PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1194/2013
ze dne 19. listopadu 2013
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 27. května 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) rozhodla o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (dále jen „dotčené země“) prostřednictvím nařízení (EU) č. 490/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“)
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 29. srpna 2012 (3) na základě podnětu, který byl podán jménem výrobců v Unii (dále jen „žadatelé“) představujících více než 60 % celkové výroby bionafty v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímního antidumpingového cla (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se některé ze zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám, které požádaly o slyšení, bylo vyhověno.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byly zváženy ústní i písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Následně byly všem stranám sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedenému poskytnutí konečných informací předložit své připomínky.
(7)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
B. VÝBĚR VZORKU
(8)
Jelikož k výběru vzorku vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 10. až 14. a 16. až 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(9)
Jedna zúčastněná strana požádala o podrobnější informace týkající se reprezentativnosti vzorků výrobců v Unii, a to jak ve fázi prozatímního výběru, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tak ve fázi konečného výběru, jak je uvedeno v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(10)
Vzorek výrobců v Unii vybraných v rámci prozatímního výběru pokrýval 32,5 % výroby bionafty v Unii v období šetření. Po změnách vysvětlených ve 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnoval konečný vzorek osm společností pokrývajících 27 % výroby v Unii. Vzorek se proto považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(11)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dva výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, by vzhledem ke svým vztahům s argentinskými vyvážejícími výrobci měli být ze vzorku vyřazeni. Údajné vztahy byly před uložením prozatímních opatření přezkoumány a závěry Komise byly již zveřejněny v 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(12)
Veškerá údajná spojení mezi argentinskými vyvážejícími výrobci a dvěma výše uvedenými společnostmi ve vzorku byla znovu přezkoumána a nebyla mezi nimi zjištěna žádná přímá vazba takové povahy, aby kterýkoli z těchto výrobců v Unii měl být ze vzorku vyřazen. Vzorek proto zůstal beze změny.
(13)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že postup, který Komise použila při výběru vzorku výrobců v Unii, byl chybný, jelikož Komise navrhla vzorek před zahájením šetření.
(14)
Uvedené tvrzení se zamítá. Komise nevybrala konečný vzorek dříve, než bylo zahájeno šetření, a učinila to zcela v souladu s ustanoveními základního nařízení.
(15)
Jelikož nebyla předložena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se obsah 22. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(16)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jsou dotčeným výrobkem, jak byl prozatímně definován, monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Argentiny a Indonésie, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (dále jen „dotčený výrobek“ běžně označovaný jako „bionafta“).
2. Tvrzení
(17)
Jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, metylester z palmového oleje (dále jen „PME“) vyráběný v Indonésii není obdobný výrobek jako metylester z řepkového oleje (dále jen „RME“) a jiné bionafty vyráběné v Unii nebo metylester ze sójového oleje (dále jen „SME“) vyráběný v Argentině, protože PME má mnohem vyšší filtrovatelnost při nízkých teplotách (CFPP), což znamená, že před použitím v Unii se musí mísit.
(18)
Toto tvrzení se zamítá. PME vyráběný v Indonésii konkuruje bionaftě vyráběné v Unii, což není pouze RME, ale také bionafta vyráběná z palmového oleje a jiných surovin. Díky mísení s jinými druhy bionafty před použitím může být PME používán v celé Unii po celý rok stejným způsobem jako RME a SME. PME je tedy vzájemně zaměnitelný s bionaftou vyráběnou v Unii, a je proto obdobným výrobkem.
(19)
Ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je uvedeno tvrzení jednoho indonéského výrobce, že z oblasti působnosti tohoto řízení by měly být vyloučeny frakcionované metylestery. Tentýž výrobce uvedl tento požadavek ve svých připomínkách k poskytnutí prozatímních informací a zopakoval tak svou námitku vznesenou před poskytnutím prozatímních informací.
(20)
Výrobní odvětví Unie však toto tvrzení zpochybnilo a uvedlo, že frakcionované metylestery jsou bionaftou a měly by i nadále spadat do definice výrobku.
