NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 481/2014
ze dne 4. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, pokud jde o zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (1), a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013 je nezbytné stanovit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení (dále jen „kategorie výdajů“).
(2)
S cílem umožnit pružné uplatnění pravidel způsobilosti na programy spolupráce by mělo být členským státům účastnícím se daného programu spolupráce umožněno rozhodnout, že se daná kategorie výdajů nevztahuje na konkrétní prioritní osu daného programu spolupráce.
(3)
Je třeba upřesnit, jak se zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce stanovená tímto nařízením slučují s obecným právním rámcem pro pravidla způsobilosti platným pro všechny evropské strukturální a investiční fondy a stanoveným v článcích 65 až 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2).
(4)
Pro každou kategorii výdajů by měl být stanoven seznam různých položek výdajů.
(5)
Mělo by být vyjasněno jako obecné pravidlo, že dary jsou nezpůsobilé. Nicméně distribuce malých položek souvisejících s propagací, komunikací, reklamou nebo informováním by měly být způsobilé.
(6)
Měly by být určeny jednotlivé položky nákladů na zaměstnance a pravidla pro výpočet, účtování a úhradu nákladů na zaměstnance obecně, a zejména pro přiřazení zaměstnanců na částečný úvazek a dohody na hodinovém základě.
(7)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky kancelářských a administrativních výdajů spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu těchto nákladových prvků buď jako nákladů přímých, nebo nepřímých, zejména pokud jsou kombinovány s paušálními sazbami podle nařízení (EU) č. 1303/2013.
(8)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na cestování a ubytování spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu bez ohledu na to, zda tyto výdaje vzniknou příjemci nebo přímo jeho zaměstnancům. Vyjasněny by měly být rovněž podmínky, za kterých by se náklady na cestování a ubytování měly účtovat, jsou-li vynaloženy mimo unijní část programové oblasti podle článku 20 nařízení (EU) č. 1299/2013.
(9)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na externí odborné poradenství a na služby.
(10)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky výdajů na vybavení spolu s pravidly pro způsobilost použitého vybavení.
(11)
S cílem umožnit co nejrychlejší použití opatření stanovených tímto nařízením by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená články 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo na jejich základě, toto nařízení stanoví zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o tyto kategorie výdajů:
a)
náklady na zaměstnance;
b)
kancelářské a administrativní výdaje;
c)
náklady na cestování a ubytování;
d)
náklady na externí odborné poradenství a služby a
e)
výdaje na vybavení.
2. Zúčastněné členské státy se v rámci monitorovacího výboru programu spolupráce mohou dohodnout, že výdaje spadající do jedné nebo více kategorií uvedených v odstavci 1 nejsou způsobilé v rámci jedné nebo více prioritních os.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Veškeré výdaje způsobilé podle tohoto nařízení vynaložené příjemcem nebo z jeho pověření se vztahují na náklady spojené se zahájením nebo se zahájením a prováděním operace nebo části operace.
2. Způsobilé nejsou tyto náklady:
a)
pokuty, finanční sankce a výdaje na právní spory a soudní spory;
b)
náklady na dary, s výjimkou těch, jejichž hodnota nepřesahuje 50 EUR za dar, pokud souvisejí s propagací, komunikací, publicitou nebo informováním;
c)
náklady související s kolísáním směnných kurzů.
Článek 3
Náklady na zaměstnance
1. Výdaje na náklady na zaměstnance se skládají z hrubých mzdových nákladů na zaměstnance zaměstnávané příjemcem jedním z těchto způsobů:
a)
na plný úvazek;
b)
na částečný úvazek s pevně stanoveným procentním podílem odpracované doby za měsíc;
c)
na částečný úvazek s pružným počtem odpracovaných hodin za měsíc, nebo
d)
na hodinovém základě.
