SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/45/EU
ze dne 3. dubna 2014
o pravidelných technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o zrušení směrnice 2009/40/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve své bílé knize ze dne 28. března 2011 nazvané „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ Komise stanoví cíl „vize nula“, v rámci něhož by Unie měla do roku 2050 snížit počet smrtelných nehod v silniční dopravě téměř na nulu. Má-li být tohoto cíle dosaženo, musí technologie vozidel významným dílem přispět ke zlepšení bezpečnosti silniční dopravy.
(2)
Komise ve svém sdělení nazvaném „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ navrhla snížit celkový počet smrtelných nehod v Unii od roku 2010 do roku 2020 znovu o polovinu. K dosažení tohoto cíle Komise vytyčila sedm strategických cílů a stanovila opatření pro bezpečnější vozidla, strategii pro snížení počtu zranění a opatření ke zvýšení bezpečnosti zranitelných účastníků silničního provozu, zejména motocyklistů.
(3)
Technické prohlídky jsou součástí komplexnějšího systému, který má zajistit, aby vozidla byla při používání udržována v bezpečném stavu, přijatelném z hlediska ochrany životního prostředí. Tento systém by měl zahrnovat pravidelné technické prohlídky vozidel a silniční technické kontroly u vozidel používaných v komerční silniční dopravě, jakož i stanovení postupu registrace vozidel, aby bylo možné pozastavit povolení k provozu vozidla na pozemních komunikacích, pokud vozidlo představuje bezprostřední riziko pro bezpečnost silničního provozu. Pravidelné prohlídky by měly být hlavním nástrojem pro zajištění technické způsobilosti vozidel. Silniční kontroly užitkových vozidel by měly pouze doplňovat pravidelné prohlídky.
(4)
Členským státům by mělo být umožněno stanovit přísnější normy prohlídek, než požaduje tato směrnice.
(5)
Prosazování opatření k zajištění technické způsobilosti může zahrnovat informační kampaně zaměřené na vlastníka vozidel, jejichž cílem je, aby si vlastníci vozidel vytvořili vhodné postupy a návyky, pokud jde o základní kontrolu svého vozidla.
(6)
Vozidla s nesprávně fungujícími technickými systémy mají dopad na bezpečnost silničního provozu a mohou přispět k silničním nehodám, při nichž dochází ke zranění nebo úmrtí osob. Tento dopad by mohl být omezen, pokud by byl systém technických prohlídek odpovídajícím způsobem zlepšen. Včasné odhalení nedostatků v technické způsobilosti motorových vozidel by přispělo k jejich odstranění, a tím k předcházení dopravním nehodám.
(7)
Vozidla s nesprávně fungujícími řízenými systémy emisí mají větší dopad na životní prostředí než řádně udržovaná vozidla. Z toho důvodu by režim pravidelných technických prohlídek snížením průměrných emisí vozidel přispěl ke zlepšení životního prostředí.
(8)
Členské státy by měly zvážit vhodná opatření k zamezení nenáležité manipulaci se systémy a konstrukčními částmi vozidel nebo jejich neoprávněným úpravám, které by mohly mít negativní vliv na požadované vlastnosti vozidla z hlediska bezpečnosti a ochrany životního prostředí, a to zejména prostřednictvím pravidelných technických prohlídek a pomocí účinných, přiměřených, odrazujících a nediskriminačních sankcí.
(9)
V uplynulých dvou desetiletích se neustále zpřísňovaly požadavky na emise z vozidel pro účely schvalování typu. Kvalita ovzduší se však nezlepšila v tom rozsahu, v jakém bylo předpovídáno s ohledem na zpřísnění emisních norem pro vozidla, zejména pokud jde o oxidy dusíku (NOx) a jemné částice. Měly by být podrobně prozkoumány možnosti zdokonalení zkušebních cyklů tak, aby odpovídaly podmínkám v silničním provozu, za účelem vypracování budoucích řešení, včetně zavedení zkušebních metod pro měření úrovní NOx a limitních hodnot pro emise NOx.
(10)
Pro vozidla splňující emisní třídy Euro 6 a Euro VI se palubní diagnostické systémy („systémy OBD“) stávají při posuzování emisí účinnějším, což odůvodňuje jejich použití jako rovnocenných standardním zkouškám emisí pro účely technických prohlídek. Mají-li členské státy umožnit využívání systémů OBD při technických prohlídkách vozidel až do emisních tříd Euro 5 a Euro V, měly by mít možnost tuto zkušební metodu pro taková vozidla v souladu s doporučeními výrobce a dalšími požadavky povolit, pokud byla nezávisle ověřena - s případným zohledněním příslušných právních předpisů o schvalování typu - její rovnocennost.
(11)
V Unii byla přijata řada technických norem a požadavků vztahujících se k bezpečnosti vozidel. Pomocí systému pravidelných technických prohlídek je nezbytné zajistit, aby vozidla nadále splňovala bezpečnostní normy. Tento systém by se měl vztahovat na některé kategorie vozidel, jak jsou vymezeny ve směrnicích Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES (3), 2003/37/ES (4) a 2007/46/ES (5).
(12)
Nákladní automobily jsou v místní dopravě a pro účely komerční silniční nákladní přepravy stále více nahrazovány kolovými traktory s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h. Jejich rizikový potenciál je srovnatelný s rizikovým potenciálem nákladních automobilů, a proto by vozidla v této kategorii, jež jsou používána převážně na veřejných komunikacích, měla podléhat technickým prohlídkám.
(13)
V případě historických vozidel se předpokládá, že slouží k uchování dědictví doby, ve které byla vytvořena, a že jsou na veřejných pozemních komunikacích používána jen velmi zřídka. Proto by mělo být ponecháno na členských státech, aby pro tato vozidla stanovily lhůtu pro provádění pravidelných technických prohlídek. Rovněž u ostatních druhů specializovaných vozidel by úprava režimu technických prohlídek měla být ponechána na členských státech.
(14)
Vozidla používaná výlučně na vzdálených územích členských států, zejména na malých ostrovech s počtem obyvatel nižším než 5 000 nebo v řídce osídlených oblastech s hustotou obyvatelstva nižší než pět osob na kilometr čtvereční, se používají za podmínek, které mohou vyžadovat zvláštní systém technických prohlídek. Proto by členské státy měly mít pravomoc vyjmout tato vozidla z uplatňování této směrnice.
(15)
Technické prohlídky jsou svrchovanou činností, a proto by měly být prováděny členskými státy nebo veřejnoprávními či soukromými subjekty pověřenými prováděním takových prohlídek pod státním dozorem. Členské státy by měly být i nadále trvale odpovědné za provádění technických prohlídek, a to i tehdy, umožňuje-li vnitrostátní systém provádění technických prohlídek soukromým subjektům, včetně subjektů, které rovněž provádějí opravy vozidel.
(16)
Členské státy by měly mít pravomoc určit k provádění technických prohlídek vozidel registrovaných na jejich území stanice technické kontroly, které se nenacházejí na jejich území, mají-li tyto stanice technické kontroly již oprávnění provádět technické prohlídky vozidel udělené členským státem, na jehož území se nacházejí.
(17)
Pro účely kontroly vozidel, a zvláště jejich elektronických bezpečnostních prvků, je nanejvýš důležitý, přístup k technické specifikaci každého jednotlivého vozidla. Výrobci vozidel by proto měli poskytovat údaje potřebné k ověření funkčnosti bezpečnostních systémů a systémů k ochraně životního prostředí. Za tímto účelem by se měla obdobně použít ustanovení týkající se přístupu k informacím o opravách a údržbě, která by stanicím technické kontroly umožnila přístup k informacím potřebným k provádění technických prohlídek. Tyto informace by měly zahrnovat údaje, které umožňují sledovat fungování bezpečnostních systémů vozidel způsobem umožňujícím jejich kontrolu v rámci pravidelných technických prohlídek. Toto má zásadní význam zejména v oblasti elektronicky řízených systémů a mělo by platit pro všechny prvky instalované výrobcem.
(18)
Vozidla používaná na veřejných komunikacích musí být vždy při jejich použití technicky způsobilá. Držitel osvědčení o registraci a případně provozovatel vozidla by měl být odpovědný za to, aby vozidlo bylo neustále udržováno ve stavu způsobilém k provozu na pozemních komunikacích.
(19)
Pro bezpečnost silničního provozu a její dopad na společnost je důležité, aby byla vozidla používaná na silnicích v řádném technickém stavu. Členským státům by proto nemělo být bráněno v tom, aby umožnily na dobrovolném základě dodatečné technické prohlídky.
(20)
Aby byla držitelům osvědčení o registraci a provozovatelům vozidel poskytnuta určitá míra pružnosti, měly by mít členské státy možnost stanovit lhůtu několika týdnů, ve které musí být pravidelná technická prohlídka provedena.
(21)
Technická prohlídka vozidla během jeho užitné doby má být relativně jednoduchá, rychlá a finančně nenáročná, avšak má být současně účinná z hlediska dosahování cílů této směrnice.
(22)
Technické prohlídky by měly zahrnovat veškeré položky související se specifickým provedením, konstrukcí a vybavením kontrolovaného vozidla. Na slučitelnost částí a konstrukčních systémů, například kol a nábojů kol, by se mělo pohlížet jako na kritickou součást bezpečnosti a měla by být při technických prohlídkách vozidel kontrolována. V souvislosti s těmito položkami a vzhledem k současnému stavu technologie vozidel by na seznam položek podléhajících kontrole měly být zahrnuty moderní elektronické systémy. Za účelem harmonizace technických prohlídek by pro každou z kontrolovaných položek měly být stanoveny doporučené metody kontroly. Tyto položky by měly být s ohledem na pokračující výzkum a technický pokrok v oblasti bezpečnosti vozidel aktualizovány.
(23)
K usnadnění harmonizace a zajištění soudržnosti norem by pro všechny kontrolované položky měl být stanoven demonstrativní seznam hlavních důvodů pro nevyhovění. V zájmu zajištění jednotného posouzení stavu kontrolovaného vozidla by zjištěné nedostatky měly být posuzovány na základě společné normy.
(24)
Má-li být lépe uplatňována zásada volného pohybu v Unii, měly by členské státy uznávat pro účely nové registrace vozidla osvědčení o technické způsobilosti tohoto vozidla vydaná v jiných členských státech. Tím by nemělo být dotčeno právo členských států ověřit osvědčení o technické způsobilosti a identifikaci vozidla při nové registraci a vyžádat si novou technickou prohlídku provedenou podle podmínek stanovených v této směrnici.
(25)
Podvody týkající se počítadel ujetých kilometrů by měly být považovány za trestný čin podléhající trestnímu stíhání, protože manipulace s počítadly ujetých kilometrů může vést k nesprávnému posouzení technické způsobilosti vozidla. Zaznamenávání údaje o počtu ujetých kilometrů v osvědčení o technické způsobilosti vozidla a přístup kontrolorů k této informaci by usnadnily odhalování neoprávněných zásahů do počítadel ujetých kilometrů či manipulace s nimi. Komise by měla prozkoumat možnost výměny informací o odečtech počtu ujetých kilometrů mezi příslušnými orgány členských států.
(26)
Osvědčení o technické způsobilosti vozidla by mělo být vydáno po každé technické prohlídce. Mělo by zahrnovat mj. údajů o totožnosti vozidla a výsledky prohlídky. Výsledky technické prohlídky by měly být zpřístupněny v elektronické formě. K zajištění řádných následných opatření pro technické prohlídky by členské státy měly tyto informace shromažďovat a uchovávat v databázi, zejména pro účely analýzy výsledků pravidelných technických prohlídek.
(27)
Držitel osvědčení o registraci a případně provozovatel vozidla, u něhož byly při technické prohlídce zjištěny nedostatky, a zejména nedostatky, které představují riziko pro bezpečnost silničního provozu, by měl tyto nedostatky neprodleně odstranit. V případě nebezpečných nedostatků se může ukázat jako nezbytné omezit používání vozidla, dokud tyto nedostatky nebudou zcela odstraněny.
(28)
V případě, že kontrolované vozidlo patří do kategorie vozidel, která nepodléhají registraci v členském státě, v němž bylo uvedeno do provozu, musí mít tento členský stát možnost požadovat, aby byl doklad o prohlídce vystaven viditelným způsobem na vozidle.
(29)
Má-li být zajištěna vysoká kvalita technických prohlídek v celé Unii, měly by být zkušební zařízení používaná při prohlídkách a údržba a kalibrace těchto zařízení ověřeny podle specifikací poskytnutých členskými státy nebo výrobci.
(30)
Měla by existovat možnost použít alternativní zařízení, která odrážejí technický pokrok a inovace, za předpokladu, že zajistí stejně vysokou kvalitu kontrol.
