PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2014
o finančním příspěvku Unie na opatření dozoru a jiná nouzová opatření provedená v Estonsku, Lotyšsku, Litvě a Polsku proti africkému moru prasat
(oznámeno pod číslem C(2014) 2551)
(Pouze estonské, litevské, lotyšské a polské znění je závazné)
(2014/236/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (1), a zejména na článek 8 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2), a zejména na článek 84 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Africký mor prasat je infekční, obvykle smrtelná virová nákaza prasat domácích a prasat divokých, která způsobuje vážná narušení obchodu s živými prasaty a produkty získanými z prasat uvnitř Unie a jejich vývozu do třetích zemí.
(2)
Po potvrzení afrického moru prasat v Gruzii v roce 2007 se nákaza rozšířila do Ruské federace, kde byla hlášena četná ohniska uvedené nákazy u prasat domácích a prasat divokých v evropské části Ruska. V červnu 2013 Bělorusko potvrdilo ohnisko afrického moru prasat u prasat v domácím chovu v regionu Grodno asi čtyřicet kilometrů od hranice s Litvou a v blízkosti hranice s Polskem.
(3)
Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/498/EU (3) byl stanoven finanční příspěvek Unie na opatření dozoru a jiná nouzová opatření proti africkému moru prasat provedená v roce 2013 v Estonsku, Lotyšsku, Litvě a Polsku, což jsou členské státy přímo ohrožené zavlečením této nákazy.
(4)
V lednu 2014 byla hlášena nákaza u populace prasat divokých na Ukrajině a dále se šíří v Bělorusku a Ruské federaci. Nadto byly v lednu 2014 zjištěny dva případy afrického moru prasat u populace prasat divokých v Litvě a několik dní poté byly ohlášeny další dva případy u prasat divokých v Polsku. V obou uvedených členských státech se nákaza vyskytla v blízkosti hranic s Běloruskem. Situace ohledně afrického moru prasat v zemích sousedících s Evropskou unií tudíž představuje přetrvávající hrozbu pro hospodářství s chovem prasat v Unii, jelikož virus může být zavlečen do členských států sousedících s třetími zeměmi, v nichž se nákaza vyskytuje, prostřednictvím prasat divokých, která vstupují na území Unie z oblastí s výskytem nákazy, ale rovněž prostřednictvím vozidel, která přepravovala živá zvířata, nebo nepovoleným dovozem produktů získaných z prasat do Unie.
(5)
Riziko zavlečení afrického moru prasat do Unie je vzhledem k výskytu a vývoji této nákazy v příhraničním území Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny vyšší v případě Estonska, Lotyšska, Litvy a Polska. Tyto členské státy informovaly Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, jež hodlají přijmout za účelem ochrany svých území i území ostatních členských států.
(6)
V roce 2013 Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko zavedly dozor pro včasné zjištění afrického moru prasat u prasat divokých i u prasat domácích. V zájmu lepší prevence afrického moru prasat je třeba provést určité činnosti dozoru na území uvedených členských států.
(7)
Jedním z hlavních preventivních opatření proti zavlečení afrického moru prasat do Unie je očista a dezinfekce vozidel, která mohla přijít do styku s virem afrického moru prasat. Z toho důvodu prováděcí rozhodnutí Komise 2013/426/EU (4) stanoví určitá opatření proti zavlékání afrického moru prasat z Běloruska a Ruské federace do Unie a dále stanoví, aby vozidla, která přepravovala živá zvířata a která na území Unie vstupují z oblastí s výskytem nákazy, byla náležitě očištěna a vydezinfikována.
(8)
Bez ohledu na ustanovení nařízení Komise (ES) č. 206/2009 (5) je riziko zavlečení afrického moru prasat do Unie prostřednictvím zásilek pro osobní spotřebu, které obsahují produkty získané z prasat a jsou zasílány poštou nebo převáženy v zavazadlech cestujících přijíždějících zejména z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny, vyšší než zanedbatelné a vyžaduje doplňková opatření a kontroly v místech vstupu.