(21)
Na základě připomínek obdržených po prozatímní fázi se potvrzuje rozhodnutí Komise uvedené v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Nehledě na to, že metylestery mastných kyselin mají různá čísla Chemical Abstracts Service (dále jen „CAS“), že uvedené estery se vyrábějí za pomoci různých postupů a že mohou mít různá použití, jsou frakcionované metylestery přece metylestery mastných kyselin a lze je používat jako palivo. Vzhledem k tomu, že v místě dovozu je bez chemické analýzy obtížné rozlišit jeden metylester mastné kyseliny od druhého a že v důsledku toho existuje možnost obcházení cla, je-li bionafta deklarována jako frakcionovaný metylester vyráběný z palmového oleje, toto tvrzení se i nadále zamítá.
(22)
V 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se uvádí, že jeden evropský dovozce metylesteru mastných kyselin z oleje z palmových jader (dále jen „PKE“) požádal, aby mu bylo uděleno osvobození pro koncového uživatele pro dovoz tohoto výrobku, nebo aby byl vyloučen z oblasti působnosti tohoto řízení.
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací předložilo výrobní odvětví Unie připomínky týkající se uplatnění osvobození pro koncového uživatele na dovoz PKE a možnosti obcházení navrženého cla. Vyslovilo se proti tomu, aby Komise povolila uplatnění takového systému osvobození od antidumpingových cel vzhledem k zaměnitelnosti bionafty; bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo by jako palivo mohla být používána, protože má stejné fyzikální vlastnosti. PKE lze použít jako palivo; nenasycený mastný alkohol, který se z PKE získává, také může být dále zpracován na bionaftu; a možnost kontroly, již mohou uplatňovat celní orgány vůči dovozu prováděnému v rámci osvobození pro koncového uživatele, je omezená a ekonomická zátěž plynoucí z tohoto systému je značná.
(24)
Po konzultacích k této otázce a s ohledem na skutečnost, že bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo má stejné fyzikální vlastnosti jako bionafta, která má být použita jako palivo, není v daném případě vhodné povolit osvobození pro koncového uživatele pro dovoz PKE.
(25)
Jeden německý dovozce znovu zopakoval svou žádost o vyloučení výrobku a/nebo o osvobození pro koncového uživatele pro konkrétní metylester mastných kyselin vyráběný z PKE, který byl v EU určen pro jiné užití nežli jako palivo. Připomínky byly opakováním stanoviska, které bylo v prozatímní fázi zamítnuto, a nebyl předložen žádný nový důkaz, který by změnil závěr, že osvobození pro koncového uživatele by uděleno být nemělo a že PKE by měl zůstat ve stejné kategorii výrobků.
(26)
Jeden indonéský vyvážející výrobce se rovněž dovolával svého nároku na osvobození pro koncového uživatele na frakcionované metylestery a žádal o osvobození pro koncového uživatele na tento dovoz za účelem výroby nasyceného mastného alkoholu. Jak již bylo vysvětleno výše, všechny žádosti o osvobození pro koncového uživatele byly zamítnuty a argumenty vznesené touto zúčastněnou stranou uvedený závěr nezměnily.
3. Závěr
(27)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Úvodní poznámky
(28)
V 44. a 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že trhy s bionaftou jsou v Argentině a v Indonésii silně regulovány státem, a prodej na domácím trhu tudíž nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku. V důsledku toho běžná hodnota obdobného výrobku musela být určena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Uvedené zjištění žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila, a proto se potvrzuje.
(29)
Běžná hodnota určená pro Argentinu i Indonésii byla v prozatímní fázi vypočtena na základě vlastních skutečných (a zaznamenaných) výrobních nákladů společností během období šetření, vzniklých prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí. Ve 45. a 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo zejména poukázáno na to, že Komise bude dále zkoumat tvrzení, že systémy rozdílné vývozní daně v Argentině a Indonésii zkreslují ceny surovin, a že zaznamenané výrobní náklady proto přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku.
