NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 576/2013
ze dne 12. června 2013
o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo ze třetích zemí do členských států, jakož i kontroly těchto přesunů. Jeho cílem je v rámci těchto neobchodních přesunů zajistit dostatečnou úroveň bezpečnosti s ohledem na rizika pro veřejné zdraví a zdraví zvířat a odstranit veškeré neodůvodněné překážky bránící těmto přesunům.
(2)
V prohlášení připojeném k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 438/2010 ze dne 19. května 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (4), se Komise zavázala, že navrhne úplnou revizi nařízení (ES) č. 998/2003, zejména pak pokud jde o ustanovení týkající se aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V důsledku vstupu Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je proto třeba uvést pravomoci svěřené Komisi nařízením (ES) č. 998/2003 do souladu s články 290 a 291 uvedené smlouvy. S přihlédnutím k počtu změn, které musí být u veterinárních podmínek stanovených nařízením (ES) č. 998/2003 učiněny, a za účelem zajištění dostatečné srozumitelnosti a přístupnosti těchto podmínek pro řadového občana by mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(3)
Toto nařízení by mělo stanovit seznam druhů zvířat, u kterých by měly být uplatňovány harmonizované veterinární podmínky, pokud jsou zvířata těchto druhů chována v zájmovém chovu a pokud dochází k jejich neobchodnímu přesunu. Při vytváření tohoto seznamu je třeba vzít v úvahu jejich vnímavost ke vzteklině nebo jejich úlohu v epidemiologii vztekliny.
(4)
Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (5), stanoví mimo jiné veterinární podmínky pro obchodování se psy, kočkami a fretkami a jejich dovoz, neboť se jedná o zvířata vnímavá ke vzteklině. Protože jsou zvířata těchto druhů rovněž chována v zájmovém chovu a často doprovázejí svého majitele nebo oprávněnou osobu během neobchodních přesunů uvnitř Unie a do Unie, mělo by toto nařízení stanovit veterinární podmínky pro neobchodní přesuny těchto druhů do členských států. Tyto druhy by měly být uvedeny v části A přílohy I tohoto nařízení.
(5)
Podobně by měl být vytvořen právní rámec pro veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat těch druhů, které nejsou náchylné ke vzteklině nebo představují bezvýznamné riziko z hlediska epidemiologie vztekliny a na něž by se, pokud by nebyla chována v zájmovém chovu, vztahovaly jiné právní předpisy Unie, včetně právních předpisů pro zvířata určená k výrobě potravin. Tyto druhy by měly být uvedeny v části B přílohy I.
(6)
Seznam v části B přílohy I by měl zahrnovat bezobratlé s výjimkou včel a čmeláků, na něž se vztahuje směrnice 92/65/EHS, a měkkýšů a korýšů, na něž se vztahuje směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (6). Měl by rovněž zahrnovat okrasné vodní živočichy chované v nekomerčních akváriích, již jsou vyjmuti z oblasti působnosti směrnice 2006/88/ES, jakož i obojživelníky a plazy.
(7)
Seznam v části B přílohy I by měl dále zahrnovat všechny druhy ptáků kromě těch, na které se vztahuje směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (7), hlodavce a králíky jiné než ty, kteří jsou určeni k produkci potravin a definováni v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (8).
(8)
V zájmu jednotnosti práva Unie by však až do doby, než budou stanovena pravidla Unie pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu, mělo být možné uplatňovat na tyto přesuny vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nejsou přísnější než pravidla pro přesuny pro obchodní účely.
(9)
Zvířata druhů uvedených v části B přílohy I tohoto nařízení mohou náležet ke druhům vyžadujícím zvláštní ochranu, a proto by uplatňováním tohoto nařízení nemělo být dotčeno nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (9).
(10)
S cílem jasně rozlišit mezi pravidly pro neobchodní přesuny a pravidly pro obchod se psy, kočkami a fretkami, na které se vztahují veterinární podmínky směrnice 92/65/EHS, a pro jejich dovoz ze třetích zemí do Unie by toto nařízení nemělo definovat pouze pojem zvířete v zájmovém chovu, ale také pojem neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu, během nějž toto zvíře doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu. Zkušenosti ukazují, že není vždy možné zajistit, aby zvíře v zájmovém chovu bylo během neobchodního přesunu v každém okamžiku v bezprostřední blízkosti majitele nebo oprávněné osoby. V řádně odůvodněných a doložených případech by se mělo mít za to, že zvíře v zájmovém chovu doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu i tehdy, kdy neobchodní přesun tohoto zvířete následuje nebo předchází o nejvýše pět dnů pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby nebo probíhá na jiném místě než pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby.
(11)
Zkušenosti s uplatňováním stávajících pravidel ukazují, že obchod se zvířaty v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I a jejich dovoz ze třetích zemí do Unie mohou být podvodně vydávány za neobchodní přesun. S cílem zabránit těmto praktikám, které mohou představovat riziko pro zdraví zvířat, by toto nařízení mělo stanovit maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou doprovázet svého majitele nebo oprávněnou osobu. Za určitých stanovených podmínek by však mělo být možné tento maximální počet překročit. Dále by mělo být upřesněno, že pokud stanovené podmínky nebudou splněny a pokud počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení přesáhne stanovený maximální počet, budou se na tato zvířata vztahovat příslušná ustanovení směrnice 92/65/EHS a směrnice 90/425/EHS (10) nebo směrnice 91/496/EHS (11).
(12)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že během přechodného období mají být zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I považována za identifikovaná, pokud jsou opatřena buď zřetelně čitelným tetováním, nebo elektronickým systémem identifikace („transpondérem“). Toto nařízení by proto mělo stanovit pravidla pro označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení po uplynutí přechodného období dne 3. července 2011.
(13)
Aplikace transpondéru je invazivní zákrok a k jeho provedení je třeba určitá kvalifikace. Proto by ji měla provádět pouze osoba s náležitou kvalifikací. Pokud členský stát povolí, aby transpondéry aplikovaly osoby jiné než veterinární lékaři, měl by stanovit pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
(14)
Příloha Ia nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví technické požadavky na identifikaci zvířat v zájmovém chovu prostřednictvím transpondérů. Tyto technické požadavky odpovídají mezinárodně uznávaným normám a měly by být bez podstatných změn stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
(15)
Pro účely ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I by v tomto nařízení měla být stanovena možnost přijmout preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina. Tato opatření by měla být založena na ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny těch zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být těmito nákazami nebo infekcemi postižena. Opatření by měla zahrnovat pravidla kategorizace členských států nebo jejich částí, postupy, podle kterých by členské státy, které vyžadují uplatňování preventivních zdravotních opatření, měly průběžně zdůvodňovat opodstatnění těchto opatření, podmínky pro uplatňování a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření a případně podmínky, za kterých nemusí být tato opatření výjimečně uplatněna. Prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení by proto měl stanovit seznam členských států nebo jejich částí kategorizovaných podle příslušných pravidel.
(16)
Očkovací látky proti vzteklině podané zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I před dosažením věku tří měsíců nemusí vzhledem k interferenci mateřských protilátek vyvolat ochrannou imunitní reakci. Z tohoto důvodu výrobci očkovacích látek doporučují mladá zvířata v zájmovém chovu před dosažením tohoto věku neočkovat. Aby bylo možné povolit neobchodní přesuny mladých zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež nebyla proti vzteklině očkována, nebo jež očkována byla, ale dosud nezískala ochrannou imunitu vůči vzteklině, mělo by toto nařízení stanovit přijetí určitých preventivních opatření a členským státům umožnit, aby v případě dodržení těchto opatření vstup těchto mladých zvířat na své území povolily.
(17)
V zájmu zjednodušení podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I mezi členskými státy s rovnocenným příznivým statusem, pokud jde o vzteklinu, by toto nařízení mělo rovněž stanovit možnost výjimky z požadavků na očkování proti vzteklině. Tato výjimka by měla být umožněna na společnou žádost dotyčných členských států. Měla by být založena na ověřených vědeckých informacích a měla by být uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat, která by mohla být vzteklinou nakažena. Členské státy nebo jejich části, které tyto výjimky využívají, by měly být uvedeny v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení.
(18)
Země a území uvedené v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 uplatňují pravidla rovnocenná pravidlům, která uplatňují členské státy, zatímco země a území uvedené v části C přílohy II uvedeného nařízení splňují kritéria stanovená v článku 10 uvedeného nařízení. Tyto seznamy by měly být bez podstatných změn stanoveny prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení.
(19)
Pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I by měl být dále v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení stanoven seznam území nebo třetích zemí, které uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v tomto nařízení.
(20)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví určité požadavky na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi členskými státy nebo ze zemí či území uvedených v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení. Tyto požadavky zahrnují platné očkování proti vzteklině prováděné u daných zvířat v zájmovém chovu očkovacími látkami, jež splňují minimální normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) nebo jimž byla udělena registrace v souladu se směrnicí 2001/82/ES (12) nebo s nařízením (ES) č. 726/2004 (13). Ukázalo se, že tyto očkovací látky jsou při ochraně zvířat proti vzteklině účinné a jsou jedním z požadavků týkajících se platnosti očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib nařízení (ES) č. 998/2003. Tyto požadavky by bez podstatných změn měly být stanoveny v příloze III tohoto nařízení.
(21)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví přísnější veterinární podmínky pro zvířata v zájmovém chovu, jež jsou přemisťována ze zemí či území jiných než těch, které jsou uvedeny v části C přílohy II uvedeného nařízení, do členských států. Tyto požadavky zahrnují kontroly účinnosti očkování proti vzteklině u jednotlivých zvířat sérologickým testem prokazujícím titr protilátek prováděným v laboratoři schválené v souladu s rozhodnutím Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině (14). Uvedený požadavek by proto měl být zachován v příloze IV tohoto nařízení a současně by měla být stanovena podmínka, že test by měl být proveden v souladu s postupy stanovenými v příslušné kapitole Příručky týkající se norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat.
(22)
Pro ověřování souladu s tímto nařízením jsou nezbytné identifikační doklady provázející zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež jsou v rámci neobchodních přesunů přemisťována do členských států. Toto nařízení by proto mělo stanovit podmínky pro vystavování těchto identifikačních dokladů a požadavky na jejich obsah, platnost, bezpečnostní prvky, formát a grafickou úpravu.
(23)
Toto nařízení by mělo členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným na určitém území nebo ve třetí zemi, která uplatňuje pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel uplatňovaných členskými státy. Mělo by rovněž členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat po pohybu na určité území nebo v třetí zemi ta zvířata v zájmovém chovu, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v některém členském státě, za předpokladu, že podmínky pro návrat z těchto území nebo třetích zemí jsou splněny dříve, než zvíře opustí Unii.
(24)
Toto nařízení by rovněž mělo členským státům umožnit, aby v případě nezbytného naléhavého odjezdu majitele, například z důvodu náhlé přírodní katastrofy, politických nepokojů nebo jiného případu vyšší moci týkajícího se majitele, povolily přivézt přímo na své území zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, která nesplňují podmínky stanovené v tomto nařízení, za předpokladu, že žádost o povolení byla podána předem, že členský stát určení toto povolení udělil a že za účelem splnění podmínek stanovených v tomto nařízení budou zvířata po vymezenou dobu v izolaci pod úředním dohledem. I přes nutnost takového naléhavého odjezdu jsou tato povolení nezbytná vzhledem k rizikům pro zdraví zvířat vyplývajícím ze skutečnosti, že do Unie vstoupí zvíře v zájmovém chovu, které nesplňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
(25)
Na veterinární kontroly zvířat v zájmovém chovu provázejících cestující v rámci neobchodních přesunů se nevztahují směrnice 90/425/EHS a směrnice 91/496/EHS.
(26)
Aby členské státy mohly ověřit soulad s tímto nařízením a přijmout nezbytná opatření, mělo by toto nařízení stanovit pro osoby provázející zvířata v zájmovém chovu povinnost předložit požadovaný identifikační doklad při jakémkoli neobchodním přesunu zvířete v zájmovém chovu do členského státu a stanovit rovněž odpovídající kontroly dokladů i totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitých území nebo třetích zemí do členského státu.
(27)
Členským státům by toto nařízení rovněž mělo stanovit povinnost provádět na určených místech vstupu systematické kontroly dokladů a totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z určitých území nebo třetích zemí do členského státu. Tyto kontroly by měly zohlednit příslušné zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (15). V případech, kdy je to nezbytné pro účely dalších přesunů do jiných členských států, by členské státy měly mít povinnost zaznamenávat kontroly do identifikačního dokladu, aby tak bylo možné podle data těchto kontrol určit dobu platnosti identifikačního dokladu.
(28)
Kromě toho by toto nařízení mělo stanovit ochranná opatření pro účely řešení rizik pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, která jsou s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu spojena.
(29)
S cílem poskytnout občanům jasné a dostupné informace o pravidlech, která platí pro vstup zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I na území Unie v rámci neobchodního přesunu, by členské státy měly mít povinnost tyto informace, zejména příslušná ustanovení vnitrostátních právních předpisů, zpřístupnit veřejnosti.
(30)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I a druhově specifická preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, které postihují druhy uvedené v příloze I, dále přijímat pravidla pro omezení počtu zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I, jež provázejí svého majitele v rámci neobchodního přesunu, jakož i změny příloh II až IV. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(31)
Dále by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty postupem pro naléhavé případy v řádně odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, pokud jde o preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, kterými by mohla být postižena zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I.
(32)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o seznam členských států nebo jejich částí, které mají rovnocenný příznivý statut z hlediska vztekliny a které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam členských států kategorizovaných v souladu s pravidly týkajícími se preventivních zdravotních opatření proti nákazám a infekcím jiným než vzteklina, seznamy území a třetích zemí stanovené za účelem výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiných než vzteklina. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (16).
(33)
Komise by měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí s rovnocenným příznivým statusem z hlediska vztekliny oprávněných uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam území nebo třetích zemí stanovený pro účely výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiné než vzteklina, je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se zdraví zvířat a veřejného zdraví.
(34)
V řadě členských států byly zjištěny určité nedostatky při dodržování pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 998/2003. Členské státy by proto měly stanovit sankce za porušování tohoto nařízení.
(35)
Rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (17), zavádí vzorový pas pro přesun některých zvířat v zájmovém chovu, totiž psů, koček a fretek, mezi členskými státy podle nařízení (ES) č. 998/2003. S cílem omezit administrativní a finanční zátěž majitelů těchto zvířat by identifikační doklady vystavené v souladu se vzorovým pasem měly za určitých podmínek zůstat platné po celou dobu života zvířete v zájmovém chovu.
(36)
Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/874/EU ze dne 15. prosince 2011, kterým se stanoví seznam třetích zemí a území, z nichž je povolen dovoz psů, koček a fretek a neobchodní přesuny více než pěti psů, koček a fretek do Unie, a vzorová osvědčení pro dovoz a neobchodní přesuny uvedených zvířat do Unie (18), zavádí vzorové zdravotní osvědčení prokazující soulad s nařízením (ES) č. 998/2003 pro neobchodní přesun nejvýše pěti psů, koček nebo fretek do Unie. Za účelem zajištění hladkého přechodu k novým pravidlům stanoveným v tomto nařízení by s výhradou určitých podmínek mělo toto vzorové osvědčení zůstat v platnosti.
