NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 967/2012
2012 m. spalio 9 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 282/2011, kiek tai susiję su specialiomis schemomis neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1), ypač į jos 397 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
kadangi:
(1)
Direktyvoje 2006/112/EB nustatyta, kad nuo 2015 m. sausio 1 d. visos telekomunikacijų, transliavimo ir elektroninės paslaugos apmokestinamos valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs paslaugas įsigyjantis asmuo arba kurioje jis turi nuolatinę gyvenamąją vietą ar paprastai gyvena (toliau - vartojimo valstybė narė), nepriklausomai nuo to, kur įsisteigęs tas paslaugas teikiantis apmokestinamasis asmuo;
(2)
siekiant sudaryti palankesnes sąlygas vykdyti mokestines prievoles, kai tokios paslaugos teikiamos neapmokestinamiesiems asmenims, sukurta speciali schema apmokestinamiesiems asmenims, kurie yra įsisteigę Bendrijoje, bet ne valstybėje narėje, kurioje teikiamos paslaugos (toliau - schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims). Apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijoje, galiojančios kitos specialios schemos (toliau - schema Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims) taikymas buvo išplėstas, kad apimtų visas tas paslaugas. Taip bus sudaryta galimybė neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims nurodyti registravimosi valstybę narę kaip vieną naudojantis elektroniniu ryšiu veikiantį punktą registruotis pridėtinės vertės mokesčio (toliau - PVM) mokėtojais ir teikti PVM deklaracijas;
(3)
daugiau nei vienoje valstybėje narėje padalinius turintis apmokestinamasis asmuo turėtų turėti galimybę, taikant schemą Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, nurodyti bet kurią atitinkamą valstybę narę kaip registravimosi valstybę narę, išskyrus kai jo verslo vieta Bendrijoje. Tuo atveju registravimosi valstybė narė yra ta valstybė, kurioje yra apmokestinamojo asmens verslo vieta;
(4)
siekiant išvengti neproporcingai didelės naštos apmokestinamiesiems asmenims, kurie naudojasi schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, reikėtų paaiškinti, kaip galima pakeisti registravimosi valstybę narę, kai apmokestinamasis asmuo taip perkelia savo nuolatinį padalinį arba verslo vietą, kad reikia pakeisti registravimosi valstybę narę, kad jis galėtų toliau naudotis schema;
(5)
telekomunikacijų, transliavimo ir elektroninėms paslaugoms, teikiamoms valstybėse narėse, kuriose apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį, nė viena iš specialių schemų netaikoma. Reikėtų aiškiai nustatyti, kad tokių paslaugų teikimas turėtų būti deklaruojamas tiesiogiai atitinkamoje valstybėje narėje;
(6)
kadangi abi specialios schemos yra pasirenkamosios, neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo gali bet kuriuo metu nuspręsti nutraukti naudojimąsi jomis. Būtina aiškiai nustatyti, nuo kada tokie sprendimai įsigaliotų;
(7)
tačiau siekiant išvengti nereikalingos naštos mokesčių institucijoms, apmokestinamajam asmeniui, kuris nusprendžia nutraukti naudojimąsi viena iš specialių schemų, tam tikrą laikotarpį turėtų būti neleidžiama vėl naudotis ta schema;
(8)
siekdama, kad duomenų bazėse būtų saugomi naujausi registracijos duomenys, registravimosi valstybė narė remiasi iš apmokestinamojo asmens gauta informacija. Siekiant užtikrinti, kad duomenų bazės būtų nedelsiant atnaujinamos, būtina nustatyti laikotarpį, per kurį apmokestinamasis asmuo, besinaudojantis specialiomis schemomis, turėtų perduoti bet kokią susijusią informaciją apie veiklos nutraukimą arba pakeitimą ir apie jau pateiktos susijusios informacijos pasikeitimus;
(9)
PVM mokėtojo kodą reikia suteikti neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kuris nori pasinaudoti specialia schema. Siekiant užkirsti kelią tam, kad apmokestinamieji asmenys, kurie jau įregistruoti PVM mokėtojais, schema nenumatytai nesinaudotų atgaline data, būtina patikslinti, nuo kada specialios schemos turėtų būti taikomos;
