PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 447/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se stanoví postup pro správce alternativních investičních fondů, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě čl. 3 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se správci alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), kteří splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice, mohou rozhodnout, že se na ně bude uvedená směrnice vztahovat (opt-in), aby mohli využívat poskytnutých práv. Pokud se tak rozhodnou, použije se na správce směrnice 2011/61/EU v plném rozsahu.
(2)
Směrnice 2011/61/EU stanoví postup pro udělování povolení správcům. Dokumenty a informace, které mají být v rámci uvedeného postupu poskytnuty, obsahují nezbytné podrobnosti o správci podávajícím žádost, a proto by stejné dokumenty a postup měly být použity pro případ rozhodnutí správce, že se na něj bude směrnice vztahovat. Neexistují zvláštní důvody týkající se rozhodnutí správce, že se na něj bude směrnice vztahovat, které by odůvodňovaly použití jiného postupu, než jaký se vztahuje na správce, objem jimiž spravovaných aktiv přesahuje prahové hodnoty stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU. Správci, kteří se rozhodnou, že se na ně bude směrnice 2011/61/EU vztahovat, by se proto měli řídit stejným postupem, jaký je stanoven pro správce, kteří mají povinnost požádat podle uvedené směrnice o povolení.
(3)
Správci, kteří mají právo rozhodnout se, že se na ně bude směrnice vztahovat, jsou správci, kteří byli dříve buď zaregistrováni v souladu s čl. 3 odst. 3 směrnice 2011/61/EU nebo měli povolení jako správcovské společnosti subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (2). Je vhodné zamezit zdvojenému podávání zpráv a zohlednit dokumenty a informace, které správci již poskytli příslušným orgánům v rámci postupů registrace a udělování povolení, pokud jsou uvedené dokumenty a informace aktuální.
(4)
Příslušné orgány by měly přezkoumat žádost správce, aby se na něj směrnice vztahovala, a udělit v tomto smyslu povolení za stejných podmínek a podle stejného postupu jako v případě správců, objem jimiž spravovaných aktiv přesahuje prahové hodnoty stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU.
(5)
Je důležité vyjasnit vztah mezi postupem pro správce, kteří se rozhodnou, že se na ně směrnice bude vztahovat, a zrušením povolení uděleného správcům podle směrnice 2011/61/EU. Správce, jemuž bylo uděleno povolení podle směrnice 2011/61/EU a objem jímž spravovaných aktiv následně poklesne pod prahové hodnoty stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU, je nadále držitelem povolení a uvedená směrnice se na něj použije v plném rozsahu, dokud není povolení zrušeno. Ke zrušení povolení by nemělo dojít automaticky v důsledku toho, že objem aktiv spravovaných správcem, jenž je držitelem povolení, poklesne pod příslušnou prahovou hodnotu, ale pouze na žádost správce. Nemělo by tak být možné, aby správce požádal, aby se na něj směrnice vztahovala, pokud je držitelem povolení podle směrnice 2011/61/EU, zatímco správce, jehož povolení bylo na jeho žádost zrušeno, by měl mít stále možnost znovu požádat, aby se na něj směrnice 2011/61/EU vztahovala.
(6)
Směrnice 2011/61/EU ukládá členským státům, aby použily právní a správní předpisy, které uvedenou směrnici provádějí, ode dne 22. července 2013. Použití tohoto nařízení se proto také odkládá ke stejnému datu.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Postupy a podmínky pro rozhodnutí správce, že se na něj bude směrnice vztahovat
1. Správce alternativního investičního fondu (dále jen „správce“), který splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU a rozhodne se, že se na něj bude uvedená směrnice vztahovat (opt-in), podá příslušnému orgánu svého domovského státu žádost o povolení.
Žádost se řídí stejným postupem, jaký je stanoven v čl. 7 odst. 1 až 5 směrnice 2011/61/EU a v opatřeních přijatých v rámci jejího provádění.
2. Příslušný orgán domovského členského státu může správci uvedenému v odstavci 1 udělit výjimku z povinnosti předložit veškeré informace a dokumenty požadované podle článku 7 uvedené směrnice, pokud informace nebo dokumenty, na něž se výjimka vztahuje, již byly příslušnému orgánu předloženy pro účely registrace v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice nebo v rámci postupu povolování podle článku 5 směrnice 2009/65/ES a pokud jsou uvedené informace a dokumenty dosud aktuální, což správce písemně potvrdí.
3. Příslušný orgán domovského členského státu udělí povolení podle stejného postupu, jaký je stanoven v čl. 8 odst. 1 až 5 směrnice 2011/61/EU.