(37)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení veterinárních podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I s cílem zabránit rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat vyplývajícím z těchto přesunů nebo tato rizika minimalizovat, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(38)
S cílem zajistit souběžné zveřejnění tohoto nařízení a prováděcích aktů, jimiž se stanoví seznamy území a třetích zemí za účelem odchylek od určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, a pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení, by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontrolu toho, zda jsou při těchto přesunech uvedené podmínky dodržovány.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 338/97;
b)
žádná vnitrostátní opatření přijatá, zveřejněná a zpřístupněná veřejnosti členskými státy, jejichž cílem je omezit přesuny některých druhů nebo plemen zvířat v zájmovém chovu na základě jiných hledisek, než je zdraví zvířat.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„neobchodním přesunem“ přesun, jehož cílem není prodej ani převod vlastnictví zvířete v zájmovém chovu;
b)
„zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře některého z druhů uvedených v příloze I, které po celou dobu neobchodního přesunu provází svého majitele nebo oprávněnou osobu a ten za ně během tohoto přesunu zůstává odpovědný;
c)
„majitelem“ fyzická osoba uvedená jako majitel v identifikačním dokladu;
d)
„oprávněnou osobou“ fyzická osoba, kterou majitel písemně zmocnil, aby jeho jménem provedla neobchodní přesun zvířete v zájmovém chovu;
e)
„transpondérem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení pouze pro odečítání;
f)
„identifikačním dokladem“ doklad vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, jenž umožňuje jednoznačnou identifikaci zvířete v zájmovém chovu a kontrolu souladu jeho nákazového statusu s tímto nařízením;
g)
„schváleným veterinárním lékařem“ veterinární lékař schválený příslušným orgánem pro výkon určitých činností v souladu s tímto nařízením nebo s akty přijatými na jeho základě;
h)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem;
i)
„kontrolou dokladů“ ověření identifikačního dokladu, který provází zvíře v zájmovém chovu;
j)
„kontrolou totožnosti“ ověření toho, zda se identifikační doklad týká příslušného zvířete v zájmovém chovu a tam, kde je to vhodné, ověření přítomnosti a správnosti označení;
k)
„místem vstupu“ prostor určený členskými státy pro účely kontrol uvedených v čl. 34 odst. 1.
Článek 4
Obecné povinnosti
Neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, která splňují veterinární podmínky stanovené v tomto nařízení, nelze zakázat, omezovat nebo ztěžovat z veterinárních důvodů jiných než těch, které vyplývají z uplatňování tohoto nařízení.
Článek 5
Maximální počet zvířat v zájmovém chovu
1. Maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele či oprávněnou osobu, nesmí být vyšší než pět.
2. Odchylně od odstavce 1 může být maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I vyšší než pět, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem neobchodního přesunu těchto zvířat je účast na soutěžích, výstavách nebo sportovních akcích či přípravě na tyto akce;
b)
majitel nebo oprávněná osoba předloží písemné potvrzení dokládající, že tato zvířata jsou přihlášena k účasti na některé z akcí uvedených v písmenu a) nebo jsou registrována u sdružení pořádajícího takové akce;
c)
tato zvířata jsou starší šesti měsíců.
3. Členské státy mohou vykonávat běžné namátkové kontroly, jejichž cílem je ověřit správnost informací předložených v souladu s odst. 2 písm. b).
4. Je-li maximální počet zvířat v zájmovém chovu uvedený v odstavci 1 překročen a podmínky uvedené v odstavci 2 nejsou splněny, musí tato zvířata splňovat veterinární podmínky stanovené pro dotčené druhy ve směrnici 92/65/EHS a členské státy zajistí, aby u těchto zvířat byly provedeny veterinární kontroly stanovené ve směrnici 90/425/EHS nebo 91/496/EHS, podle okolností.
5. S cílem zabránit tomu, aby byly obchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I podvodně vydávány za neobchodní přesuny, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, jimiž stanoví pravidla pro určování maximálního počtu zvířat v zájmovém chovu uvedených druhů, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele nebo oprávněnou osobu.
6. Do 29. června 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku. V případě potřeby Komise navrhne na základě této zprávy změny tohoto nařízení.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z JEDNOHO ČLENSKÉHO STÁTU DO JINÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 6
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z jednoho členského státu do jiného členského státu, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina přijatým podle čl. 19 odst. 1;
d)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 22.
Článek 7
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 6 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu z jiného členského státu přemístěna zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 8
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Výjimkou z čl. 6 písm. b) může být postupem podle odstavce 2 a na společnou žádost dotčených členských států povoleno, aby se mezi členskými státy nebo jejich částmi uskutečnil přímý neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která nebyla očkována proti vzteklině.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam členských států, které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z čl. 6 písm. b) v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Na tomto seznamu jsou uvedeny části těch členských států, na které se může výjimka vztahovat.
3. Aby byly členské státy mající zájem o takovou vzájemnou dohodu zařazeny na seznam uvedený v odstavci 2, podají Komisi společnou žádost, včetně podrobného znění návrhu dohody, jejímž prostřednictvím mohou s přihlédnutím k postupům stanoveným v Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) pro účely vlastního prohlášení, že daná země nebo dané území je prosté vztekliny, prokázat, že splňují alespoň tyto podmínky:
a)
žádající členské státy mají zavedeny systémy průběžného sledování a ohlašování vztekliny;
b)
žádající členské státy nebo části jejich území, které jsou předmětem žádosti, byly na základě systémů uvedených v písmenu a) nejméně ve dvou letech předcházejících podání společné žádosti prosté vztekliny a není známo, že by na území dotčených členských států nebo jejich částí byla vzteklina zjištěna u divokých zvířat;
c)
žádající členské státy mají zavedena účinná a účelná kontrolní opatření s cílem zabránit zavlečení vztekliny na jejich území a jejímu šíření;
d)
uplatňování výjimky z čl. 6 písm. b) je odůvodněné a úměrné rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícím s přímým neobchodním přesunem neočkovaných zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho ze žádajících členských států do jiného nebo části jeho území.
Společná žádost musí obsahovat dostatečné, spolehlivé a vědecky ověřené informace.
4. Pozbude-li v důsledku změny okolností uvedených v odstavci 3 uplatňování výjimky opodstatnění, Komise prostřednictvím prováděcího aktu vyškrtne členské státy ze seznamu uvedeného v odstavci 2, a to buď ve vztahu k celému jejich území nebo jeho části.
5. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 2 a 4 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 9
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny těchto zvířat z jednoho členského státu do jiného splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v odstavci 1 smějí být přemístěna z jednoho členského státu do jiného pouze tehdy, pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 29.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jiného členského státu na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro obchod se zvířaty těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z URČITÉHO ÚZEMÍ NEBO TŘETÍ ZEMĚ DO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 10
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z určitého území nebo třetí země do členského státu, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
byla podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr protilátek proti vzteklině, jenž splňuje požadavky na platnost podle přílohy IV;
d)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1, a
e)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 26.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1, do členského státu pouze přes jedno z míst vstupu uvedených na seznamu podle čl. 34 odst. 3.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby registrovaní vojenští nebo hledací a záchranářští psi byli přemístěni přes jiné místo, než je místo vstupu, pokud:
a)
majitel nebo oprávněná osoba předem požádali o povolení a členský stát je udělil a
b)
tito psi jsou v souladu s čl. 34 odst. 2 podrobeni kontrole splnění podmínek na místě k tomu určeném příslušným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými v povolení uvedeném v písmenu a) tohoto odstavce.
Článek 11
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Následný neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu uvedených v odstavci 1 tohoto článku do jiného členského státu je zakázán s výjimkou případů, kdy jsou přemisťována v souladu s podmínkami stanovenými v článku 6 nebo kdy byl jejich přesun povolen v souladu s článkem 7 a kdy členský stát určení rovněž povolil jejich přesun na své území z území nebo třetích zemí v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
4. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 12
Výjimka z povinného sérologického testu prokazujícího titr protilátek pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. c) není sérologický test prokazující titr protilátek požadován u zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou přemisťována z určitého území nebo třetí země, jež jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, do členského státu:
a)
buď přímo;
b)
nebo poté, co pobývala výhradně na jednom či více z těchto území nebo v jedné či více z těchto třetích zemí;
c)
nebo po tranzitu přes určité území nebo třetí zemi jiné než uvedené na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 za podmínky, že majitel nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata nepřišla během tohoto tranzitu do styku se zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině a že jsou v dopravním prostředku nebo v areálu mezinárodního letiště bezpečně zajištěna.
2. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 1 písm. b) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 13
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
1. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 1 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že ve vztahu ke zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I splňují alespoň tato kritéria:
a)
případy vztekliny jsou povinně hlášeny příslušným orgánům;
b)
nejméně po dva roky předcházející podání žádosti fungoval účinný systém sledování případů vztekliny, pro nějž je minimálním požadavkem průběžný program včasného odhalování s cílem zajistit vyšetřování a ohlašování případů zvířat s podezřením na vzteklinu;
c)
struktura a organizace jejich veterinárních a kontrolních služeb, pravomoci těchto služeb a dozor, kterému podléhají, a prostředky, jimiž disponují, včetně personálního zajištění a laboratorní kapacity, dostačují k:
i)
účinnému uplatňování a prosazování vnitrostátních právních předpisů týkajících se neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu a
ii)
zaručení platnosti identifikačních dokladů ve formátu stanoveném v článku 25 vystavených v souladu s článkem 26;
d)
jsou zavedena a účinně uplatňována pravidla prevence a tlumení vztekliny s cílem minimalizovat riziko nákazy zvířat v zájmovém chovu, včetně pravidel pro dovoz zvířat v zájmovém chovu z jiných zemí nebo území a tam, kde je to vhodné, pravidel pro:
i)
sledování populací toulavých psů a koček,
ii)
očkování domácích zvířat proti vzteklině, zejména v případě výskytu vztekliny u netopýrů podčeledi upíři (Desmodontinae), a
iii)
tlumení a eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů;
e)
jsou v platnosti pravidla pro udělování licencí, pro očkovací látky proti vzteklině a pro uvádění těchto očkovacích látek na trh.
3. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam území nebo třetích zemí uvedený v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 14
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny takových zvířat z určitého území nebo třetí země do členského státu splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu uvedená v odstavci 1 smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země do členského státu pouze tehdy, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 31;
d)
jestliže pocházejí z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle článku 15, vstoupila přes jedno z míst vstupu.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro dovoz zvířat těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
Článek 15
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
Komise může přijmout prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které prokázaly, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 2 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
Článek 16
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi některými zeměmi a územími
Odchylně od článků 10 a 14 lze neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi následujícími zeměmi a územími nadále provádět za podmínek stanovených vnitrostátními pravidly těchto zemí a území:
a)
San Marino a Itálie;
b)
Vatikán a Itálie;
c)
Monako a Francie;
d)
Andorra a Francie;
e)
Andorra a Španělsko;
f)
Norsko a Švédsko;
g)
Faerské ostrovy a Dánsko;
h)
Grónsko a Dánsko.
KAPITOLA IV
OZNAČOVÁNÍ A PREVENTIVNÍ ZDRAVOTNÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Označování
Článek 17
Označování zvířat v zájmovém chovu
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I musí být označena aplikací transpondéru nebo zřetelně čitelným tetováním provedenými před 3. červencem 2011.
Nesplňuje-li transpondér uvedený v prvním pododstavci technické požadavky stanovené v příloze II, majitel nebo oprávněná osoba zajistí zařízení nezbytné pro jeho odečítání při každém ověřování označení podle čl. 22 odst. 1 a 2 a článku 26 a každé kontrole totožnosti podle článku 33 a čl. 34 odst. 1.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I musí být označena nebo popsána s přihlédnutím k charakteristickým rysům každého druhu takovým způsobem, aby byla zajištěna spojitost mezi daným zvířetem a jeho identifikačním dokladem.
S ohledem na rozmanitost druhů uvedených v části B přílohy I je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování nebo popis zvířat v zájmovém chovu těchto druhů, a to s přihlédnutím k veškerým příslušným vnitrostátním požadavkům.
Článek 18
Kvalifikační předpoklady požadované pro aplikaci transpondérů zvířatům v zájmovém chovu
Pokud členský stát hodlá povolit, aby transpondéry aplikovaly jiné osoby než veterinární lékař, stanoví pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
ODDÍL 2
Preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina
Článek 19
Preventivní zdravotní opatření a podmínky jejich uplatňování
1. V případech, kdy je na ochranu veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu nezbytné zavést preventivní zdravotní opatření za účelem tlumení nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina, které se mohou při přesunu těchto zvířat šířit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifická preventivní zdravotní opatření zaměřená na tyto nákazy nebo infekce.
Ve zvláště závažných naléhavých případech, kdy je ohroženo veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, se na akty v přenesené pravomoci podle tohoto odstavce použije postup stanovený v článku 40.
2. Druhově specifická preventivní zdravotní opatření povolená aktem v přenesené pravomoci přijatým podle odstavce 1 musí být založena na dostatečných, spolehlivých a ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být nákazami nebo infekcemi jinými než vzteklina postižena.
3. Akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 1 mohou rovněž zahrnovat:
a)
pravidla pro kategorizaci členských států nebo jejich částí podle jejich nákazového statusu a jejich systémů sledování a ohlašování některých nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina;
b)
podmínky, které mají členské státy splňovat, aby mohly i nadále uplatňovat preventivní zdravotní opatření uvedená v odstavci 2;
c)
podmínky pro používání a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 před uskutečněním neobchodního přesunu zvířat v zájmovém chovu;
d)
podmínky pro udělování výjimek z uplatňování preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 za určitých specifických okolností.
Článek 20
Seznam členských států nebo jejich částí uvedených v čl. 19 odst. 3 písm. a)
Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout seznamy členských států nebo jejich částí, které jsou v souladu s pravidly kategorizace členských států nebo jejich částí podle čl. 19 odst. 3 písm. a). Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
KAPITOLA V
IDENTIFIKAČNÍ DOKLADY
ODDÍL 1
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 21
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad podle čl. 6 písm. d) má formát pasu odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
jméno, druh, plemeno, pohlaví, barva, datum narození uvedené majitelem a veškeré výrazné nebo rozeznatelné rysy či vlastnosti zvířete v zájmovém chovu;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor uvedený v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky týkající se jazyků, grafické úpravy a bezpečnostních prvků pasu uvedeného v uvedeném odstavci, a pravidla nezbytná pro přechod ke vzoru tohoto pasu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Pas uvedený v odstavci 1 je opatřen číslem, které se skládá z kódu ISO členského státu, kde byl pas vystaven, a jedinečného alfanumerického kódu.
Článek 22
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) vystavuje schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno podle čl. 17 odst. 1;
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno v souladu s čl. 17 odst. 1, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. d), f), g) a h), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 6 písm. b) a c) a tam, kde je to relevantní, v čl. 27 písm. b) bodě ii).
Bez ohledu na první pododstavec může údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. h) vyplnit jiný než schválený veterinární lékař, pokud to umožňuje akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 1.
3. Schválený veterinární lékař, který identifikační doklad vystavil, uchovává záznamy týkající se údajů uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) až c) a v čl. 21 odst. 3 minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
4. V případě potřeby může být splnění podmínek uvedených v odstavci 2 tohoto článku zaznamenáno ve více než jednom identifikačním dokladu ve formátu stanoveném v čl. 21 odst. 1.