2. Výdaje na náklady na zaměstnance jsou omezeny na:
a)
vyplácení platů souvisejících s činnostmi, které by subjekt nevykonával, kdyby příslušná operace nebyla prováděna, stanovenými v pracovní smlouvě/dohodě, rozhodnutí o jmenování (dále jen „doklad o zaměstnání“) nebo zákonem a souvisejícími s odpovědností uvedenou v popisu pracovní náplně příslušného zaměstnance;
b)
jakékoli další náklady přímo spojené s vyplácením platů, vzniklé a vynaložené zaměstnavatelem, jako jsou daně z mezd a příspěvky na sociální zabezpečení, včetně důchodů, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (3), pokud:
i)
jsou stanoveny v dokladu o zaměstnání nebo zákonem,
ii)
jsou v souladu s právními předpisy, na které odkazuje doklad o zaměstnání, a s obvyklými postupy v zemi a/nebo organizaci, kde příslušný zaměstnanec skutečně pracuje, a
iii)
nemohou být zaměstnavateli nahrazeny.
Pokud jde o písmeno a), na platby fyzickým osobám pracujícím pro příjemce na základě jiné smlouvy než pracovní smlouvy/dohody lze pohlížet jako na vyplácení platu a takovou smlouvu lze považovat za doklad o zaměstnání.
3. Náklady na zaměstnance lze uhradit buď:
i)
na základě skutečných nákladů (prokázaných dokladem o zaměstnání a výplatními páskami), nebo
ii)
na základě zjednodušeného vykazování nákladů podle čl. 67 odst. 1 písm. b) až d) nařízení (EU) č. 1303/2013, nebo
iii)
paušálně v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1299/2013.
4. Náklady na zaměstnance vztahující se k jednotlivcům, kteří pracují na dané operaci na částečný úvazek, se vypočítají buď jako:
a)
pevně stanovený procentní podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s pevně stanoveným procentním podílem doby odpracované na operaci, bez povinnosti zavést zvláštní systém zaznamenávání pracovní doby, nebo
b)
pružný podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s počtem hodin odpracovaných na operaci a měnících se každý měsíc, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby, který pokrývá 100 % pracovní doby zaměstnance.
5. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. a) zaměstnavatel vydá pro každého zaměstnance doklad uvádějící procentní podíl pracovní doby, který se má odpracovat na operaci.
6. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. b) se úhrada nákladů na zaměstnance vypočítá na základě hodinové sazby, která se stanoví buď:
i)
podílem měsíčních hrubých mzdových nákladů a měsíční pracovní doby stanovené v dokladu o zaměstnání a vyjádřené v hodinách, nebo
ii)
podílem posledních doložených ročních hrubých mzdových nákladů a 1 720 hodin v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Hodinová sazba se vynásobí počtem hodin skutečně odpracovaných na operaci.
7. Pokud jde o náklady na zaměstnance vztahující se na jednotlivce, kteří podle dokladu o zaměstnání pracují na hodinovém základě, tyto náklady jsou způsobilé, když se počet hodin skutečně odpracovaných na operaci vynásobí hodinovou sazbou dohodnutou v dokladu o zaměstnání, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby.
Článek 4
Kancelářské a administrativní výdaje
Kancelářské a administrativní výdaje jsou omezeny na tyto prvky:
a)
nájem kancelářských prostorů;
b)
pojištění a daně související s budovami, v nichž se nacházejí zaměstnanci, a s vybavením kanceláře (např. pojištění proti požáru, krádeži);
c)
veřejné služby (např. elektřina, topení, voda);
d)
kancelářské potřeby;
e)
všeobecné účetnictví zajišťované uvnitř organizace, která je příjemcem;
f)
archivy;
g)
údržba, úklid a opravy;
h)
bezpečnost;
i)
systémy informačních technologií;
j)
komunikace (např. telefon, fax, internet, poštovní služby, vizitky);
k)
bankovní poplatky za otevření a správu účtu nebo účtů, jestliže provádění operace vyžaduje otevření zvláštního účtu;
l)
poplatky za nadnárodní finanční transakce.