(9)
Navíc celá řada zúčastněných stran, včetně veterinárních lékařů, profesionálních a neprofesionálních chovatelů, řidičů kamionů, celních zástupců, cestujících a široké veřejnosti, by měla být upozorněna na rizika zavlečení afrického moru prasat a jeho důsledky prostřednictvím cílených informačních kampaní zaměřených na zvýšení povědomí o nákaze a připravenosti na ni v rámci pohotovostních plánů vypracovaných podle směrnice Rady 2002/60/ES (6) k zajištění rychlé reakce v případě zavlečení afrického moru prasat.
(10)
V roce 2014 byl zjištěn africký mor prasat u prasat divokých v Litvě a v Polsku, přičemž oba tyto členské státy jsou přímo ohroženy výskytem této nákazy za hranicemi v Bělorusku. Aby omezily riziko rozšíření nákazy na svém území na minimum, hodlají Litva a Polsko snížit hustotu výskytu vnímavých hostitelských zvířat v hospodářstvích s nízkou úrovní biologické ochrany v zamořené oblasti podporou porážky prasat a zákazem doplňování stavů v hospodářstvích s chovem prasat po dobu alespoň jednoho roku. V prosinci 2013 Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko předložily své plány a odhady nákladů na provádění nouzových opatření v oblastech, které jsou považovány za oblasti se zvýšeným rizikem zavlečení afrického moru prasat z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny, v roce 2014. Plány byly posouzeny Komisí pro účely finančního příspěvku Unie a byl vyvozen závěr, že jsou v souladu se směrnicí 2002/60/ES.
(11)
Činnosti prováděné Estonskem, Lotyšskem, Litvou a Polskem za účelem dozoru nad nákazou, očisty a dezinfekce vozidel a pořádání informačních kampaní jsou spolufinancovány ve výši 50 %.
(12)
Činnosti prováděné Litvou a Polskem s cílem snížit hustotou výskytu prasat v zamořených oblastech u hranic s Běloruskem by měly být spolufinancovány ve výši 30 %.
(13)
Jelikož plány, které předložily Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko a které se týkají nouzových opatření proti zavlečení afrického moru prasat z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny prováděných v roce 2014, představují dostatečně podrobný rámec ve smyslu článku 94 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (7), je toto rozhodnutí rozhodnutím o financování výdajů stanovených v pracovním programu pro granty.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V rámci nouzových opatření, která v roce 2014 přijaly Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko na ochranu proti africkému moru prasat, mají uvedené členské státy nárok na zvláštní příspěvek Unie na výdaje vynaložené na provádění činností popsaných v odstavcích 2 a 3 a plánovaných na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014.
2. Finanční příspěvek Unie se stanoví na 50 % nákladů vynaložených a zaplacených v souvislosti s provedením následujících činností:
a)
odběr vzorků z prasat domácích;
b)
odběr vzorků z prasat divokých;
c)
testy ELISA;
d)
testy PCR a sekvenování;
e)
nákup vybavení a dezinfekčních prostředků pro očistu a dezinfekci;
f)
nákup vybavení speciálně používaného k odstranění těl mrtvých zvířat;
g)
nákup vybavení k provádění virologických laboratorních vyšetření;
h)
informační kampaně.
3. Finanční příspěvek Unie se stanoví na 30 % nákladů vynaložených a zaplacených Litvou a Polskem v souvislosti s odškodněním majitelů prasat za ztráty způsobené předčasnou porážkou prasat v zamořených oblastech.
Článek 2
1. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům uvedeným v čl. 1 odst. 1 za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) c) a d), v průměru nepřesáhne částku:
a)
0,5 EUR za prase domácí, z něhož byl odebrán vzorek;
b)
5 EUR za prase divoké, z něhož byl odebrán vzorek;
c)
2 EUR za test ELISA;
d)
10 EUR za PCR a sekvenování.
2. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. e), v průměru nepřesáhne částku:
a)
6 000 EUR pro Estonsko;
b)
58 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
950 000 EUR pro Litvu;
d)
102 100 EUR pro Polsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. f), v průměru nepřesáhne částku:
a)
100 000 EUR pro Litvu;
b)
150 000 EUR pro Polsko.
4. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. g), v průměru nepřesáhne částku:
75 000 EUR pro Litvu.
5. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za činnosti uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. h), v průměru nepřesáhne částku:
a)
1 500 EUR pro Estonsko;
b)
15 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
75 000 EUR pro Litvu;
d)
11 250 EUR pro Polsko.
6. Finanční příspěvek Unie pro členské státy uvedené v čl. 1 odst. 3 nepřesáhne částku:
a)
225 000 EUR pro Litvu;
b)
337 500 EUR pro Polsko.
7. Finanční příspěvek Unie pro členské státy uvedené v čl. 1 odst. 1 nepřesáhne částku:
a)
27 000 EUR pro Estonsko;
b)
190 000 EUR pro Lotyšsko;
c)
1 948 000 EUR pro Litvu;
d)
1 341 000 EUR pro Polsko.
8. Výdaje způsobilé pro finanční příspěvek Unie na opatření uvedená v odst. 1 písm. c) a d) se omezí na náklady vynaložené členskými státy na:
a)
nákup souprav k vyšetřením, činidel a veškerého spotřebního materiálu, který je určen a používán speciálně pro provádění laboratorních vyšetření;
b)
pracovníky, v jakékoli funkci, konkrétně přidělené (zcela nebo částečně) na provádění vyšetření v laboratoři; tyto náklady jsou omezeny na skutečné mzdy plus platby sociálního zabezpečení a další zákonné náklady zahrnuté do odměny;
c)
režijní náklady rovnající se 7 % částky nákladů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Finanční příspěvek Unie na opatření uvedená v článku 1 bude poskytnut, pokud dotčené členské státy:
a)
provedou činnosti a opatření popsané v jejich plánech;
b)
provedou opatření v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek;
c)
zašlou Komisi nejpozději do 30. dubna 2015 závěrečnou technickou zprávu o opatřeních v souladu s přílohou I a závěrečnou finanční zprávu v souladu s přílohou II.
2. V případě, že některý členský stát nevyhoví ustanovením odstavce 1, může Komise snížit finanční příspěvek Unie úměrně k povaze a závažnosti takového porušení předpisů a k finanční ztrátě utrpěné Unií.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Estonské republice, Lotyšské republice, Litevské republice a Polské republice.
V Bruselu dne 24. dubna 2014.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2014 m. balandžio 24 d.
dėl Sąjungos finansinio įnašo, skirto Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Lenkijoje įgyvendinamoms stebėjimo ir kitoms neatidėliotinoms priemonėms, susijusioms su afrikiniu kiaulių maru
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 2551)
(Tekstas autentiškas tik estų, latvių, lietuvių ir lenkų kalbomis)
(2014/236/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimą 2009/470/EB dėl išlaidų veterinarijos srityje (1), ypač į jo 8 straipsnį,
atsižvelgdama į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (2), ypač į jo 84 straipsnį,
kadangi:
(1)
afrikinis kiaulių maras (AKM) yra infekcinė virusinė naminių ir laukinių kiaulių liga, kuri paprastai yra mirtina ir kuri smarkiai trikdo Sąjungos vidaus prekybą ir gyvų kiaulių bei iš kiaulinių šeimos gyvūnų gautų produktų eksportą į trečiąsias šalis;
(2)