Článek 23
Distribuce tiskopisů identifikačních dokladů
1. Příslušné orgány zajistí, aby tiskopisy identifikačních dokladů byly distribuovány pouze schváleným veterinárním lékařům a aby u jejich jména a kontaktních údajů byl uveden odkaz na číslo stanovené v čl. 21 odst. 3.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se uchovávají minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
Článek 24
Výjimka z formátu identifikačního dokladu podle čl. 21 odst. 1
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 členské státy povolí, aby byla zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 26, v rámci neobchodního přesunu přemístěna z jednoho členského státu do jiného.
2. V případě potřeby se soulad s požadavky podle čl. 6 písm. c) zaznamená v identifikačním dokladu uvedeném v odstavci 1 až po dokončení kontrol stanovených v čl. 34 odst. 1.
ODDÍL 2
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 25
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
1. Identifikační doklad podle čl. 10 odst. 1 písm. e) má formát veterinárního osvědčení odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
druh, plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva zvířete;
c)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
d)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
e)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
j)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
k)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor zmíněný v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky na jazyky, grafickou úpravu a platnost veterinárního osvědčení uvedeného v uvedeném odstavci. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 26
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
Identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z nichž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno podle čl. 17 odst. 1; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 25 odst. 1 písm. a) až h), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 10 odst. 1 písm. a) a tam, kde je to relevantní, v čl. 10 odst. 1 písm. b), c) a d).
Článek 27
Odchylka od formátu identifikačního dokladu podle čl. 25 odst. 1
Odchylně od čl. 25 odst. 1 členské státy povolí neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 22, na své území, pokud:
a)
byl daný identifikační doklad vystaven na jednom z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo
b)
tato zvířata v zájmovém chovu vstupují do členského státu po přesunu z členského státu na určité území nebo do třetí země nebo po tranzitu z členského státu přes toto území nebo třetí zemi a identifikační doklad vyplnil a vystavil schválený veterinární lékař, který potvrdil, že tato zvířata před opuštěním Unie byla:
i)
očkována proti vzteklině v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) a
ii)
podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr ochranných protilátek proti vzteklině stanovenému v čl. 10 odst. 1 písm. c), kromě případů, na které se vztahuje výjimka stanovená v článku 12.
ODDÍL 3
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 28
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu, platnost nebo bezpečnostní prvky. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 29
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 9 odst. 2 písm. c) vystaví schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2;
b)
do příslušných kolonek řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno v souladu s čl. 17 odst. 2, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c) údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. d) a f), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2, je-li to relevantní.
ODDÍL 4
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 30
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který doklad vystavil;
e)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
h)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu a platnost. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 31
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
Identifikační doklad uvedený v čl. 14 odst. 2 písm. c) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z níž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 30 odst. 1 písm. a) až f), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 14 odst. 2 písm. a) a b), je-li to relevantní.
KAPITOLA VI
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výjimka pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu do členských států
Článek 32
Výjimka z podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14
1. Odchylně od podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14 mohou členské státy ve výjimečných situacích povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna zvířata v zájmovém chovu, která nesplňují podmínky stanovené v uvedených článcích, za předpokladu, že:
a)
majitel podal žádost o povolení předem a členský stát určení toto povolení udělil;
b)
tato zvířata budou v izolaci pod úředním dohledem po dobu nezbytnou pro splnění těchto podmínek a nepřevyšující šest měsíců:
i)
v místě schváleném příslušným orgánem a
ii)
v souladu s podmínkami stanovenými v povolení.
2. Povolení uvedené v odst. 1 písm. a) může obsahovat oprávnění k tranzitu přes jiný členský stát za předpokladu, že členský stát tranzitu předem udělil členskému státu určení souhlas.
ODDÍL 2
Obecné podmínky týkající se souladu
Článek 33
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a článku 15 do členského státu
1. Aniž je dotčen článek 16, a k ověření souladu s kapitolou II provádějí členské státy nediskriminačním způsobem kontroly dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jiného členského státu nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 na své území.
2. Během neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 do členského státu majitel nebo oprávněná osoba na žádost příslušného orgánu odpovědného za kontroly stanovené v odstavci 1 tohoto článku:
a)
předloží identifikační doklad tohoto zvířete požadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s požadavky na takový přesun, a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u tohoto zvířete provedeny.
Článek 34
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů z území nebo třetích zemí jiných než uvedených na seznamech podle čl. 13 odst. 1 nebo článku 15
1. K ověření souladu s kapitolou III provádí příslušný orgán členského státu v místě vstupu kontrolu dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z území nebo třetích zemí jiných než těch, jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do tohoto členského státu.
2. Majitel nebo oprávněná osoba se při vstupu z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do členského státu obrátí na příslušný orgán přítomný v místě vstupu za účelem kontrol uvedených v odstavci 1 a:
a)
předloží identifikační doklad zvířete v zájmovém chovu vyžadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s podmínkami pro takový přesun; a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u zvířete v zájmovém chovu provedeny.
3. Členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznam míst vstupu.
4. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán, který pověřily prováděním kontrol uvedených v odstavci 1:
a)
byl plně informován o pravidlech stanovených v kapitole III a aby jeho úředníci byli dostatečně zaškoleni k jejich uplatňování;
b)
vedl záznamy o celkovém počtu provedených kontrol a o případech nesplnění podmínek zjištěných během těchto kontrol a
c)
zaznamenával provedené kontroly do příslušné kolonky identifikačního dokladu, pokud je takový záznam nezbytný pro účely neobchodního přesunu do jiných členských států, jak je stanoveno v čl. 24 odst. 1.
Článek 35
Opatření v případech nesplnění podmínek zjištěných během kontrol stanovených v článcích 33 a 34
1. Pokud kontroly uvedené v článcích 33 a 34 odhalí, že zvíře v zájmovém chovu nesplňuje podmínky stanovené v kapitolách II nebo III, rozhodne příslušný orgán po konzultaci s úředním veterinárním lékařem a v případě potřeby také s majitelem nebo oprávněnou osobou, že:
a)
zvíře odešle zpět do země nebo na území, z něhož bylo odesláno;
b)
zvíře izoluje pod úřední kontrolou po dobu nezbytnou pro dosažení souladu s podmínkami stanovenými v kapitolách II nebo III nebo
c)
v krajním případě, pokud navrácení zvířete není možné nebo jeho izolace není z praktických důvodů proveditelná, usmrtí je v souladu s příslušnými vnitrostátními pravidly týkajícími se ochrany zvířat v zájmovém chovu při usmrcování.
2. Pokud příslušný orgán neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu do Unie zamítne, jsou tato zvířata izolována pod úřední kontrolou do doby buď:
a)
jejich návratu do země nebo území, z něhož byla odeslána nebo
b)
přijetí jakéhokoliv jiného správního rozhodnutí o těchto zvířatech.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 se provádějí na náklady majitele a majitel ani oprávněná osoba nemají nárok na finanční odškodnění.
Článek 36
Ochranná opatření
1. Pokud se v členském státě, na určitém území nebo v třetí zemi vyskytne nebo rozšíří vzteklina nebo nákaza či infekce jiná než vzteklina, která by mohla vážně ohrozit veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu v závislosti na závažnosti situace neprodleně přijmout prostřednictvím prováděcího aktu některé z těchto opatření:
a)
pozastavit neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu nebo jejich tranzit z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země;
b)
stanovit zvláštní podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy je třeba omezit nebo odstranit vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty.
Článek 37
Informační povinnosti
1. Členské státy poskytnou veřejnosti jasné a snadno dostupné informace o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidlech pro kontrolu dodržování uvedených podmínek při těchto přesunech, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
2. Informace podle odstavce 1 se týkají zejména:
a)
kvalifikačních předpokladů, jež musí splňovat osoby aplikující transpondér podle článku 18;
b)
povolování výjimky z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I podle článků 7 a 11;
c)
podmínek pro vstup zvířat v zájmovém chovu na území členských států přemisťovaných v rámci neobchodního přesunu,
i)
která nesplňují podmínky článku 6, 9, 10 nebo 14,
ii)
která pocházejí z určitých zemí a území za podmínek stanovených jejich vnitrostátními pravidly podle článku 16;
d)
seznamu míst vstupu vypracovaného podle čl. 34 odst. 3, včetně uvedení příslušného orgánu pověřeného prováděním kontrol podle čl. 34 odst. 4;
e)
podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I na území členských států, které stanoví jejich vnitrostátní pravidla podle čl. 9 odst. 3 a čl. 14 odst. 3;
f)
informací o očkovacích látkách proti vzteklině, kterým příslušný orgán členských států udělil registraci, jak je uvedeno v bodě 1 písm. b) přílohy III, a zejména o příslušném očkovacím protokolu.
3. Členské státy vytvoří internetové stránky, na nichž uvedou informace podle odstavce 1, a jejich internetovou adresu sdělí Komisi.
4. Komise je členským státům nápomocna při zprostředkovávání těchto informací veřejnosti tím, že na své internetové stránce uvede:
a)
odkazy na internetové informační stránky členských států a
b)
informace uvedené v odst. 2 písm. b), d) a e) tohoto článku a informace zpřístupněné veřejnosti v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. b) případně v dalších jazycích.
ODDÍL 3
Procesní ustanovení
Článek 38
Změny příloh
1. Za účelem zohlednění technického pokroku, vědeckého vývoje a ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39 měnící přílohy II až IV.
Článek 39
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 28. června 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce a článku 38 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 40
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 39 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 41
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (19). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být stanovisko výboru získáno písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 42
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy Komisi neprodleně oznámí takto stanovené sankce a všechny následné změny těchto ustanovení.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 998/2003 se zrušuje s výjimkou oddílu 2 části B přílohy II, který zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení v platnost, a části C přílohy II, která zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení v platnost.
Odkazy v tomto nařízení na seznam obsažený v prováděcích aktech přijatých podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 se do vstupu uvedených prováděcích aktů v platnost považují za odkazy na seznamy třetích zemí a území obsažené - ve vztahu k čl. 13 odst. 1 - v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 a - ve vztahu k čl. 13 odst. 2 - v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
3. Zrušením nařízení (ES) č. 998/2003 není dotčena skutečnost, že nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1152/2011 ze dne 14. července 2011, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů (20), jež bylo přijato na základě čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení, zůstává v platnosti.
Článek 44
Přechodná opatření týkající se identifikačních dokladů
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 je identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES; a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
2. Odchylně od čl. 25 odst. 1 a čl. 27 písm. a) je identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým osvědčením uvedeným v příloze II rozhodnutí 2011/874/EU nebo případně se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
Článek 45
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 29. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 12. června 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 576/2013
2013 m. birželio 12 d.
dėl gyvūnų augintinių vežimo nekomerciniais tikslais, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 998/2003
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį ir į 168 straipsnio 4 dalies b punktą,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 998/2003 (3) nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš trečiųjų šalių, ir tokiais atvejais atliekami patikrinimai. Juo siekiama užtikrinti pakankamą visuomenės ir gyvūnų sveikatos apsaugą nuo pavojaus, susijusio su tokiu vežimu nekomerciniais tikslais, ir pašalinti visas nepagrįstas kliūtis tokiam vežimui;
(2)
prie 2010 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 438/2010 dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų nekomerciniam naminių gyvūnėlių judėjimui, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 998/2003 (4), pridėtame pareiškime Komisija įsipareigojo pateikti pasiūlymą, kuriuo būtų peržiūrėtas visas Reglamentas (EB) Nr. 998/2003, ypač jo aspektai dėl deleguotųjų ir įgyvendinimo aktų. Todėl, įsigaliojus Sutarčiai dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), Komisijai Reglamentu (EB) Nr. 998/2003 suteiktus įgaliojimus reikia suderinti su SESV 290 ir 291 straipsniais. Atsižvelgiant į reikalingų Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatytų gyvūnų sveikatos reikalavimų pakeitimų skaičių ir siekiant užtikrinti, kad tie reikalavimai būtų pakankamai aiškūs ir suprantami visiems piliečiams, tą reglamentą reikėtų panaikinti ir pakeisti šiuo reglamentu;
(3)