Článek 5
Náklady na cestování a ubytování
1. Výdaje na náklady na cestování a ubytování jsou omezeny na tyto prvky:
a)
náklady na cestování (např. jízdenky, cestovní pojištění a pojištění motorových vozidel, palivo, počet ujetých kilometrů, dálniční poplatky a parkovací poplatky);
b)
náklady na jídlo;
c)
náklady na ubytování;
d)
náklady na víza;
e)
denní příspěvky.
2. Žádné prvky uvedené v odst. 1 písm. a) až d), na něž se vztahuje denní příspěvek, nesmí být hrazeny nad rámec denního příspěvku.
3. Výdaje na cestování a ubytování externích odborníků a poskytovatelů služeb spadají do nákladů na externí odborné poradenství a služby uvedených v článku 6.
4. Přímá platba výdajů podle tohoto článku prostřednictvím zaměstnance příjemce musí být doložena dokladem prokazujícím, že příjemce uhradil výdaje zaměstnanci.
5. U operací, které se týkají technické pomoci nebo propagačních činností a budování kapacit, jsou výdaje vzniklé mimo unijní část programové oblasti způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 1299/2013.
6. Řídící orgán může uznat náklady na ubytování a jídlo poskytnuté v zařízeních nacházejících se mimo unijní část programové oblasti za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013. To platí také pro místní náklady na cestování v místě události nebo akce mimo unijní část programové oblasti.
7. U zaměstnanců příjemců nacházejících se mimo unijní část programové oblasti může řídící orgán uznat náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013.
8. U zaměstnanců příjemců nacházejících se uvnitř unijní části programové oblasti jsou náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Článek 6
Náklady na externí odborné poradenství a služby
Výdaje na externí odborné poradenství a služby jsou omezeny na následující služby a poradenství poskytované subjektem veřejného nebo soukromého práva nebo fyzickou osobou jinou než příjemce operace:
a)
studie nebo šetření (např. hodnocení, strategie, koncepční poznámky, konstrukční výkresy, příručky);
b)
odborná příprava;
c)
překlady;
d)
vývoj, úpravy a aktualizace systémů informačních technologií a internetových stránek;
e)
podpora, komunikace, propagace nebo informování související s operací nebo programem spolupráce jako takovým;
f)
finanční řízení;
g)
služby související s pořádáním a prováděním událostí nebo zasedání (včetně nájmu, stravování nebo tlumočení);
h)
účast na událostech (např. registrační poplatky);
i)
právní poradenství a notářské služby, technické a finanční odborné poradenství, jiné poradenské a účetní služby;
j)
práva duševního vlastnictví;
k)
ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 1299/2013;
l)
náklady na certifikaci a audit výdajů na úrovni programu podle článků 126 a 127 nařízení (EU) č. 1303/2013;
m)
poskytnutí záruk bankou nebo jinou finanční institucí, pokud to vyžadují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy nebo programový dokument přijatý monitorovacím výborem;
n)
cestování a ubytování externích odborníků, přednášejících, osob předsedajících zasedáním a poskytovatelů služeb;
o)
jiné specifické odborné poradenství a služby potřebné pro operace.
Článek 7
Výdaje na vybavení
1. Výdaje na financování koupě, pronájmu nebo leasingu vybavení příjemcem operace, a to s výjimkou výdajů, na které se vztahuje článek 4, jsou omezeny na:
a)
kancelářské vybavení;
b)
hardware a software informačních technologií;
c)
nábytek a vybavení;
d)
laboratorní vybavení;
e)
stroje a přístroje;
f)
nástroje nebo zařízení;
g)
vozidla;
h)
jiné specifické vybavení potřebné pro operace.