(10)
siekiant išvengti abejonių dėl to, kuri valstybė narė turi jurisdikciją, reikėtų tiksliai nurodyti valstybę narę, kuri gali pašalinti apmokestinamąjį asmenį iš specialios schemos. Taip pat reikėtų tiksliai nurodyti aplinkybes, kuriomis ta valstybė narė turi priimti sprendimą dėl pašalinimo, ir laiką, nuo kurio tas sprendimas įsigalioja;
(11)
reikėtų patikslinti neįsisteigusio apmokestinamojo asmens, kuris naudojasi viena iš specialių schemų, veiklos pagal vieną iš specialių schemų nutraukimo koncepciją, taip pat nuolatinio taisyklių nesilaikymo, kiek tai susiję su neįsisteigusiu apmokestinamuoju asmeniu, koncepciją;
(12)
siekiant skatinti laikymąsi ir išvengti nereikalingos naštos mokesčių institucijoms, apmokestinamajam asmeniui, kuris dėl nuolatinio taisyklių nesilaikymo pašalinamas iš vienos iš specialių schemų, tam tikrą laikotarpį turėtų būti neleidžiama naudotis nė viena iš specialių schemų;
(13)
reikėtų aiškiai nustatyti, kad jeigu apmokestinamasis asmuo nutraukia naudojimąsi viena iš specialių schemų, yra pašalinamas iš vienos iš specialių schemų arba pakeičia registravimosi valstybę narę, visos mokestinės prievolės, susijusios su mokestiniais laikotarpiais prieš tą naudojimosi nutraukimą, pašalinimą arba pakeitimą, turi būti įvykdytos valstybei narei, kuri buvo registravimosi valstybė narė prieš tą naudojimosi nutraukimą, pašalinimą arba pakeitimą;
(14)
kiekvienas mokestinis laikotarpis turėtų būti vertinamas atskirai, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos vartojimo valstybei narei vykdyti kontrolę, o pataisymai turėtų būti daromi tik atitinkamoje PVM deklaracijoje;
(15)
dėl kontrolės priežasčių tikslinga reikalauti, kad neįsisteigę apmokestinamieji asmenys pateiktų PVM deklaracijas registravimosi valstybėse narėse net ir tuo atveju, jei per mokestinį laikotarpį nebuvo suteikta paslaugų. Taip pat turėtų būti patikslinta, kad privaloma nurodyti tikslią PVM sumą, jos neapvalinant iki didesnės arba mažesnės vertės;
(16)
PVM deklaracijų pataisymų atžvilgiu būtina nustatyti terminą, per kurį registravimosi valstybei narei elektroninėmis priemonėmis gali būti pateiktos deklaracijos. Vartojimo valstybės narės turėtų bet kuriuo atveju galėti priimti atitinkamą informaciją arba jos prašyti tiesiogiai iš apmokestinamojo asmens, taip pat atlikti PVM apskaičiavimą pagal savo nacionalines taisykles;
(17)
jei registravimosi valstybė narė neturi euro kaip savo valiutos, neįsisteigę apmokestinamieji asmenys turėtų laikytis tos valstybės narės sprendimo, kokia valiuta turėtų būti pateikiamos visos PVM deklaracijos pagal specialias schemas;
(18)
nedarant poveikio vartojimo valstybių narių permokų kompensavimo nacionalinėms taisyklėms ir siekiant vienintelio tikslo, kad registravimosi valstybė narė užtikrintų veiksmingą specialių schemų administravimą ir būtų išvengta pernelyg didelės administracinės naštos tiek tai valstybei narei, tiek vartojimo valstybėms narėms, turėtų būti užtikrinta, kad apmokestinamieji asmenys negalėtų priskirti sumokėtų PVM sumų daugiau kaip vienai deklaracijai nei iš pradžių, nei paskesniu patikslinimu;
(19)
tuo atveju, kai neįsisteigę apmokestinamieji asmenys nesumoka, nepakankamai sumoka arba permoka, ir kiek tai susiję su delspinigiais, baudomis ir kitais papildomais mokėjimais, svarbu nustatyti atitinkamas registravimosi valstybės narės ir vartojimo valstybės narės pareigas, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas surinkti PVM ir užtikrinti, kad už paslaugas, teikiamas pagal specialias schemas, būtų sumokėta teisinga suma;
(20)
neįsisteigusių apmokestinamųjų asmenų turimi apskaitos dokumentai turi būti pakankamai išsamūs, kad vartojimo valstybių narių mokesčių institucijos galėtų patikrinti, ar PVM deklaracija yra teisinga. Todėl reikėtų nurodyti, kokią būtiniausią informaciją reikia pateikti tokiuose apskaitos dokumentuose;