šiuo reglamentu reikėtų nustatyti gyvūnų rūšių, kurioms turėtų būti taikomi suderinti gyvūnų sveikatos reikalavimai, kai tų rūšių gyvūnai laikomi kaip augintiniai ir vežami nekomerciniais tikslais, sąrašą. Sudarant tą sąrašą reikėtų atsižvelgti į jų imlumą pasiutligei arba į jų reikšmę pasiutligės epidemiologinei padėčiai;
(4)
1992 m. liepos 13 d. Tarybos direktyvoje 92/65/EEB, nustatančioje gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją (5), nustatyti, inter alia, gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi prekybai šunimis, katėmis ir šeškais, priklausančiais pasiutligei imlių gyvūnų rūšims, bei jų importui. Kadangi šių rūšių gyvūnai taip pat laikomi kaip gyvūnai augintiniai, kuriuos savininkai arba įgalioti asmenys dažnai vežasi nekomerciniais tikslais judėdami Sąjungoje ir vykdami į ją, šiame reglamente reikėtų nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus nekomerciniais tikslais vežant tokių rūšių gyvūnus į valstybes nares. Tos rūšys turėtų būti išvardytos šio reglamento I priedo A dalyje;
(5)
taip pat turėtų būti nustatyta gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų nekomerciniais tikslais vežant tų rūšių gyvūnus, kurie pasiutligei neimlūs arba kurių pasiutligės epidemiologiniai aspektai nėra reikšmingi, kuriems (jei jie nelaikomi kaip gyvūnai augintiniai) būtų taikomi kiti Sąjungos teisės aktai, įskaitant teisės aktus dėl maistinių gyvūnų, teisinė sistema. Tos rūšys turėtų būti išvardytos I priedo B dalyje;
(6)
I priedo B dalyje pateiktame sąraše turėtų būti išvardyti bestuburiai, išskyrus bites bei kamanes, kurioms taikoma Direktyva 92/65/EEB, ir moliuskus bei vėžiagyvius, kuriems taikoma 2006 m. spalio 24 d. Tarybos direktyva 2006/88/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų akvakultūros gyvūnams ir jų produktams, ir dėl tam tikrų vandens gyvūnų ligų prevencijos ir kontrolės (6). Tame sąraše taip pat turėtų būti išvardyti nekomerciniuose akvariumuose auginami dekoratyviniai vandens gyvūnai, kuriems netaikoma Direktyva 2006/88/EB, ir varliagyviai bei ropliai;
(7)
į I priedo B dalies sąrašą taip pat turėtų būti įtraukti visų rūšių paukščiai, išskyrus tuos, kuriems taikoma 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyva 2009/158/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą naminiais paukščiais ir perinti skirtais kiaušiniais ir jų importą iš trečiųjų šalių (7), taip pat graužikai bei triušiai, išskyrus maisto produktų gamybai skirtus gyvūnus, nurodytus 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004, nustatančio konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (8), I priede;
(8)
tačiau dėl Sąjungos teisės aktų nuoseklumo, kol nenustatytos Sąjungos taisyklės, reglamentuojančios I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimą nekomerciniais tikslais į valstybes nares iš kitų valstybių narių arba teritorijų ar trečiųjų šalių, tokiam vežimui turėtų būti galima taikyti nacionalines taisykles su sąlyga, kad jos nebūtų griežtesnės nei taikomosios vežimui komerciniais tikslais;
(9)
kadangi šio reglamento I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnai gali priklausyti rūšims, kurioms reikia ypatingos apsaugos, šį reglamentą reikėtų taikyti nedarant poveikio 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamentui (EB) Nr. 338/97 dėl laukinės faunos ir floros rūšių apsaugos kontroliuojant jų prekybą (9);
(10)
siekiant aiškiai atskirti taisykles, taikomas šunų, kačių ir šeškų, kuriems taikomi Direktyvos 92/65/EEB gyvūnų sveikatos reikalavimai, vežimui nekomerciniais tikslais, ir prekybai šiais gyvūnais bei jų importui į Sąjungą iš trečiųjų šalių taikomas taisykles, šiame reglamente turėtų būti pateikta ne tik gyvūno augintinio, bet ir vežimo nekomerciniais tikslais gyvūno augintinio, kai savininkas arba įgaliotas asmuo vežasi gyvūną augintinį, apibrėžtis. Patirtis rodo, kad vežimo nekomerciniais tikslais metu gyvūną augintinį ne visuomet įmanoma laikyti šalia savininko arba įgalioto asmens. Tinkamai dokumentais pagrįstais atvejais turėtų būti laikoma, kad savininkas arba įgaliotas asmuo vežasi gyvūną augintinį net ir tada, jei gyvūno augintinio vežimas nekomerciniais tikslais vyksta iki penkių dienų anksčiau ar vėliau negu savininko ar įgalioto asmens judėjimas ar vyksta kitoje fizinėje erdvėje, negu toje, kurioje yra savininkas ar įgaliotas asmuo;
(11)
patirtis taikant dabartines taisykles atskleidė, kad prekybą I priedo A dalyje išvardytų gyvūnų augintinių rūšimis ir jų importą į Sąjungą iš trečiųjų šalių galima sukčiaujant pateikti kaip vežimą nekomerciniais tikslais. Siekiant užkirsti kelią tokiems veiksmams, nes tai gali kelti pavojų gyvūnų sveikatai, šiame reglamente turėtų būti nustatytas didžiausias I priedo A dalyje išvardytų gyvūnų augintinių, kuriuos gali vežtis savininkas arba įgaliotas asmuo, skaičius. Tačiau reikėtų palikti galimybę viršyti tą didžiausią skaičių tuo atveju, jei laikomasi tam tikrų sąlygų. Be to, turėtų būti patikslinta, kad kai nesilaikoma nustatytų sąlygų ir šio reglamento I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių skaičius viršija nustatytą didžiausią skaičių, tiems gyvūnams augintiniams taikomos atitinkamos Direktyvos 92/65/EEB ir Direktyvos 90/425/EEB (10), arba Direktyvos 91/496/EEB (11), nuostatos;
(12)
Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatyta, kad pereinamuoju laikotarpiu to reglamento I priedo A ir B dalyse išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai turi būti laikomi identifikuotais, jei turi aiškiai įskaitomą tatuiruotę arba jie identifikuojami pagal elektroninę identifikavimo sistemą (atsakiklį). Todėl šiuo reglamentu turėtų būti nustatytos šio reglamento I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių ženklinimo taisyklės, taikomos pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nuo 2011 m. liepos 3 d.;
(13)
atsakiklio implantacija yra invazinė procedūra, kuriai atlikti reikia tam tikros kvalifikacijos. Todėl implantuoti atsakiklius turėtų tik tinkamos kvalifikacijos asmuo. Jei valstybė narė atsakiklius implantuoti leidžia kitiems asmenims nei veterinarijos gydytojams, ji turėtų nustatyti tokiems asmenims taikomus būtiniausius kvalifikacijos reikalavimus;
(14)
Reglamento (EB) Nr. 998/2003 Ia priede nustatyti techniniai gyvūnų augintinių identifikavimo atsakikliais reikalavimai. Tie techniniai reikalavimai atitinka tarptautinius standartus ir turėtų būti nustatyti šio reglamento II priede iš esmės jų nekeičiant;
(15)
siekiant apsaugoti visuomenės ir I priede išvardytų rūšių gyvūnų augintinių sveikatą, šiame reglamente turėtų būti numatyta galimybė patvirtinti prevencines sveikatos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų ir infekcijų. Tos priemonės turėtų būti grindžiamos patvirtinta moksline informacija ir taikomos proporcingai pavojui visuomenės ar gyvūnų sveikatai, susijusiam su tų gyvūnų augintinių, kurie yra imlūs toms ligoms arba infekcijoms, vežimu nekomerciniais tikslais. Nustatant priemones taip pat turėtų būti nustatytos valstybių narių arba jų dalių skirstymo į kategorijas taisyklės, procedūros, pagal kurias prevencines sveikatos priemones taikyti reikalaujančios valstybės narės turėtų nuolat tas priemones pagrįsti, prevencinių sveikatos priemonių taikymo ir dokumentavimo sąlygos ir atitinkamais atvejais nuo tų priemonių taikymo nukrypti leidžiančios nuostatos. Todėl taip pat turėtų būti nustatyta, kad įgyvendinimo akte, priimame vadovaujantis šiuo reglamentu, būtų nustatytas valstybių narių ar jų dalių, suskirstytų į kategorijas pagal atitinkamas taisykles, sąrašas;
(16)
įmanoma, kad vakcinos nuo pasiutligės, kuriomis buvo paskiepyti I priedo A dalyje išvardytų rūšių jaunesni nei trijų mėnesių gyvūnai augintiniai, dėl motininių antikūnų gali nesuteikti apsauginio imuniteto. Todėl vakcinų gamintojai rekomenduoja neskiepyti jaunesnių nei trijų mėnesių gyvūnų augintinių. Taigi, kad būtų leidžiama nekomerciniais tikslais vežti I priedo A dalyje išvardytų rūšių nuo pasiutligės neskiepytus arba paskiepytus, bet apsauginio imuniteto dar neįgijusius gyvūnų augintinių jauniklius, šiuo reglamentu turėtų būti nustatytos tam tikros taikytinos atsargumo priemonės ir valstybėms narėms suteikta galimybė leisti į savo teritoriją įvežti gyvūnų augintinių jauniklius, kai jie atitinka tomis priemonėmis nustatytus reikalavimus;
(17)
siekiant supaprastinti I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimo nekomerciniais tikslais tarp valstybių narių, kurių statusas pasiutligės požiūriu yra vienodai palankus, sąlygas, šiame reglamente taip pat reikėtų numatyti galimybę nukrypti nuo reikalavimo skiepyti nuo pasiutligės. Tokia galimybė turėtų būti suteikiama suinteresuotoms valstybėms narėms kartu pateikus prašymą. Tokia nukrypti leidžianti nuostata turėtų būti grindžiama patvirtinta moksline informacija ir taikoma proporcingai pavojui visuomenės arba gyvūnų sveikatai, susijusiam su tų gyvūnų, kurie imlūs pasiutligei, vežimu nekomerciniais tikslais. Turėtų būti nustatyta, kad valstybės narės ar jų dalys, kurios naudojasi tokia nukrypti leidžiančia nuostata turėtų būti išvardytos įgyvendinimo akte, kuris turi būti priimtas vadovaujantis šiuo reglamentu, pateikiamame sąraše;
(18)
Reglamento (EB) Nr. 998/2003 II priedo B dalies 2 skirsnyje išvardytos šalys ir teritorijos taiko taisykles, lygiavertes valstybių narių taikomoms taisyklėms, o to reglamento II priedo C dalyje išvardytos šalys ir teritorijos taiko to reglamento 10 straipsnyje nustatytus kriterijus. Reikėtų nustatyti, kad tie sąrašai būtų išdėstyti įgyvendinimo akte, kuris turi būti priimtas vadovaujantis šiuo reglamentu, iš esmės jų nekeičiant;
(19)
be to, turėtų būti nustatyta, kad įgyvendinimo akte, kuris turi būti priimtas vadovaujantis šiuo reglamentu, turėtų būti išdėstytas teritorijų ar trečiųjų šalių, taikančių taisykles, kurių turinys ir poveikis yra toks pats kaip šio reglamento I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnams augintiniams taikomų šiame reglamente nustatytų taisyklių, sąrašas;
(20)
Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatyti tam tikri reikalavimai, taikomi gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais į valstybes nares iš kitų valstybių narių ir iš to reglamento II priedo B dalies 2 skirsnyje ir C dalyje išvardytų šalių arba teritorijų. Tie reikalavimai apima gyvūnų augintinių tinkamus skiepus nuo pasiutligės vakcina, atitinkančia būtinuosius standartus, nustatytus Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos (OIE) „Sausumos gyvūnų diagnostinių tyrimų ir vakcinų vadovo“ atitinkamame skyriuje, arba kurios rinkodaros leidimas buvo suteiktas pagal Direktyvą 2001/82/EB (12) arba pagal Reglamentą (EB) Nr. 726/2004 (13). Įrodyta, kad tos vakcinos yra veiksmingos siekiant apsaugoti gyvūnus nuo pasiutligės ir priklauso Reglamento (EB) Nr. 998/2003 Ib priede nustatytiems vakcinų nuo pasiutligės galiojimo reikalavimams. Tie reikalavimai turėtų būti nustatyti šio reglamento III priede, iš esmės jų nekeičiant;
(21)
Reglamente (EB) Nr. 998/2003 nustatyti griežtesni gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi vežant gyvūnus augintinius į valstybes nares iš šalių arba teritorijų, kurios nėra išvardytos to reglamento II priedo C dalyje. Pagal tuos reikalavimus turi būti tikrinama, ar atskirų gyvūnų skiepijimas nuo pasiutligės yra veiksmingas, atliekant antikūnų titravimą laboratorijoje, patvirtintoje pagal 2000 m. kovo 20 d. Tarybos sprendimą 2000/258/EB dėl specialios institucijos, atsakingos už kriterijų, būtinų standartizuojant pasiutligės vakcinų veiksmingumo kontrolės serologinius tyrimus, nustatymą, skyrimo (14). Todėl tą reikalavimą reikėtų palikti ir šio reglamento IV priede ir nustatyti sąlygą, kad tyrimas turėtų būti atliekamas vadovaujantis metodais, nustatytais atitinkamame Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos (OIE) „Sausumos gyvūnų diagnostinių tyrimų ir vakcinų vadovo“ skyriuje;
(22)
identifikavimo dokumentai, lydintys nekomerciniais tikslais į valstybes nares vežamus I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, yra būtini, siekiant patvirtinti atitiktį šiam reglamentui. Todėl šiuo reglamentu reikėtų nustatyti identifikavimo dokumentų išdavimo sąlygas ir jų turinio, galiojimo, apsaugos priemonių, formos ir išdėstymo reikalavimus;
(23)
šiuo reglamentu valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė leisti į savo teritoriją nekomerciniais tikslais įvežti I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kuriuos lydi identifikavimo dokumentai, išduoti teritorijoje arba trečiojoje šalyje, kuriose taikomos taisyklės, kurių turinys ir poveikis yra toks pats kaip valstybių narių taikomų taisyklių. Juo taip pat turėtų būti suteikta galimybė valstybėms narėms leisti į savo teritoriją nekomerciniais tikslais įvežti gyvūnus augintinius, kurie buvo įvežti į teritoriją ar trečiąją šalį ir su kuriais pateikiamas identifikavimo dokumentas, išduotas valstybėje narėje, jei prieš išvežant gyvūną augintinį iš Sąjungos buvo įvykdytos parvežimo iš tų teritorijų ar trečiųjų šalių sąlygos;
(24)
šiuo reglamentu taip pat turėtų būti suteikta galimybė valstybėms narėms leisti į savo teritoriją tiesiogiai įvežti I priede išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kurie neatitinka šio reglamento, jei savininkui skubiai prireikia išvykti (pavyzdžiui, staigios gaivalinės nelaimės, politinių neramumų ar kitu su savininku susijusiu nenugalimos jėgos aplinkybių atveju), jei buvo iš anksto paprašyta leidimo ir jei paskirties valstybė narė jį suteikė, ir jei gyvūnas tam tikrą laiką yra izoliuojamas oficialiai prižiūrint, kad būtų įvykdytos šio reglamento sąlygos. Nepaisant poreikio skubiai išvykti, dėl pavojaus gyvūnų sveikatai, kylančio įvežant į Sąjungą šiame reglamente nustatytų sąlygų neatitinkančius gyvūnus augintinius, tokie leidimai yra būtini;
(25)
Direktyva 90/425/EEB ir Direktyva 91/496/EEB netaikomos su keliautojais nekomerciniais tikslais vežamų gyvūnų augintinių veterinariniam tikrinimui;
(26)
todėl tam, kad valstybės narės galėtų patikrinti, ar laikomasi šio reglamento ir imtis reikiamų veiksmų, šiame reglamente reikėtų nustatyti reikalavimą, kad asmuo, kuris vežasi gyvūną augintinį, veždamas gyvūną į valstybę narę nekomerciniais tikslais bet kuriuo metu galėtų pateikti reikiamą identifikavimo dokumentą, ir numatyti į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš tam tikrų teritorijų ar trečiųjų šalių savininkų nekomerciniais tikslais vežamų gyvūnų augintinių tinkamus dokumentų ir tapatybės patikrinimus;
(27)
jame taip pat reikėtų nustatyti reikalavimą, kad valstybės narės paskirtuose įvažiavimo punktuose sistemingai atliktų nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš tam tikrų teritorijų ar trečiųjų šalių savininkų vežamų gyvūnų augintinių dokumentų ir tapatybės patikrinimus. Atliekant tuos patikrinimus reikėtų atsižvelgti į atitinkamus 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių principus (15). Turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės patikrinimus registruotų identifikavimo dokumente, kad prireikus kitiems vežimo kitose valstybėse narėse atvejams pagal šių patikrinimų datą būtų galima nustatyti identifikavimo dokumento galiojimo laikotarpį;
(28)
be to, šiuo reglamentu reikėtų numatyti apsaugos priemones, taikomas tais atvejais, kai dėl gyvūnų augintinių vežimo nekomerciniais tikslais kyla pavojus visuomenės arba gyvūnų sveikatai;
(29)
siekiant suteikti piliečiams aiškią ir prieinamą informaciją apie taisykles, taikomas nekomerciniais tikslais vežant I priede išvardytų rūšių gyvūnus augintinius į Sąjungą, turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės tokią informaciją, visų pirma atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas, paskelbtų.