(31)
Členské státy by měly při udělování oprávnění stanicím technické kontroly na svém území zohlednit skutečnost, že služby obecného zájmu v oblasti dopravy jsou vyloučeny z oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES (6).
(32)
Stanice technické kontroly by měly zajistit objektivitu a vysokou kvalitu kontroly vozidel. V zájmu splnění minimálních požadavků ohledně řízení kvality by proto stanice technické kontroly měly dodržovat požadavky stanovené členským státem udělujícím oprávnění.
(33)
Vysoká úroveň technických prohlídek vyžaduje, aby pracovníci provádějící technické prohlídky měli vysokou úroveň kvalifikace a způsobilosti. Měl by být zaveden systém odborné přípravy, který by zahrnoval úvodní školení a pravidelná opakovací školení nebo vhodné zkoušky. Mělo by být stanoveno přechodné období umožňující hladký přechod stávajících pracovníků provádějících technické prohlídky do režimu pravidelných školení nebo zkoušek. Má-li být zajištěna vysoká úroveň odborné přípravy, způsobilosti a zkoušek, mělo by být členským státům umožněno stanovit další požadavky na způsobilost a odpovídající odbornou přípravu.
(34)
Kontroloři by při provádění technických prohlídek měli jednat nezávisle a jejich úsudek by neměl být ovlivněn střetem zájmů, včetně střetu zájmů ekonomické nebo osobní povahy. Odměna kontrolorů by proto neměla být v přímém vztahu k výsledkům technických prohlídek. Členské státy by měly mít možnost stanovit požadavky ohledně oddělení činností nebo povolit soukromým subjektům provádět zároveň technické prohlídky i opravy vozidel, a to i na tomtéž vozidle, v případech, kdy se orgán dozoru přesvědčil, že je zachovávána vysoká úroveň objektivity.
(35)
Výsledky technické prohlídky by neměly být pozměňovány pro obchodní účely. Pouze v případě, že jsou výsledky technické prohlídky provedené kontrolorem zjevně nesprávné, by orgán dozoru měl mít možnost výsledky dotyčné technické prohlídky upravit.
(36)
Má-li být zajištěno průběžné udržování vysoké kvality technických prohlídek, měly by členské státy zavést systém zajišťování kvality, který by zahrnoval postupy udělení oprávnění, dozoru a odebrání, pozastavení nebo zrušení oprávnění k provádění technických prohlídek.
(37)
Akreditace stanic technické kontroly podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (7), kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh, by neměla být pro členské státy povinná.
(38)
V některých členských státech provádí technické prohlídky vysoký počet k tomu oprávněných soukromých stanic technické kontroly. V zájmu účinné výměny informací mezi členskými státy by v tomto ohledu měla být určena vnitrostátní kontaktní místa.
(39)
Technické prohlídky jsou součástí komplexnějšího regulačního systému, který upravuje problematiku vozidel po celou dobu jejich životnosti od schválení prostřednictvím registrací a kontrol až po jejich likvidaci. Sdílení informací obsažených v elektronických databázích vozidel jednotlivých států a výrobců by v zásadě měly napomoci ke zlepšení účinnosti celého administrativního řetězce týkajícího se vozidel a ke snížení nákladů a administrativní zátěže. Komise by měla přezkoumat proveditelnost, náklady a přínosy vytvoření elektronické platformy pro informace o vozidlech při využití stávajících a již provedených IT řešení, pokud jde o mezinárodní výměnu údajů, čímž by se minimalizovaly náklady a zabránilo zdvojování činností. Při zkoumání této otázky by Komise měla zvážit nejvhodnější způsob propojení stávajících vnitrostátních systémů za účelem výměny informací o údajích týkajících se technických prohlídek a o údajích počítadel ujetých kilometrů mezi příslušnými orgány členských států, které jsou odpovědné za provádění technických prohlídek, registraci a schvalování vozidel, stanicemi technické kontroly, výrobci zkušebních zařízení a výrobci vozidel. Komise by rovněž měla přezkoumat proveditelnost, náklady a přínosy shromažďování a uchovávání dostupných informací týkajících se hlavních konstrukčních částí vozidel spojených s bezpečností, které byly spojeny se závažnými nehodami, i možnost zpřístupnit kontrolorům, držitelům osvědčení o registraci a osobám zkoumajícím nehody informace v anonymizované podobě o historii nehod a odečtech počtu ujetých kilometrů.
(40)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (8).
(41)
Prováděcí akty týkající se informací, jež jsou za účelem technických prohlídek povinni poskytovat výrobci vozidel, by neměly být Komisí přijímány, pokud výbor zřízený podle této směrnice nevydá stanovisko k návrhu prováděcího aktu předloženého Komisí.
(42)
Za účelem aktualizace označení kategorie vozidla v čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 a 2, aktualizace bodu 3 přílohy I, pokud jde o metody a; přizpůsobení bodu 3 přílohy I, pokud jde o seznam kontrolovaných položek, metod a posouzení nedostatků, by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(43)
Technická způsobilost má přímý dopad na bezpečnost silničního provozu a měla by být proto pravidelně přezkoumávána. Komise by měla podat zprávu o účinnosti ustanovení této směrnice, včetně těch, které se týkají oblasti působnosti této směrnice, frekvence zkoušek, dalšího posílení systému kontrol technické způsobilosti prostřednictvím elektronické výměny informací i možného budoucího uznávání osvědčení technické způsobilosti.
(44)
Zkušební zařízení a vybavení používaná ve stanicích technické kontroly by měla splňovat požadavky stanovené pro provádění technických prohlídek. Vzhledem k tomu, že to vyžaduje významné investice a úpravy, které nemohou být provedeny okamžitě, měla by být ke splnění těchto požadavků poskytnuta lhůta pěti let. Obdobně by měla být poskytnuta lhůta pěti let orgánům dozoru, aby tyto mohly splnit všechna kritéria a požadavky týkající se udělování oprávnění stanicím technické kontroly a dozoru nad nimi.
(45)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti silničního provozu stanovením minimálních společných požadavků a harmonizovaných pravidel týkajících se technických prohlídek vozidel v Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(46)
Tato směrnice ctí základní práva a zachovává zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, uvedené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.
(47)
Tato směrnice začleňuje a aktualizuje pravidla uvedená v doporučení Komise 2010/378/EU (9) s cílem dosáhnout kvalitnější právní úpravy výstupů technických prohlídek.
(48)
Tato směrnice aktualizuje technické požadavky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES (10) a rozšiřuje oblast její působnosti tak, aby zahrnovala zejména ustanovení týkající se zřízení stanic technické kontroly a jejich orgánů dozoru, jakož i jmenování kontrolorů pověřených prováděním technických prohlídek. Uvedená směrnice by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví minimální požadavky na systém pravidelných technických prohlídek vozidel používaných na veřejných pozemních komunikacích.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije na vozidla následujících kategorií s konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h podle směrnice 2002/24/ES, směrnice 2003/37/ES a směrnice2007/46/ES:
-
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu osob a jejich zavazadel, s nejvýše osmi místy k sezení kromě místa sezení řidiče - kategorie vozidel M1,
-
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu osob a jejich zavazadel, která mají více než osm míst k sezení kromě místa sezení řidiče - kategorie vozidel M2 a M3,
-
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu nákladů, jejichž maximální hmotnost nepřevyšuje 3,5 tuny - kategorie vozidel N1,
-
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu nákladů, jejichž maximální hmotnost převyšuje 3,5 tuny - kategorie vozidel N2 a N3,
-
přípojná vozidla konstruovaná a vyrobená pro dopravu nákladů nebo osob i pro ubytování osob, jejichž maximální hmotnost převyšuje 3,5 tuny - kategorie vozidel O3 a O4,
-
od 1. ledna 2022 dvoukolová a tříkolová vozidla - kategorie vozidel L3e, L4e, L5e a L7e se zdvihovým objemem motoru vyšším než 125 cm3,
-
kolové traktory kategorie T5, které se používají především na veřejných pozemních komunikacích, s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h.
2. Členské státy mohou z uplatňování této směrnice vyjmout tato vozidla zaregistrovaná na jejich území:
-
vozidla provozovaná nebo používaná za výjimečných podmínek a vozidla, která nejsou nikdy nebo téměř nikdy používaná na veřejných pozemních komunikacích, jako jsou historická vozidla nebo soutěžní vozidla,
-
vozidla, na něž se vztahuje diplomatická imunita,
-
vozidla používaná ozbrojenými silami, silami pověřenými dohledem nad veřejným pořádkem, požární službou, civilní ochranou, pohotovostní nebo záchrannou službou,
-
vozidla používaná pro zemědělské, zahradnické, lesnické, chovatelské nebo rybářské účely pouze na území dotčeného členského státu a především v terénu, v němž probíhá taková činnost, včetně zemědělských a lesních cest nebo zemědělských pozemků,
-
vozidla používaná výlučně na malých ostrovech nebo v řídce osídlených oblastech,
-
specializovaná vozidla přepravující cirkusy a lunaparky, s maximální konstrukční rychlostí nepřevyšující 40 km/h, provozovaná pouze na území dotčeného členského státu,
-
kategorie vozidel L3e, L4e, L5e a L7e se zdvihovým objemem motoru vyšším než 125 cm3, pokud členské státy zavedly účinná alternativní opatření v oblasti bezpečnosti silničního provozu pro dvou nebo tříkolová vozidla, a zohlednily přitom zejména příslušné statistiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu za posledních pět let. Členské státy tyto výjimky oznámí Komisi.
3. Členské státy mohou zavést vnitrostátní požadavky týkající se technických prohlídek pro vozidla registrovaná na jejich území, na něž se nevztahuje oblast působnosti této směrnice a pro vozidla uvedená v odstavci 2.
Článek 3
Definice
Výhradně pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„vozidlem“ jakékoli motorové vozidlo nebo jeho přípojné vozidlo, které není kolejovým vozidlem;
2)
„motorovým vozidlem“ jakékoli motorem poháněné vozidlo na kolech, které se pohybuje vlastními prostředky, s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h;
3)
„přípojným vozidlem“ jakékoli vozidlo na kolech bez vlastního pohonu, které je konstruováno a vyrobeno tak, aby bylo taženo motorovým vozidlem;
4)
„návěsem“ jakékoli přípojné vozidlo určené ke spřažení s motorovým vozidlem tak, že jeho část spočívá na motorovém vozidle, přičemž podstatná část jeho hmotnosti a hmotnost jeho nákladu je nesena motorovým vozidlem;
5)
„dvoukolovými a tříkolovými vozidly“ jakékoli motorem poháněné vozidlo na dvou kolech, s postranním vozíkem nebo bez něj, a jakákoliv tříkolka či čtyřkolka;
6)
„vozidlem registrovaným v členském státě“ vozidlo, které je registrováno nebo uvedeno do provozu v členském státě;
7)
„historickým vozidlem“ vozidlo, které je považováno za historické členským státem registrace nebo jedním z jím určených orgánů udělujících oprávnění a které splňuje všechny tyto podmínky:
-
bylo vyrobeno nebo poprvé zaregistrováno nejméně před 30 lety,
-
jeho konkrétní typ, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie nebo vnitrostátních právních předpisech, se již nevyrábí,
-
je historicky zachováno a udržováno ve svém původním stavu a v technických vlastnostech jeho hlavních konstrukčních částí nebyly provedeny podstatné změny;
8)
„držitelem osvědčení o registraci“ právnická nebo fyzická osoba, na jejíž jméno je vozidlo registrováno;
9)
„technickou prohlídkou“ kontrola v souladu s přílohou I, která má zajistit, že je vozidlo bezpečné pro provoz na veřejných pozemních komunikacích a že odpovídá svými vlastnostmi požadovaným a povinným vlastnostem z hlediska bezpečnosti a ochrany životního prostředí;
10)
„schválením“ postup, kterým členský stát osvědčuje, že vozidlo splňuje příslušná správní ustanovení a technické požadavky uvedené ve směrnici 2002/24/ES, směrnici 2003/37/ES a směrnici 2007/46/ES;
11)
„nedostatky“ technické závady a jiné případy neshody zjištěné při technické prohlídce;
12)
„osvědčením o technické způsobilosti“ protokol technické prohlídce vydaný příslušným orgánem nebo stanicí technické kontroly obsahující výsledek technické prohlídky;
13)
„kontrolorem“ osoba, které členský stát nebo jeho příslušný orgán udělil oprávnění provádět technické prohlídky ve stanici technické kontroly nebo případně jménem příslušného orgánu;
14)
„příslušným orgánem“ orgán nebo veřejnoprávní subjekt pověřený členským státem a se zodpovědností za správu systému technických prohlídek, případně i za provádění technických prohlídek;
15)
„stanicí technické kontroly“ veřejnoprávní nebo soukromý subjekt nebo zařízení, jemuž bylo členským státem uděleno oprávnění k provádění technických prohlídek;
16)
„orgánem dozoru“ orgán či orgány zřízené členským státem, které jsou odpovědné za dozor nad stanicemi technické kontroly. Orgán nebo orgány dozoru mohou být součástí příslušeného orgánu nebo příslušných orgánů;
17)
„malým ostrovem“ ostrov s méně než 5 000 obyvateli, který není s ostatními částmi území spojen silničními mosty nebo silničními tunely;
18)
„řídce osídlenou oblastí“ předem vymezená oblast s hustotou obyvatelstva nižší než pět osob na čtvereční kilometr;
19)
„veřejnou pozemní komunikací“ pozemní komunikace určená k užití veřejností, jako jsou místní, regionální nebo státní komunikace, silnice, rychlostní silnice nebo dálnice.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 4
Povinnosti
1. Každý členský stát zajistí, aby stanice technické kontroly, kterým tento členský stát udělil oprávnění, prováděly u vozidel registrovaných na jeho území pravidelné technické prohlídky v souladu s touto směrnicí.