po to, kai 2007 m. buvo patvirtinta, kad AKM yra Gruzijoje, liga išplito į Rusijos Federaciją. Visoje Rusijos europinėje dalyje užfiksuota nemažai ligos atvejų kiaulių ir šernų populiacijose. 2013 m. birželio mėn. Baltarusija pranešė apie AKM protrūkį tarp namų ūkiuose laikomų kiaulių Gardino regione, apie keturiasdešimt kilometrų nuo sienos su Lietuva ir netoli sienos su Lenkija;
(3)
Komisijos įgyvendinimo sprendime 2013/498/ES (3) numatytas Sąjungos finansinis įnašas, skirtas Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Lenkijoje, t. y. valstybėse narėse, kurioms kyla tiesioginė grėsmė, kad į jas pateks AKM, įgyvendinamoms stebėjimo ir kitoms neatidėliotinoms priemonėms, susijusioms su AKM;
(4)
2014 m. sausio mėn. ši liga užfiksuota Ukrainoje šernų populiacijoje ir ji vis dar plinta Baltarusijoje ir Rusijos Federacijoje. Be to, 2014 m. sausio mėn. du AKM atvejai nustatyti šernų populiacijoje Lietuvoje, o po kelių dienų dar du atvejai - šernų populiacijoje Lenkijoje. Abiejose valstybėse narėse liga pasireiškė prie sienos su Baltarusija. Todėl AKM padėtis šalyse, turinčiose bendrą sieną su Europos Sąjunga, kelia nuolatinę grėsmę Sąjungos kiaulių ūkiams, nes virusas gali išplisti valstybėse narėse, kurios turi bendrų sienų su trečiosiomis šalimis, kuriose yra virusas, nes iš užkrėstų teritorijų į Sąjungos teritoriją gali atklysti šernai; be to, užkratą gali platinti transporto priemonės, kuriomis buvo vežami gyvi gyvūnai, arba virusas gali plisti dėl produktų, gautų iš kiaulinių šeimos gyvūnų, įvežimo į Sąjungą be leidimo;
(5)
Estijai, Latvijai, Lietuvai ir Lenkijai kyla didesnė AKM paplitimo Sąjungoje rizika dėl šios ligos buvimo ir plitimo Baltarusijos, Rusijos Federacijos ir Ukrainos pasienio teritorijose. Šios valstybės narės pranešė Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie priemones, kurių jos ketina imtis siekdamos apsaugoti savo ir kitų valstybių narių teritorijas;
(6)
2013 m. Estija, Latvija, Lietuva ir Lenkija įgyvendino stebėjimo priemones, kad anksti nustatytų, ar šernai ir naminės kiaulės neserga AKM. Siekiant geresnės AKM prevencijos, būtina imtis tam tikros stebėjimo veiklos šių valstybių narių teritorijoje;
(7)
transporto priemonių, kuriose gali būti AKM virusas, valymas ir dezinfekcija yra viena iš svarbiausių atsargumo priemonių, galinčių užkirsti kelią AKM plitimui Sąjungoje. Todėl Komisijos įgyvendinimo sprendime 2013/426/ES (4) nustatytos tam tikros priemonės, kuriomis užkertamas kelias AKM virusui patekti į Sąjungą iš Baltarusijos ir Rusijos Federacijos. Jame nustatyta, kad transporto priemonės, kuriomis buvo vežami gyvi gyvūnai ir kurios atvyksta į Sąjungą iš užkrėstų vietovių, yra tinkamai valomos ir dezinfekuojamos;
(8)
nepaisant Komisijos reglamento (EB) Nr. 206/2009 (5) nuostatų, rizika, kad AKM pateks į Sąjungą per asmenines siuntas, kuriose paštu siunčiami arba keleivių (ypač vykstančių iš Baltarusijos, Rusijos Federacijos ir Ukrainos) bagaže vežami kiaulienos produktai, yra didesnė nei ta, į kurią būtų galima nekreipti dėmesio, ir todėl atvykimo punktuose reikia imtis papildomų veiksmų ir kontrolės;
(9)
