradedant kilti įtampai tarp bendruomenių;
c)
stiprina dalyvavimo ir dislokavimo civilinėse stabilizavimo misijose gebėjimus;
d)
sudaro geresnes sąlygas atsigauti po konflikto arba po nelaimės, kai tai susiję su politine ir saugumo padėtimi;
e)
padeda sustabdyti gamtos išteklių naudojimą konfliktams finansuoti ir remia suinteresuotuosius asmenis, kad jie laikytųsi tokių iniciatyvų, kaip Kimberley proceso sertifikavimo schema, reikalavimų, visų pirma susijusių su gamtos išteklių gavybos ir prekybos jais veiksmingos vidaus kontrolės įgyvendinimu.
2. Šiame straipsnyje numatytos priemonės:
a)
apima patirties perdavimą, keitimąsi informacija ir geriausios praktikos pavyzdžiais, rizikos arba pavojaus vertinimą, mokslinius tyrimus ir analizę, ankstyvojo perspėjimo sistemas, mokymą ir paslaugų teikimą;
b)
jomis prisidedama prie tolesnio struktūrinio dialogo taikos kūrimo klausimais plėtojimo;
c)
gali apimti techninę paramą ir finansinę pagalbą taikos kūrimo ir valstybės kūrimo rėmimo veiksmams įgyvendinti.
5 straipsnis
Pagalba, skirta pasaulinėms ir tarpregioninėms grėsmėms ir kylančioms grėsmėms šalinti
1. Siekdama 1 straipsnio 4 dalies c punkte nustatytų konkrečių tikslų Sąjunga teikia techninę pagalbą ir finansinę paramą šiose srityse:
a)
grėsmės teisėtvarkai, asmenų saugumui ir apsaugai, ypatingos svarbos infrastruktūros objektams ir visuomenės sveikatai;
b)
rizikos mažinimo ir pasirengimo pavojams, įskaitant tyčinius, atsitiktinius arba gamtinius pavojus, susijusiems su cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis ar veiksniais;
2. Pagalba 1 dalies a punkte nurodytose srityse apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama:
a)
stiprinti teisėsaugos, teisminių ir civilinių institucijų, dalyvaujančių kovoje su terorizmu, organizuotu nusikalstamumu, įskaitant elektroninius nusikaltimus, ir visų formų neteisėta prekyba ir vykdančių veiksmingą neteisėtos prekybos ir tranzito kontrolę, gebėjimus;
b)
šalinti grėsmes ypatingos svarbos infrastruktūros objektams, kurie gali apimti tarptautinį transportą, įskaitant keleivių bei krovinių vežimą, energetikos veiklą ir energijos paskirstymą, elektroninės informacijos ir ryšių tinklus. Tokiomis priemonėmis ypač daug dėmesio skiriama tarpregioniniam bendradarbiavimui ir tarptautinių standartų informuotumo apie riziką, pažeidžiamumo analizės, pasirengimo ekstremaliosioms situacijoms, įspėjimo ir padarinių valdymo srityse įgyvendinimui;
c)
užtikrinti tinkamą reagavimą į dideles grėsmes visuomenės sveikatai, įskaitant netikėtas epidemijas, kurios gali turėti tarptautinį poveikį;
d)
šalinti pasaulines ir tarpregionines klimato kaitos poveikio problemas, kurios gali daryti destabilizuojantį poveikį taikai ir saugumui.
3. Dėl priemonių, nurodytų 2 dalies a punkte:
a)
pirmenybė teikiama tarpregioniniam bendradarbiavimui dalyvaujant dviem ar daugiau trečiųjų šalių, kurios pademonstravo aiškią politinę valią spręsti kylančias problemas. Kovojant su terorizmu gali būti bendradarbiaujama ir su atskiromis šalimis, regionais ar tarptautinėmis, regioninėmis ir subregioninėmis organizacijomis;
b)
ypač daug dėmesio skiriama geram valdymui; jos taikomos pagal tarptautinę teisę;
c)
teikiant pagalbą kovoje su terorizmu dalyvaujančioms valdžios institucijoms pirmenybė teikiama paramai priemonėms, susijusioms su kovą su terorizmu reglamentuojančių teisės aktų rengimu ir tobulinimu, finansų, muitų ir imigracijos teisės įgyvendinimu ir taikymu, teisėsaugos procedūrų plėtojimu derinant su aukščiausiais tarptautiniais standartais ir laikantis tarptautinės teisės, demokratinės kontrolės ir institucinės priežiūros mechanizmų stiprinimu ir smurtinio radikalizmo prevencija;
d)
teikiant pagalbą, susijusią su narkotikų problema, deramas dėmesys skiriamas tarptautiniam bendradarbiavimui, kuriuo siekiama skatinti naudotis geriausia praktika, susijusia su narkotikų paklausos, gamybos ir žalos mažinimu.