2. Náklady na nákup použitého vybavení mohou být způsobilé za těchto podmínek:
a)
nebyla na ně obdržena žádná jiná pomoc z evropských strukturálních a investičních fondů;
b)
jeho cena nepřevyšuje obecně přijímanou cenu na daném trhu;
c)
má technické vlastnosti nezbytné pro operaci a splňuje použitelné normy a standardy.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 481/2014
2014 m. kovo 4 d.
kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1299/2013 papildomas konkrečiomis bendradarbiavimo programų išlaidų tinkamumo finansuoti taisyklėmis
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1299/2013 dėl konkrečių Europos regioninės plėtros fondo paramos Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslui nuostatų (1), ypač į jo 18 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 18 straipsnio 1 dalį turi būti nustatytos konkrečios bendradarbiavimo programų išlaidų tinkamumo finansuoti taisyklės, susijusios su išlaidomis darbuotojams, biuro ir administracinėmis išlaidomis, kelionės ir apgyvendinimo išlaidomis, išorės ekspertų ir paslaugų išlaidomis ir įrangos išlaidomis (toliau - išlaidų kategorijos);
(2)
kad tinkamumo finansuoti taisykles bendradarbiavimo programoms būtų galima taikyti lanksčiai, konkrečioje bendradarbiavimo programoje dalyvaujančioms valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nuspręsti, kad tam tikra išlaidų kategorija netaikoma tam tikrai konkrečios bendradarbiavimo programos prioritetinei krypčiai;
(3)
reikėtų nurodyti, kaip šiame reglamente nustatytos konkrečios bendradarbiavimo programų išlaidų tinkamumo finansuoti taisyklės dera su visiems ESI fondams taikoma bendra tinkamumo finansuoti taisyklių teisine sistema, nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 (2) 65-71 straipsniuose;
(4)
reikėtų sudaryti kiekvienos išlaidų kategorijos atskirų išlaidų elementų sąrašą;
(5)
reikėtų aiškiai nurodyti, kad apskritai dovanos yra netinkamos finansuoti. Tačiau su reklama, ryšių palaikymu, viešinimu ar informavimu susijusių nedidelių daiktų dalijimas turėtų būti tinkamas finansuoti;
(6)
reikėtų nustatyti atskirus išlaidų darbuotojams elementus, taip pat išlaidų darbuotojams skaičiavimo, apskaitos ir atlyginimo taisykles, taikomas ir apskritai, ir konkrečiai darbuotojams, dirbantiems ne visą darbo laiką arba pagal paslaugų sutartis, taikant valandinį įkainį;
(7)
turėtų būti išvardyti atskiri biuro ir administracinių išlaidų elementai, taip pat išdėstytos tokių išlaidų elementų kaip tiesioginių ar netiesioginių išlaidų skaičiavimo, apskaitos ir atlyginimo taisyklės, ypač jei jos derinamos su fiksuotosiomis normomis pagal Reglamentą (ES) Nr. 1303/2013;
(8)
turėtų būti išvardyti atskiri kelionės ir apgyvendinimo išlaidų elementai, taip pat išdėstytos skaičiavimo, apskaitos ir atlyginimo taisyklės, neatsižvelgiant į tai, ar tokias išlaidas patiria paramos gavėjas, ar tiesiogiai jo darbuotojai. Taip pat reikėtų aiškiai išdėstyti kelionės ir apgyvendinimo išlaidų apskaitos sąlygas, jeigu tokios išlaidos patiriamos ne Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 20 straipsnyje nurodytoje programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje;
(9)
turėtų būti išvardyti atskiri išorės ekspertų ir paslaugų išlaidų elementai;
(10)
turėtų būti išvardyti atskiri įrangos išlaidų elementai, taip pat išdėstytos naudotai įrangai taikomos tinkamumo finansuoti taisyklės;
(11)
siekiant sudaryti sąlygas nedelsiant taikyti šiame reglamente numatytas priemones, šis reglamentas turėtų įsigalioti kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Nedarant poveikio Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65-71 straipsniuose arba remiantis tais straipsniais nustatytoms tinkamumo finansuoti taisyklėms, šiame reglamente nustatomos konkrečios bendradarbiavimo programų išlaidų tinkamumo finansuoti taisyklės, susijusios su šiomis išlaidų kategorijomis:
a)
išlaidomis darbuotojams;
b)
biuro ir administracinėmis išlaidomis;
c)
kelionės ir apgyvendinimo išlaidomis;
d)
išorės ekspertų ir paslaugų išlaidomis ir
e)
įrangos išlaidomis.