(30)
Další šetření prokázalo, že systémy rozdílné vývozní daně skutečně snižují ceny hlavních surovinových vstupů na domácím trhu v Argentině a Indonésii na uměle nízkou úroveň, jak je vysvětleno dále v 35. bodě odůvodnění v případě Argentiny a v 66. bodě odůvodnění v případě Indonésie, a v důsledku toho ovlivňují náklady výrobců bionafty v obou dotčených zemích. Vzhledem k tomuto zjištění se považuje za vhodné, aby při stanovení běžné hodnoty v obou zemích bylo toto zkreslení nákladů u hlavních surovin vzato v úvahu s ohledem na zvláštní situaci, která převládá na trhu jak v Argentině, tak v Indonésii.
(31)
Tribunál rozhodl (4), že jsou-li ceny surovin regulovány takovým způsobem, že jsou na domácím trhu uměle nízké, je nutné dospět k závěru, že náklady na výrobu dotčeného výrobku byly ovlivněny narušením trhu. Tribunál konstatoval, že za takových okolností orgány Unie mohou dospět k závěru, že jeden z údajů uvedených v záznamech není možné považovat za přiměřený, a proto je možné takovou položku upravit.
(32)
Tribunál rovněž dospěl k závěru, že z čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního nařízení vyplývá, že účetní údaje dotčené strany se nevezmou za základ pro výpočet běžné hodnoty, pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku v těchto záznamech přiměřeně neodrážejí. V tomto případě se podle druhé věty uvedeného pododstavce náklady upraví nebo stanoví na základě jiných zdrojů informací, než jsou uvedené záznamy. Tyto informace mohou být získány z nákladů vynaložených jinými výrobci nebo vývozci, nebo pokud nejsou posledně uvedené informace dostupné nebo nemohou být použity, ze všech ostatních přiměřených zdrojů informací, včetně informací pocházejících z jiných reprezentativních trhů.
(33)
V prozatímních výpočtech byla k výpočtu výrobních nákladů na výrobu u vyvážejících výrobců v Argentině použita skutečná nákupní cena sójových bobů na domácím trhu a u vyvážejících výrobců v Indonésii skutečné náklady na výrobu surového palmového oleje uvedené v účetnictví.
(34)
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že určité náklady, a sice ceny hlavní suroviny (sójového oleje a sójových bobů v Argentině a surového palmového oleje v Indonésii) jsou zkreslené, byly stanoveny na základě referenčních cen zveřejněných příslušnými orgány dotčených zemí. Tyto ceny odrážejí úroveň cen na mezinárodních trzích.
2. Argentina
2.1 Běžná hodnota
(35)
Jak bylo uvedeno výše, Komise nyní dospěla k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v této zemi. Šetřením se zjistilo, že během období šetření byly vývozní daně na suroviny (35 % na sójové boby a 32 % na sójový olej) značně vyšší než vývozní daně na hotové výrobky (nominální sazba daně na bionaftu ve výši 20 % a skutečná sazba daně 14,58 % po zohlednění slevy na dani). Rozdíl vývozní daně u sójových bobů a bionafty během období šetření ve skutečnosti činil 20,42 procentních bodů a u sójového oleje a bionafty 17,42 procentních bodů.
(36)
Pro účely stanovení výše vývozní daně na sójové boby a sójový olej zveřejňuje argentinské ministerstvo zemědělství, živočišné výroby a rybolovu každodenně cenu FOB sójových bobů a sójového oleje - tzv. referenční cenu (5). V této referenční ceně se odráží úroveň cen na mezinárodních trzích (6) a FOB se používá při výpočtu výše vývozní daně, kterou je třeba zaplatit daňovým orgánům.
(37)
Domácí ceny však sledují trendy mezinárodních cen. Šetřením bylo zjištěno, že rozdíl mezi mezinárodní a domácí cenou sójových bobů a sójového oleje tvoří vývozní daň na tyto výrobky a další výdaje vzniklé při jejich vývozu. Domácí referenční ceny sójových bobů a sójového oleje argentinské ministerstvo zemědělství zveřejňuje také, a to jako tzv. teoretickou cenu FAS (7). Výrobci sójových bobů a sójového oleje tak získávají stejnou čistou cenu bez ohledu na to, zda prodávají na vývoz nebo pro domácí trh.