(21)
siekiant sudaryti palankesnes sąlygas įgyvendinti specialias schemas ir sudaryti galimybę, kad tos schemos būtų taikomos nuo 2015 m. sausio 1 d. teikiamoms paslaugoms, neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims turėtų būti sudaryta galimybė nuo 2014 m. spalio 1 d. pateikti savo registracijos duomenis valstybei narei, kurią jie nurodo kaip registravimosi valstybę narę;
(22)
todėl Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 282/2011 (2) turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 282/2011 XI skyriaus 2 skirsnis pakeičiamas taip:
„2 SKIRSNIS
Specialios schemos neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims (direktyvos 2006/112/EB 358-369k straipsniai)
1 poskirsnis
Terminų apibrėžtys
57a straipsnis
Šiame skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:
1. schema Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims- Direktyvos 2006/112/EB XII antraštinės dalies 6 skyriaus 2 skirsnyje numatyta speciali schema, taikoma telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje neįsisteigę apmokestinamieji asmenys;
2. schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims- Direktyvos 2006/112/EB XII antraštinės dalies 6 skyriaus 3 skirsnyje numatyta speciali schema, taikoma telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje įsisteigę, bet vartojimo valstybėje narėje neįsisteigę apmokestinamieji asmenys;
3. speciali schema- schema Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims ir (arba) schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, priklausomai nuo konteksto;
4. apmokestinamasis asmuo- Bendrijoje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 358a straipsnio 1 punkte, arba vartojimo valstybėje narėje neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo, kaip apibrėžta tos direktyvos 369a straipsnio pirmos pastraipos 1 punkte.
2 poskirsnis
Schemos sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims taikymas
57b straipsnis
Jei apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, yra įsteigęs savo verslą Bendrijoje, valstybė narė, kurioje įsteigtas verslas, yra registravimosi valstybė narė.
Jei apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, yra įsteigęs savo verslą už Bendrijos ribų, tačiau turi daugiau nei vieną nuolatinį padalinį Bendrijoje, jis gali pasirinkti bet kurią valstybę narę, kurioje jis turi nuolatinį padalinį, kaip registravimosi valstybę narę pagal Direktyvos 2006/112/EB 369a straipsnio antrą pastraipą.
3 poskirsnis
Schemos sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims taikymo sritis
57c straipsnis
Schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims netaikoma telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, teikiamoms valstybėje narėje, kurioje apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą arba turi nuolatinį padalinį. Tų paslaugų teikimas deklaruojamas kompetentingoms tos valstybės narės mokesčių institucijoms PVM deklaracijoje, kaip numatyta pagal Direktyvos 2006/112/EB 250 straipsnį.
4 poskirsnis
Registravimasis
57d straipsnis
Kai apmokestinamasis asmuo praneša registravimosi valstybei narei, kad jis ketina naudotis viena iš specialių schemų, ta speciali schema taikoma nuo pirmos paskesnio kalendorinio ketvirčio dienos.
Vis dėlto, jei paslaugos, kurioms taikytina ta speciali schema, pirmą kartą suteikiamos anksčiau nei pirmoje pastraipoje nurodytą dieną, speciali schema taikoma nuo to pirmo paslaugų suteikimo dienos, su sąlyga, kad apmokestinamasis asmuo informuoja registravimosi valstybę narę apie savo veiklos, kuriai taikytina schema, pradžią ne vėliau kaip dešimtą kito mėnesio po to pirmojo paslaugų suteikimo mėnesio dieną.
57e straipsnis
Registravimosi valstybė narė įregistruoja apmokestinamąjį asmenį, kuris naudojasi schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, suteikdama jam PVM mokėtojo kodą, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 214 ir 215 straipsniuose.