2. Bendradarbiavimo programos stebėsenos komiteto veikloje dalyvaujančios valstybės narės gali susitarti, kad vienai ar kelioms iš 1 dalyje nurodytų kategorijų priskiriamos išlaidos yra netinkamos finansuoti pagal vieną ar kelias prioritetines kryptis.
2 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. Bet kokios pagal šį reglamentą tinkamos finansuoti paties paramos gavėjo arba jo vardu apmokėtos išlaidos siejamos su veiksmo arba veiksmo dalies inicijavimo arba inicijavimo ir įgyvendinimo išlaidomis.
2. Netinkamos finansuoti yra šios išlaidos:
a)
baudos, finansinės sankcijos ir teisinių ginčų bei bylinėjimosi išlaidos;
b)
išlaidos dovanoms, išskyrus susijusias su reklama, ryšių palaikymu, viešinimu ar informavimu, kurių kiekviena ne brangesnė kaip 50 EUR;
c)
su valiutos kurso svyravimu susijusios išlaidos.
3 straipsnis
Išlaidos darbuotojams
1. Išlaidas darbuotojams sudaro bendrosios darbo išlaidos darbuotojams, dirbantiems paramos gavėjui vienu iš šių būdų:
a)
visą darbo laiką;
b)
ne visą darbo laiką - fiksuotą darbo laiko procentinę dalį per mėnesį;
c)
ne visą darbo laiką - kintamą skaičių valandų per mėnesį arba
d)
valandinio darbo principu.
2. Išlaidas darbuotojams sudaro tik:
a)
su veikla, kurios subjektas nevykdytų, jei atitinkamas veiksmas nebūtų įgyvendinamas, susijęs mokamas atlyginimas, nustatytas darbo sutartyje, skyrimo sprendime (toliau abu - įdarbinimo dokumentas) arba teisės aktu, atsižvelgiant į konkretaus darbuotojo pareigybės aprašyme nustatytas pareigas;
b)
bet kurios kitos su mokamu atlyginimu tiesiogiai susijusios darbdavio patirtos ir apmokėtos išlaidos, pvz., su darbu susiję mokesčiai ir socialinio draudimo, įskaitant pensijas, įmokos, kurioms taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 883/2004 (3), jeigu jos:
i)
nustatytos įdarbinimo dokumente arba teisės aktu;
ii)
atitinka įdarbinimo dokumente nurodytus teisės aktus ir šalyje, ir (arba) organizacijoje, kurioje pavienis darbuotojas faktiškai dirba, taikomą standartinę tvarką ir
iii)
nėra susigrąžinamos darbdavio.
Atsižvelgiant į a punktą, mokėjimas fiziniams asmenims, kurie paramos gavėjui dirba ne pagal darbo, o pagal kitą sutartį, gali būti prilyginamas mokamam atlyginimui, o tokia sutartis gali būti laikoma darbo sutartimi.
3. Išlaidos darbuotojams gali būti atlyginamos:
i)
remiantis realiosiomis išlaidomis (pagrįstomis įdarbinimo dokumentu ir atlyginimo lapeliais) arba
ii)
taikant Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 67 straipsnio 1 dalies b-d punktuose nustatytas supaprastinto išlaidų skaičiavimo galimybes, arba
iii)
kaip fiksuotoji norma pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 19 straipsnį.
4. Su asmenimis, kurie įgyvendindami veiksmą dirba ne visą darbo laiką, susijusios išlaidos darbuotojams apskaičiuojamos kaip:
a)
fiksuota bendrųjų darbo išlaidų procentinė dalis, atitinkanti fiksuotą įgyvendinant veiksmą dirbto laiko procentinę dalį, netaikant įpareigojimo įdiegti atskirą darbo laiko registravimo sistemą, arba
b)
kintama bendrųjų darbo išlaidų dalis, atitinkanti kas mėnesį vis kitą įgyvendinant veiksmą dirbtų valandų skaičių, nustatomą remiantis laiko registravimo sistema, fiksuojančia 100 % darbuotojo darbo laiko.