(38)
Závěrem je nutno konstatovat, že bylo zjištěno, že domácí ceny hlavní suroviny používané výrobci bionafty v Argentině jsou uměle nižší než mezinárodní ceny v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem vývozní daně, a že náklady na hlavní surovinu se tudíž přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech argentinských výrobců, jichž se týká šetření ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení podle výkladu Tribunálu, jak bylo vysvětleno výše.
(39)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na sójové boby (hlavní surovinu nakupovanou a používanou při výrobě bionafty) tak, jak jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, nýbrž nahradit je cenou, za jakou by tyto společnosti sójové boby nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(40)
Ke stanovení ceny, za kterou by dotčené společnosti nakupovaly sójové boby, kdyby takové zkreslení neexistovalo, Komise použila průměr referenčních cen sójových bobů uveřejněných během období šetření argentinským ministerstvem zemědělství pro účely stanovení vývozní ceny FOB Argentina (8).
(41)
Asociace argentinských vyvážejících výrobců (CARBIO) a argentinské úřady tvrdily, že úprava nákladů, které společnosti nesou, podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je možná jen tehdy, pokud účetní záznamy, a nikoli náklady vzniklé společnostem, neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Uvedly, že ve skutečnosti Komise přičetla vývozní daně k cenám, které společnosti platí, když nakupují sójové boby, a tudíž zahrnují do výrobních nákladů položku, která není spojena s výrobou nebo prodejem dotčeného výrobku. Doplnily, že rozhodnutí Tribunálu ve věci „Acron“ citované v dokumentu se zveřejněnými informacemi (9) je založeno na chybném výkladu článku 2.2.1.1 antidumpingové dohody (ADA) WTO, v současnosti se proti němu podává odvolání k Soudnímu dvoru a jeho skutkové okolnosti jsou v každém případě odlišné od okolností dotčeného případu, neboť ceny surovin v Argentině nejsou „regulovány“ tak, jak je regulována cena plynu v Rusku, a nejsou zkresleny, ale jsou určovány svobodně bez jakékoli státní intervence, a proto v Argentině neexistuje taková zvláštní tržní situace, která by Komisi umožnila použít čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Prohlásily, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině neodporuje žádným pravidlům obchodování. Navíc tvrdily, že jelikož při stanovování vývozní ceny nebyly zohledněny vývozní daně, Komise neprovedla správné srovnání mezi početně zjištěnou běžnou hodnotou (která bere v úvahu vývozní daně) a vývozní cenou.
Kromě toho tvrdily, že použitím mezinárodní ceny sójových bobů, jak byla stanovena na komoditní burze v Chicagu (CBOT) při určování běžné hodnoty, a nezapočtením zisků či ztrát spojených se zajišťováním na CBOT, když se určovala vývozní cena (viz níže), opět Komise neprovedla správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Navíc asociace CARBIO tvrdila, že Komise tím, že mezinárodními cenami pouze nahradila náklady zaznamenané šetřenými společnostmi, nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců. Na závěr si asociace CARBIO stěžovala na to, že Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že není-li v Argentině v platnosti systém rozdílné vývozní daně, měla by být cena sójových bobů stanovená na CBOT mnohem nižší.