57f straipsnis
1. Jei apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, nebeatitinka apibrėžimo sąlygų, nustatytų Direktyvos 2006/112/EB 369a straipsnio pirmos pastraipos 2 punkte, valstybė narė, kurioje jis yra įregistruotas, nustoja būti registravimosi valstybė narė. Jei tas apmokestinamasis asmuo tebeatitinka sąlygas, kurių reikia siekiant naudotis ta specialia schema, tam, kad galėtų toliau naudotis ta schema, nauja registravimosi valstybe nare jis nurodo valstybę narę, kurioje yra įsteigęs savo verslą, arba, jei nėra įsteigęs verslo Bendrijoje, - valstybę narę, kurioje turi nuolatinį padalinį.
2. Kai registravimosi valstybė narė pakeičiama pagal 1 dalį, tas pakeitimas taikomas nuo tos dienos, kurią apmokestinamasis asmuo nustoja turėti verslo vietą arba nuolatinį padalinį valstybėje narėje, kuri anksčiau buvo nurodyta registravimosi valstybe nare.
57g straipsnis
Apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi specialia schema, gali nutraukti naudojimąsi ta specialia schema, nepriklausomai nuo to, ar jis toliau teikia paslaugas, kurioms gali būti taikoma ta speciali schema. Apmokestinamasis asmuo registravimosi valstybę narę informuoja likus ne mažiau nei 15 dienų iki kalendorinio ketvirčio, ankstesnio nei tas, kurį jis ketina nutraukti naudojimąsi schema, pabaigos. Nutraukimas įsigalioja pirmą paskesnio kalendorinio ketvirčio dieną.
PVM prievolės, susijusios su telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėmis paslaugomis ir atsiradusios po naudojimosi nutraukimo įsigaliojimo dienos, įvykdomos tiesiogiai atitinkamos vartojimo valstybės narės mokesčių institucijoms.
Jei apmokestinamasis asmuo nutraukia naudojimąsi specialia schema pagal pirmą pastraipą, jam nebeleidžiama naudotis ta schema jokioje valstybėje narėje dvejus kalendorinius ketvirčius nuo naudojimosi nutraukimo dienos.
5 poskirsnis
Atskaitomybės prievolės
57h straipsnis
1. Apmokestinamasis asmuo ne vėliau kaip paskesnio mėnesio dešimtą dieną elektroninėmis priemonėmis praneša registravimosi valstybei narei apie:
-
savo veiklos, kuriai taikoma speciali schema, nutraukimą,
-
savo veiklos, kuriai taikoma speciali schema, pakeitimą taip, kad jis nebeatitinka sąlygų, kurios būtinos siekiant naudotis ta specialia schema, ir
-
bet kokius registravimosi valstybei narei anksčiau pateiktos informacijos pasikeitimus.
2. Kai registravimosi valstybė narė pakeičiama pagal 57f straipsnį, apmokestinamasis asmuo informuoja abi atitinkamas valstybes nares apie pakeitimą ne vėliau kaip dešimtą kito mėnesio po įsisteigimo vietos pakeitimo dieną. Jis naujajai registravimosi valstybei narei pateikia registracijos duomenis, kuriuos būtina pateikti, kai apmokestinamasis asmuo pirmą kartą naudojasi specialia schema.
6 poskirsnis
Pašalinimas iš schemos
58 straipsnis
Jei bent vienas iš Direktyvos 2006/112/EB 363 arba 369e straipsnyje nustatytų pašalinimo iš schemos kriterijų taikomas apmokestinamajam asmeniui, kuris naudojasi viena iš specialių schemų, registravimosi valstybė narė pašalina tą apmokestinamąjį asmenį iš tos schemos.
Tik registravimosi valstybė narė gali pašalinti apmokestinamąjį asmenį iš vienos iš specialių schemų.
Savo sprendimą dėl pašalinimo iš schemos registravimosi valstybė narė grindžia bet kokia turima informacija, įskaitant bet kurios kitos valstybės narės suteiktą informaciją.
Pašalinimas iš schemos įsigalioja nuo pirmos kito kalendorinio ketvirčio po to, kai apmokestinamajam asmeniui elektroninėmis priemonėmis nusiunčiamas sprendimas dėl pašalinimo iš schemos, dienos.
Tačiau kai pašalinama iš schemos dėl verslo ar nuolatinio padalinio vietos pakeitimo, pašalinimas iš schemos įsigalioja nuo to pakeitimo dienos.