5. Jeigu ne visą darbo laiką dirbantiems darbuotojams taikomas 4 dalies a punktas, darbdavys kiekvienam darbuotojui išduoda dokumentą, kuriame nustatoma įgyvendinant veiksmą dirbtino laiko procentinė dalis.
6. Jeigu ne visą darbo laiką dirbantiems darbuotojams taikomas 4 dalies b punktas, atlygintinos išlaidos darbuotojams skaičiuojamos remiantis valandiniu įkainiu, nustatomu:
i)
mėnesio bendrąsias darbo išlaidas padalijus iš įdarbinimo dokumente nustatyto valandomis išreikšto mėnesio darbo laiko arba
ii)
paskiausiai apskaitytas metines bendrąsias darbo išlaidas padalijus iš 1 720 valandų pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 68 straipsnio 2 dalį.
Valandinis įkainis dauginamas iš įgyvendinant veiksmą faktiškai dirbtų valandų skaičiaus.
7. Su asmenimis, kurie, remdamiesi įdarbinimo dokumentu, dirba valandinį darbą, susijusios išlaidos darbuotojams yra tinkamos finansuoti įgyvendinant veiksmą faktiškai dirbtų valandų skaičiui taikant įdarbinimo dokumente suderintą valandinį įkainį, remiantis darbo laiko registravimo sistema.
4 straipsnis
Biuro ir administracinės išlaidos
Biuro ir administracines išlaidas sudaro tik šie elementai:
a)
biuro nuoma;
b)
su pastatais, kuriuose dirba darbuotojai, ir biuro įranga susijęs draudimas ir mokesčiai (pvz., draudimas nuo gaisro ar vagystės);
c)
komunaliniai mokesčiai (pvz., elektros, šildymo, vandens);
d)
raštinės reikmenys;
e)
paramą gaunančioje organizacijoje vykdoma bendroji apskaita;
f)
archyvai;
g)
priežiūra, valymas ir remontas;
h)
saugumas;
i)
IT sistemos;
j)
ryšiai (pvz., telefonas, faksas, internetas, pašto paslaugos, vizitinės kortelės);
k)
banko taikomi sąskaitos (-ų) atidarymo ir tvarkymo mokesčiai, jei įgyvendinant veiksmą reikia atidaryti atskirą sąskaitą;
l)
tarpvalstybinių finansinių sandorių mokesčiai.
5 straipsnis
Kelionės ir apgyvendinimo išlaidos
1. Kelionės ir apgyvendinimo išlaidas sudaro tik šie elementai:
a)
kelionės išlaidos (pvz., bilietai, kelionės ir automobilio draudimas, degalai, automobilio naudojimo išlaidos, kelių rinkliavos ir stovėjimo mokesčiai);
b)
maitinimo išlaidos;
c)
apgyvendinimo išlaidos;
d)
vizų išlaidos;
e)
dienpinigiai.
2. Iš dienpinigių apmokamas bet kuris 1 dalies a-d punktuose nurodytas elementas negali būti papildomai atlyginamas ne iš dienpinigių.
3. Išorės ekspertų ir paslaugų teikėjų kelionės ir apgyvendinimo išlaidos priskiriamos 6 straipsnyje išvardytoms išorės ekspertų ir paslaugų išlaidoms.
4. Paramos gavėjo darbuotojui tiesiogiai apmokėjus šiame straipsnyje nurodytas išlaidas, įrodymu patvirtinama, kad paramos gavėjas atlygino tokias to darbuotojo išlaidas.
5. Ne programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje patirtos su technine parama arba reklamine veikla ir gebėjimų stiprinimu susijusių veiksmų išlaidos yra tinkamos finansuoti, jeigu yra patirtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 20 straipsnio 3 dalį.