be to, rengiant tikslines informavimo kampanijas suinteresuotiesiems asmenims, įskaitant veterinarus, profesionalius ir neprofesionalius ūkininkus, sunkvežimių vairuotojus, muitinės tarpininkus, keleivius ir plačiąją visuomenę, reikėtų pranešti apie AKM išplitimo riziką ir jo pasekmes ir didinti informuotumą apie ligą bei pasirengimą jai, laikantis nenumatytų atvejų planų, parengtų vadovaujantis Tarybos direktyva 2002/60/EB (6), kad būtų užtikrinti greiti veiksmai tuo atveju, jeigu AKM išplistų;
(10)
2014 m. AKM atvejų nustatyta šernų, gyvenančių Lietuvos ir Lenkijos teritorijoje, populiacijoje; šioms dviem valstybėms narėms kyla tiesioginė grėsmė dėl AKM buvimo už Baltarusijos sienos. Kad kuo labiau sumažintų ligos išplitimo riziką savo teritorijoje, Lietuva ir Lenkija ketina sumažinti ligai neatsparių gyvūnų populiaciją užkrėstų vietovių mažo biologinio saugumo kiaulių ūkiuose - bus skatinama skersti kiaules ir neleidžiama pildyti kiaulių ūkių mažiausiai vienus metus. 2013 m. gruodžio mėn. Estija, Latvija, Lietuva ir Lenkija pateikė neatidėliotinų priemonių įgyvendinimo 2014 m. vietovėse, kuriose, kaip manoma, yra didesnė AKM išplitimo iš Baltarusijos, Rusijos Federacijos ir Ukrainos rizika, atitinkamus planus ir išlaidų sąmatas. Komisija išnagrinėjo, ar tokie planai atitinka Sąjungos finansinio įnašo reikalavimus, ir nustatė, kad jie atitinka Direktyvos 2002/60/EB nuostatas;
(11)
veiksmai, kurių ėmėsi Estija, Latvija, Lietuva ir Lenkija - ligos stebėjimas, transporto priemonių valymas ir dezinfekcija, informavimo kampanijų organizavimas - bendrai finansuojami taikant 50 % normą;
(12)
veiksmai, kurių Lietuva ir Lenkija ėmėsi, kad sumažintų kiaulių populiaciją užkrėstose vietovėse pasienyje su Baltarusija, turėtų būti bendrai finansuojami taikant 30 % normą;
(13)
kadangi Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Lenkijos pateiktos 2014 m. vykdyti suplanuotos neatidėliotinos kovos su AKM išplitimu iš Baltarusijos, Rusijos Federacijos ir Ukrainos priemonės yra pakankamai išsamus pagrindas, kaip nustatyta Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 (7) 94 straipsnyje, šis sprendimas yra dotacijų darbo programoje nustatytų išlaidų finansavimo sprendimas;
(14)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Dėl neatidėliotinų priemonių, kurių Estija, Latvija, Lietuva ir Lenkija ėmėsi 2014 m. siekdamos apsisaugoti nuo AKM, šios valstybės narės turi teisę gauti konkretų Sąjungos įnašą išlaidoms, patirtoms įgyvendinant 2 ir 3 dalyse aprašytas priemones, numatytas vykdyti 2014 m. sausio 1 d.-2014 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu, kompensuoti.
2. Sąjungos finansinio įnašo procentinis dydis sudaro 50 % patirtų sąnaudų; mokama už tokios veiklos įgyvendinimą:
a)
naminių kiaulių mėginių ėmimas;
b)
šernų mėginių ėmimas;
c)
ELISA tyrimai;
d)
PGR ir sekos nustatymo tyrimai;
e)
valymo bei dezinfekcijos įrangos ir dezinfekantų įsigijimas;
f)
įrangos, visų pirma skirtos gyvūnų skerdenoms šalinti, įsigijimas;
g)
įrangos virusologiniams laboratoriniams tyrimams atlikti įsigijimas;
h)
informuotumo didinimo kampanijos.
3. Sąjungos finansinio įnašo procentinis dydis sudaro 30 % patirtų sąnaudų ir mokama Lietuvai bei Lenkijai, kad būtų kompensuoti kiaulių augintojų nuostoliai, patirti dėl anksti vykdomo kiaulių skerdimo užkrėstose vietovėse.