58a straipsnis
Laikoma, kad apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi viena iš specialių schemų ir kuris aštuonis kalendorinius ketvirčius iš eilės jokioje vartojimo valstybėje narėje neteikė paslaugų, kurioms taikoma ta schema, nutraukė apmokestinamą veiklą, kaip apibrėžta atitinkamai Direktyvos 2006/112/EB 363 straipsnio b punkte arba 369e straipsnio b punkte. Šis nutraukimas neužkerta kelio naudotis specialia schema jam vėl pradėjus vykdyti veiklą, kuriai taikoma bet kuri iš schemų.
58b straipsnis
1. Jei apmokestinamasis asmuo pašalinamas iš vienos iš specialių schemų dėl to, kad jis nuolat nesilaiko su ta schema susijusių taisyklių, tam apmokestinamajam asmeniui nebeleidžiama naudotis nė viena iš schemų jokioje valstybėje narėje aštuonis kalendorinius ketvirčius po kalendorinio ketvirčio, kurį apmokestinamasis asmuo buvo pašalintas iš schemos.
2. Apmokestinamasis asmuo laikomas nuolat nesilaikančiu su viena iš specialių schemų susijusių taisyklių, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 363 straipsnio d punkte arba 369e straipsnio d punkte, bent šiais atvejais:
a)
jei registravimosi valstybė narė jam pateikė priminimus pagal 60a straipsnį dėl trijų iš karto prieš tai einančių kalendorinių ketvirčių ir PVM deklaracija nebuvo pateikta už kiekvieną iš tų kalendorinių ketvirčių per dešimt dienų po priminimo pateikimo;
b)
jei registravimosi valstybė narė jam pateikė priminimus pagal 63a straipsnį dėl trijų iš karto prieš tai einančių kalendorinių ketvirčių ir jis nesumokėjo visos deklaruotos PVM sumos už kiekvieną iš tų kalendorinių ketvirčių per dešimt dienų po priminimo nusiuntimo, išskyrus atvejus, kai likusi nesumokėta suma už kiekvieną kalendorinį ketvirtį yra mažesnė kaip 100 EUR;
c)
jei po registravimosi valstybės narės arba vartojimo valstybės narės prašymo gavimo ir vieną mėnesį po vėliau gauto registravimosi valstybės narės pateikto priminimo, jis elektroninėmis priemonėmis nepateikė Direktyvos 2006/112/EB 369 ir 369k straipsniuose nurodytų apskaitos dokumentų.
58c straipsnis
Apmokestinamasis asmuo, kuris pašalinamas iš vienos iš specialių schemų, įvykdo visas PVM prievoles, susijusias su telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų teikimu ir atsiradusias po pašalinimo iš schemos įsigaliojimo dienos, tiesiogiai atitinkamos vartojimo valstybės narės mokesčių institucijoms.
7 poskirsnis
Pvm deklaracija
59 straipsnis
1. Mokestinis laikotarpis, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 364 arba 369f straipsnyje, yra atskiras mokestinis laikotarpis.
2. Jei, remiantis 57d straipsnio antra pastraipa, speciali schema taikoma nuo pirmojo paslaugų suteikimo dienos, apmokestinamasis asmuo pateikia atskirą PVM deklaraciją už kalendorinį ketvirtį, kurio metu paslauga suteikta pirmą kartą.
3. Jei apmokestinamasis asmuo per mokestinį laikotarpį buvo užregistruotas pagal kiekvieną iš specialių schemų, jis pateikia PVM deklaracijas ir atlieka atitinkamus mokėjimus registravimosi valstybei narei už kiekvieną schemą paslaugų ir laikotarpių, kuriais taikomos tos schemos, atžvilgiu.
4. Jei registravimosi valstybė narė pakeičiama pagal 57f straipsnį kitą dieną nei pirma atitinkamo kalendorinio ketvirčio diena, apmokestinamasis asmuo pateikia PVM deklaracijas ir atlieka atitinkamus mokėjimus tiek buvusiai, tiek naujajai registravimosi valstybei narei už paslaugas, teiktas atitinkamais laikotarpiais, kuriais valstybės narės buvo registravimosi valstybės narės.
59a straipsnis
Jei apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi specialia schema, per mokestinį laikotarpį pagal tą specialią schemą paslaugų neteikė jokioje vartojimo valstybėje narėje, jis pateikia PVM deklaraciją, kurioje nurodo, kad per tą laikotarpį paslaugų suteikta nebuvo (nulinė PVM deklaracija).