(30)
siekiant užtikrinti tinkamą šio reglamento taikymą, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai pagal SESV 290 straipsnį priimti aktus dėl konkrečioms I priedo B dalyje išvardytų gyvūnų augintinių rūšims taikomų ženklinimo reikalavimų ir konkrečioms rūšims skirtų prevencinių sveikatos apsaugos priemonių apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų ar infekcijų, kurioms I priede išvardytos rūšys yra imlios, taip pat patvirtinti taisykles, kuriomis būtų ribojamas I priedo B dalyje išvardytų rūšių savininko nekomerciniais tikslais vežamų gyvūnų augintinių skaičius, ir iš dalies keisti II-IV priedus. Ypač svarbu, kad Komisija parengiamųjų darbų metu tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(31)
be to, tinkamai pagrįstais pavojaus visuomenės arba gyvūnų sveikatai atvejais Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai skubos tvarka priimti aktus dėl prevencinių sveikatos apsaugos priemonių, skirtų apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų bei infekcijų, kurioms yra imlūs I priede išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai;
(32)
Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento nuostatų, susijusių su valstybių narių ar jų dalių, kurių lygiavertis statusas pasiutligės požiūriu yra palankus ir kurioms leidžiama sudaryti abipusius susitarimus, kad būtų galima nukrypti nuo tam tikrų gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais taikomų sąlygų, sąrašu, valstybių narių, kurios skirstomos į kategorijas laikantis taisyklių dėl prevencinių sveikatos apsaugos priemonių, skirtų apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų bei infekcijų, sąrašu, teritorijų ir trečiųjų šalių sąrašais, sudaromais siekiant leisti nukrypti nuo tam tikrų sąlygų, taikomų vežimui nekomerciniais tikslais, identifikavimo dokumentų, lydinčių nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš teritorijų ar trečiųjų šalių vežamus I priede išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, pavyzdžiu, taisyklių dėl pasirašomos deklaracijos formos, išdėstymo ir kalbų, taip pat apsaugos priemonių, taikomų pasiutligės arba kitos nei pasiutligė ligos ar infekcijos protrūkio arba išplitimo atvejais, įgyvendinimo sąlygas. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (16);
(33)
Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, kuriais atnaujinamas valstybių narių ar jų dalių, kurių lygiavertis statusas pasiutligės požiūriu yra palankus ir kurioms leidžiama sudaryti abipusius susitarimus, kad būtų galima nukrypti nuo tam tikrų gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais taikomų sąlygų, sąrašas ir teritorijų ar trečiųjų šalių, siekiant nukrypti nuo tam tikrų vežimui nekomerciniais tikslais taikomų sąlygų, sąrašas ir dėl apsaugos priemonių, taikomų pasiutligės arba kitos nei pasiutligė ligos ar infekcijos protrūkio arba išplitimo atvejais, jei tinkamai pagrįstais atvejais dėl neišvengiamų skubos priežasčių to reikia žmonių arba gyvūnų sveikatai apsaugoti;
(34)
keliose valstybėse narėse pastebėta, kad kai kuriais atvejais nesilaikyta Reglamentu (EB) Nr. 998/2003 nustatytų taisyklių. Todėl valstybės narės turėtų nustatyti taisykles dėl sankcijų, taikomų pažeidus šį reglamentą;
(35)
2003 m. lapkričio 26 d. Komisijos sprendime 2003/803/EB, nustatančiame paso šunų, kačių ir šeškų Bendrijos vidaus judėjimui pavyzdį (17), nustatytas paso pavyzdys, naudotinas vežant šunų, kačių ir šeškų rūšių gyvūnus tarp valstybių narių, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 998/2003. Siekiant sumažinti savininkų administracinę ir finansinę naštą, pagal tą paso pavyzdį išduoti identifikavimo dokumentai turėtų galioti visą gyvūno augintinio gyvenimo trukmę, jei laikomasi tam tikrų sąlygų;
(36)
2011 m. gruodžio 15 d. Komisijos įgyvendinimo sprendime 2011/874/ES, kuriuo nustatomas trečiųjų šalių ir teritorijų, iš kurių į Sąjungą leidžiama importuoti šunis, kates bei šeškus ir nekomerciniais tikslais įvežti daugiau kaip penkis šunis, kates bei šeškus, sąrašas ir tokių gyvūnų importo ir nekomercinio įvežimo į Sąjungą sertifikatų pavyzdžiai (18), nustatyti veterinarijos sertifikatų, kuriais patvirtinama atitiktis Reglamento (EB) Nr. 998/2003 reikalavimams, taikomiems nekomerciniais tikslais vežant penkis arba mažiau nei penkis šunis, kates ar šeškus, pavyzdžiai. Siekiant užtikrinti sklandų perėjimą prie naujų šiame reglamente nustatytų taisyklių, tas sertifikato pavyzdys turėtų tebegalioti, jei laikomasi tam tikrų sąlygų;
(37)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus nekomerciniais tikslais vežant I priede išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, siekiant užkirsti kelią dėl tokio vežimo kylantiems pavojams visuomenės arba gyvūnų sveikatai arba juos sumažinti, valstybės narės negali deramai pasiekti ir to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
(38)
siekiant užtikrinti, kad tuo pačiu metu būtų paskelbtas šis reglamentas ir įgyvendinimo aktai dėl teritorijų ir trečiųjų šalių sąrašų, sudaromų siekiant leisti nukrypti nuo tam tikrų sąlygų, taikomų vežimui nekomerciniais tikslais, dėl identifikavimo dokumentų, kurie lydi nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš teritorijų ar trečiųjų šalių vežamus I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, pavyzdžio ir dėl taisyklių dėl pasirašomos deklaracijos formos, išdėstymo ir kalbų, šis reglamentas turėtų įsigalioti jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais, ir tokio vežimo atitikties patikrinimų taisyklės.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš teritorijos ar trečiosios šalies.
2. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio:
a)
Reglamentui (EB) Nr. 338/97;
b)
bet kurioms nacionalinėms priemonėms, kurias valstybės narės patvirtino, paskelbė ir su kuriomis leido susipažinti visuomenei, siekdamos apriboti tam tikrų rūšių arba veislių gyvūnų augintinių vežimą, remdamosi kitais nei gyvūnų sveikatos motyvais.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) vežimas nekomerciniais tikslais- bet kuris vežimas, kurio tikslas nėra parduoti gyvūną augintinį arba perduoti nuosavybės į jį teises;
b) gyvūnas augintinis- vienos iš I priede išvardytų rūšių gyvūnas, kurį vežasi savininkas arba įgaliotas asmuo ir už kurį savininkas arba įgaliotas asmuo atsako nekomercinio vežimo metu;
c) savininkas- fizinis asmuo, kuris identifikavimo dokumente nurodytas kaip savininkas;
d) įgaliotas asmuo- fizinis asmuo, kuris turi savininko rašytinį įgaliojimą nekomerciniais tikslais vežti gyvūną augintinį savininko vardu;
e) atsakiklis- pastovusis pasyvus atpažinimo radijo dažniu prietaisas;
f) identifikavimo dokumentas- dokumentas, parengtas pagal pavyzdį, patvirtintą įgyvendinimo aktuose, priimtuose pagal šį reglamentą, pagal kurį galima aiškiai identifikuoti gyvūną augintinį ir patikrinti, ar jo sveikatos būklė atitinka šį reglamentą;
g) įgaliotas veterinarijos gydytojas- veterinarijos gydytojas, kurį kompetentinga valdžios institucija įgaliojo atlikti konkrečias užduotis remiantis šiuo reglamentu arba kitais aktais, priimtais pagal šį reglamentą;
h) oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas- kompetentingos valdžios institucijos paskirtas bet kuris veterinarijos gydytojas;
i) dokumentų patikrinimas- identifikavimo dokumento, lydinčio gyvūną augintinį, patikrinimas;
j) tapatybės patikrinimas- identifikavimo dokumento ir gyvūno augintinio atitikties patikrinimas, o atitinkamais atvejais ir ženklinimo buvimo ir atitikties patikrinimas;
k) keliautojų įvažiavimo punktas- bet kuri valstybių narių paskirta zona, siekiant atlikti 34 straipsnio 1 dalyje nurodytus patikrinimus.
4 straipsnis
Bendrosios prievolės
Gyvūnų augintinių vežimas nekomerciniais tikslais, kuris atitinka šiame reglamente nustatytus gyvūnų sveikatos reikalavimus, nėra draudžiamas, ribojamas ar kitaip trikdomas, remiantis kitomis su gyvūnų sveikata susijusiomis priežastimis, nei numatytosios šiame reglamente.
5 straipsnis
Didžiausias gyvūnų augintinių skaičius
1. I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių, kuriuos savininkas arba įgaliotas asmuo nekomerciniais tikslais gali vežtis vienos kelionės metu, skaičius negali būti didesnis kaip penki gyvūnai.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių skaičius gali viršyti penkis gyvūnus, jeigu įvykdytos toliau nurodytos sąlygos:
a)
gyvūnai augintiniai nekomerciniais tikslais vežami dalyvauti konkursuose, parodose ar sporto renginiuose arba tokių renginių treniruotėse;
b)
savininkas arba įgaliotas asmuo pateikia rašytinį įrodymą, kad gyvūnai augintiniai yra registruoti kaip a punkte nurodyto renginio dalyviai arba registruoti organizacijoje, kuri rengia tokius renginius;
c)
gyvūnai augintiniai yra vyresni nei šešių mėnesių.
3. Valstybės narės gali vykdyti standartines patikras vietoje, kad įsitikintų, jog pagal 2 dalies b punktą pateikta informacija yra teisinga.
4. Jei maksimalus gyvūnų augintinių skaičius yra didesnis nei nurodyta 1 dalyje ir nėra įvykdytos 2 dalyje nurodytos sąlygos, tie gyvūnai augintiniai turi atitikti Direktyvoje 92/65/EEB nustatytus atitinkamų rūšių gyvūnų sveikatos reikalavimus, ir valstybės narės užtikrina, kad būtų atliekami tų gyvūnų veterinariniai patikrinimai, numatyti Direktyvoje 90/425/EEB arba Direktyvoje 91/496/EEB, jei tinkama.
5. Siekiant užkirsti kelią I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimui komerciniais tikslais, kuris sukčiaujant pateikiamas kaip vežimas nekomerciniais tikslais, Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 39 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos taisyklės, reglamentuojančios didžiausią tų rūšių gyvūnų augintinių, kuriuos vienu metu nekomerciniais tikslais gali vežtis savininkas arba įgaliotas asmuo, skaičių.
6. Ne vėliau kaip 2018 m. birželio 29 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio straipsnio taikymo ataskaitą. Remdamasi savo ataskaita, Komisija prireikus siūlo iš dalies pakeisti šį reglamentą.
II SKYRIUS
GYVŪNŲ AUGINTINIŲ VEŽIMO NEKOMERCINIAIS TIKSLAIS Į VALSTYBĘ NARĘ IŠ KITOS VALSTYBĖS NARĖS SĄLYGOS
1 SKIRSNIS
I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai
6 straipsnis
Sąlygos, taikomos nekomerciniais tikslais vežant I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius
I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai vežami į valstybę narę iš kitos valstybės narės tik tuo atveju, kai jie atitinka šias sąlygas:
a)
jie yra paženklinti pagal 17 straipsnio 1 dalį;
b)
jie yra paskiepyti nuo pasiutligės vakcina, atitinkančia III priede nurodytus galiojimo reikalavimus;
c)
jie atitinka bet kurias pagal 19 straipsnio 1 dalį patvirtintas prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
d)
jie vežami pateikiant identifikavimo dokumentą, tinkamai užpildytą ir išduotą pagal 22 straipsnį.
7 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo sąlygos skiepyti nuo pasiutligės I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių jauniklius
1. Atsižvelgiant į 2 dalį, valstybės narės gali, nukrypstant nuo 6 straipsnio b dalies, leisti nekomerciniais tikslais į savo teritoriją įvežti iš kitos valstybės narės I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kurie yra:
a)
jaunesni nei 12 savaičių ir nepaskiepyti nuo pasiutligės arba
b)
12-16 savaičių amžiaus ir yra paskiepyti nuo pasiutligės, tačiau neatitinka III priedo 2 punkto e papunktyje nurodytų galiojimo reikalavimų.
2. 1 dalyje nurodytas leidimas gali būti suteikiamas tik tuo atveju, jeigu:
a)
arba savininkas, arba įgaliotas asmuo pateikia pasirašytą deklaraciją, kad gyvūnai augintiniai nuo gimimo iki vežimo nekomerciniais tikslais neturėjo jokio sąlyčio su laukiniais pasiutligei imlių rūšių gyvūnais, arba
b)
su gyvūnais augintiniais vežama motina, nuo kurios jie tebėra priklausomi, ir iš motiną lydinčio identifikavimo dokumento galima nustatyti, kad prieš jauniklių gimimą motina buvo skiepyta nuo pasiutligės vakcina, atitinkančia III priede nurodytus galiojimo reikalavimus.
3. Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti taisykles, reglamentuojančias šio straipsnio 2 dalies a papunktyje nurodytų deklaracijų formą, išdėstymą ir kalbas. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
8 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių skiepijimo nuo pasiutligės sąlygos
1. Nukrypstant nuo 6 straipsnio b punkto, I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kurie nepaskiepyti nuo pasiutligės, gali būti leidžiama nekomerciniais tikslais tiesiogiai vežti iš vienos valstybės narės arba jos dalies į kitą valstybę narę ar jos dalį 2 dalyje nustatyta tvarka, atitinkamoms valstybėms narėms pateikus bendrą prašymą.
2. Komisija įgyvendinimo aktu patvirtina valstybių narių, kurioms leidžiama sudaryti abipusius susitarimus, kad būtų galima nukrypti nuo 6 straipsnio b punkto pagal šio straipsnio 1 dalį, sąrašą. Tame sąraše išvardijamos tų valstybių narių, kurioms galima taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, dalys.
3. Siekdamos būti įtrauktos į 2 dalyje nurodytą sąrašą, tokiu abipusiu susitarimu suinteresuotos valstybės narės pateikia Komisijai bendrą prašymą, įskaitant informaciją apie susitarimo projektą, kuriame jos, atsižvelgdamos į Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos (OIE) „Sausumos gyvūnų sveikatos kodekse“ nustatytas procedūras siekiant pasiskelbti šalimi ar teritorija, kurioje nėra pasiutligės atvejų, gali įrodyti, kad atitinka bent šias sąlygas:
a)
prašymą pateikusiose valstybėse narėse veikia nuolatinės pasiutligės stebėjimo bei pranešimų teikimo sistemos;
b)
prašymą pateikusiose valstybėse narėse arba jų teritorijų dalyse, dėl kurių pateiktas prašymas, bent dvejus metus iki bendro prašymo pateikimo nebuvo pasiutligės atvejų ir nėra žinių, kad atitinkamų valstybių narių teritorijoje ar jos dalyse pasiutligė būtų išplitusi tarp laukinių gyvūnų, remiantis a punkte nurodytomis sistemomis;
c)
prašymą pateikusios valstybės narės taiko efektyvias ir veiksmingas kontrolės priemones, kad užkirstų kelią pasiutligės atsiradimui ir išplitimui savo teritorijoje;
d)
prašymas dėl nuo 6 straipsnio b punkto nukrypti leidžiančios nuostatos turi būti pagrįstas ir proporcingas, atsižvelgiant į pavojų visuomenės arba gyvūnų sveikatai, susijusį su nepaskiepytų I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių tiesioginiu vežimu nekomerciniais tikslais iš vienos prašymą pateikusios valstybės narės į kitą prašymą pateikusią valstybę narę arba jos teritorijos dalį.
Bendrame prašyme pateikiama tinkama, patikima ir moksliškai patvirtinta informacija.
4. Komisija įgyvendinimo aktu iš 2 dalyje nurodyto sąrašo išbraukia visą valstybės narės teritoriją arba jos dalį laikydamasi 4 dalyje nurodytos procedūros, jei dėl 3 dalyje nustatytų konkrečių aspektų pokyčių nebegalima pagrįsti nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo.
5. 2 ir 4 dalyse nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
6. Jei yra tinkamai pagrįstų priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti ir kurios susijusios su pavojumi visuomenės arba gyvūnų sveikatai, Komisija priima nedelsiant taikomus įgyvendinimo aktus, kuriais atnaujinamas šio straipsnio 2 dalyje nurodytas valstybių narių arba jų dalių sąrašas, laikydamasi 41 straipsnio 3 dalyje nurodytos procedūros.