4. Pagalba 1 dalies b punkte nurodytose srityse apima paramą priemonėms, kuriomis siekiama:
a)
skatinti civilinius mokslinius tyrimus kaip alternatyvą su gynyba susijusiems moksliniams tyrimams;
b)
stiprinti civilinių įrenginių, kuriuose laikomos cheminės, biologinės, radiologinės ir branduolinės medžiagos ar veiksniai arba su jais dirbama pagal civilinių mokslinių tyrimų programas, saugumo praktikas;
c)
remti civilinės infrastruktūros kūrimą ir atitinkamus civilinius tyrimus, būtinus siekiant išmontuoti, išvalyti ar pertvarkyti su ginklais susijusius įrenginius ir objektus, kai paskelbiama, kad jie nebėra gynybos programos dalis, atsižvelgiant į Sąjungos bendradarbiavimo politiką ir jos tikslus;
d)
stiprinti kompetentingų civilinės valdžios institucijų, dalyvaujančių plėtojant ir vykdant veiksmingą neteisėtos prekybos cheminėmis, biologinėmis, radiologinėmis ir branduolinėmis medžiagomis arba veiksniais (be kita ko, jų gamybos ar siuntimo į taikinį įranga) kontrolę, gebėjimus;
e)
plėtoti teisinę sistemą ir institucinius gebėjimus siekiant sukurti veiksmingą dvejopo naudojimo prekių eksporto kontrolę ir užtikrinti jos vykdymą, įskaitant regioninio bendradarbiavimo priemones.
f)
plėtoti veiksmingas pasirengimo civilinėms nelaimėms, ekstremaliųjų situacijų likvidavimo priemonių planavimo, reagavimo į krizes civilines priemones ir išvalymo priemonių pajėgumus.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
PROGRAMAVIMAS IR ĮGYVENDINIMAS
6 straipsnis
Bendrasis pagrindas
Sąjungos pagalba įgyvendinama pagal Reglamentą (ES) Nr. 236/2014, taikant:
a)
išimtines pagalbos priemones ir laikinas atsako programas, kaip nurodyta 7 straipsnyje;
b)
teminius strateginius dokumentus ir orientacines daugiametes programas, kaip nurodyta 8 straipsnyje;
c)
metines veiksmų programas, individualias priemones ir specialias priemones;
d)
paramos priemones.
7 straipsnis
Išimtinės pagalbos priemonės ir laikinos atsakomosios programos
1. 3 straipsnyje nurodyta Sąjungos pagalba teikiama naudojant išimtines pagalbos priemones ir laikinas atsakomąsias programas.
2. Komisija gali patvirtinti išimtines pagalbos priemones, susidarius 3 straipsnio 1 dalyje nurodytoms situacijoms, kurios išpildo 3 straipsnio 3 dalyje nurodytas sąlygas. Tokios išimtinės pagalbos priemonės trukmė gali būti ne ilgesnė kaip 18 mėnesių ir gali būti pratęsta du kartus dar po ne ilgesnį kaip šešių mėnesių laikotarpį daugiausia iki 30 mėnesių, jei atsiranda objektyvių ir nenumatytų kliūčių jai įgyvendinti, jeigu nepadidėja priemonės finansinė suma.
Užsitęsusios krizės ir konflikto atvejais Komisija gali patvirtinti antrą išimtinę pagalbos priemonę, kurios trukmė yra ne ilgesnė kaip 18 mėnesių.