60 straipsnis
Sumos pagal specialias schemas pateiktose PVM deklaracijose iki kito artimiausio didesnės vertės arba iki artimiausio mažesnės vertės piniginio vieneto neapvalinamos. Deklaruojama ir pervedama tiksli PVM suma.
60a straipsnis
Registravimosi valstybė narė elektroninėmis priemonėmis primena apmokestinamiesiems asmenims, kurie nepateikė PVM deklaracijos pagal Direktyvos 2006/112/EB 364 arba 369f straipsnį, apie jų prievolę pateikti tokią deklaraciją. Registravimosi valstybė narė pateikia priminimą, dešimtą dieną po tos dienos, kurią deklaracija turėjo būti pateikta, ir elektroninėmis priemonėmis informuoja kitas valstybes nares apie tai, kad buvo pateiktas priminimas.
Paskesni priminimai ir priemonės, kurių imtasi siekiant nustatyti ir surinkti PVM, yra atitinkamos vartojimo valstybės narės atsakomybė.
Nepaisant vartojimo valstybės narės pateiktų priminimų ir priemonių, kurių ji ėmėsi, apmokestinamasis asmuo pateikia PVM deklaraciją registravimosi valstybei narei.
61 straipsnis
1. Pateikus PVM deklaraciją joje nurodytų skaičių pakeitimus galima daryti tik tą deklaraciją taisant, o ne tikslinant paskesnėje deklaracijoje.
2. 1 dalyje nurodyti pataisymai elektroninėmis priemonėmis pateikiami registravimosi valstybei narei per trejus metus nuo dienos, kurią turėjo būti pateikta pradinė deklaracija.
Vis dėlto, poveikis vartojimo valstybės narės taisyklėms dėl apskaičiavimo ir taisymo nedaromas.
61a straipsnis
Jei apmokestinamasis asmuo:
a)
nutraukia naudojimąsi viena iš specialių schemų;
b)
pašalinamas iš vienos iš specialių schemų; arba
c)
pagal 57f straipsnį pakeičia registravimosi valstybę narę,
jis savo galutinę PVM deklaraciją pateikia ir atitinkamą mokėjimą atlieka bei visus pataisymus arba dar nepateiktas ankstesnes deklaracijas pateikia ir atitinkamus mokėjimus atlieka valstybei narei, kuri buvo registravimosi valstybė narė naudojimosi nutraukimo, pašalinimo iš schemos arba pakeitimo metu.
8 poskirsnis
Valiuta
61b straipsnis
Jei registravimosi valstybė narė, kurios valiuta nėra euro, nusprendžia, kad PVM deklaracijos turi būti pateikiamos jos nacionaline valiuta, tas sprendimas taikomas visų apmokestinamųjų asmenų, kurie naudojasi specialiomis schemomis, PVM deklaracijoms.
9 poskirsnis
Mokėjimai
62 straipsnis
Nedarant poveikio 63a straipsnio trečiai pastraipai ir 63b straipsniui, apmokestinamasis asmuo atlieka visus mokėjimus registravimosi valstybei narei.
Pagal Direktyvos 2006/112/EB 367 arba 369i straipsnį apmokestinamojo asmens mokami PVM mokėjimai skiriami konkrečiai PVM deklaracijai, pateiktai pagal tos direktyvos 364 arba 369f straipsnį. Paskesnius mokamų sumų patikslinimus apmokestinamasis asmuo atlieka tik darydamas nuorodą į tą deklaraciją ir negali nei jų priskirti kitai deklaracijai, nei tikslinti paskesnėje deklaracijoje. Atliekant kiekvieną mokėjimą nurodomas tos konkrečios deklaracijos numeris.
63 straipsnis
Registravimosi valstybė narė, kuri gauna didesnę nei PVM deklaracijoje, pateiktoje pagal Direktyvos 2006/112/EB 364 arba 369f straipsnį, nurodytą sumą, permokėtą sumą tiesiogiai grąžina atitinkamam apmokestinamajam asmeniui.
Jei registravimosi valstybė narė yra gavusi sumą pagal PVM deklaraciją, kuri, kaip nustatyta paskiau, buvo užpildyta neteisingai, ir jeigu tą sumą ta valstybė narė jau paskirstė vartojimo valstybėms narėms, tos vartojimo valstybės narės kiekviena tiesiogiai grąžina apmokestinamajam asmeniui atitinkamą kiekvienai jų permokėtos sumos dalį.