Článek 2
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 447/2013
2013 m. gegužės 15 d.
kuriuo nustatoma procedūra AIFV, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/61/ES pasirenkantiems AIFV statusą
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2011 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/61/ES dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų, kuria iš dalies keičiami direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB bei reglamentai (EB) Nr. 1060/2009 ir (ES) Nr. 1095/2010 (1), ypač į jos 3 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1)
pagal Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 4 dalį alternatyvaus investavimo fondų valdytojai (AIFV), tenkinantys tos direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje nurodytas sąlygas, gali pagal tą dalį pasirinkti AIFV statusą, kad galėtų naudotis pagal tą direktyvą suteikiamomis teisėmis. Pasirinkusiam AIFV statusą AIFV taikomos visos Direktyvos 2011/61/ES nuostatos;
(2)
Direktyvoje 2011/61/ES numatyta AIFV taikoma veiklos leidimų išdavimo procedūra. Pagal šią procedūrą pateikiamuose dokumentuose ir informacijoje nurodomi pakankamai informatyvūs prašymą teikiančio AIFV duomenys, todėl tie patys dokumentai turėtų būti teikiami ir ta pati procedūra turėtų būti taikoma atvejais, kai AIFV pasirenka AIFV statusą. Nėra jokių konkrečių priežasčių AIFV statuso pasirinkimui taikyti kitokią procedūrą nei taikoma AIFV, valdantiems turtą, viršijantį Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytas ribas. Taigi AIFV, nusprendę pasirinkti AIFV statusą pagal Direktyvą 2011/61/ES, turėtų laikytis tokios pačios procedūros kaip ir nustatytoji AIFV, privalantiems kreiptis dėl veiklos leidimo pagal Direktyvą 2011/61/ES;
(3)
teisę pasirinkti AIFV statusą turi AIFV, kurie anksčiau buvo arba registruoti pagal Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 3 dalį, arba gavę leidimą vykdyti kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų valdymo įmonės veiklą pagal 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (2). Derėtų vengti pakartotinio ataskaitų teikimo ir atsižvelgti į dokumentus ir informaciją, kuriuos AIFV jau pateikė kompetentingoms institucijoms pagal registracijos ir veiklos leidimo išdavimo procedūras, jeigu šie dokumentai ir informacija apima naujausius duomenis;
(4)
kompetentingos institucijos turėtų išnagrinėti prašymą pasirinkti AIFV statusą ir suteikti veiklos leidimą tomis pačiomis sąlygomis ir pagal tą pačią procedūrą, kokia taikoma AIFV, valdantiems turtą, viršijantį Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytas ribas;
(5)
svarbu aiškiai nustatyti ryšį tarp procedūros, taikomos tiems AIFV, kurie pasirenka AIFV statusą, ir pagal Direktyvą 2011/61/ES AIFV suteikto veiklos leidimo atšaukimo procedūros. AIFV, kuriam pagal Direktyvą 2011/61/ES suteiktas veiklos leidimas ir kurio valdomas turtas vėliau nebesiekia Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalyje nustatytų ribų, gali toliau naudotis veiklos leidimu ir tol, kol veiklos leidimas nebus atšauktas, jam taikomos visos tos direktyvos nuostatos. Veiklos leidimas neturėtų būti atšaukiamas automatiškai, kai veiklos leidimą turinčio AIFV valdomas turtas nebesiekia atitinkamos ribos, o tik paties AIFV prašymu. Taigi neturėtų būti galimybės AIFV kreiptis dėl AIFV statuso tol, kol jis turi veiklos leidimą pagal Direktyvą 2011/61/ES, o AIFV, kurio veiklos leidimas atšauktas jo paties prašymu, vis dar turėtų turėti teisę vėl pasirinkti AIFV statusą pagal Direktyvą 2011/61/ES;
(6)
Direktyva 2011/61/ES valstybės narės įpareigojamos taikyti įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais ta direktyva perkelta nuo 2013 m. liepos 22 d. Todėl šio reglamento taikymas taip pat nukeliamas iki šios datos;
(7)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Europos vertybinių popierių komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
AIFV statuso pasirinkimo procedūra ir sąlygos
1. Alternatyvaus investavimo fondų valdytojas (AIFV), tenkinantis Direktyvos 2011/61/ES 3 straipsnio 2 dalies sąlygas ir nusprendęs pasirinkti AIFV statusą pagal tą direktyvą, pateikia prašymą išduoti veiklos leidimą savo buveinės valstybės narės kompetentingai institucijai.
Prašymui taikoma ta pati procedūra, kaip numatyta Direktyvos 2011/61/ES 7 straipsnio 1-5 dalyse ir direktyvos įgyvendinimo priemonėse.
2. Buveinės valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti 1 dalyje nurodytai AIFV teikti ne visą informaciją ir ne visus dokumentus, privalomus pagal tos direktyvos 7 straipsnį, jeigu informacija ir dokumentai, kurių leidžiama neteikti, jau buvo pateikti kompetentingai institucijai dėl registracijos pagal tos direktyvos 3 straipsnio 3 dalį arba kreipiantis dėl veiklos leidimo pagal Direktyvos 2009/65/EB 5 straipsnį su sąlyga, kad ši informacija ir šie dokumentai apima naujausius duomenis, kai AIFV tai patvirtina raštu.
3. Buveinės valstybės narės kompetentinga institucija išduoda veiklos leidimą pagal tą pačią procedūrą, numatytą Direktyvos 2011/61/ES 8 straipsnio 1-5 dalyse.
2 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2013 m. liepos 22 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gegužės 15 d.