2 straipsnis
1. 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų valstybių narių sąnaudoms, susijusioms su 1 straipsnio 2 dalies a, b, c ir d punktuose nurodyta veikla, padengti skiriama didžiausia suma vidutiniškai neviršija:
a)
0,5 EUR už kiekvieną naminę kiaulę, iš kurios paimti mėginiai;
b)
5 EUR už kiekvieną šerną, iš kurio paimti mėginiai;
c)
2 EUR už ELISA tyrimą;
d)
10 EUR už PGR ir sekos nustatymo tyrimą.
2. 1 straipsnio 2 dalies e punkte nurodytos veiklos sąnaudoms padengti skiriama didžiausia suma vidutiniškai neviršija:
a)
6 000 EUR Estijai;
b)
58 000 EUR Latvijai;
c)
950 000 EUR Lietuvai;
d)
102 100 EUR Lenkijai.
3. 1 straipsnio 2 dalies f punkte nurodytos veiklos sąnaudoms padengti skiriama didžiausia suma neviršija:
a)
100 000 EUR Lietuvai;
b)
150 000 EUR Lenkijai.
4. 1 straipsnio 2 dalies g punkte nurodytos veiklos sąnaudoms padengti skiriama didžiausia suma neviršija:
75 000 EUR Lietuvai.
5. 1 straipsnio 2 dalies h punkte nurodytos veiklos sąnaudoms padengti skiriama didžiausia suma vidutiniškai neviršija:
a)
1 500 EUR Estijai,
b)
15 000 EUR Latvijai;
c)
75 000 EUR Lietuvai;
d)
11 250 EUR Lenkijai.
6. Sąjungos finansinis įnašas 1 straipsnio 3 dalyje nurodytoms valstybėms narėms neviršija:
a)
225 000 EUR Lietuvai;
b)
337 500 EUR Lenkijai.
7. Sąjungos finansinis įnašas 1 straipsnio 1 dalyje nurodytoms valstybėms narėms neviršija:
a)
27 000 EUR Estijai,
b)
190 000 EUR Latvijai;
c)
1 948 000 EUR Lietuvai;
d)
1 341 000 EUR Lenkijai.
8. Sąjungos lėšomis finansuoti tinkamos yra tik tos 1 dalies c ir d punktuose nurodytų priemonių taikymo sąnaudos, kurias valstybės narės patiria:
a)
tyrimų rinkiniams, reagentams ir visiems nustatytiems vartojimo reikmenims, naudojamiems atliekant laboratorinius tyrimus, įsigyti;
b)
dėl sąnaudų visų kategorijų darbuotojams, paskirtiems vien tik arba ne vien tik tyrimams atlikti laboratorijose; šios sąnaudos negali būti didesnės už faktinius darbuotojų atlyginimus kartu su socialinio draudimo įmokomis ir kitomis su atlyginimu susijusiomis teisės aktų nustatytomis sąnaudomis;
c)
dėl pridėtinių išlaidų, sudarančių 7 % a ir b punktuose nurodytų sąnaudų sumos.
3 straipsnis
1. Sąjungos finansinis įnašas 1 straipsnyje nurodytoms priemonėms skiriamas, jei atitinkamos valstybės narės:
a)
vykdo savo planuose numatytą veiklą ir įgyvendina numatytas priemones;
b)
įgyvendina priemones pagal atitinkamas Sąjungos teisės nuostatas, įskaitant taisykles dėl konkurencijos ir viešųjų sutarčių sudarymo;
c)
vėliausiai iki 2015 m. balandžio 30 d. pateikia Komisijai galutinę techninę ataskaitą dėl priemonių pagal I priedą ir galutinę finansinę ataskaitą pagal II priedą.
2. Jeigu valstybė narė nesilaiko 1 dalyje nurodytų reikalavimų, Komisija, atsižvelgdama į pažeidimo pobūdį bei sunkumą ir į Sąjungai padarytus finansinius nuostolius, gali proporcingai sumažinti Sąjungos finansinį įnašą.
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Estijos Respublikai, Latvijos Respublikai, Lietuvos Respublikai ir Lenkijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2014 m. balandžio 24 d.