Tačiau jei permokėjimai yra susiję su laikotarpiais, įskaitant paskutinį mokestinį laikotarpį, iki 2018 m. imtinai, registravimosi valstybė narė grąžina pagal Reglamento (ES) Nr. 904/2010 46 straipsnio 3 dalį pasiliktos sumos atitinkamą dalį, o vartojimo valstybė narė grąžina permokėjimą, išskaičiusi registravimosi valstybės narės grąžintiną sumą.
Vartojimo valstybės narės elektroninėmis priemonėmis praneša registravimosi valstybei narei apie tų grąžintų sumų dydį.
63a straipsnis
Jei apmokestinamasis asmuo pateikė PVM deklaraciją pagal Direktyvos 2006/112/EB 364 arba 369f straipsnį, tačiau nebuvo atliktas joks mokėjimas arba mokėjimas yra mažesnis nei nurodyta deklaracijoje, registravimosi valstybė narė elektroninėmis priemonėmis dešimtą dieną po dienos, kurią turėjo būti vėliausiai atliktas mokėjimas pagal Direktyvos 2006/112/EB 367 arba 369i straipsnį, primena apmokestinamajam asmeniui apie nesumokėtą PVM mokėjimą.
Registravimosi valstybė narė elektroninėmis priemonėmis informuoja vartojimo valstybes nares, kad priminimas buvo išsiųstas.
Paskesni priminimai ir priemonės, kurių imtasi siekiant surinkti PVM, yra atitinkamos vartojimo valstybės narės atsakomybė. Kai vartojimo valstybė narė pateikia tokius paskesnius priminimus, atitinkamas PVM sumokamas tai valstybei narei.
Vartojimo valstybė narė elektroninėmis priemonėmis informuoja registravimosi valstybę narę apie tai, kad buvo pateiktas priminimas.
63b straipsnis
Jei PVM deklaracija nebuvo pateikta, jei PVM deklaracija buvo pateikta pavėluotai arba buvo užpildyta nevisiškai ar neteisingai, arba jeigu vėluojama sumokėti PVM, visus delspinigius, baudas arba visus kitus mokėjimus apskaičiuoja ir nustato vartojimo valstybė narė. Apmokestinamasis asmuo moka tokius delspinigius, baudas arba visus kitus mokėjimus tiesiogiai vartojimo valstybei narei.
10 poskirsnis
Apskaitos dokumentai
63c straipsnis
1. Siekiant, kad apmokestinamojo asmens turimi apskaitos dokumentai būtų laikomi pakankamai išsamiais, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 369 ir 369k straipsniuose, juose turi būti ši informacija:
a)
vartojimo valstybė narė, kurioje teikiama paslauga;
b)
teikiamos paslaugos rūšis;
c)
paslaugos teikimo data;
d)
apmokestinamoji vertė, nurodant naudojamą valiutą;
e)
bet kuris paskesnis apmokestinamosios vertės padidinimas arba sumažinimas;
f)
taikomas PVM tarifas;
g)
mokėtino PVM suma, nurodant naudojamą valiutą;
h)
gautų mokėjimų data ir suma;
i)
bet kokie mokėjimai į sąskaitą, gauti prieš paslaugos suteikimą;
j)
jeigu išrašoma sąskaita faktūra, sąskaitoje faktūroje pateikta informacija;
k)
paslaugą įsigyjančio asmens vardas ir pavardė ar pavadinimas, jeigu jis apmokestinamajam asmeniui žinomas;
l)
informacija, pagal kurią buvo nustatyta vieta, kur paslaugą įsigyjantis asmuo yra įsisteigęs, turi nuolatinį adresą ar paprastai gyvena.
2. Apmokestinamasis asmuo vykdo tokią 1 dalyje nurodytos informacijos apskaitą, kad informaciją būtų galima elektroninėmis priemonėmis pateikti nedelsiant ir apie kiekvieną suteiktą paslaugą.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Tačiau valstybės narės leidžia neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims nuo 2014 m. spalio 1 d. pateikti pagal Direktyvos 2006/112/EB 360 arba 369c straipsnį reikalaujamą informaciją dėl registracijos pagal specialias schemas neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge 2012 m. spalio 9 d.