2. Technické prohlídky provádí členský stát, ve kterém je vozidlo registrováno, nebo veřejný orgán, kterému dotyčný členský stát tento úkol svěřil, nebo subjekty či zařízení určené tímto členským státem a pod jeho dozorem, včetně k tomu oprávněných soukromých subjektů.
3. Komise přijme v souladu se zásadami stanovenými nařízeními Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 (11) a (ES) č. 595/2009 (12) prostřednictvím prováděcích aktů, a to nejpozději do 20. května 2018:
a)
soubor technických informací o brzdovém zařízení, řízení, výhledu, svítilnách, světlometech, odrazkách a elektrickém zařízení, nápravách, kolech, pneumatikách, zavěšení náprav, podvozku a částech připevněných k podvozku, jiném vybavení a obtěžování okolí, nezbytných pro technické prohlídky kontrolovaných položek a o použití doporučených kontrolních metod v souladu s bodem 3 přílohy I a
b)
podrobná pravidla týkající se formátu údajů a postupů pro přístup k příslušným technickým informacím.
Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Výrobci poskytnou bezplatně nebo za přiměřenou cenu technické informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) stanicím technické kontroly a příslušným odpovědným orgánům nediskriminačním způsobem.
Komise přezkoumá proveditelnost zavedení jednotného místa pro přístup k těmto technickým informacím.
4. Členské státy zajistí, aby ve vnitrostátních právních předpisech byla definována odpovědnost za udržování vozidla ve stavu bezpečném a způsobilém k provozu na pozemních komunikacích.
KAPITOLA III
MINIMÁLNÍ POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE TECHNICKÝCH PROHLÍDEK
Článek 5
Lhůty a frekvence technických prohlídek
1. Vozidla musí být podrobena technické prohlídce alespoň v níže uvedených intervalech, aniž je tím dotčeno období pružnosti uplatňované v členských státech podle odstavce 3:
a)
vozidla kategorií M1 a N1: čtyři roky ode dne první registrace vozidla a následně každé dva roky;
b)
vozidla kategorie M1 používaná jako vozidla taxislužby a záchranné služby, vozidla kategorií M2, M3, N2, N3, O3 a O4: jeden rok ode dne první registrace vozidla a následně jednou ročně;
c)
vozidla kategorie T5, jež jsou používána především na veřejných pozemních komunikacích pro účely komerční silniční nákladní dopravy: čtyři roky ode dne první registrace vozidla a následně každé dva roky.
2. Členské státy zavedou vhodné intervaly, v nichž budou kategorie vozidel L3e, L4e, L5e a L7e se zdvihovým objemem motoru vyšším než 125 cm3 podrobeny technické prohlídce.
3. Členský stát nebo příslušné orgány mohou stanovit přiměřené období, během něhož má být technická prohlídka provedena, aniž by byly překročeny intervaly stanovené v odstavci 1.
4. Bez ohledu na datum poslední technické prohlídky vozidla může dotčený členský stát nebo příslušný orgán požadovat, aby vozidlo bylo podrobeno technické prohlídce před daty uvedenými v odstavcích 1 a 2, a to v těchto případech:
-
po nehodě, kdy došlo k poškození hlavních bezpečnostních konstrukčních částí vozidla, jako jsou kola, zavěšení náprav, deformační zóny, airbagové systémy, řízení nebo brzdy,
-
jestliže byly změněny nebo upraveny bezpečnostní a environmentální systémy a konstrukční části vozidla,
-
v případě změny držitele osvědčení o registraci vozidla,
-
dosáhne-li počet najetých kilometrů vozidla 160 000 km,
-
v případech, kdy je vážně ohrožena bezpečnost silničního provozu.
Článek 6
Obsah a metody technických prohlídek
1. Členské státy zajistí pro kategorie vozidel spadající do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou kategorií L3e, L4e, L5e a L7e se zdvihovým objemem motoru vyšším než 125 cm3, aby se technické prohlídky vztahovaly alespoň na oblasti uvedené v příloze I bodě 2.
2. U každé oblasti uvedené v odstavci 1 provedou příslušné orgány členského státu nebo stanice technické kontroly technickou prohlídku zahrnující alespoň položky uvedené v bodě 3 přílohy I za použití doporučené či rovnocenné metody, která byla schválena příslušným orgánem a která je použitelná při kontrole uvedených položek podle bodu 3 přílohy I. Prohlídka může rovněž zahrnovat ověření, zda příslušné části a konstrukční části vozidla odpovídají požadovaným vlastnostem z hlediska bezpečnosti a ochrany životního prostředí platným v době schválení nebo případně v době provedení dodatečného vybavení.
Prohlídky se provádějí za použití v současné době dostupných metod a vybavení a bez využití nástrojů pro demontáž či odstranění jakékoli části vozidla.
3. Pro kategorie vozidel L3e, L4e, L5e a L7e se zdvihovým objemem motoru vyšším než 125 cm3 určí členské státy oblasti a položky podléhající kontrole a vhodné metody technických prohlídek.
Článek 7
Posouzení nedostatků
1. U každé položky podléhající kontrole stanoví příloha I minimální seznam možných nedostatků a stupeň jejich závažnosti.
2. Nedostatky zjištěné při pravidelných prohlídkách vozidel se zařadí do jedné z těchto skupin:
a)
menší nedostatky, které nemají významný vliv na bezpečnost vozidla či dopad na životní prostředí, a jiné menší neshody;
b)
závažné nedostatky, které mohou ohrozit bezpečnost vozidla či mít dopad na životní prostředí nebo ohrozit bezpečnost ostatních účastníků silničního provozu, nebo jiné významnější neshody;
c)
nebezpečné nedostatky představující přímé a bezprostřední ohrožení bezpečnosti silničního provozu nebo mající dopad na životní prostředí, které odůvodňují to, že členský stát nebo jeho příslušné orgány mohou zakázat použití vozidla na veřejných pozemních komunikacích.
3. Vozidlo vykazující nedostatky, které spadají do více než jedné skupiny nedostatků podle odstavce 2, se zařadí do skupiny odpovídající nejzávažnějšímu nedostatku. Vozidlo vykazující více nedostatků v rámci týchž oblastí kontroly, jak jsou vymezeny v rozsahu kontroly podle bodu 2 přílohy I, je možno zařadit do skupiny nedostatků o jeden stupeň závažnějších, jestliže se lze domnívat, že kombinovaný účinek těchto nedostatků znamená vyšší riziko pro bezpečnost silničního provozu.
Článek 8
Osvědčení o technické způsobilosti vozidla
1. Členské státy zajistí, že stanice technické kontroly nebo případně příslušné orgány, které provedly technickou prohlídku vozidla, vydají osvědčení o technické způsobilosti daného vozidla, v němž jsou uvedeny alespoň standardizované prvky odpovídajících harmonizovaných kódů Unie, jak je stanoveno v příloze II.
2. Členské státy zajistí, aby stanice technické kontroly nebo případně příslušné orgány zpřístupnily osobě, která vozidlo k technické prohlídce předala, osvědčení o technické způsobilosti vozidla nebo, v případě elektronické verze osvědčení o technické způsobilosti vozidla, potvrzený výtisk tohoto osvědčení.
3. Aniž je dotčen článek 5, každý členský stát v případě nové registrace vozidla již registrovaného v jiném členském státě uzná osvědčení o technické způsobilosti vydané oním jiným členským státem, jako by toto osvědčení o technické způsobilosti vydal sám, za předpokladu, že je toto osvědčení o technické způsobilosti dosud platné, pokud jde o intervaly stanovené pro pravidelné technické prohlídky vozidla členským státem, v němž se nová registrace provádí, pro pravidelné technické prohlídky vozidla. V případě pochybností může členský stát, v němž se nová registrace provádí, osvědčení o technické způsobilosti před jeho uznáním ověřit. Členské státy sdělí Komisi do 20. května 2018 popis osvědčení o technické způsobilosti. Komise o tom informuje výbor uvedený v článku 19. Tento odstavec se nepoužije na kategorie vozidel L3e, L4e, L5e a L7e.
4. Aniž jsou tím dotčeny čl. 5 odst. 4 a odstavec 3 tohoto článku, členské státy ze zásady uznají platnost osvědčení o technické způsobilosti, dojde-li ke změně vlastníka vozidla, které má platný doklad prokazující provedení pravidelné technické prohlídky.
5. Ode dne 20. května 2018 a nejpozději do 20. května 2021 sdělí stanice technické kontroly příslušnému orgánu dotčeného členského státu elektronickou cestou informace uvedené v jimi vydaných osvědčeních o technické způsobilosti vozidla. Učiní tak v přiměřené lhůtě od vydání každého osvědčení o technické způsobilosti vozidla. Do uvedeného pozdějšího data mohou stanice technické kontroly sdělit tyto informace příslušnému orgánu jakýmkoli jiným způsobem. Členské státy stanoví období, během něhož příslušný orgán tyto informace uchová. Toto období není kratší než 36 měsíců, aniž je dotčen vnitrostátní daňový systém členských států.
6. Členské státy zajistí, aby byly kontrolorům pro účely kontroly údajů počítadla ujetých kilometrů, je-li jím vozidlo běžně vybaveno, zpřístupněny v elektronické formě informace zahrnuté v předchozí technické prohlídce, jakmile budou dostupné. V případech, kdy byla zjištěna manipulace s počítadlem ujetých kilometrů za účelem snížení záznamu o vzdálenosti ujeté vozidlem nebo zkreslení takového záznamu, uloží za takovou manipulaci účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační sankce.
7. Členské státy zajistí, aby byly výsledky technické prohlídky co nejdříve oznámeny nebo zpřístupněny v elektronické formě orgánu, který provedl registraci vozidla. Toto oznámení musí obsahovat informace uvedené v osvědčení o technické způsobilosti vozidla.
Článek 9
Následná opatření v případě nedostatků
1. V případě pouze menších nedostatků se prohlídka považuje za úspěšnou, nedostatky se odstraní a vozidlo není podrobeno nové technické prohlídce.
2. V případě závažnějších nedostatků se prohlídka považuje za neúspěšnou. Členský stát nebo příslušný orgán rozhodne o době, po kterou může být takové vozidlo používáno, než bude podrobeno další technické prohlídce. Následná prohlídka se uskuteční během období, které určí členský stát nebo příslušný orgán, avšak nejpozději do dvou měsíců od původní prohlídky.
3. V případě nebezpečných nedostatků se prohlídka považuje za neúspěšnou. Členský stát nebo příslušný orgán může rozhodnout, že se dotyčné vozidlo nesmí používat na veřejných pozemních komunikacích a že platnost oprávnění k jeho provozu na pozemních komunikacích je na určitou dobu pozastavena bez potřeby nového postupu registrace, dokud nebudou nedostatky odstraněny a dokud nebude vydáno nové osvědčení o technické způsobilosti vozidla dokládající, že vozidlo je ve stavu způsobilém k provozu na pozemních komunikacích.
Článek 10
Doklad o technické prohlídce
1. Stanice technické kontroly nebo případně příslušný orgán členského státu, které provedly technickou prohlídku vozidla registrovaného na jeho území, vystaví doklad, jako je záznam v registračním dokladu vozidla, nálepka, osvědčení nebo jiná snadno dostupná informace, pro každé vozidlo, které prohlídkou úspěšně prošlo. Na tomto dokladu se uvede datum, do kterého má být provedena příští technická prohlídka.
Členské státy zašlou Komisi do 20. května 2018 popis takového dokladu. Komise o tom informuje výbor uvedený v článku 19.
2. V případě, že kontrolované vozidlo patří do kategorie vozidel, která nepodléhají registraci v členském státě, v němž bylo uvedeno do provozu, mohou členské státy vyžadovat, aby byl doklad o prohlídce vystaven viditelným způsobem na tomto vozidle.