(42)
Tato tvrzení je třeba odmítnout. I když nejsou okolnosti ve věci „Acron“ stejné jako okolnosti v dotčeném případu, Tribunál stanovil právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech dotčených společností, neslouží jako základ pro výpočet běžné hodnoty. Ve věci „Acron“ se náklady přiměřeně neodrážely v záznamech dotčené společnosti, protože cena plynu byla regulována. V aktuálně projednávaném případu bylo zjištěno, že se náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech společností, neboť jsou uměle nízké v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem rozdílné vývozní daně. To platí, ať už systém rozdílné vývozní daně jako takový obecně je či není v rozporu s dohodou WTO. Navíc se Komise domnívá, že Tribunál vycházel ze správného výkladu dohody ADA. Ve skutečnosti porota ve věci čínských opatření vztahujících se na brojlery z USA (10) zjistila, že ačkoli článek 2.2.1.1 dohody ADA stanovuje předpoklad, že účetní knihy a záznamy odpůrce se obvykle používají k výpočtu nákladů na výrobu, vyšetřující orgán si ponechává právo je nepoužít, pokud zjistí, že buď i) nejsou v souladu s obecně uznávanými účetními postupy, nebo ii) přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku. Nicméně pokud se činí taková odchylka od normy, vyšetřující orgán musí vysvětlit důvody, které ho k tomuto postupu vedou. V souladu s touto interpretací, pokud jde o zkreslení způsobené systémem rozdílné vývozní daně, který vyvolává zvláštní situaci na trhu, Komise nahradila náklady na nákup hlavní suroviny v Argentině, jak je dotčené společnosti zaznamenaly, cenou, kterou by zaplatily, pokud by zjištěné zkreslení neexistovalo. Ze skutečnosti, že numericky vyjde podobný výsledek, nevyplývá, že metodika, kterou Komise použila, spočívá v pouhém přičtení vývozní daně k nákladům na surovinu. Mezinárodní ceny komodit se stanovují na základě nabídky a poptávky a neexistuje žádný důkaz toho, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině ovlivňuje ceny na komoditní burze v Chicagu. Proto veškerá tvrzení a nařčení, že použitím mezinárodních cen Komise provedla nesprávné srovnání běžné hodnoty s cenou vývozní, jsou nepodložená. Totéž platí o tvrzení, že Komise nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců, neboť nahrazení nákladů zaznamenaných společnostmi bylo odůvodněno abnormálně nízkou cenou surovin na domácím trhu, a nikoliv komparativní výhodou.
(43)
Ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že vzhledem k tomu, že prodej na domácím trhu nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, musela být běžná hodnota určena se započtením přiměřeného zisku ve výši 15 % v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že procentní podíl použitý Komisí k vyjádření přiměřeného zisku (15 %) při výpočtu běžné hodnoty je nereálně vysoký a představuje radikální změnu v zavedené praxi používané v řadě jiných šetření na obdobných komoditních trzích (tj. kdy byl použit zisk přibližně ve výši 5 %).
(44)
Toto tvrzení je třeba zamítnout. Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například u případu týkajícího se bionafty, který byl veden proti Spojeným státům v roce 2009, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé Komise přihlédla také k výši krátkodobé a střednědobé výpůjční úrokové sazby v Argentině, jež podle údajů Světové banky činí přibližně 14 %. Zajisté je přiměřené očekávat, že při obchodování na domácích trzích s bionaftou bude dosaženo vyššího ziskového rozpětí, než jsou výpůjční náklady na kapitál. Navíc je tento zisk ještě nižší než zisk, jakého v období šetření dosahovali výrobci dotčeného výrobku, ačkoli je tato úroveň výsledkem zkreslení nákladů způsobeného rozdílnou vývozní daní a domácími cenami bionafty, jež jsou regulovány státem. Z tohoto důvodu a z důvodů vysvětlených výše se má za to, že 15 % představuje přiměřenou výši zisku, jaké může být dosaženo v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Argentině.
(45)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO a argentinské úřady tvrdily, že i) odkaz na úroveň zisku ve věci USA byl neopodstatněný, ii) odkaz týkající se střednědobých úrokových sazeb nemá logiku, nikdy v minulosti nebyl použit, a pokud by mělo být takové měřítko použito, pak ne na Argentinu, neboť investice byly uskutečněny v USD společně se zahraničními subjekty, iii) zisk, který skutečně vydělali argentinští výrobci, nemohl být zohledněn vzhledem ke zvláštním okolnostem na trhu a iv) v porovnání s výrobním odvětvím v Unii dosáhl cílový zisk 11 %.