Pirmoje pastraipoje nurodyta išimtinės pagalbos priemonės trukmė kartu su antroje pastraipoje nurodyta trukme negali viršyti 36 mėnesių.
3. Kai išimtinės pagalbos priemonės išlaidos yra didesnės nei 20 000 000 EUR, ji patvirtinama laikantis Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
4. Prieš patvirtindama išimtines pagalbos priemones, kurių išlaidos yra mažesnės nei 20 000 000 EUR, arba prieš pratęsdama jų taikymą, Komisija informuoja Tarybą apie tokių priemonių pobūdį ir tikslus, ir numatomas finansines sumas. Komisija taip pat informuoja Tarybą prieš atlikdama reikšmingus ir esminius jau patvirtintų išimtinių pagalbos priemonių pakeitimus. Siekiant Sąjungos išorės veiksmų nuoseklumo, Komisija atsižvelgia į atitinkamą Tarybos politinį požiūrį tiek planuodama tokias priemones, tiek vėliau jas įgyvendindama.
5. Patvirtinusi išimtinę pagalbos priemonę, Komisija kuo greičiau ir bet kuriuo atveju per tris mėnesius nuo patvirtinimo pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, kurioje apžvelgia patvirtintos priemonės pobūdį, aplinkybes ir loginį pagrindą, įskaitant tai, kaip ta priemone papildomai vykdomi ir planuojami Sąjungos reagavimo veiksmai.
6. Laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, Komisija gali patvirtinti laikinas atsakomąsias programas, kad būtų sukurtos arba atkurtos esminės sąlygos, būtinos veiksmingam Sąjungos išorės bendradarbiavimo politikos įgyvendinimui.
Laikinos atsakomosios programos grindžiamos išimtinėmis pagalbos priemonėmis.
7. Komisija deramai ir laiku informuoja Europos Parlamentą apie jos vykdomą 3 dalyje nurodytos Sąjungos pagalbos planavimą ir įgyvendinimą, įskaitant numatytas finansines sumas, taip pat informuoja Europos Parlamentą, kai daromi tos pagalbos esminiai pakeitimai ar pratęsiama trukmė.
8 straipsnis
Teminiai strateginiai dokumentai ir orientacinės daugiametės programos
1. Teminiai strateginiai dokumentai yra bendrasis 4 ir 5 straipsniuose nurodytos pagalbos įgyvendinimo pagrindas. Teminiuose strateginiuose dokumentuose nustatomas Sąjungos ir atitinkamų šalių partnerių arba regionų partnerių bendradarbiavimo pagrindas.
2. Teminių strateginių dokumentų rengimas ir įgyvendinimas turi atitikti pagalbos veiksmingumo principus, kaip antai, partnerystės, koordinavimo ir atitinkamais atvejais suderinimo principai. Šiuo tikslu teminiai strateginiai dokumentai turi būti suderinti su pagal kitas Sąjungos išorės pagalbos priemones priimtais arba patvirtintais programavimo dokumentais ir neturi jų pakartoti.
Teminiai strateginiai dokumentai iš esmės grindžiami Sąjungos arba atitinkamais atvejais atitinkamų valstybių narių dialogu su atitinkamomis šalimis partnerėmis arba regionais partneriais, dalyvaujant pilietinei visuomenei ir regioninėms bei vietos valdžios institucijoms, kad būtų užtikrinta, kad atitinkamos šalys arba regionai būtų pakankamai įtraukti į programavimo procesą.
Sąjunga ir valstybės narės ankstyvame programavimo proceso etape konsultuojasi tarpusavyje siekdamos prisidėti prie jų bendradarbiavimo veiklos nuoseklumo ir papildomumo.
3. Prie kiekvieno teminio strateginio dokumento pridedama orientacinė daugiametė programa, kurioje apibendrinamos Sąjungos finansavimui atrinktos prioritetinės sritys, konkretūs tikslai, laukiami rezultatai, veiklos rodikliai ir Sąjungos pagalbos įgyvendinimo tvarkaraštis.
Orientacinėse daugiametėse programose, atsižvelgiant į atitinkamų šalių partnerių arba regionų partnerių poreikius ir konkrečius sunkumus, nustatomas orientacinis lėšų paskirstymas kiekvienai programai. Lėšų paskirstymas prireikus gali būti pateikiamas nurodant ribas.