3. Pro účely volného oběhu uzná každý členský stát doklad vydaný stanicí technické kontroly nebo příslušným orgánem jiného členského státu v souladu s odstavcem 1.
KAPITOLA IV
SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
Článek 11
Zkušební zařízení a vybavení
1. Členské státy zajistí, aby zkušební zařízení a vybavení používaná k provádění technických prohlídek splňovala minimální technické požadavky stanovené v příloze III.
2. Členské státy zajistí, aby stanice technické kontroly nebo případně příslušný orgán udržovaly zkušební zařízení a vybavení v souladu se specifikacemi poskytnutými výrobcem vybavení.
3. Vybavení používané pro měření musí být pravidelně kalibrováno podle přílohy III a přezkušováno podle specifikací poskytnutých dotčeným členským státem nebo výrobcem vybavení.
Článek 12
Stanice technické kontroly
1. Stanicím technické kontroly, v nichž kontroloři provádějí technické prohlídky, udělí oprávnění členský stát nebo jeho příslušný orgán.
2. V zájmu splnění minimálních požadavků na řízení kvality dodržují stanice technické kontroly požadavky stanovené členským státem udělujícím oprávnění. Stanice technické kontroly zajistí objektivitu a vysokou kvalitu technických prohlídek.
Článek 13
Kontroloři
1. Členské státy zajistí, aby technické prohlídky prováděli kontroloři splňující minimální požadavky na způsobilost a odbornou přípravu stanovené v příloze IV. Členské státy mohou stanovit další požadavky na způsobilost a odpovídající odbornou přípravu.
2. Příslušné orgány nebo případně schválená střediska odborné přípravy poskytnou osvědčení kontrolorům, kteří splňují minimální požadavky na způsobilost a odbornou přípravu. Toto osvědčení musí obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze IV bodě 3.
3. Na kontrolory, kteří jsou ke dni 20. května 2018 zaměstnáni příslušnými orgány členských států či stanicemi technické kontroly nebo mají oprávnění udělené příslušnými orgány členských států, se nevztahují požadavky stanovené v bodě 1 přílohy IV.
4. Při provádění technické prohlídky nesmí být kontrolor v žádném střetu zájmů, aby bylo ke spokojenosti dotčeného členského státu nebo příslušného orgánu zajištěno udržování vysoké úrovně nestrannosti a objektivity.
5. Osoba, která předala vozidlo k technické prohlídce, je informována o všech nedostatcích zjištěných u vozidla, které je třeba odstranit.
6. Výsledky technické prohlídky mohou být případně změněny orgánem dozoru nebo v souladu s postupem stanoveným příslušným orgánem pouze tehdy, jsou-li zjištění technické prohlídky zjevně nesprávná.
Článek 14
Dozor nad stanicemi technické kontroly
1. Členské státy zajistí, aby se nad stanicemi technické kontroly prováděl dozor.
2. Orgán dozoru provádí alespoň úkoly stanovené v příloze V bodě 1 a musí splňovat požadavky stanovené v bodech 2 a 3 uvedené přílohy.
Členské státy zveřejní pravidla a postupy týkající se organizace, úkolů a požadavků, včetně požadavků na nezávislost, použitelné na pracovníky orgánu dozoru.
3. Požadavky týkající se udělování oprávnění a dozoru se nevztahují na stanice technické kontroly přímo provozované příslušným orgánem, pokud je orgán dozoru součástí příslušného orgánu.
4. Členské státy, které vyžadují, aby stanice technické kontroly byly akreditovány podle nařízení (ES) č. 765/2008, mohou požadavky uvedené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku považovat za splněné.
KAPITOLA V
SPOLUPRÁCE A VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 15
Správní spolupráce mezi členskými státy
1. Každý členský stát určí vnitrostátní kontaktní místo odpovědné za výměnu informací týkajících se uplatňování této směrnice s ostatními členskými státy a Komisí.
2. Členské státy zašlou Komisi názvy a kontaktní údaje svých vnitrostátních kontaktních míst do 20. května 2015 a neprodleně ji informují o jakýchkoli změnách těchto údajů. Komise sestaví seznam všech vnitrostátních kontaktních míst a rozešle jej členským státům.
Článek 16
Elektronická platforma pro informace o vozidlech
Komise přezkoumá proveditelnost, náklady a přínosy vytvoření elektronické platformy pro informace o vozidlech při využití stávajících a již provedených IT řešení, pokud jde o mezinárodní výměnu údajů, čímž by se minimalizovaly náklady a zabránilo zdvojování činností. Při tomto přezkumu Komise zváží nejvhodnější způsob propojení stávajících vnitrostátních systémů za účelem výměny informací o údajích týkajících se technických prohlídek a o údajích počítadel ujetých kilometrů mezi příslušnými orgány členských států, které jsou odpovědné za provádění technických prohlídek, registraci a schvalování vozidel, stanicemi technické kontroly, výrobci zkušebních zařízení a výrobci vozidel.
Komise rovněž přezkoumá proveditelnost, náklady a přínosy shromažďování a uchovávání dostupných informací týkajících se hlavních konstrukčních částí vozidel spojených s bezpečností, které byly spojeny se závažnými nehodami, i možnost zpřístupnit kontrolorům, držitelům osvědčení a osobám zkoumajícím nehody informace o historii nehod a odečtech počtu ujetých kilometrů v anonymizované podobě.
KAPITOLA VI
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 17
Akty v přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 za účelem:
-
aktualizace pouze označení kategorie vozidla uvedených v čl. 2 odst. 1 a v čl. 5 odst. 1 a 2 v případě změn kategorií vozidla vyplývajících ze změn v právních předpisech týkajících se schválení typu, uvedených v čl. 2 odst. 1, aniž jsou dotčeny rozsah a frekvence prohlídek,
-
aktualizace bodu 3 přílohy I, co se týče metod v případě, že jsou dostupné účinnější a účelnější zkušební metody, aniž by došlo k rozšíření seznamu položek podléhajících kontrole,
-
přizpůsobení bodu 3 přílohy I v návaznosti na pozitivní posouzení uskutečněných nákladů a přínosů, co se týče seznamu kontrolovaných položek, metod, důvodů pro nevyhovění a posouzení nedostatků v případě změn v povinných požadavcích vztahujících se ke schvalování typu v právních předpisech Unie týkajících se bezpečnosti nebo životního prostředí.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanoveným v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 17 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 19. května 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 17 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti žádného z již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 17 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Postup projednání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor (Výbor pro technickou způsobilost vozidel). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Podávání zpráv
1. Nejpozději do 30. dubna 2020 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a účincích této směrnice, zejména pokud jde o úroveň harmonizace pravidelných technických prohlídek, účinnost ustanovení týkajících se jejího rozsahu, frekvenci technických prohlídek a o vzájemné uznávání osvědčení o technické způsobilosti v případě nové registrace vozidla již registrovaného v jiném členském státě a o výsledky přezkumu proveditelnosti zavedení elektronické platformy pro informace o vozidlech uvedené v článku 16. Zpráva musí rovněž obsahovat analýzu toho, zda je třeba aktualizovat přílohy, a to zejména s ohledem na technický pokrok a praxi. Zpráva se předloží po konzultaci s výborem uvedeným v článku 19 a případně se k ní připojí legislativní návrhy.
2. Nejpozději do 30. dubna 2019 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o účinnosti zahrnutí lehkých přípojných vozidel a dvoukolových či tříkolových vozidel do oblasti působnosti této směrnice, která bude vypracována na základě nezávislých studií. Tato zpráva zhodnotí vývoj situace bezpečnosti silničního provozu v Unii a pro každou podkategorii vozidel kategorie L porovná výsledky vnitrostátních opatření v oblasti bezpečnosti silničního provozu, přičemž zohlední průměrnou vzdálenost, kterou tato vozidla ujela. Komise především zhodnotí, zda normy a náklady na provádění pravidelných technických prohlídek každé kategorie vozidel odpovídají cílům stanoveným v oblasti bezpečnosti silničního provozu. Zpráva bude doplněna podrobným hodnocením dopadů, jež zanalyzuje náklady a přínosy v rámci Unie včetně specifik jednotlivých členských států. Zpráva bude k dispozici alespoň šest měsíců před předložením případného legislativního návrhu a bude sloužit k začlenění nových kategorií do působnosti této směrnice.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro provádění těchto pravidel. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační.
Článek 22
Přechodná ustanovení
1. Členské státy mohou pro provádění technických prohlídek povolit na dobu nejvýše pěti let od 20. května 2018 použití zkušebních zařízení a vybavení uvedená v článku 11, která nesplňují minimální požadavky stanovené v příloze III.
2. Členské státy uplatní požadavky stanovené v příloze V nejpozději od 1. ledna 2023.
Článek 23
Provádění
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. května 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat nejpozději od 20. května 2018.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 24
Zrušení
Směrnice 2009/40/ES se zrušuje s účinkem od 20. května 2018.
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 26
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/45/ES
2014 m. balandžio 3 d.
dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų periodinės techninės apžiūros, kuria panaikinama Direktyva 2009/40/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 91 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
savo 2011 m. kovo 28 d. baltojoje knygoje „Bendros Europos transporto erdvės kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu grindžiamos transporto sistemos kūrimas“ Komisija iškėlė „nulinės vizijos“, pagal kurią iki 2050 m. Sąjungos keliuose eismo įvykiuose žūstančių žmonių skaičius taptų artimas nuliui, tikslą. Siekiant to tikslo tikimasi, kad prie kelių eismo saugos rezultatų gerinimo labai prisidės transporto priemonių technologijos;
(2)
Komisija savo komunikate „Kuriama saugi Europos kelių eismo erdvė. 2011-2020 m. kelių eismo saugos politikos kryptys“ pasiūlė nuo 2010 m. toliau siekti iki 2020 m. Sąjungos keliuose žūstančių žmonių skaičių sumažinti perpus. Kad būtų pasiektas tas tikslas, Komisija nustatė septynis strateginius tikslus ir įvardijo transporto priemonių saugos gerinimo veiksmus, sužalojimų keliuose mažinimo strategiją ir pažeidžiamų eismo dalyvių, visų pirma motociklininkų, saugos gerinimo priemones;
(3)
techninė apžiūra yra platesnio režimo, kuriuo užtikrinama, kad naudojamos transporto priemonės išliktų saugios ir aplinkosaugos požiūriu priimtinos būklės, dalis. Tas režimas turėtų apimti transporto priemonių periodines technines apžiūras ir komercinio kelių transporto veikloje naudojamų transporto priemonių techninius patikrinimus keliuose, taip pat nuostatas dėl transporto priemonių registracijos procedūros siekiant leisti sustabdyti leidimo naudoti transporto priemonę keliuose galiojimą, kai ši transporto priemonė kelia tiesioginį pavojų kelių eismo saugai. Periodinė techninė apžiūra turėtų būti pagrindinė priemonė siekiant užtikrinti transporto priemonių tinkamumą važinėti keliuose. Komercinių transporto priemonių techniniai patikrinimai keliuose turėtų tik papildyti periodines technines apžiūras;
(4)
valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nustatyti griežtesnius apžiūros standartus negu reikalaujama pagal šią direktyvą;
(5)
techninės būklės palaikymo priemonių vykdymo užtikrinimas gali apimti transporto priemonių savininkams skirtas informavimo kampanijas, kuriomis būtų siekiama plėsti gerąją patirtį ir suformuoti įpročius atlikti būtiniausius savo transporto priemonės patikrinimus;
(6)
transporto priemonės, kurių techninės sistemos neveikia, daro poveikį eismo saugai ir gali prisidėti sukeliant avarijas, kuriose sužeidžiami arba žūsta žmonės. Tą poveikį būtų galima sumažinti, jei techninės apžiūros sistema būtų tinkamai patobulinta. Anksti nustačius su tinkamumu važinėti keliais susijusį motorinės transporto priemonės trūkumą, būtų lengviau jį pašalinti ir taip išvengti eismo įvykių;
(7)
transporto priemonės, kurių teršalų kontrolės sistemos neveikia, daro didesnį poveikį aplinkai negu tinkamai prižiūrėtos transporto priemonės. Todėl nustačius periodinės techninės apžiūros režimą sumažėtų vidutinis transporto priemonių išmetamų teršalų kiekis ir taip būtų prisidėta prie aplinkos gerinimo;
(8)
valstybės narės turėtų apsvarstyti tinkamas priemones, kuriomis būtų siekiama užkirsti kelią nederamam transporto priemonių dalių ir komponentų reguliavimui arba klastojimui, dėl kurio galėtų būti padarytas neigiamas poveikis reikalaujamoms transporto priemonės saugos ir aplinkosaugos charakteristikoms; tai visų pirma gali būti įgyvendinama atliekant periodines technines apžiūras, taip pat taikant veiksmingas, proporcingas, atgrasančias ir nediskriminacines sankcijas;
(9)
per pastaruosius du dešimtmečius buvo nuolat griežtinami transporto priemonių išmetamų teršalų kiekio reikalavimai taikant tipo patvirtinimo procedūrą. Tačiau oro kokybė nepagerėjo tiek, kiek buvo planuojama griežtinant transporto priemonių išmetamų teršalų standartus, visų pirma azoto oksidų (NOx) ir smulkių kietųjų dalelių aspektais. Reikėtų atidžiai išnagrinėti galimybes patobulinti tikrinimo ciklus, kad jie atitiktų kelio sąlygas, norint ateityje parengti sprendimus, taip pat nustatyti tikrinimo metodus, skirtus NOx lygiui išmatuoti ir išmetamam NOx kiekiui apriboti;
(10)
vertinant transporto priemonių, atitinkančių euro 6 ir euro VI emisijos klases, išmetamus teršalus vidaus diagnostikos sistemos (OBD) tampa vis veiksmingesnės, taigi atliekant techninę apžiūrą išmetamųjų teršalų kiekiui patikrinti leidžiama jas naudoti kaip lygiavertes standartiniam tikrinimui. Norėdamos numatyti OBD sistemų taikymą atliekant transporto priemonių iki euro 5 ir euro V emisijos klasių techninę apžiūrą, valstybės narės turėtų galėti leisti taikyti šį tikrinimo metodą vadovaujantis gamintojo rekomendacijomis ir kitais reikalavimais tokioms transporto priemonėms, jei atsižvelgiant į bet kuriuos atitinkamus tipo patvirtinimo teisės aktus šio metodo lygiavertiškumas prireikus buvo nepriklausomai patikrintas;
(11)
Sąjungoje priimta techninių standartų ir nustatyta transporto priemonių saugos reikalavimų. Reikia nustatyti periodinės techninės apžiūros režimą ir taip užtikrinti, kad transporto priemonės atitiktų saugos standartus. Tas režimas turėtų būti taikomas tam tikrų kategorijų transporto priemonėms, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvose 2002/24/EB (3), 2003/37/EB (4) ir 2007/46/EB (5);
(12)
vietos transporto reikmėms ir komerciniams pervežimams keliais vietoje sunkvežimių vis labiau naudojami ratiniai traktoriai, kurių didžiausias projektinis greitis yra didesnis nei 40 km/val. Jų keliama rizika yra analogiška su sunkvežimiais susijusiai rizikai, todėl turėtų būti atliekama tos kategorijos daugiausiai viešuosiuose keliuose naudojamų transporto priemonių techninė apžiūra;
(13)
istorinės vertės transporto priemonių paskirtis - išsaugoti laikmečio, kuriuo jos buvo pagamintos, istorinį palikimą, o viešuosiuose keliuose jos, manoma, beveik nenaudojamos. Valstybėms narėms turėtų būti palikta teisė nustatyti, kas kiek laiko turi būti atliekama tokių transporto priemonių periodinė techninė apžiūra. Taip pat valstybės narės turėtų savo nuožiūra reguliuoti kitų tipų specializuotų transporto priemonių techninę apžiūrą;
(14)
transporto priemonės, naudojamos tik nutolusiose valstybių narių teritorijose, visų pirma mažiau kaip 5 000 gyventojų turinčiose mažose salose arba retai gyvenamose teritorijose, kurių gyventojų tankumas yra mažesnis kaip penki žmonės viename kvadratiniame kilometre, yra naudojamos sąlygomis, dėl kurių gali būti reikalingas specialus techninės apžiūros režimas. Todėl valstybės narės turėtų turėti galimybę tokioms transporto priemonėms netaikyti šios direktyvos;
(15)
techninė apžiūra yra valstybės kompetencijos sričiai priklausanti veikla, todėl ją turėtų vykdyti valstybės narės arba jų prižiūrimos valstybinės arba privačiosios įstaigos, įgaliotos atlikti tokią apžiūrą. Bet kuriuo atveju už techninę apžiūrą turėtų išlikti atsakingos valstybės narės, net jei nacionalinėje sistemoje leista privačioms įstaigoms, įskaitant įstaigas, kurios taip pat atlieka transporto priemonių remontą, atlikti techninę apžiūrą;
(16)
valstybės narės turėtų būti įgaliotos paskirti savo teritorijoje nesančius techninės apžiūros centrus atlikti savo teritorijoje registruotų transporto priemonių technines apžiūras, jei tuos techninės apžiūros centrus atlikti transporto priemonių apžiūrą jau įgaliojo valstybė narė, kurioje jie yra;
(17)
tikrinant transporto priemones, ypač jų elektroninius saugos komponentus, labai svarbu turėti prieigą prie kiekvienos transporto priemonės techninių specifikacijų. Todėl transporto priemonių gamintojai turėtų pateikti duomenis, reikalingus su sauga ir aplinka susijusių komponentų funkcionalumui patikrinti. Panašiai tuo tikslu turėtų būti taikomos nuostatos dėl prieigos prie remonto ir techninės priežiūros informacijos, kad techninės apžiūros centrai turėtų prieigą prie techninei apžiūrai atlikti būtinos informacijos. Duomenys turėtų apimti išsamią informaciją, kuria remiantis galėtų būti stebimas transporto priemonės saugos sistemų funkcionalumas, kad tokias sistemas būtų galima patikrinti per periodinę techninę apžiūrą. Tai ypač svarbu elektroniniu būdu valdomų sistemų srityje ir turėtų būti taikoma visiems elementams, kuriuos įrengė gamintojas;
(18)
reikalaujama, kad viešuosiuose keliuose naudojamos transporto priemonės butų geros techninės būklės. Registracijos liudijimo turėtojas ir, atitinkamais atvejais, naudotojas turėtų būti atsakingas už tai, kad transporto priemonė būtų tinkamos naudoti keliuose būklės;
(19)
keliuose naudojamų transporto priemonių tinkama techninė būklė svarbi eismo saugos ir jos poveikio visuomenei aspektais. Todėl valstybėms narėms nereikėtų drausti numatyti galimybės savanoriškai atlikti papildomą techninę apžiūrą;
(20)
kad registracijos liudijimo turėtojams ir naudotojams būtų užtikrintas tam tikras lankstumas, valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti kelių savaičių laikotarpį, per kurį turėtų būti atlikta periodinė techninė apžiūra;
(21)
transporto priemonės apžiūra per visą jos naudojimo laiką turėtų būti palyginti paprasta, greita ir nebrangi, tuo pačiu veiksminga užtikrinant šios direktyvos tikslus;
(22)
atliekant techninę apžiūrą turėtų būti tikrinamos visos pozicijos, susijusios su konkrečia tikrinamos transporto priemonės konstrukcija ir įranga. Dalių ir komponentų, pavyzdžiui, ratų ir rato stebulių, suderinamumas turėtų būti laikomas itin svarbiu saugai aspektu ir turėtų būti tikrinamas atliekant techninę apžiūrą. Atsižvelgiant į tas pozicijas ir į dabartinį transporto priemonių technologijų lygį, į tikrintinų pozicijų sąrašą reikėtų įtraukti naujausias elektronines sistemas. Siekiant, kad techninės apžiūros būtų suderintos, turėtų būti nustatyti rekomenduojami kiekvienos tikrinamos pozicijos apžiūros metodai. Tos pozicijos turėtų būti atnaujinamos atsižvelgiant į transporto priemonių saugos mokslinių tyrimų ir techninės pažangos raidą;
(23)
siekiant palengvinti suderinimą ir užtikrinti standartų nuoseklumą, turėtų būti parengtas nebaigtinis visų tikrinamų pozicijų pagrindinių apžiūros nepraėjimo priežasčių sąrašas. Siekiant, kad tikrinamos transporto priemonės būklės vertinimas būtų nuoseklus, nustatytos apžiūros nepraėjimo priežastys turėtų būti vertinamos pagal bendrą standartą;
(24)
siekiant, kad Sąjungoje būtų geriau taikomas laisvo judėjimo principas, norint perregistruoti transporto priemonę valstybės narės turėtų pripažinti kitoje valstybėje narėje išduotą techninės apžiūros pažymą. Tai neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisei perregistruojant patikrinti techninės apžiūros pažymą ir transporto priemonės identifikacijos duomenis ir pareikalauti atlikti naują techninę apžiūrą laikantis šioje direktyvoje išdėstytų sąlygų;
(25)
ridos skaitiklio duomenų klastotė turėtų būti laikoma nusižengimu, už kurį skiriama nuobauda, nes dėl neteisėto ridos skaitiklio duomenų reguliavimo gali būti netinkamai vertinama transporto priemonių techninė būklė. Ridos registravimas techninės apžiūros pažymoje ir galimybė kontrolieriams gauti tą informaciją padėtų lengviau nustatyti ridos skaitiklio duomenų klastojimo ar neteisėto jo reguliavimo faktus. Komisija turėtų išnagrinėti valstybių narių kompetentingų institucijų ridos skaitiklio duomenų mainų klausimą;
(26)
po kiekvienos techninės apžiūros turėtų būti išduodama techninės apžiūros pažyma. Joje, inter alia, turėtų būti nurodoma su transporto priemonės identifikavimu susijusi informacija ir techninės apžiūros rezultatai. Techninės apžiūros rezultatus turėtų būti galima gauti elektroniniu būdu. Siekiant užtikrinti tinkamą kontrolę po techninės apžiūros, valstybės narės turėtų rinkti tokią informaciją ir saugoti ją duomenų bazėje, visų pirma siekdamos analizuoti periodinės techninės apžiūros rezultatus;
(27)
transporto priemonės registracijos liudijimo turėtojas ir, atitinkamais atvejais, naudotojas, turėtų nedelsdamas pašalinti visus per techninę apžiūrą nustatytus trūkumus, visų pirma tuos, dėl kurių kyla rizika eismo saugai. Pavojingų trūkumų atveju gali prireikti apriboti transporto priemonės naudojimą, kol tie trūkumai nebus visiškai pašalinti;
(28)
jei transporto priemonė, kurios techninė apžiūra atliekama, priskiriama transporto priemonių kategorijai, kuriai netaikomas reikalavimas registruoti toje valstybėje narėje, kurioje ji pradedama naudoti, ta valstybė narė turėtų galėti reikalauti, kad techninės apžiūros liudijimas būtų pateikiamas matomoje transporto priemonės vietoje;
(29)
kad visoje Sąjungoje būtų pasiektas aukštas techninės apžiūros kokybės lygis, per apžiūrą naudojamos bandymo įrangos, jos techninės priežiūros ir kalibravimo reikalavimai turėtų būti patikrinti pagal valstybės narės arba gamintojo pateiktas specifikacijas;
(30)
turėtų būti įmanoma naudoti kitą įrangą, atitinkančią technikos pažangą ir naujoves, su sąlyga, kad ja užtikrinama tokio pat aukšto lygio apžiūra;
(31)
įgaliodamos techninės apžiūros centrus savo teritorijoje valstybės narės turėtų atsižvelgti į tai, jog Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/123/EB (6) numatyta, kad ji netaikoma bendrų interesų paslaugoms transporto srityje;
(32)
techninės apžiūros centrai turėtų užtikrinti transporto priemonių techninės apžiūros objektyvumą ir aukštą kokybę. Todėl, siekdami atitikti minimalius kokybės valdymo reikalavimus, techninės apžiūros centrai turėtų laikytis įgaliojančios valstybės narės nustatytų reikalavimų;
(33)