(46)
Tato tvrzení musí být odmítnuta. Komise považovala 15 % ziskové rozpětí za přiměřené pro odvětví bionafty v Argentině, protože v této zemi během období šetření šlo stále o mladé a kapitálově náročné výrobní odvětví. Odkaz na ziskové rozpětí v případu USA byl uveden, aby se vyvrátilo tvrzení, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá ziskové rozpětí ve výši 5 %. Odkaz na střednědobou úrokovou sazbu rovněž nebyl zamýšlen jako stanovení měřítka, ale měl otestovat přiměřenost použitého rozpětí. Totéž platí o zisku, kterého společnosti zařazené do vzorku skutečně dosáhly. Na druhé straně pokud by byl smysl určování běžné hodnoty odlišný od výpočtu cílového zisku výrobního odvětví Unie bez existence dumpingového dovozu, jakékoli srovnání těchto dvou hodnot by bylo bezpředmětné. Proto se potvrzuje 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(47)
Jeden vyvážející výrobce vyrábí bionaftu zčásti ve vlastních podnicích a zčásti u nezávislého výrobce za smluvní poplatek. Tento vyvážející výrobce požádal, aby jeho výrobní náklady byly přepočítány za použití jiného váženého průměru jeho vlastních výrobních nákladů a výrobních nákladů nezávislého výrobce, než který v prozatímní fázi použila Komise. Tato žádost byla přezkoumána a bylo shledáno, že je oprávněná, a výrobní náklady dotčené společnosti byly odpovídajícím způsobem nově vypočteny.
(48)
Komise obdržela i jiná méně významná tvrzení týkající se jednotlivých společností, avšak po změně metodiky výpočtu běžné hodnoty, jak bylo vysvětleno výše, se tato tvrzení stala bezpředmětnými. Proto se tímto potvrzují zjištění uvedená v 40. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, s úpravami vysvětlenými výše.
2.2 Vývozní cena
(49)
V 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud prodej na vývoz do Unie probíhal prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii, byly provedeny úpravy vývozní ceny včetně úpravy o zisk obchodníka ve spojení v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Pro účely tohoto výpočtu se považovala za přiměřenou úroveň zisku obchodníka ve spojení v Unii ve výši 5 %. Dva vyvážející výrobci tvrdili, že ziskové rozpětí 5 % pro obchodníka ve spojení v Unii je v obchodu s komoditami příliš vysoké a že by neměl být uplatněn žádný zisk nebo nižší procento zisku (do 2 % v závislosti na společnostech).
(50)
Na podporu tohoto tvrzení nebyly poskytnuty žádné důkazy. Za takových okolností byla 5 % úroveň zisku pro obchodníky ve spojení se sídlem v Unii potvrzena.
(51)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO trvá na tom, že ziskové rozpětí 5 % bylo příliš vysoké pro oblast obchodování s komoditami, a odkazuje se na studii, kterou připravila společnost KPMG výhradně pro tento účel a předložila Komisi dne 1. července 2013 po zveřejnění prozatímního nařízení. Komise usoudila, že závěry studie nejsou spolehlivé vzhledem k omezením analýzy, na niž se studie odkazovala, a která vedla k výběru omezeného počtu obchodujících společností, z nichž polovina neprodává zemědělské produkty. Proto je poskytnutý důkaz považován za nepřesvědčivý. V důsledku toho se 5 % ziskové rozpětí pro obchodníky ve spojení v EU potvrzuje.
(52)
Jeden vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise při stanovení vývozní ceny nezohlednila tzv. výsledky zajištění, tj. zisk nebo ztráty výrobce při prodeji a nákupu budoucích smluv na dodávky sójového oleje na burze Chicago Board of Trade (CBOT). Společnost tvrdila, že zajištění je nezbytným prvkem obchodu s bionaftou vzhledem k nestálosti ceny suroviny a že čistým výnosem pro prodejce bionafty není pouze cena zaplacená kupujícím, ale také zisk (nebo ztráta) z příslušných zajišťovacích operací.
(53)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto, protože čl. 2 odst. 8 základního nařízení jasně stanoví, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí.
(54)
Jelikož k vývozním cenám nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 47. až 49. bod odůvodnění prozatímního nařízení, se změnami uvedenými výše.
2.3 Srovnání
(55)
V 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem mimo EU, zkoumala Komise, zda by tito obchodníci ve spojení měli být považováni za obchodní zástupce pracující za provizi, či nikoli, a pokud se ukázalo, že by za obchodní zástupce považováni být měli, byla provedena úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, aby se zohlednily teoretické přirážky obchodníka.