2 SKIRSNIS
I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai
9 straipsnis
Sąlygos, taikomos nekomerciniais tikslais vežant I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius
1. Tol, kol Komisija priims deleguotąjį aktą pagal 19 straipsnio 1 dalį dėl vienos iš I priedo B dalyje išvardytų gyvūnų augintinių rūšies, nekomerciniais tikslais vežant tos rūšies gyvūnus augintinius į valstybę narę iš kitos valstybės narės turi būti laikomasi šio straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.
2. 1 dalyje nurodytų rūšių gyvūnai augintiniai gali būti vežami į valstybę narę iš kitos valstybės narės tik tuo atveju, kai jie atitinka šias sąlygas:
a)
jie yra paženklinti arba apibūdinti laikantis pagal 17 straipsnio 2 dalį patvirtintų reikalavimų;
b)
jie atitinka bet kurias pagal 19 straipsnio 1 dalį patvirtintas prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
c)
juos vežant lydi identifikavimo dokumentas, tinkamai užpildytas ir išduotas pagal 29 straipsnį.
3. Tol, kol bus priimti 1 dalyje nurodyti atitinkami deleguotieji aktai, valstybės narės gali taikyti nacionalines taisykles I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais į savo teritoriją iš kitos valstybės narės, jei tokios taisyklės:
a)
taikomos proporcingai pavojui visuomenės arba gyvūnų sveikatai, susijusiam su tų rūšių gyvūnų augintinių vežimu nekomerciniais tikslais, ir
b)
nėra griežtesnės nei taikomosios prekybai tų rūšių gyvūnais pagal Direktyvą 92/65/EEB arba Direktyvą 2006/88/EB.
III SKYRIUS
SĄLYGOS, TAIKOMOS NEKOMERCINIAIS TIKSLAIS VEŽANT GYVŪNUS AUGINTINIUS Į VALSTYBĘ NARĘ IŠ TERITORIJŲ ARBA TREČIŲJŲ ŠALIŲ
1 SKIRSNIS
I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai
10 straipsnis
Sąlygos, taikomos nekomerciniais tikslais vežant I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius
1. I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai vežami į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių tik tuo atveju, kai jie atitinka šias sąlygas:
a)
jie paženklinti pagal 17 straipsnio 1 dalį;
b)
jie paskiepyti nuo pasiutligės vakcina, atitinkančia III priede nurodytus galiojimo reikalavimus;
c)
jie ištirti dėl pasiutligės, atliekant pasiutligės antikūnų titravimo tyrimą, atitinkantį IV priede nurodytus galiojimo reikalavimus;
d)
jie atitinka bet kurias pagal 19 straipsnio 1 dalį patvirtintas prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
e)
juos vežant lydi identifikavimo dokumentas, tinkamai užpildytas ir išduotas pagal 26 straipsnį.
2. I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius į valstybę narę iš kitų nei išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį parengtame sąraše teritorijų arba trečiųjų šalių galima vežti tik per keliautojų įvažiavimo punktus, išvardytus sąraše pagal 34 straipsnio 3 dalies reikalavimus.
3. Nukrypstant nuo 2 dalies, valstybės narės gali leisti per kitą, ne keliautojams skirtą įvažiavimo punktą vežti registruotus kariniais ar paieškų ir gelbėjimo tikslais naudojamus šunis, jeigu:
a)
savininkas arba įgaliotas asmuo iš anksto pateikė paraišką leidimui gauti, o valstybė narė išdavė tokį leidimą, ir
b)
šunys yra patikrinti dėl atitikties pagal 34 straipsnio 2 dalį kompetentingos valdžios institucijos tuo tikslu paskirtoje vietoje ir atsižvelgiant į šios dalies a punkte nurodytame leidime išdėstytas sąlygas.
11 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių jauniklių skiepijimo nuo pasiutligės sąlygos
1. Atsižvelgiant į 2 dalį, nukrypstant nuo 10 straipsnio 1 dalies b punkto, valstybės narės gali leisti nekomerciniais tikslais į savo teritoriją iš teritorijų arba trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 ar 2 dalis parengtame sąraše, įvežti I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kurie yra:
a)
jaunesni nei 12 savaičių ir nepaskiepyti nuo pasiutligės arba
b)
12-16 savaičių amžiaus ir yra paskiepyti nuo pasiutligės, tačiau dar neatitinka III priedo 2 punkto e papunkčio galiojimo reikalavimų.
2. 1 dalyje nurodytas leidimas gali būti suteikiamas tik tuo atveju, jeigu:
a)
savininkas arba įgaliotas asmuo pateikia pasirašytą deklaraciją, kad gyvūnai augintiniai nuo gimimo iki vežimo nekomerciniais tikslais neturėjo jokio sąlyčio su laukiniais pasiutligei imlių rūšių gyvūnais, arba
b)
su gyvūnais augintiniais vežama motina, nuo kurios jie tebėra priklausomi, ir iš motiną lydinčio identifikavimo dokumento galima nustatyti, kad prieš jauniklių gimimą motina buvo skiepyta nuo pasiutligės vakcina, atitinkančia III priede nurodytus galiojimo reikalavimus.
3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytus gyvūnus augintinius toliau vežti į kitą valstybę narę nekomerciniais tikslais draudžiama, nebent jie būtų vežami laikantis 6 straipsnyje nustatytų sąlygų arba juos vežti buvo leista pagal 7 straipsnį ir paskirties valstybė narė taip pat leido vežti į savo teritoriją iš teritorijų ar trečiųjų šalių pagal šio straipsnio 1 dalį.
4. Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti taisykles, reglamentuojančias šio straipsnio 2 dalies a punkte nurodytų deklaracijų formą, išdėstymą ir kalbas. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
12 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių antikūnų titravimo tyrimo sąlygos
1. Nukrypstant nuo 10 straipsnio 1 dalies c punkto, antikūnų titravimo tyrimo reikalavimas netaikomas I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnams augintiniams, kurie vežami į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 ar 2 dalis parengtame sąraše:
a)
arba tiesiogiai;
b)
po to, kai jie buvo laikyti vienoje arba keliose iš tų teritorijų ar trečiųjų šalių, arba
c)
vežus juos tranzitu per kitas nei pagal 13 straipsnio 1ar 2 dalis parengtame sąraše išvardytas teritorijas arba trečiąsias šalis, jeigu savininkas arba įgaliotas asmuo pateikia pasirašytą deklaraciją, kad vežami tranzitu gyvūnai augintiniai neturėjo jokio sąlyčio su pasiutligei imlių rūšių gyvūnais ir yra saugiai uždaryti transporto priemonėje arba tarptautinio oro uosto teritorijoje.
2. Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti taisykles, reglamentuojančias šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytų deklaracijų formą, išdėstymą ir kalbas. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
13 straipsnis
Teritorijų ir trečiųjų šalių sąrašo sudarymas
1. Komisija įgyvendinimo aktu patvirtina teritorijų ir trečiųjų šalių, kurios pateikė prašymą dėl įrašymo į sąrašą, kuriame jos įrodė, kad I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnams augintiniams jos taiko taisykles, kurių turinys ir poveikis yra toks pats kaip II skyriaus 1 skirsnyje, šiame skirsnyje bei VI skyriaus 2 skirsnyje nustatytų taisyklių, ir atitinkamais atvejais taiko taisykles, patvirtintas vadovaujantis tomis taisyklėmis, sąrašą.
2. Komisija įgyvendinimo aktu patvirtina sąrašą teritorijų ir trečiųjų šalių, kurios pateikė prašymą dėl įrašymo į sąrašą, kuriame jos įrodė, kad I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių atžvilgiu atitinka bent šiuos kriterijus:
a)
pranešimas kompetentingoms valdžios institucijoms apie pasiutligės atvejus yra būtinas;
b)
bent dvejus metus prieš pateikiant prašymą veikia veiksminga pasiutligės stebėjimo sistema, kuriai taikomas būtiniausias reikalavimas, kad būtų vykdoma ankstyvo nustatymo programa siekiant užtikrinti gyvūnų, kurie įtariami sergą pasiutlige, nustatymą ir pranešimą apie juos;
c)
jų veterinarijos ir kontrolės tarnybų struktūra ir organizacija, tokių tarnybų įgaliojimai, joms taikoma priežiūra ir jų turimos priemonės, įskaitant personalą ir laboratorijų pajėgumus, yra pakankamos, kad:
i)
būtų veiksmingai taikomi nacionalinės teisės aktai dėl gyvūnų augintinių vežimo nekomerciniais tikslais ir veiksmingai užtikrinamas jų laikymasis ir
ii)
būtų užtikrintas 25 straipsnyje numatytos formos identifikavimo dokumentų, išduotų pagal 26 straipsnį, tinkamumas;
d)
pasiutligės prevencijos ir kontrolės taisyklės yra taikomos ir veiksmingai įgyvendinamos mažinant gyvūnų augintinių riziką užsikrėsti, įskaitant gyvūnų augintinių importo iš kitų šalių ar teritorijų taisykles ir atitinkamais atvejais:
i)
benamių šunų ir kačių populiacijos kontrolės taisykles;
ii)
naminių gyvūnų skiepijimo nuo pasiutligės taisykles, visų pirma jei pasiutlige yra užsikrėtę šikšnosparniai vampyrai, ir
iii)
pasiutligės atvejų kontrolės ir likvidavimo laukinėje gamtoje taisykles;
e)
taikomos vakcinų nuo pasiutligės licencijų išdavimo ir prekybos jais taisyklės.
3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyti įgyvendinimo aktai priimami pagal 41 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
Dėl deramai pagrįstų neišvengiamos skubos priežasčių, susijusių su pavojumi visuomenės arba gyvūnų sveikatai, Komisija pagal 41 straipsnio 3 dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikomus įgyvendinimo aktus, kuriais atnaujinamas šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytas teritorijų arba trečiųjų šalių sąrašas.
2 SKIRSNIS
I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai
14 straipsnis
Sąlygos, taikomos nekomerciniais tikslais vežant I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius
1. Tol, kol Komisija priims deleguotąjį aktą pagal 19 straipsnio 1 dalį dėl vienos iš I priedo B dalyje išvardytų gyvūnų augintinių rūšies, nekomerciniais tikslais vežant tos rūšies gyvūnus augintinius į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių laikomasi šio straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.
2. 1 dalyje nurodyti gyvūnai augintiniai gali būti vežami į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių tik jeigu jie atitinka šias sąlygas:
a)
jie yra paženklinti arba aprašyti laikantis pagal 17 straipsnio 2 dalį patvirtintų reikalavimų;
b)
jie atitinka bet kurias pagal 19 straipsnio 1 dalį patvirtintas prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
c)
vežant juos lydi identifikavimo dokumentas, tinkamai užpildytas ir išduotas pagal 31 straipsnį;
d)
jie yra įvežami per keliautojų įvažiavimo punktą, kai atvežami iš kitų teritorijų arba trečiųjų šalių nei išvardytosios pagal 15 straipsnį.
3. Kol bus priimti 1 dalyje nurodyti atitinkami deleguotieji aktai, valstybės narės gali taikyti nacionalines taisykles I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių, jei tokios taisyklės:
a)
taikomos proporcingai pavojui visuomenės arba gyvūnų sveikatai, susijusiam su tų rūšių gyvūnų augintinių vežimu nekomerciniais tikslais; ir
b)
nėra griežtesnės nei taikomosios importuojamiems tų rūšių gyvūnams pagal Direktyvą 92/65/EEB arba Direktyvą 2006/88/EB.
15 straipsnis
Teritorijų ir trečiųjų šalių sąrašo sudarymas
Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti teritorijų ir trečiųjų šalių, kurios įrodė, kad I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnams augintiniams taiko taisykles, kurių turinys ir poveikis yra toks pats kaip II skyriaus 2 skirsnyje, šiame skirsnyje bei VI skyriaus 2 skirsnyje nustatytų taisyklių, ir atitinkamais atvejais taiko taisykles, patvirtintas vadovaujantis tomis taisyklėmis, sąrašą.
3 SKIRSNIS
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo sąlygų, taikomų gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais
16 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo sąlygų, taikomų gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais tarp tam tikrų šalių ir teritorijų
Nukrypstant nuo 10 ir 14 straipsnių, gyvūnai augintiniai gali būti toliau vežami nekomerciniais tikslais tarp toliau išvardytų šalių ir teritorijų, laikantis pagal tų šalių ir teritorijų nacionalines taisykles nustatytų sąlygų:
a)
San Marinas ir Italija;
b)
Vatikanas ir Italija;
c)
Monakas ir Prancūzija;
d)
Andora ir Prancūzija;
e)
Andora ir Ispanija;
f)
Norvegija ir Švedija;
g)
Farerų Salos ir Danija;
h)
Grenlandija ir Danija.
IV SKYRIUS
ŽENKLINIMAS IR PREVENCINĖS SVEIKATOS APSAUGOS PRIEMONĖS
1 SKIRSNIS
Ženklinimas
17 straipsnis
Gyvūnų augintinių ženklinimas
1. I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai ženklinami implantuojant atsakiklį arba aiškiai įskaitoma tatuiruote, padaryta iki 2011 m. liepos 3 d.
Tais atvejais, kai pirmoje pastraipoje nurodytas atsakiklis neatitinka II priede nustatytų techninių reikalavimų, savininkas arba įgaliotas asmuo bet kurio ženklinimo patikrinimo metu, kaip nustatyta 22 straipsnio 1 ir 2 dalyse bei 26 straipsnyje, ir tapatybės patikrinimų metu, kaip nustatyta 33 straipsnyje ir 34 straipsnio 1 dalyje, pateikia to atsakiklio skaitymui būtinas priemones.
2. I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnai augintiniai ženklinami arba apibūdinami atsižvelgiant į kiekvienos rūšies ypatumus taip, kad būtų užtikrintas gyvūno augintinio ir atitinkamo identifikavimo dokumento ryšys.
Atsižvelgiant į I priedo B dalyje išvardytų rūšių įvairovę, Komisijai pagal 39 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl toms gyvūnų augintinių rūšims taikomų ženklinimo arba apibūdinimo reikalavimų, paisant bet kurių galiojančių atitinkamų nacionalinių reikalavimų.
18 straipsnis
Kvalifikacija, reikalinga implantuojant gyvūnų augintinių atsakiklius
Jeigu valstybė narė ketina leisti implantuoti atsakiklius kitam asmeniui nei veterinarijos gydytojas, ji nustato būtiniausius kvalifikacijos reikalavimus, kuriuos tokie asmenys turi atitikti.
2 SKIRSNIS
Prevencinės sveikatos apsaugos priemonės, skirtos apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų
19 straipsnis
Prevencinės sveikatos apsaugos priemonės ir jų taikymo sąlygos
1. Jeigu prevencinės sveikatos apsaugos priemonės reikalingos visuomenės ar gyvūnų augintinių sveikatai apsaugoti ir kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų, kurios gali išplisti dėl tokių gyvūnų augintinių vežimo, kontrolei, Komisijai pagal 39 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl konkrečioms rūšims skirtų prevencinių sveikatos apsaugos priemonių apsisaugoti nuo tokių ligų arba infekcijų.
Jeigu, kilus pavojui visuomenės ar gyvūnų sveikatai, to reikia dėl privalomų skubos priežasčių, pagal šią dalį priimtiems deleguotiesiems aktams taikoma 40 straipsnyje numatyta procedūra.