siekiant užtikrinti aukštą techninės apžiūros standartą būtinas aukštas apžiūrą atliekančių darbuotojų įgūdžių ir kompetencijos lygis. Turėtų būti nustatyta mokymo sistema, apimanti pradinio mokymo kursą ir periodinius žinių atnaujinimo kursus, arba tinkamas egzaminas. Turėtų būti numatytas pereinamasis laikotarpis, kad dabartiniai techninės apžiūros darbuotojai galėtų sklandžiai pereiti į periodinio mokymo arba egzaminavimo režimą. Siekiant užtikrinti aukštus mokymo, gebėjimų ir tikrinimo standartus valstybėms narėms turėtų būti leista nurodyti papildomus gebėjimų arba atitinkamo mokymo reikalavimus;
(34)
atlikdami techninę apžiūrą kontrolieriai turi veikti nepriklausomai ir jų sprendimai neturėtų būti paveikti interesų konflikto, įskaitant ekonominę arba asmeninę naudą. Todėl kontrolierių atlyginimas neturėtų būti tiesiogiai susietas su techninės apžiūros rezultatais. Turėtų būti įmanoma valstybėms narėms nustatyti reikalavimus, susijusius su veiklos atskyrimu arba įgalioti privačiąją įstaigą atlikti transporto priemonių technines apžiūras ir remontą, įskaitant tų pačių transporto priemonių, jeigu priežiūros institucija įsitikino, kad užtikrinamas aukštas nešališkumo lygis;
(35)
techninės apžiūros rezultatas neturi būti keičiamas komerciniais tikslais. Tik jei kontrolieriaus atliktos techninės apžiūros išvados yra akivaizdžiai klaidingos, priežiūros institucija turėtų galėti keisti tos apžiūros rezultatus;
(36)
siekiant užtikrinti, kad būtų nuolat išlaikytas aukštas apžiūros kokybės lygis, valstybės narės turėtų nustatyti kokybės užtikrinimo sistemą, kuri apimtų leidimų atlikti techninę apžiūrą išdavimo, priežiūros, atėmimo, galiojimo sustabdymo ar panaikinimo procesus;
(37)
transporto priemonių kontrolės centrų akreditavimas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 765/2008 (7) neturėtų būti privalomas valstybėms narėms;
(38)
keliose valstybėse narėse techninę apžiūrą atlieka didelis skaičius įgaliotų privačių techninės apžiūros centrų. Kad valstybės narės galėtų veiksmingai keistis informacija, reikėtų paskirti nacionalinius ryšių palaikymo punktus;
(39)
techninė apžiūra yra platesnės visą transporto priemonių gyvavimo ciklą (patvirtinimą, registravimą, patikrinimus ir atidavimą į metalo laužą) reglamentuojančios reguliavimo sistemos dalis. Dalijantis informacija, laikoma nacionalinėse ir gamintojų elektroninėse transporto priemonių duomenų bazėse, iš esmės būtų prisidėta prie visos transporto priemonių administravimo grandinės efektyvumo gerinimo ir išlaidų bei administracinės naštos mažinimo. Todėl Komisija turėtų ištirti elektroninės transporto priemonių informacijos sistemos sukūrimo, naudojantis jau esamais ir įdiegtais IT sprendimais tarptautinio keitimosi duomenimis srityje, kuriais siekiama kiek įmanoma sumažinti išlaidas ir išvengti dubliavimo, galimybes, sąnaudas ir naudą. Atlikdama šio klausimo tyrimą Komisija turėtų apsvarstyti tinkamiausią būdą susieti esamas nacionalines sistemas siekiant užtikrinti už transporto priemonių apžiūrą, registravimą ir patvirtinimą atsakingų valstybių narių kompetentingų institucijų, techninės apžiūros centrų, apžiūros įrangos gamintojų ir transporto priemonių gamintojų keitimąsi su technine apžiūra ir ridos skaitiklio rodmenimis susijusia informacija. Komisija taip pat turėtų išnagrinėti turimos informacijos apie sunkių eismo įvykių patyrusių transporto priemonių pagrindinius su sauga susijusius komponentus rinkimo ir saugojimo galimybes, sąnaudas ir naudą, taip pat galimybę anonimine forma perduoti turimą informaciją apie įvykio istoriją ir ridos skaitiklio duomenis kontrolieriams, registracijos liudijimų turėtojui ir įvykio tyrėjams;
(40)
siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgyvendinimo įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (8);
(41)
Komisija neturėtų priimti įgyvendinimo aktų, susijusių su informacija, su kuria transporto priemonių gamintojai turi sudaryti galimybes susipažinti atliekant technines apžiūras, jeigu pagal šią direktyvą įsteigtas komitetas nepateikia nuomonės apie Komisijos pateikto įgyvendinimo akto projektą;
(42)
siekiant atnaujinti transporto priemonių kategorijos nuorodas, pateiktas 2 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnio 1 bei 2 dalyse; atnaujinti I priedo 3 punkte numatytus metodus; ir pritaikyti I priedo 3 punkte pateiktą tikrinimo pozicijų sąrašą, metodus ir trūkumų vertinimą, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(43)
tinkama techninė būklė turi tiesioginį poveikį kelių eismo saugai, todėl ji turėtų būti periodiškai tikrinama. Komisija turėtų pateikti ataskaitą apie šios direktyvos nuostatų veiksmingumą, įskaitant jos taikymo sritį, techninių apžiūrų dažnumą, tolesnį techninės apžiūros sistemos tobulinimą taikant elektroninius informacijos mainus, taip pat galimybes ateityje numatyti techninės apžiūros pažymų tarpusavio pripažinimą;
(44)
techninės apžiūros centrų įrenginiai ir naudojama įranga turėtų atitikti techninės apžiūros atlikimo reikalavimus. Kadangi tai susiję su svarbiomis investicijomis ir pritaikymais, kurių negalima atlikti iškart, tų reikalavimų laikymuisi užtikrinti turėtų būti numatytas penkerių metų laikotarpis. Penkerių metų laikotarpis taip pat turėtų būti numatytas priežiūros institucijoms, per kurį jos turėtų užtikrinti atitiktį visiems su techninės apžiūros centrų leidimais ir priežiūra susijusiems kriterijams ir reikalavimams;
(45)
kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. pagerinti kelių eismo saugą nustatant Sąjungoje bendrus transporto priemonių techninės apžiūros atlikimo minimalius reikalavimus ir suderintas taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti, o to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(46)
šioje direktyvoje laikomasi pagrindinių teisių ir principų, visų pirma pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnyje;
(47)
į šią direktyvą įtraukiamos ir atnaujinamos taisyklės, pateiktos Komisijos rekomendacijoje 2010/378/ES (9), siekiant užtikrinti geresnį techninės apžiūros rezultatų reguliavimą;
(48)
šia direktyva atnaujinami Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/40/EB (10) nustatyti techniniai reikalavimai ir išplečiama jos taikymo sritis, įtraukiant visų pirma nuostatas dėl techninės apžiūros centrų ir jų priežiūros institucijų steigimo, taip pat kontrolierių, kuriems suteikiami įgaliojimai atlikti techninę apžiūrą, skyrimo. Todėl ta direktyva turėtų būti panaikinta,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS, TERMINŲ APIBRĖŽTYS IR TAIKYMO SRITIS
1 straipsnis
Dalykas
Šia direktyva nustatomi viešuosiuose keliuose naudojamų transporto priemonių periodinės techninės apžiūros minimalūs reikalavimai.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Ši direktyva taikoma šioms Direktyvoje 2002/24/EB, Direktyvoje 2003/37/EB ir Direktyvoje 2007/46/EB nurodytų kategorijų transporto priemonėms, kurių projektinis greitis yra didesnis nei 25 km/val.:
-
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir pagamintoms visų pirma žmonėms ir jų bagažui vežti ir kuriose, be vairuotojo sėdimosios vietos, yra ne daugiau kaip aštuonios sėdimosios vietos (M1 kategorijos transporto priemonės);
-
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir pagamintoms visų pirma žmonėms ir jų bagažui vežti ir kuriose, be vairuotojo sėdimosios vietos, yra daugiau kaip aštuonios sėdimosios vietos (M2 ir M3 kategorijų transporto priemonės);
-
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir pagamintoms visų pirma kroviniams vežti keliais ir kurių didžiausia masė yra ne didesnė kaip 3,5 tonos (N1 kategorijos transporto priemonės);
-
motorinėms transporto priemonėms, suprojektuotoms ir pagamintoms visų pirma kroviniams vežti ir kurių didžiausia masė yra didesnė kaip 3,5 tonos (N2 ir N3 kategorijų transporto priemonės);
-
priekaboms, suprojektuotoms ir pagamintoms kroviniams arba žmonėms vežti, taip pat žmonėms gyventi, kurių didžiausia masė yra didesnė nei 3,5 tonos (O3 ir O4 kategorijų transporto priemonės);
-
nuo 2022 m. sausio 1 d. dviratėms ar triratėms transporto priemonėms (L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemonės), kurių variklio tūris didesnis kaip 125 cm3;
-
T5 kategorijos ratiniams traktoriams, kurie daugiausia naudojami viešuosiuose keliuose ir kurių didžiausias projektinis greitis yra didesnis nei 40 km/val.
2. Valstybės narės į šios direktyvos taikymo sritį gali neįtraukti šių jų teritorijoje registruotų transporto priemonių:
-
transporto priemonių, kurios eksploatuojamos arba naudojamos išskirtinėmis sąlygomis, ir transporto priemonių, kurios niekada arba beveik niekada nenaudojamos viešuosiuose keliuose, pavyzdžiui, istorinės vertės transporto priemonėms arba varžyboms skirtoms transporto priemonėms;
-
transporto priemonių, kurioms taikomas diplomatinis imunitetas;
-
transporto priemonių, kurias naudoja ginkluotosios pajėgos, už viešąją tvarką atsakingos pajėgos, ugniagesių tarnybos, civilinės apsaugos, skubios pagalbos ar gelbėjimo tarnybos;
-
transporto priemonių, kurios naudojamos žemės ūkio, sodininkystės, miškininkystės, ūkininkavimo arba žuvininkystės tikslais tik atitinkamos valstybės narės teritorijoje ir visų pirma tokiai veiklai skirtose vietovėse, įskaitant žemės ūkio kelius, miškų kelius arba žemės ūkio laukus;
-
transporto priemonių, kurios naudojamos tik mažose salose arba retai gyvenamose teritorijose;
-
specializuotų transporto priemonių, kuriomis gabenama cirko ir pramogų parko įranga ir kurių didžiausias projektinis greitis yra ne didesnis kaip 40 km/val. ir kurios naudojamos tik valstybės narės teritorijoje;
-
L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemonių, kurių variklio tūris didesnis kaip 125 cm3, jeigu valstybės narės įgyvendino veiksmingas alternatyvias eismo saugos priemones dviratėms ir triratėms transporto priemonėms, visų pirma atsižvelgiant į atitinkamą eismo saugos statistiką per pastaruosius penkerius metus. Valstybės narės apie tokias išimtis praneša Komisijai.
3. Valstybės narės gali nustatyti nacionalinius techninės apžiūros reikalavimus jų teritorijoje registruotoms ir į direktyvos taikymo sritį nepatenkančioms ir 2 dalyje išvardytoms transporto priemonėms.
3 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Tik šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
1. transporto priemonė- bet kokia nebėginė motorinė transporto priemonė arba jos priekaba;
2. motorinė transporto priemonė- bet kokia ratinė varikliu varoma savaeigė transporto priemonė, kurios didžiausias projektinis greitis yra didesnis kaip 25 km/val.;
3. priekaba- bet kokia nesavaeigė ratinė transporto priemonė, suprojektuota ir pagaminta vilkti motorine transporto priemone;
4. puspriekabė- bet kokia priekaba, suprojektuota būti sujungta su motorine transporto priemone taip, kad jos dalis remtųsi į motorinę transporto priemonę ir kad didelę jos ir jame esančio krovinio masės dalį išlaikytų motorinė transporto priemonė;
5. dviratė arba triratė transporto priemonė- bet kokia motorinė transporto priemonė dviem ratais su šonine priekaba arba be jos, triratis arba keturratis;
6. valstybėje narėje registruota transporto priemonė- transporto priemonė, kuri užregistruota arba pradėta naudoti valstybėje narėje;
7. istorinės vertės transporto priemonė- bet kuri transporto priemonė, kurią registravimo valstybė narė arba viena iš jos paskirtų įgaliojimus suteikianti institucija laiko istorine, atitinkanti visas šias sąlygas:
-
ji pagaminta arba pirmą kartą registruota bent prieš 30 metų,
-
jos konkretaus tipo, kaip apibrėžta atitinkamuose Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose, transporto priemonės nebegaminamos,
-
ji istoriškai išsaugota ir išlaikyta jos pirminė būklė, taip pat iš esmės nepakeistos jos pagrindinių komponentų techninės charakteristikos;
8. registracijos liudijimo turėtojas- fizinis arba juridinis asmuo, kurio vardu užregistruota transporto priemonė;
9. techninė apžiūra- pagal I priedą atliktas tikrinimas siekiant užtikrinti, kad transporto priemonę saugu naudoti viešuosiuose keliuose ir ji atitinka reikalaujamas ir privalomas saugos ir aplinkosaugos charakteristikas;
10. patvirtinimas- procedūra, pagal kurią valstybė narė patvirtina, kad transporto priemonė atitinka atitinkamas administracines nuostatas ir techninius reikalavimus, nurodytus Direktyvoje 2002/24/EB, Direktyvoje 2003/37/EB ir Direktyvoje 2007/46/EB;
11. trūkumai- per techninę apžiūrą nustatyti techniniai defektai ir kiti neatitikties faktai;
12. techninės apžiūros pažyma- kompetentingos institucijos arba techninės apžiūros centro išduota techninės apžiūros ataskaita, kurioje nurodytas techninės apžiūros rezultatas;
13. kontrolierius- asmuo, kurį valstybė narė arba jos kompetentinga institucija įgaliojo atlikti techninę apžiūrą techninės apžiūros centre arba, atitinkamais atvejais, atlikti techninę apžiūrą kompetentingos institucijos vardu;
14. kompetentinga institucija- valstybės narės įgaliota institucija arba valstybinė įstaiga, atsakinga už techninės apžiūros sistemos valdymą, įskaitant, atitinkamais atvejais, techninės apžiūros atlikimą;
15. techninės apžiūros centras- valstybinė arba privačioji įstaiga arba įmonė, kurią valstybė narė įgaliojo atlikti techninę apžiūrą;
16. priežiūros institucija- valstybės narės įsteigta institucija arba institucijos, atsakingos už apžiūros centrų veiklos priežiūrą. Priežiūros institucija gali priklausyti kompetentingai institucijai arba kompetentingos institucijoms;
17. maža sala- sala, kurios gyventojų skaičius yra mažesnis kaip 5 000 gyventojų ir kuri kelių tiltais arba kelių tuneliais nėra sujungta su kitomis teritorijos dalimis;
18. retai gyvenama teritorija- iš anksto numatyta teritorija, kurioje gyventojų tankumas yra mažesnis kaip penki žmonės viename kvadratiniame kilometre;
19. viešasis kelias- bendroms viešosioms reikmėms naudojamas kelias, pavyzdžiui, vietiniai, regioniniai arba nacionaliniai keliai, magistralės, greitkeliai arba magistraliniai keliai.