4. Teminius strateginius dokumentus tvirtina ir orientacines daugiametes programas priima Komisija, laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros. Ta procedūra taip pat taikoma atliekant esmines peržiūras, per kurias iš esmės pakeičiami teminiai strateginiai dokumentai ar orientacinės daugiametės programos.
5. Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nurodyta nagrinėjimo procedūra netaikoma teminių strateginių dokumentų ir orientacinių daugiamečių programų neesminiams pakeitimams ar techniniams patikslinimams, kuriais lėšos perskirstomos tarp prioritetinėms sritims skirtų orientacinių finansinių asignavimų arba pradinio orientacinio finansinio asignavimo suma didinama ar mažinama ne daugiau kaip 20 %, tačiau suma neviršijant 10 000 000 EUR, jei tokie pakeitimai ar techniniai patikslinimai neturi poveikio prioritetinėms sritims ir šiuose dokumentuose nustatytiems tikslams.
Tokiais atvejais apie pakeitimus ar techninius patikslinimus nedelsiant pranešama Europos Parlamentui ir valstybių narių atstovams 11 straipsnyje nurodytame komitete.
6. Tinkamai pagrįstais neatidėliotinos skubos atvejais, kai reikia greito Sąjungos atsakymo, Komisija gali iš dalies pakeisti teminius strateginius dokumentus ir orientacines daugiametes programas pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 4 dalyje nurodytą procedūrą.
7. Jeigu programavimas arba programų peržiūros atliekamos paskelbus Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą, atsižvelgiama į toje ataskaitoje pateiktus rezultatus, nustatytus faktus ir išvadas.
9 straipsnis
Pilietinė visuomenė
Pagal šį reglamentą taikomos priemonės, kai tai įmanoma ir tikslinga, rengiamos, programuojamos, įgyvendinamos ir stebimos konsultuojantis su pilietine visuomene.
10 straipsnis
Žmogaus teisės
1. Komisija užtikrina, kad pagal šį reglamentą patvirtintos kovos su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu srities priemonės būtų įgyvendinamos laikantis tarptautinės teisės, įskaitant tarptautinę humanitarinę teisę.
2. Pagal ES strateginę programą ir veiksmų planą žmogaus teisių ir demokratijos srityje Komisija parengia veiklos gaires, užtikrinant, kad planuojant ir įgyvendinant pagal 1 dalį patvirtintas pagalbos priemones, visų pirma, kai tai susiję su kankinimo ir kito žiauraus, nežmoniško ar žeminančio elgesio prevencija ir tinkamo proceso, įskaitant nekaltumo prezumpciją, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į gynybą, vykdymu, būtų atsižvelgta į žmogaus teises. Kibernetinio saugumo ir kovos su elektroniniais nusikaltimais klausimams skirtose priemonėse taip pat aiškiai numatomas žmogaus teisių aspektas.
3. Komisija atidžiai stebi 1 dalyje nurodytų priemonių įgyvendinimą, kad užtikrintų, jog laikomasi žmogaus teisių. Komisija įtraukia su tuo susijusią informaciją į reguliariai teikiamas ataskaitas.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
11 straipsnis
Komitetas
Komisijai padeda komitetas (Stabilumo ir taikos priemonės komitetas). Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
12 straipsnis
Europos išorės veiksmų tarnyba
Šis reglamentas taikomas laikantis Sprendimo 2010/427/ES, ypač jo 9 straipsnio.
13 straipsnis
Finansinis paketas
1. Šiam reglamentui įgyvendinti 2014-2020 m. laikotarpiu nustatomas 2 338 719 000 EUR finansinis paketas.
2. Metinius asignavimus patvirtina Europos Parlamentas ir Taryba, atsižvelgdami į daugiametės finansinės programos ribas.
3. 2014-2020 m.:
a)
ne mažiau kaip 70 finansinio paketo procentinių punktų skiriami 3 straipsnyje nurodytoms priemonėms; ir
b)
finansinio paketo devyni procentiniai punktai skiriami 4 straipsnyje nurodytoms priemonėms.
14 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. kovo 11 d.