2. Pagal 1 dalį priimtu deleguotuoju aktu leidžiamos konkrečioms rūšims skirtos prevencinės sveikatos apsaugos priemonės grindžiamos tinkama, patikima ir patvirtinta moksline informacija ir taikomos proporcingai pavojui visuomenės arba gyvūnų sveikatai, susijusiam su gyvūnų augintinių, kurie yra imlūs kitoms nei pasiutligė ligoms arba infekcijoms, vežimu nekomerciniais tikslais.
3. 1 dalyje nurodytuose deleguotuosiuose aktuose taip pat gali būti numatytos:
a)
taisyklės, pagal kurias valstybės narės arba jų dalys skirstomos į kategorijas atsižvelgiant į gyvūnų sveikatos padėtį jose ir į jų stebėjimo bei pranešimų teikimo sistemas tam tikrų kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų atžvilgiu;
b)
sąlygos, kurias valstybės narės turi įvykdyti, kad galėtų toliau taikyti 2 dalyje nurodytas prevencines sveikatos apsaugos priemones;
c)
2 dalyje nurodytų prevencinių sveikatos apsaugos priemonių taikymo ir dokumentavimo prieš vežant nekomerciniais tikslais gyvūnus augintinius sąlygos;
d)
leidimo taikyti nuo 2 dalyje nurodytų prevencinių sveikatos apsaugos priemonių leidžiančią nukrypti nuostatą suteikimo tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis sąlygos.
20 straipsnis
Valstybių narių arba jų teritorijų dalių, nurodytų 19 straipsnio 3 dalies a punkte, sąrašas
Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti valstybių narių arba jų teritorijų dalių, kurios atitinka 19 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytas valstybių narių arba jų dalių skirstymo į kategorijas taisykles, sąrašus. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
V SKYRIUS
IDENTIFIKAVIMO DOKUMENTAI
1 SKIRSNIS
Nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš kitos valstybės narės vežamų I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių identifikavimo dokumentai
21 straipsnis
6 straipsnio d punkte nurodyto identifikavimo dokumento forma ir turinys
1. 6 straipsnio d punkte nurodytas identifikavimo dokumentas yra paso formos, kuri atitinką pagal šio straipsnio 2 dalį patvirtintiną pavyzdį ir jame turi būti šiai informacijai įrašyti skirti laukeliai:
a)
atsakiklio arba tatuiruotės vieta ir atsakiklio arba tatuiruotės implantavimo ar darymo data arba jų skaitymo data, taip pat abėcėlinis-skaitmeninis atsakiklio teikiamas ar tatuiruotėje pavaizduotas kodas;
b)
gyvūno augintinio vardas rūšis, veislė, lytis, spalva, savininko nurodyta gimimo data ir visi kiti įsidėmėtini ar skiriamieji požymiai ar ypatybės;
c)
savininko vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys;
d)
identifikavimo dokumentą išduodančio arba jį užpildančio įgalioto veterinarijos gydytojo vardas, pavardė, kontaktiniai duomenys ir parašas;
e)
savininko parašas;
f)
išsami informacija apie skiepijimą nuo pasiutligės;
g)
kraujo mėginių pasiutligės antikūnų titravimo tyrimui atlikti paėmimo data;
h)
atitikties bet kurioms prevencinėms sveikatos apsaugos priemonėms apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų, patvirtinimas;
i)
kita svarbi informacija apie gyvūno augintinio sveikatos būklę.
2. Komisija įgyvendinimo aktu patvirtina pavyzdį, nurodytą šio straipsnio 1 dalyje, taip pat reikalavimus dėl toje dalyje nurodyto paso kalbų, duomenų išdėstymo ir apsaugos priemonių, taip pat taisykles, būtinas pereinant prie tokio pavyzdžio paso. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
3. 1 dalyje nurodytame pase įrašomas numeris, sudarytas iš jį išdavusios valstybės narės ISO kodo ir po jo einančio unikalaus abėcėlinio-skaitmeninio kodo.
22 straipsnis
6 straipsnio d punkte nurodyto identifikavimo dokumento išdavimas ir pildymas
1. 6 straipsnio d punkte nurodytą identifikavimo dokumentą išduoda įgaliotas veterinarijos gydytojas, kai:
a)
jis įsitikina, kad gyvūnas augintinis paženklintas pagal 17 straipsnio 1 dalį;
b)
jis tinkamai užpildo reikiamus identifikavimo dokumento laukelius, pateikdamas 21 straipsnio 1 dalies a-d punktuose nurodytą informaciją, ir
c)
savininkas pasirašo identifikavimo dokumentą.
2. Kai įgaliotas veterinarijos gydytojas įsitikina, kad gyvūnas augintinis yra paženklintas pagal 17 straipsnio 1 dalį, jis užpildo reikiamus identifikavimo dokumento laukelius, įrašydamas 21 straipsnio 1 dalies d, f, g ir h punktuose nurodytą informaciją, ir taip patvirtina atitiktį 6 straipsnio b ir c punktuose ir, kai taikytina, 27 straipsnio b punkto ii papunktyje nurodytoms sąlygoms.
Nepaisant pirmos pastraipos, 21 straipsnio 1 dalies h punkte nurodytai informacijai skirtą laukelį gali užpildyti veterinarijos gydytojas, kuris nėra įgaliotas veterinarijos gydytojas, jei tai leidžiama deleguotuoju aktu, priimtu pagal 19 straipsnio 1 dalį.
3. Identifikavimo dokumentą išduodantis įgaliotas veterinarijos gydytojas įrašus su 21 straipsnio 1 dalies a-c punktuose ir 21 straipsnio 3 dalyje nurodyta informacija saugo kompetentingos valdžios institucijos nustatytiną minimalų laikotarpį, kuris negali būti trumpesnis kaip treji metai.
4. Jei reikia, atitiktis šio straipsnio 2 dalyje nurodytoms sąlygoms gali būti patvirtinama daugiau nei vienu identifikavimo dokumentu, kurių forma yra 21 straipsnio 1 dalyje nurodyta forma.
23 straipsnis
Identifikavimo dokumentų blankų platinimas
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad identifikavimo dokumentų blankai būtų platinami tik įgaliotiems veterinarijos gydytojams ir kad su 21 straipsnio 3 dalyje nurodytu numeriu būtų susiejamas ir įregistruojamas tų veterinarijos gydytojų vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys.
2. Įrašai su 1 dalyje nurodyta informacija saugomi kompetentingos valdžios institucijos nustatytiną minimalų laikotarpį, kuris nėra trumpesnis kaip treji metai.
24 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo 21 straipsnio 1 dalyje nurodytos identifikavimo dokumento formos
1. Nukrypstant nuo 21 straipsnio 1 dalies, valstybės narės leidžia nekomerciniais tikslais iš vienos valstybės narės į kitą valstybę narę vežti I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kuriuos lydi identifikavimo dokumentas, išduotas kaip reikalaujama 26 straipsnyje.
2. Jei reikia, užbaigus 34 straipsnio 1 dalyje numatytus patikrinimus, 1 dalyje nurodytame identifikavimo dokumente patvirtinama atitiktis 6 straipsnio c punkte nurodytiems reikalavimams.
2 SKIRSNIS
Nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių vežamų I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių identifikavimo dokumentai
25 straipsnis
10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodyto identifikavimo dokumento forma ir turinys
1. 10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodyto identifikavimo dokumento forma yra gyvūno sveikatos sertifikatas, atitinkantis pagal šio straipsnio 2 dalį patvirtintą pavyzdį ir jame turi būti šiai informacijai įrašyti skirti laukeliai:
a)
atsakiklio arba tatuiruotės vieta ir atsakiklio arba tatuiruotės implantavimo ar darymo data arba jų skaitymo data, taip pat abėcėlinis-skaitmeninis atsakiklio teikiamas ar tatuiruotėje pavaizduotas kodas;
b)
gyvūno augintinio rūšis, veislė, savininko nurodyta gimimo data, lytis ir spalva;
c)
unikalus sertifikato referencinis numeris;
d)
savininko arba įgalioto asmens vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys;
e)
identifikavimo dokumentą išduodančio pareigūno arba įgalioto veterinarijos gydytojo vardas, pavardė, kontaktiniai duomenys ir parašas;
f)
išsami informacija apie skiepijimą nuo pasiutligės;
g)
kraujo mėginių pasiutligės antikūnų titravimo tyrimui atlikti paėmimo data;
h)
atitikties bet kurios prevencinėms sveikatos apsaugos priemonėms apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų, patvirtinimas;
i)
patvirtinančios kompetentingos valdžios institucijos atstovo vardas, pavardė ir parašas;
j)
34 straipsnyje numatytus patikrinimus atliekančios kompetentingos valdžios institucijos atstovo pavadinimas, jos atstovo parašas ir kontaktiniai duomenys, taip pat šių patikrinimų atlikimo data;
k)
kita svarbi informacija apie gyvūno augintinio sveikatos būklę.
2. Komisija įgyvendinimo aktu patvirtina pavyzdį, nurodytą šio straipsnio 1 dalyje, taip pat reikalavimus dėl toje dalyje nurodyto gyvūno sveikatos sertifikato kalbų, duomenų išdėstymo ir galiojimo. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
3. 10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytas identifikavimo dokumentas turi apimti ir savininko arba įgalioto asmens pasirašytą rašytinę deklaraciją, kuria patvirtinama, kad gyvūno augintinio vežimas į Sąjungą yra vežimas nekomerciniais tikslais.
26 straipsnis
10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodyto identifikavimo dokumento išdavimas ir pildymas
10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytą identifikavimo dokumentą išduoda išsiuntimo teritorijos ar trečiosios šalies oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, remdamasis patvirtinamaisiais dokumentais, arba įgaliotas veterinarijos gydytojas. Dokumentą vėliau patvirtina išsiuntimo teritorijos ar trečiosios šalies kompetentinga valdžios institucija po to, kai išduodantis veterinarijos gydytojas:
a)
įsitikina, kad gyvūnas augintinis paženklintas pagal 17 straipsnio 1 dalį, ir
b)
tinkamai užpildo reikiamus identifikavimo dokumento laukelius, įrašydamas 25 straipsnio 1 dalies a-h punktuose nurodytą informaciją, taip patvirtindamas atitiktį 10 straipsnio 1 dalies a punkte ir, kai taikytina, 10 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktuose nurodytoms sąlygoms.
27 straipsnis
Nuostata, leidžianti nukrypti nuo 25 straipsnio 1 dalyje nurodytos identifikavimo dokumento formos
Nukrypstant nuo 25 straipsnio 1 dalies, valstybės narės leidžia nekomerciniais tikslais vežti į jų teritoriją I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, su kuriais pateikiamas identifikavimo dokumentas, išduotas kaip reikalaujama 22 straipsnyje, tais atvejais, kai:
a)
identifikavimo dokumentas yra išduotas vienoje iš teritorijų ar trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį, arba
b)
tokie gyvūnai augintiniai įvežami į valstybę narę po to, kai į teritoriją ar trečiąją šalį arba tranzitu per jas jie buvo vežami iš valstybės narės, ir identifikavimo dokumentas buvo užpildytas ir išduotas įgalioto veterinarijos gydytojo ir juo patvirtinama, kad prieš išvežant gyvūnus augintinius iš Sąjungos:
i)
gyvūnai augintiniai buvo paskiepyti nuo pasiutligės vakcina, kaip numatyta 10 straipsnio 1 dalies b punkte, ir
ii)
gyvūnams augintiniams buvo atliktas pasiutligės antikūnų titravimo tyrimas, numatytas 10 straipsnio 1 dalies c punkte, išskyrus tuos atvejus, kai taikoma 12 straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata.
3 SKIRSNIS
Nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš kitos valstybės narės vežamų I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių identifikavimo dokumentai
28 straipsnis
9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento forma ir turinys
1. Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento pavyzdį; jame turi būti šiai informacijai įrašyti skirti laukeliai:
a)
ženklo ypatybės arba gyvūno augintinio apibūdinimas, kaip numatyta 17 straipsnio 2 dalyje;
b)
gyvūno augintinio rūšis ir atitinkamais atvejais veislė, gimimo data, kaip patvirtinta savininko, lytis ir spalva;
c)
savininko vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys;
d)
identifikavimo dokumentą išduodančio arba jį užpildančio įgalioto veterinarijos gydytojo vardas, pavardė, kontaktiniai duomenys ir parašas;
e)
savininko parašas;
f)
duomenys apie bet kurias prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
g)
kita svarbi informacija apie gyvūno augintinio sveikatos būklę.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytame įgyvendinimo akte taip pat nustatomi reikalavimai dėl toje dalyje nurodyto identifikavimo dokumento kalbų, išdėstymo, galiojimo ar apsaugos priemonių. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
29 straipsnis
9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento išdavimas ir pildymas
1. 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą identifikavimo dokumentą išduoda įgaliotas veterinarijos gydytojas, kai:
a)
jis įsitikina, kad gyvūnas augintinis paženklintas arba apibūdintas pagal 17 straipsnio 2 dalį;
b)
jis tinkamai užpildo reikiamus laukelius, pateikdamas informaciją, nurodytą 28 straipsnio 1 dalies a-d punktuose, ir
c)
savininkas pasirašo identifikavimo dokumentą.
2. Kai įgaliotas veterinarijos gydytojas įsitikina, kad gyvūnas augintinis yra paženklintas arba aprašytas pagal 17 straipsnio 2 dalį, jis užpildo reikiamus 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento laukelius, įrašydamas 28 straipsnio 1 dalies d ir f punktuose nurodytą informaciją, ir taip patvirtina, kai taikoma, atitiktį 9 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytoms sąlygoms.
4 SKIRSNIS
Nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš teritorijų arba trečiųjų šalių vežamų I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių identifikavimo dokumentai
30 straipsnis
14 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento forma ir turinys
1. Komisija įgyvendinimo aktu gali patvirtinti 14 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento pavyzdį; jame turi būti šiai informacijai įrašyti skirti laukeliai:
a)
ženklo ypatybės arba gyvūno augintinio apibūdinimas, kaip numatyta 17 straipsnio 2 dalyje;
b)
gyvūno augintinio rūšis ir atitinkamais atvejais veislė, gimimo data, kaip patvirtinta savininko, lytis ir spalva;
c)
savininko arba įgalioto asmens vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys;
d)
išduodančio pareigūno arba įgalioto veterinarijos gydytojo vardas, pavardė, kontaktiniai duomenys ir parašas;
e)
unikalus sertifikato referencinis numeris;
f)
duomenys apie bet kurias prevencines sveikatos apsaugos priemones, skirtas apsisaugoti nuo kitų nei pasiutligė ligų arba infekcijų;
g)
patvirtinančios kompetentingos valdžios institucijos atstovo vardas, pavardė ir parašas;
h)
34 straipsnyje numatytus patikrinimus atliekančios kompetentingos valdžios institucijos atstovo pavadinimas, jos atstovo parašas ir kontaktiniai duomenys, taip pat šių patikrinimų atlikimo data;
i)
kita svarbi informacija apie gyvūno augintinio sveikatos būklę.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytame įgyvendinimo akte taip pat nustatomi reikalavimai dėl toje dalyje nurodyto identifikavimo dokumento kalbų, išdėstymo ir galiojimo. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
3. 14 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytas identifikavimo dokumentas turi apimti ir savininko arba įgalioto asmens pasirašytą rašytinę deklaraciją, kuria patvirtinama, kad gyvūno augintinio vežimas į Sąjungą yra vežimas nekomerciniais tikslais.