6. Vadovaujančioji institucija gali sutikti ne programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje esančiose įstaigose suteikto apgyvendinimo ir maitinimo išlaidas laikyti tinkamomis finansuoti, jeigu jos patirtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 20 straipsnio 2 dalį. Tai taikoma ir vietos kelionės išlaidoms, patirtoms keliaujant renginio ar veiklos vietoje ne programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje.
7. Vadovaujančioji institucija gali sutikti ne programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje įsikūrusių paramos gavėjų darbuotojų patirtas 1 dalyje nurodytas išlaidas, įskaitant kelionės į renginio ar veiklos vietą programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje arba už jos ribų ir iš tos vietos išlaidas, laikyti tinkamomis finansuoti, jeigu jos patirtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 20 straipsnio 2 dalį.
8. Programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje įsikūrusių paramos gavėjų darbuotojų patirtos 1 dalyje nurodytos išlaidos, įskaitant kelionės į renginio ar veiklos vietą programos įgyvendinimo teritorijos Sąjungos dalyje arba už jos ribų ir iš tos vietos išlaidas, laikomos tinkamomis finansuoti pagal Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 20 straipsnio 1 dalį.
6 straipsnis
Išorės ekspertų ir paslaugų išlaidos
Išorės ekspertų ir paslaugų išlaidas sudaro tik šios viešosios ar privatinės teisės subjekto arba fizinio asmens, kuris nėra veiksmo paramos gavėjas, teikiamos paslaugos ir ekspertų žinios:
a)
tyrimai ar apklausos (pvz., vertinimai, strategijos, koncepcijų aprašai, projektų planai, vadovai);
b)
mokymas;
c)
vertimas;
d)
IT sistemų ir svetainių kūrimas, keitimas ir naujinimas;
e)
su veiksmu arba visa bendradarbiavimo programa susieta reklama, ryšių palaikymas, viešinimas ar informavimas;
f)
finansų valdymas;
g)
su renginių ar susitikimų organizavimu ir rengimu susijusios paslaugos (įskaitant nuomą, aprūpinimą maistu ir gėrimais ar vertimą);
h)
dalyvavimas renginiuose (pvz., registracijos mokesčiai);
i)
teisinės konsultacijos ir notaro paslaugos, techninės ir finansų srities ekspertų paslaugos, kitos konsultavimo ir apskaitos paslaugos;
j)
intelektinės nuosavybės teisės;
k)
pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 125 straipsnio 4 dalies a punktą ir Reglamento (ES) Nr. 1299/2013 23 straipsnio 4 dalį atliekami tikrinimai;
l)
pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 126 ir 127 straipsnius programos lygmeniu atliekamo tvirtinimo ir audito išlaidos;
m)
banko ar kitos finansų įstaigos suteiktos garantijos, jei jų reikalaujama pagal Sąjungos ar nacionalinės teisės aktus arba stebėsenos komiteto priimtame programavimo dokumente;
n)
išorės ekspertų, pranešėjų, susitikimų pirmininkų ir paslaugų teikėjų kelionės ir apgyvendinimas;
o)
kitos veiksmams reikalingos konkrečios ekspertų žinios ir paslaugos.
7 straipsnis
Įrangos išlaidos
1. Veiksmo paramos gavėjo įrangos pirkimo, nuomos ar išperkamosios nuomos finansavimo išlaidas, kurios nėra apmokamos pagal 4 straipsnį, sudaro tik:
a)
biuro įranga;
b)
IT aparatinė ir programinė įranga;
c)
baldai ir įrenginiai;
d)
laboratorijos įranga;
e)
aparatai ir priemonės;
f)
įrankiai ar prietaisai;
g)
transporto priemonės;
h)
kita veiksmams reikalinga konkreti įranga.
2. Naudotos įrangos pirkimo išlaidos gali būti tinkamos finansuoti, jei laikomasi šių sąlygų:
a)
tam iš ESI fondų negauta jokios kitos paramos;
b)
įrangos kaina ne didesnė už atitinkamoje rinkoje apskritai priimtiną kainą;
c)
įranga turi veiksmui būtinas technines charakteristikas ir atitinka taikomas normas bei standartus.
8 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 4 d.