(56)
Jedna společnost tvrdila, že ziskové rozpětí použité Komisí jako teoretická přirážka obchodníka ve spojení se sídlem mimo EU je příliš vysoké a že přiměřenější by bylo nižší ziskové rozpětí.
(57)
Komise pečlivě přezkoumala námitky vznesené vyvážejícím výrobcem, dospěla však k závěru, že s ohledem na rozsáhlé činnosti, jež obchodníci ve spojení uskutečňují, je ziskové rozpětí 5 % považováno za přiměřené. Uvedené tvrzení proto musí být zamítnuto.
(58)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 50. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dumpingová rozpětí
(59)
Všichni spolupracující argentinští vyvážející výrobci požádali, aby v případě uložení antidumpingového cla na dovoz bionafty z Argentiny existovala jediná celní sazba pro všechny spolupracující vyvážející výrobce založená na váženém průměru antidumpingového cla všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tuto žádost podpořili tvrzením, že všichni výrobci zařazení do vzorku mají mezi sebou navzájem obchodní nebo jiná spojení, vyrábějí, prodávají, půjčují či vyměňují si bionaftu mezi sebou a často jsou výrobky různých společností společně nakládány do téže zaoceánské lodi a přepravovány do EU a celní orgány již nemohou identifikovat a rozlišit výrobky různých výrobců. Za těchto specifických okolností je, jak bylo řečeno, uložení individuálních cel neproveditelné.
(60)
Bez ohledu na to, že tato žádost pochází od všech vyvážejících výrobců, dokonce i těch, jejichž individuální dumpingové rozpětí je nižší než vážené průměrné rozpětí, a nehledě na možné zjednodušení z hlediska celních orgánů by tato žádost měla být zamítnuta. Údajné praktické obtíže by se totiž neměly používat jako omluva pro odchylku od ustanovení základního nařízení, pokud to není nevyhnutelné. V tomto případě praxe firem spočívající ve výměně, půjčování nebo jiném zaměňování dotčeného výrobku sama o sobě nečiní uložení individuálních cel neproveditelným ve smyslu čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(61)
Tři společnosti požádaly o zařazení do seznamu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak mohly využít antidumpingové celní sazby pro spolupracující společnosti, jež nebyly zařazeny do vzorku, a nepodléhaly zbytkovému antidumpingovému clu pro „všechny ostatní společnosti“.
(62)
Dvě z těchto tří společností během období šetření již vyráběly bionaftu pro domácí trh nebo na základě dohod o poplatcích za zpracování pro jiné vyvážející výrobce, avšak samy do Unie nevyvážely. Třetí společnost v období šetření bionaftu nevyráběla, neboť její závod byl v té době ještě ve výstavbě.
(63)
Komise má za to, že v případě tří výše uvedených společností nejsou splněny podmínky pro to, aby mohly být považovány za spolupracující vyvážející výrobce. Týká se to nejen společnosti, která během období šetření bionaftu vůbec nevyráběla, ale i společností, které spolupracovaly s šetřením formou vyplnění formuláře pro výběr vzorku, protože v dotazníku pro výběr vzorku uvedly, že vyrábějí pro domácí trh nebo pro třetí strany, avšak že vlastním jménem bionaftu do Unie nevyvážejí.
(64)
Tato žádost musí být proto zamítnuta a na tři dotyčné společnosti by se mělo vztahovat „zbytkové“ antidumpingové clo.
(65)
S ohledem na provedené úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny, jak bylo uvedeno výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, tabulka uvedená v 59. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se nahrazuje tímto a konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Skupina „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. a Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Skupina „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
3. Indonésie
3.1 Běžná hodnota
(66)
Jak je uvedeno v 28. až 34. bodě odůvodnění, dospěla nyní Komise k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Indonésii zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v uvedené zemi, a že proto náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku se přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech indonéských výrobců, jichž se týká šetření.