II SKYRIUS
BENDRIEJI ĮPAREIGOJIMAI
4 straipsnis
Pareigos
1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad jos teritorijoje registruotas transporto priemones pagal šią direktyvą periodiškai tikrintų valstybės narės, kurioje tos transporto priemonės yra užregistruotos, įgalioti techninės apžiūros centrai.
2. Techninę apžiūrą atlieka valstybė narė, kurioje užregistruota transporto priemonė, valstybinė įstaiga, kuriai ta valstybė patikėjo šią užduotį, arba tos valstybės narės paskirtos ir prižiūrimos įstaigos ar įmonės, įskaitant įgaliotas privačiąsias įstaigas.
3. Pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentuose (EB) Nr. 715/2007 (11) ir (EB) Nr. 595/2009 (12) nustatytus principus Komisija įgyvendinimo aktais ir ne vėliau kaip 2018 m. gegužės 20 d. priima:
a)
techninės informacijos rinkinį dėl stabdžių sistemos, vairo, matomumo, žibintų, atšvaitų, elektros įrangos, ašies, ratų, padangų, pakabos, važiuoklės, prie važiuoklės tvirtinamų mazgų, kitos įrangos ir neigiamų veiksnių, kurios būtinos tikrinamų pozicijų techninei apžiūrai atlikti, ir dėl rekomenduojamų tikrinimo metodų naudojimo, kaip nurodyta I priedo 3 punkte, ir
b)
išsamias taisykles dėl duomenų formato ir prieigos prie atitinkamos techninės informacijos tvarkos taisykles.
Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 19 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Gamintojai sudaro galimybę techninės apžiūros centrams ir atitinkamoms kompetentingoms institucijoms nediskriminuodami ir nemokamai arba už pagrįstą mokestį naudotis pirmos pastraipos a punkte nurodyta technine informacija.
Komisija išnagrinėja vieno bendro tos techninės informacijos teikimo centro steigimo galimybę.
4. Valstybės narės užtikrina, jog pagal nacionalinę teisę būtų įpareigojama užtikrinti, kad transporto priemonė yra saugi ir tinkamos naudoti keliuose būklės.
III SKYRIUS
MINIMALŪS TECHNINĖS APŽIŪROS REIKALAVIMAI
5 straipsnis
Techninės apžiūros data ir dažnumas
1. Transporto priemonės techninė apžiūra, nedarant poveikio valstybėse narėse pagal 3 dalį taikomam lankstumo laikotarpiui, turi būti atliekama bent šiais intervalais:
a)
M1 ir N1 kategorijų transporto priemonės - po ketverių metų nuo tada, kai transporto priemonė pirmą kartą užregistruota, o vėliau kas dvejus metus;
b)
M1 kategorijos transporto priemonės, naudojamos kaip taksi arba greitosios medicinos pagalbos automobiliai, ir M2, M3, N2, N3, O3 bei O4 kategorijų transporto priemonės - po vienų metų nuo tada, kai transporto priemonė pirmą kartą užregistruota, o vėliau kasmet;
c)
T5 kategorijos transporto priemonės, naudojamos daugiausia komerciniams pervežimams viešuosiuose keliuose - po ketverių metų nuo tada, kai transporto priemonė pirmą kartą užregistruota, o vėliau kas dvejus metus.
2. Valstybės narės nustato atitinkamus intervalus, per kuriuos turi būti atliekama L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemonių, kurių variklio tūris didesnis kaip 125 cm3, techninė apžiūra.
3. Valstybės narės arba kompetentingos institucijos gali nustatyti pagrįstą laikotarpį, per kurį, neviršijant 1 dalyje apibrėžtų intervalų, atliekama techninė apžiūra.
4. Nepaisant paskutinės transporto priemonės techninės apžiūros datos, atitinkama valstybė narė arba kompetentinga institucija gali reikalauti, kad transporto priemonės techninė apžiūra būtų atlikta anksčiau nei 1 ir 2 dalyse nurodyta data šiais atvejais:
-
po eismo įvykio, dėl kurio nukentėjo su sauga susiję pagrindiniai transporto priemonės komponentai, kaip antai ratai, pakaba, deformacijos zonos, oro pagalvių sistemos, vairas arba stabdžiai;
-
jei buvo pakeistos arba modifikuotos su sauga arba aplinka susijusios transporto priemonės sistemos arba komponentai;
-
jei pasikeitė transporto priemonės registracijos liudijimo turėtojas;
-
kai transporto priemonė pasiekia 160 000 km ridą;
-
tais atvejais, kai daromas didelis neigiamas poveikis kelių eismo saugai.
6 straipsnis
Apžiūros turinys ir metodai
1. Valstybės narės užtikrina, kad tų kategorijų transporto priemonių, kurioms taikoma ši direktyva, išskyrus L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemones, kurių variklio tūris didesnis nei 125 cm3, techninė apžiūra apimtų bent I priedo 2 punkte nurodytas sritis.
2. Valstybės narės kompetentinga institucija arba techninės apžiūros centras atlieka kiekvienos 1 dalyje nurodytos srities techninę apžiūrą, per kurią patikrina bent I priedo 3 punkte nurodytas pozicijas, naudodami rekomenduojamus arba lygiaverčius toms pozicijoms taikomus apžiūros metodus, patvirtintus kompetentingos institucijos, kaip nustatyta I priedo 3 punkte. Per apžiūrą taip pat gali būti patikrinta, ar tos transporto priemonės atitinkamos dalys ir komponentai atitinka reikalaujamas saugos ir aplinkos apsaugos charakteristikas, kurios galiojo patvirtinimo metu arba, atitinkamais atvejais, modifikavimo metu.
Techninė apžiūra atliekama taikant šiuolaikinius metodus ir naudojant šiuolaikinę įrangą, nenaudojant įrankių jokioms transporto priemonės dalims išardyti ar išimti.
3. L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemonėms, kurių variklio tūris didesnis nei 125 cm3, valstybės narės nustato tikrinimo sritis, pozicijas ir atitinkamus tikrinimo metodus.
7 straipsnis
Trūkumų vertinimas
1. I priede pateiktas minimalus kiekvienos tikrinamos pozicijos galimų trūkumų sąrašas ir nurodytas jų svarbos lygis.
2. Per periodines transporto priemonių apžiūras aptikti trūkumai priskiriami vienai iš šių grupių:
a)
nedideli trūkumai, nedarantys didelio poveikio transporto priemonės saugai arba aplinkai, ir kiti nežymūs neatitikties faktai;
b)
dideli trūkumai, dėl kurių gali pablogėti transporto priemonės sauga, kurie gali daryti poveikį aplinkai arba dėl kurių gali kilti pavojus kitiems kelių eismo dalyviams, ir kiti svarbesni neatitikties faktai;
c)
pavojingi trūkumai, keliantys tiesioginį ir neišvengiamą pavojų kelių eismo saugai arba darantys poveikį aplinkai, dėl kurių valstybė narė arba jos kompetentingos institucijos gali uždrausti naudoti transporto priemonę viešuosiuose keliuose.
3. Daugiau nei vienos iš 2 dalyje nurodytų grupių trūkumų turinti transporto priemonė priskiriama prie didesnį trūkumą atitinkančios grupės. Transporto priemonė, turinti kelis trūkumus pagal tą pačią tikrinimo sritį, kaip apibrėžta pagal apžiūros apimtį, nurodytą I priedo 2 punkte, gali būti priskiriama prie kitos didelių trūkumų grupės, jei galima įrodyti, kad dėl bendro tų trūkumų poveikio kyla didesnis pavojus kelių saugai.
8 straipsnis
Techninės apžiūros pažyma
1. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros centrai arba, atitinkamais atvejais, kompetentingos institucijos, kurie atliko transporto priemonės techninę apžiūrą, išduotų tos transporto priemonės techninės apžiūros pažymą, kurioje pateikiami bent atitinkamų suderintų Sąjungos kodų standartizuoti elementai, kaip nurodyta II priede.
2. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros centrai arba, atitinkamais atvejais, kompetentingos institucijos transporto priemonę apžiūrai pateikusiam asmeniui išduotų techninės apžiūros pažymą arba, jei techninės apžiūros pažyma yra elektroninė, patvirtintą išspausdintą tokios pažymos kopiją.
3. Nedarant poveikio 5 straipsniui, transporto priemonės, jau registruotos kitoje valstybėje narėje, perregistravimo atveju valstybė narė pripažįsta tos kitos valstybės narės išduotą techninės apžiūros pažymą, prilygindama ją savo pačios išduotai techninės apžiūros pažymai, jeigu ta pažyma vis dar galioja atsižvelgiant į perregistruojančios valstybės narės nustatytą techninių apžiūrų dažnumą. Jei kyla abejonių, perregistruojanti valstybė narė, prieš pripažindama techninės apžiūros pažymą, gali ją patikrinti. Iki 2018 m. gegužės 20 d. valstybės narės pateikia Komisijai techninės apžiūros pažymos aprašymą. Komisija apie tai informuoja 19 straipsnyje nurodytą komitetą. Ši dalis netaikoma L3e, L4e, L5e ir L7e kategorijų transporto priemonėms.
4. Nedarant poveikio 5 straipsnio 4 daliai ir šio straipsnio 3 daliai, valstybės narės iš esmės pripažįsta, kad techninės apžiūros pažyma galioja tuo atveju, kai pasikeičia transporto priemonės, kuri turi galiojantį periodinės techninės apžiūros liudijimą, savininkas.
5. Nuo 2018 m. gegužės 20 d. ir ne vėliau kaip 2021 m. gegužės 20 d. techninės apžiūros centrai valstybės narės kompetentingai institucijai pradeda perduoti savo išduodamose techninės apžiūros pažymose nurodytą informaciją elektroniniu būdu. Tokia informacija perduodama per pagrįstą laikotarpį po kiekvienos techninės apžiūros pažymos išdavimo. Iki pastarosios datos techninės apžiūros centrai kompetentingai institucijai susijusią informaciją gali pranešti naudodami kitas priemones. Valstybės narės nustato laikotarpį, kurį kompetentinga institucija saugo tą informaciją. Tas laikotarpis turi būti ne trumpesnis nei 36 mėnesiai, nedarant poveikio valstybių narių nacionalinėms mokesčių sistemoms.
6. Valstybės narės užtikrina, kad ridos skaitiklio rodmenų patikrinimo tikslu, jei skaitiklis sumontuotas įprastai, kontrolieriams būtų pateikiama ankstesnės techninės apžiūros informacija, kai tik ji tampa prieinama elektroniniu būdu. Jeigu nustatoma, kad ridos skaitiklio duomenys buvo klastojami siekiant sumažinti transporto priemonės ridos įrašo dydį arba jį pateikti neteisingai, toks klastojimas baudžiamas taikant veiksmingas, proporcingas, atgrasančias ir nediskriminacines sankcijas.
7. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros rezultatai būtų pranešami transporto priemonės registracijos institucijai arba kuo greičiau pateikiami elektroniniu būdu. Tame pranešime pateikiama techninės apžiūros pažymoje nurodyta informacija.
9 straipsnis
Vėlesnė trūkumų pašalinimo kontrolė
1. Jei nustatyta tik nedidelių trūkumų, laikoma, kad techninė apžiūra praeita, tie trūkumai pašalinami ir neatliekama pakartotinė transporto priemonės apžiūra.