31 straipsnis
14 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyto identifikavimo dokumento išdavimas ir pildymas
14 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą identifikavimo dokumentą išduoda išsiuntimo teritorijos ar trečiosios šalies oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, remdamasis patvirtinamaisiais dokumentais, arba įgaliotas veterinarijos gydytojas; dokumentą vėliau patvirtina išsiuntimo teritorijos ar trečiosios šalies kompetentinga valdžios institucija po to, kai išduodantis veterinarijos gydytojas:
a)
įsitikina, kad gyvūnas augintinis paženklintas arba aprašytas pagal 17 straipsnio 2 dalį, ir
b)
tinkamai užpildo reikiamus identifikavimo dokumento laukelius, įrašydamas 30 straipsnio 1 dalies a-f punktuose nurodytą informaciją, taip patvirtindamas, kai taikoma, atitiktį 14 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytoms sąlygoms.
VI SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 SKIRSNIS
Nukrypti leidžianti nuostata, skirta gyvūnų augintinių vežimui nekomerciniais tikslais į valstybes nares
32 straipsnis
Nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo 6, 9, 10 ir 14 straipsnių sąlygų
1. Nukrypstant nuo 6, 9, 10 ir 14 straipsniuose nustatytų sąlygų, valstybės narės gali, esant išimtinėms aplinkybėms, leisti nekomerciniais tikslais vežti į savo teritoriją gyvūnus augintinius, kurie neatitinka tuose straipsniuose nustatytų sąlygų, jeigu:
a)
savininkas iš anksto pateikė paraišką leidimui gauti ir paskirties valstybė narė tokį leidimą išdavė;
b)
gyvūnai augintiniai tam tikrą laiką, būtiną, kad jie atitiktų tas sąlygas, bet ne ilgiau kaip šešis mėnesius, izoliuojami oficialiai prižiūrint:
i)
kompetentingos valdžios institucijos patvirtintoje vietoje ir
ii)
laikantis leidime nustatytos tvarkos.
2. Į 1 dalies a punkte nurodytą leidimą gali būti įtrauktas leidimas vežti tranzitu per kitą valstybę narę, jeigu ta tranzito valstybė narė paskirties valstybei narei iš anksto davė savo sutikimą.
2 SKIRSNIS
Bendrosios sąlygos, susijusios su atitiktimi
33 straipsnis
Dokumentų ir tapatybės patikrinimai, kurie turi būti atliekami nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba iš teritorijų ar trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnį parengtuose sąrašuose
1. Nedarant poveikio 16 straipsniui ir siekiant patikrinti, ar laikomasi II skyriaus, valstybės narės nediskriminuodamos atlieka gyvūnų augintinių, nekomerciniais tikslais vežamų į jų teritoriją iš kitos valstybės narės arba teritorijų ar trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ir, atitinkamais atvejais, 15 straipsnį parengtuose sąrašuose, dokumentų ir tapatybės patikrinimus.
2. Kompetentingai valdžios institucijai, atsakingai už šio straipsnio 1 dalyje numatytus patikrinimus, paprašius savininkas arba įgaliotas asmuo, veždamas gyvūną augintinį nekomerciniais tikslais į valstybę narę iš kitos valstybės narės arba teritorijų ar trečiųjų šalių, išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ir, atitinkamais atvejais, pagal 15 straipsnį parengtuose sąrašuose, privalo:
a)
pateikti pagal šį reglamentą reikalaujamą gyvūno augintinio identifikavimo dokumentą, įrodantį atitiktį tokiam vežimui taikomiems reikalavimams; ir
b)
leidžia atlikti tuos gyvūno augintinio patikrinimus.
34 straipsnis
Dokumentų ir tapatybės patikrinimai, kurie turi būti atliekami vežant nekomerciniais tikslais iš kitų teritorijų arba trečiųjų šalių, nei išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ar 15 straipsnį parengtuose sąrašuose
1. Siekdama patikrinti, ar laikomasi III skyriaus, valstybės narės kompetentinga valdžios institucija keliautojų įvažiavimo punkte atlieka gyvūnų augintinių, nekomerciniais tikslais vežamų į tą valstybę narę iš kitų nei išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ir, atitinkamais atvejais, 15 straipsnį parengtuose sąrašuose teritorijų arba trečiųjų šalių, dokumentų ir tapatybės patikrinimus.
2. Savininkas arba įgaliotas asmuo, įveždamas gyvūną augintinį į valstybę narę iš kitų nei išvardytų pagal 13 straipsnio 1 dalį ir, atitinkamais atvejais, 15 straipsnį parengtuose sąrašuose teritorijų arba trečiųjų šalių, 1 dalyje nurodytų patikrinimų tikslu kreipiasi į įvažiavimo punkte esančią kompetentingą valdžios instituciją ir:
a)
pateikia pagal šį reglamentą reikalaujamą gyvūno augintinio identifikavimo dokumentą, įrodantį atitiktį tokiam vežimui taikomiems reikalavimams, ir
b)
leidžia atlikti tuos gyvūno augintinio patikrinimus.
3. Valstybės narės parengia ir reguliariai atnaujina keliautojų įvažiavimo punktų sąrašą.
4. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentinga valdžios institucija, kuriai jos pavedė atlikti 1 dalyje nustatytus patikrinimus:
a)
visapusiškai žinotų III skyriuje nustatytas taisykles ir kad jos pareigūnai būtų baigę toms taisyklėms įgyvendinti būtinus mokymus;
b)
registruotų, kiek iš viso atlikta tokių patikrinimų ir kiek tų patikrinimų metu nustatyta neatitikties atvejų, ir
c)
atitinkamame identifikavimo dokumento laukelyje patvirtintų atliktus patikrinimus, kai toks patvirtinimas būtinas dėl vežimo nekomerciniais tikslais į kitas valstybes nares, kaip numatyta 24 straipsnio 1 dalyje.
35 straipsnis
Veiksmai, kurių imamasi tais atvejais, kai 33 ir 34 straipsniuose numatytų patikrinimų metu nustatoma neatitiktis
1. Jeigu atlikus 33 ir 34 straipsniuose numatytus patikrinimus nustatoma, kad gyvūnas augintinis neatitinka II arba III skyriuose nustatytų sąlygų, kompetentinga valdžios institucija, pasikonsultavusi su oficialiai paskirtu veterinarijos gydytoju ir, jei būtina, savininku arba įgaliotu asmeniu, nusprendžia:
a)
gyvūną augintinį grąžinti į jo išsiuntimo šalį ar teritoriją;
b)
gyvūną augintinį izoliuoti oficialiai prižiūrint tam tikrą laiką, būtiną, kad jis atitiktų II arba III skyriuose nustatytas sąlygas, arba
c)
kraštutiniu atveju sunaikinti gyvūną augintinį pagal taikomas nacionalines taisykles, susijusias su gyvūnų augintinių apsauga juos nugaišinant, jei jo grąžinti neįmanoma arba jį izoliuoti nėra praktiška.
2. Jeigu kompetentinga valdžios institucija atsisako leisti nekomerciniais tikslais vežti į Sąjungą gyvūnus augintinius, gyvūnai augintiniai izoliuojami oficialiai prižiūrint, kol:
a)
arba bus grąžinti į savo išsiuntimo šalį ar teritoriją, arba
b)
dėl tų gyvūnų augintinių bus priimtas kitas administracinis sprendimas.
3. 1 ir 2 dalyse nurodytos priemonės taikomos savininko lėšomis ir nenumatant galimybės mokėti finansinę kompensaciją savininkui arba įgaliotam asmeniui.
36 straipsnis
Apsaugos priemonės
1. Tais atvejais, kai valstybėje narėje, teritorijoje arba trečiojoje šalyje nustatoma arba paplinta pasiutligė arba kita nei pasiutligė liga arba infekcija ir kai tikėtina, kad tai sukels rimtą pavojų visuomenės arba gyvūnų sveikatai, Komisija savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdama ir atsižvelgdama į padėties rimtumą gali įgyvendinimo aktu patvirtinti vieną iš šių priemonių:
a)
sustabdyti nekomercinį gyvūnų augintinių vežimą arba tranzitą iš visos atitinkamos valstybės narės teritorijos ar jos teritorijos dalies arba iš atitinkamos teritorijos ar trečiosios šalies;
b)
nustatyti specialias sąlygas, taikomas nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius iš visos atitinkamos valstybės narės teritorijos ar jos teritorijos dalies arba iš atitinkamos teritorijos ar trečiosios šalies.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
2. Dėl tinkamai pagrįstų privalomų skubos priežasčių siekiant sustabdyti arba suvaldyti rimtą pavojų visuomenės arba gyvūnų sveikatai, Komisija priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus laikydamasi 41 straipsnio 3 dalyje nurodytos procedūros.
37 straipsnis
Prievolė informuoti
1. Valstybės narės pateikia visuomenei aiškią ir lengvai prieinamą informaciją apie šiame reglamente nustatytus gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius, ir taisykles dėl atitikties patikrinimų taip vežant gyvūnus.
2. Teikiant 1 dalyje nurodytą informaciją visų pirma informuojama apie:
a)
tai, kokią kvalifikaciją privalo turėti atsakiklius implantuojantys asmenys, kaip numatyta 18 straipsnyje;
b)
leidimą I priedo A dalyje išvardytų rūšių gyvūnų augintinių jauniklių atveju nesilaikyti skiepijimo nuo pasiutligės sąlygos, kaip numatyta 7 ir 11 straipsniuose;
c)
sąlygas, taikomas į valstybių narių teritoriją nekomerciniais tikslais vežant gyvūnus augintinius:
i)
kurių atveju nesilaikoma 6, 9, 10 ar 14 straipsnių;
ii)
kurie vežami iš tam tikrų šalių ir teritorijų laikantis pagal jų nacionalines taisykles nustatytų sąlygų, kaip numatyta 16 straipsnyje;
d)
keliautojų įvažiavimo punktų sąrašą, parengtą pagal 34 straipsnio 3 dalį, taip pat apie kompetentingą valdžios instituciją, paskirtą atlikti patikrinimus, kaip nurodyta 34 straipsnio 4 dalyje;
e)
jų nacionalinėmis taisyklėmis nustatytas sąlygas, taikomas nekomerciniais tikslais vežant į valstybių narių teritoriją I priedo B dalyje išvardytų rūšių gyvūnus augintinius, kaip numatyta 9 straipsnio 3 dalyje ir 14 straipsnio 3 dalyje;
f)
vakcinas nuo pasiutligės, kurioms valstybių narių kompetentinga valdžios institucija suteikė rinkodaros leidimus, kaip numatyta III priedo 1 punkto b papunktyje, ir visų pirma apie atitinkamą skiepijimo protokolą.
3. Valstybės narės sukuria interneto puslapius, kuriuose pateikiama 1 dalyje nurodyta informacija, ir tų puslapių interneto adresą praneša Komisijai.
4. Komisija padeda valstybėms narėms pateikti tą informaciją visuomenei savo interneto tinklalapyje pateikdama:
a)
nuorodas į valstybių narių informacinius interneto puslapius ir
b)
šio straipsnio 2 dalies b, d ir e punktuose nurodytą informaciją ir informaciją, su kuria leista susipažinti visuomenei pagal 2 straipsnio 2 dalies b punktą, atitinkamai papildomomis kalbomis.
3 SKIRSNIS
Procedūrinės nuostatos
38 straipsnis
Priedų pakeitimai
Siekiant atsižvelgti į technikos bei mokslo pažangą ir į visuomenės arba gyvūnų augintinių sveikatos apsaugą, Komisijai pagal 39 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus II-IV priedams iš dalies keisti.
39 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 5 straipsnio 5 dalyje, 17 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje, 19 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje ir 38 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2013 m. birželio 28 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki 5 metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 5 straipsnio 5 dalyje, 17 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje, 19 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje ir 38 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 5 straipsnio 5 dalį, 17 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, 19 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą ir 38 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
40 straipsnis
Skubos procedūra
1. Pagal šį straipsnį priimti deleguotieji aktai įsigalioja nedelsiant ir taikomi, jei nepareiškiama 2 dalyje nurodytų prieštaravimų. Pranešime Europos Parlamentui ir Tarybai apie deleguotąjį aktą nurodomos skubos procedūros taikymo priežastys.
2. Europos Parlamentas arba Taryba, laikydamiesi 39 straipsnio 5 dalyje nurodytos procedūros, gali pareikšti prieštaravimų dėl deleguotojo akto. Tokiu atveju Komisija, gavusi pranešimą apie Europos Parlamento arba Tarybos sprendimą pareikšti prieštaravimų, nedelsdama panaikina aktą.
41 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas, įsteigtas pagal 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančio Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančio su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (19), 58 straipsnį. Tas komitetas - komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis. Kai komiteto nuomonei gauti būtina rašytinė procedūra, ta procedūra laikoma baigta be rezultato, jei per nuomonei pateikti nustatytą laikotarpį taip nusprendžia komiteto pirmininkas arba to prašo paprastoji komiteto narių dauguma.
3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su jo 5 straipsniu.
42 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų pažeidus šį reglamentą, ir imasi visų būtinų priemonių jų įgyvendinimui užtikrinti. Numatytos sankcijos yra veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos.
Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai minėtas nuostatas ir informuoja apie visus vėliau padarytus jų pakeitimus.
VII SKYRIUS
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
43 straipsnis
Panaikinimas
1. Reglamentas (EB) Nr. 998/2003 panaikinamas, išskyrus II priedo B dalies 2 skirsnį ir C dalį, kurios galioja iki įgyvendinimo aktų, priimtų atitinkamai pagal šio reglamento 13 straipsnio 1 ir 2 dalis, įsigaliojimo.
Šio reglamento nuorodos į sąrašą, pateiktą pagal 13 straipsnio 1 arba 2 dalį priimtame įgyvendinimo akte, laikomos nuorodomis į trečiųjų šalių ir teritorijų sąrašą, pateiktą atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 998/2003 II priedo B dalies 2 skirsnyje ir C dalyje, kol tie įgyvendinimo aktai įsigalios.
2. Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal V priede pateiktą atitikties lentelę.
3. Reglamento (EB) Nr. 998/2003 panaikinimu nedaromas poveikis 2011 m. liepos 14 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1152/2011 dėl prevencinių sveikatos priemonių siekiant kontroliuoti tarp šunų plintančią Echinococcus multilocularis sukeltą infekciją (20), kuris buvo priimtas remiantis to reglamento 5 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, tolesniam galiojimui.
44 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio priemonės, susijusios su identifikavimo dokumentais
1. Nukrypstant nuo 21 straipsnio 1 dalies, 6 straipsnio d punkte nurodytas identifikavimo dokumentas laikomas atitinkančiu šį reglamentą, jeigu jis buvo:
a)
parengtas pagal Sprendimu 2003/803/EB nustatytą paso pavyzdį ir
b)
išduotas iki 2014 m. gruodžio 29 d.
2. Nukrypstant nuo 25 straipsnio 1 dalies ir 27 straipsnio a punkto, 10 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytas identifikavimo dokumentas laikomas atitinkančiu šį reglamentą, jeigu jis buvo:
a)
parengtas pagal Sprendimo 2011/874/ES II priede patiektą sertifikato pavyzdį arba atitinkamais atvejais Sprendimu 2003/803/EB nustatytą paso pavyzdį ir
b)
išduotas iki 2014 m. gruodžio 29 d.
45 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 2014 m. gruodžio 29 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. birželio 12 d.