2. Jei nustatoma didelių trūkumų, laikoma, kad techninė apžiūra nepraeita. Valstybė narė arba kompetentinga institucija nusprendžia, kokį laikotarpį tokia transporto priemonė gali būti naudojama, kol bus pareikalauta atlikti kitą jos techninę apžiūrą. Kita apžiūra turi būti atlikta per valstybės narės arba kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį, bet ne vėliau kaip per du mėnesius nuo pirmosios apžiūros.
3. Jei nustatoma pavojingų trūkumų, laikoma, kad techninė apžiūra nepraeita. Valstybė narė arba kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad ta transporto priemonė neturi būti naudojama viešuosiuose keliuose ir kad, neįpareigojant iš naujo atlikti registracijos procesą, leidimas naudoti ją kelių eismui laikinai sustabdomas, kol pašalinami trūkumai ir išduodama nauja techninės apžiūros pažyma, kuria patvirtinama, kad transporto priemonė yra tinkamos naudoti keliuose būklės.
10 straipsnis
Techninės apžiūros liudijimas
1. Techninės apžiūros centras arba, jei taikoma, valstybės narės teritorijoje registruotos transporto priemonės techninę apžiūrą atlikusi kompetentinga institucija kiekvienai techninę apžiūrą praėjusiai transporto priemonei suteikia techninės apžiūros liudijimą, pavyzdžiui, padaro įrašą transporto priemonės registracijos dokumente, išduoda lipduką, pažymėjimą ar pateikia bet kokią kitą lengvai prieinamą informaciją. Techninės apžiūros liudijime nurodoma data, iki kurios turi būti atlikta kita techninė apžiūra.
Iki 2018 m. gegužės 20 d. valstybės narės pateikia Komisijai to liudijimo aprašymą. Komisija apie tai savo ruožtu informuoja 19 straipsnyje nurodytą komitetą.
2. Jei atliekama transporto priemonės, priskiriamos transporto priemonių kategorijai, kuriai netaikomas reikalavimas registruoti toje valstybėje narėje, kurioje transporto priemonė pradedama naudoti, techninė apžiūra, ta valstybė narė gali reikalauti, kad techninės apžiūros liudijimas būtų pateikiamas matomoje tos transporto priemonės vietoje.
3. Laisvos apyvartos tikslais visos valstybės narės pripažįsta kitos valstybės narės techninės apžiūros centro ar kompetentingos institucijos pagal 1 dalį išduotą techninės apžiūros liudijimą.
IV SKYRIUS
ADMINISTRACINĖS NUOSTATOS
11 straipsnis
Techninės apžiūros įrenginiai ir įranga
1. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros įrenginiai ir techninei apžiūrai atlikti naudojama įranga atitiktų III priede išdėstytus minimalius techninius reikalavimus.
2. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros centrai arba, atitinkamais atvejais, kompetentinga institucija naudotųsi techninės apžiūros įrenginiais ir įranga pagal įrangos gamintojų pateiktas specifikacijas.
3. Matavimo įranga periodiškai kalibruojama laikantis III priedo reikalavimų ir patikrinama pagal atitinkamos valstybės narės arba įrangos gamintojo pateiktas specifikacijas.
12 straipsnis
Techninės apžiūros centrai
1. Techninės apžiūros centrus, kuriuose kontrolieriai atlieka transporto priemonių technines apžiūras, įgalioja valstybė narė arba jos kompetentinga institucija.
2. Techninės apžiūros centrai, siekdami atitikti minimalius kokybės valdymo reikalavimus, laikosi įgaliojančios valstybės narės nustatytų reikalavimų. Techninės apžiūros centrai užtikrina transporto priemonių techninių apžiūrų objektyvumą ir aukštą kokybę.
13 straipsnis
Kontrolieriai
1. Valstybės narės užtikrina, kad technines apžiūras atliktų kontrolieriai, atitinkantys IV priede išdėstytus minimalius gebėjimų ir mokymo reikalavimus. Valstybės narės gali nustatyti papildomus gebėjimų ir atitinkamo mokymo reikalavimus.
2. Kompetentingos institucijos arba, atitinkamais atvejais, patvirtinti mokymo centrai minimalius gebėjimų ir mokymo reikalavimus atitinkantiems kontrolieriams išduoda pažymėjimą. Tame pažymėjime pateikiama bent IV priedo 3 punkte nurodyta informacija.
3. Kontrolieriams, kurie 2018 m. gegužės 20 d. dirba valstybės narės kompetentingoje institucijoje arba techninės apžiūros centre arba yra jų įgalioti, IV priedo 1 punkte išdėstyti reikalavimai netaikomi.
4. Atlikdamas techninę apžiūrą kontrolierius neturi patekti į jokį interesų konfliktą, kad atitinkama valstybė narė arba kompetentinga institucija galėtų būti užtikrintos, jog garantuojamas aukštas nešališkumo ir objektyvumo lygis.
5. Transporto priemonę techninei apžiūrai pateikęs asmuo informuojamas apie nustatytus transporto priemonės trūkumus, kurie turi būti pašalinti.
6. Tik jei techninės apžiūros išvados yra akivaizdžiai klaidingos, prireikus priežiūros institucija gali pakeisti techninės apžiūros rezultatus arba jie gali būti pakeisti taikant kompetentingos institucijos nustatytą procedūrą.
14 straipsnis
Techninės apžiūros centrų priežiūra
1. Valstybės narės užtikrina, kad techninės apžiūros centrai būtų prižiūrimi.
2. Priežiūros institucija atlieka bent V priedo 1 punkte numatytas užduotis ir atitinka to priedo 2 ir 3 punktuose išdėstytus reikalavimus.
Valstybės narės viešai paskelbia priežiūros institucijų darbo tvarkos taisykles, kuriomis nustatomas jų darbo organizavimas ir jų darbuotojams taikomos užduotys bei reikalavimai, įskaitant reikalavimus dėl nepriklausomumo.
3. Techninės priežiūros centrams, kuriems tiesiogiai vadovauja kompetentinga institucija, įgaliojimo ir priežiūros reikalavimai netaikomi, kai priežiūros institucija priklauso kompetentingai institucijai.
4. Gali būti laikoma, kad šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytus reikalavimus įvykdė tos valstybės narės, kuriose reikalaujama, kad techninės apžiūros centrai būtų akredituoti pagal Reglamentą (EB) Nr. 765/2008.
V SKYRIUS
BENDRADARBIAVIMAS IR KEITIMASIS INFORMACIJA
15 straipsnis
Valstybių narių administracinis bendradarbiavimas
1. Valstybės narės paskiria nacionalinį ryšių palaikymo punktą, atsakingą už keitimąsi su šios direktyvos taikymu susijusia informacija su kitomis valstybėmis narėmis ir su Komisija.
2. Valstybės narės ne vėliau kaip 2015 m. gegužės 20 d. praneša Komisijai savo nacionalinio ryšių palaikymo punkto pavadinimą ir kontaktinę informaciją ir vėliau nedelsdamos informuoja apie visus šios informacijos pasikeitimus. Komisija parengia visų nacionalinių ryšių palaikymo punktų sąrašą ir jį perduoda valstybėms narėms.
16 straipsnis
Elektroninė transporto priemonių informacijos sistema
Komisija ištiria elektroninės transporto priemonių informacijos sistemos sukūrimo, naudojantis jau esamais ir įdiegtais IT sprendimais tarptautinio keitimosi duomenimis srityje, kuriais siekiama kiek įmanoma sumažinti išlaidas ir išvengti dubliavimo, galimybes, sąnaudas ir naudą. Tyrimo metu Komisija išnagrinėja tinkamiausią būdą susieti esamas nacionalines sistemas siekiant užtikrinti už transporto priemonių apžiūrą, registravimą ir patvirtinimą atsakingų valstybių narių kompetentingų institucijų, techninės apžiūros centrų, apžiūros įrangos gamintojų ir transporto priemonių gamintojų keitimąsi su technine apžiūra ir ridos skaitiklio rodmenimis susijusia informacija.
Komisija taip pat išnagrinėja turimos informacijos apie sunkius eismo įvykius patyrusių transporto priemonių pagrindinius su sauga susijusius komponentus rinkimo ir saugojimo galimybes, sąnaudas ir naudą, taip pat galimybę anonimine forma perduoti turimą informaciją apie įvykio istoriją ir ridos skaitiklio duomenis kontrolieriams, registracijos liudijimo turėtojams ir įvykio tyrėjams.
VI SKYRIUS
DELEGUOTIEJI IR ĮGYVENDINIMO AKTAI
17 straipsnis
Deleguotieji aktai
Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant:
-
atnaujinti tik transporto priemonių kategorijos nuorodą, nurodytą 2 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnio 1 ir 2 dalyse, tais atvejais, kai dėl 2 straipsnio 1 dalyje nurodytų tipo patvirtinimo teisės aktų pakeitimų pasikeitė transporto priemonių kategorijos, nekeičiant techninės apžiūros taikymo srities ir dažnumo,
-
atnaujinti I priedo 3 punkte nurodytus metodus, jei atsiranda veiksmingesnių ir efektyvesnių tikrinimo metodų, neplečiant tikrintinų pozicijų sąrašo,
-
gavus teigiamą sąnaudų ir naudos vertinimą, pritaikyti I priedo 3 punkte pateiktą tikrinimo pozicijų sąrašą, metodus, apžiūros nepraėjimo priežastis ir trūkumų vertinimą tuo atveju, jei Sąjungos saugos ir aplinkosaugos teisės aktuose keičiami privalomi reikalavimai, susiję su tipo patvirtinimu.
18 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 17 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2014 m. gegužės 19 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 17 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 17 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
19 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas (toliau - Techninės apžiūros komitetas). Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis. Jei komitetas nuomonės nepateikia, Komisija įgyvendinimo akto projekto nepriima ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
VII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
Ataskaitų teikimas
1. Komisija ne vėliau kaip 2020 m. balandžio 30 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą apie šios direktyvos įgyvendinimą ir jos poveikį, ypač susijusį su periodinių techninių apžiūrų suderinimo lygiu, nuostatų dėl taikymo apimties, apžiūrų dažnumo, techninės apžiūros pažymų tarpusavio pripažinimo tais atvejais, kai perregistruojamos transporto priemonės iš kitos valstybės narės, veiksmingumu, ir elektroninės transporto priemonių informacijos sistemos, nurodytos 16 straipsnyje, taikymo galimybių tyrimo rezultatus. Ataskaitoje taip pat išanalizuojama, ar, atsižvelgiant į techninę pažangą ir praktiką, reikia atnaujinti priedus. Ataskaita pateikiama pasikonsultavus su 19 straipsnyje nurodytu komitetu. Prireikus kartu su ataskaita pateikiami pasiūlymai dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų.
2. Ne vėliau kaip iki 2019 m. balandžio 30 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą, remdamasi nepriklausomų tyrimų duomenimis, dėl lengvasvorių priekabų ir dviračių arba triračių transporto priemonių įtraukimo į šios direktyvos taikymo sritį efektyvumo. Ataskaitoje vertinama visų L kategorijos transporto priemonių pakategorių kelių eismo saugos padėties Sąjungoje raida, lyginami nacionalinių kelių eismo saugos priemonių rezultatai atsižvelgiant į vidutinį tomis transporto priemonėmis nuvažiuotą atstumą. Komisija visų pirma įvertina, ar kiekvienos transporto priemonės kategorijos periodinės techninės apžiūros standartai ir sąnaudos yra proporcingos nustatytiems kelių eismo saugos tikslams. Prie ataskaitos pridedamas išsamus poveikio vertinimas, kuriame analizuojamos sąnaudos ir nauda visoje Sąjungoje, nurodant valstybių narių ypatumus. Ataskaita pateikiama ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki bet kokio teisėkūros pasiūlymo, kuriuo prireikus siekiama į šios direktyvos taikymo sritį įtraukti naujas kategorijas, pateikimo.
21 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikomų pažeidus šios direktyvos nuostatas, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų taikomos. Tos sankcijos yra veiksmingos, proporcingos, atgrasančios ir nediskriminacinės.
22 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Valstybės narės gali leisti naudoti ne ilgiau kaip penkerius metus nuo 2018 m. gegužės 20 d. 11 straipsnyje nurodytus techninės apžiūros įrenginius ir įrangą, kurie neatitinka III priede išdėstytų minimalių reikalavimų techninei apžiūrai atlikti.
2. V priede išdėstytus reikalavimus valstybės narės pradeda taikyti ne vėliau kaip nuo 2023 m. sausio 1 d.
23 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2017 m. gegužės 20 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2018 m. gegužės 20 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
24 straipsnis
Panaikinimas
Direktyva 2009/40/EB panaikinama nuo 2018 m. gegužės 20 d.
25 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
26 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimtas Briuselyje 2014 m. balandžio 3 d.