(67)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na surový palmový olej (CPO), hlavní surovinu nakupovanou a používanou ve výrobě bionafty, které jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, a že je třeba je nahradit cenou, za jakou by tyto společnosti CPO nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(68)
Šetření potvrdilo, že úroveň cen CPO obchodovaného na domácím trhu je výrazně nižší ve srovnání s „mezinárodní“ referenční cenou, přičemž výše rozdílu se velmi blíží vývozní dani uložené na CPO. Protože systém rozdílné vývozní daně omezuje možnosti vývozu CPO, způsobuje zároveň, že na domácím trhu je větší množství CPO, což snižuje jeho domácí ceny. Tím vzniká zvláštní situace na trhu.
(69)
Během období šetření byla sazba vývozní daně na vývoz bionafty mezi 2 % a 5 %. Ve stejném období se sazba vývozní daně na vývoz CPO pohybovala mezi 15-20 % a vývozní daň na rafinovaný, bělený, dezodorizovaný palmový olej (RBDPO) se pohybovala mezi 5 % a 18,5 %. Tyto různé celní sazby jsou uplatňovány v souladu s odpovídajícím rozmezím referenčních cen (jež sledují trendy na mezinárodních trzích a nemají nic společného s rozdíly v jakosti). Vývozní daň na palmové plody je paušálně stanovena na 40 %.
(70)
Z výše uvedených důvodů byl 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení zrevidován a náklady na hlavní surovinu (CPO) zaznamenané dotčenými společnostmi byly v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nahrazeny referenční vývozní cenou (HPE) (11) CPO, již zveřejňují indonéské orgány a která je založena na zveřejňovaných mezinárodních cenách (Rotterdam, Malajsie a Indonésie). Tato úprava se týká CPO, který byl nakoupen od společností ve spojení i od společností, které nejsou ve spojení. Náklady vynaložené na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou uznány, neboť nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že náklady na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou ovlivněny zkreslením.
(71)
Všichni vyvážející výrobci z Indonésie a rovněž indonéská vláda prohlašují, že nahrazení nákladů na surový palmový olej, jak jsou uvedeny v účetních záznamech společností, referenční vývozní cenou CPO v Indonésii nejenže není přípustné podle pravidel WTO, ale ani podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, a tudíž je nezákonné. Indonéská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise nesprávně považovala Indonéskou republiku za zemi bez tržního hospodářství. Argumenty, které společnosti na podporu svého tvrzení předložily, lze shrnout takto. Zaprvé, Komise nesdělila jediný důvod, proč nepoužila skutečné zaznamenané náklady nebo proč tyto náklady neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku, ale místo toho jednoduše oznámila, že náklady v účetních záznamech jsou v porovnání s mezinárodními cenami uměle nízké, a tudíž by měly být nahrazeny.
To je v rozporu s pravidly WTO, podle nichž je testem toho, zda určité náklady mohou být použity při výpočtu výrobních nákladů, otázka, zda jsou tyto náklady spojeny s výrobou a prodejem výrobku, a nikoli zda přiměřeně odrážejí tržní hodnotu výrobku. Zadruhé, i když čl. 2 odst. 5 základního nařízení zdánlivě umožňuje provést úpravu, uplatnění tohoto článku by se mělo omezit na situace, kdy stát přímo zasahuje do tržních mechanismů stanovováním cen na uměle nízké úrovni nebo jejich regulací v tomto směru. Nicméně v tomto konkrétním případě Komise tvrdí, že domácí cena CPO je na uměle nízké úrovni nikoli v důsledku státní regulace, ale kvůli vývozní dani uložené na CPO. I kdyby to byla pravda, jakýkoli vliv na domácí cenu může být náhodný nebo jde pouze o vedlejší účinek systému vývozní daně. Zatřetí se Komise nesprávně opírá o rozsudek ve věci „Acron“, aby zdůvodnila zákonnost úpravy nákladů na CPO. Tento rozsudek je v současné době napaden, a proto jej nelze používat jako precedens. V každém případě faktické okolnosti ve věci „Acron“ byly jiné, protože se vztahovaly k situaci, kdy ceny plynu reguloval stát, na rozdíl od cen CPO v Indonésii, které byly stanoveny svobodně na trhu. Indonéská vláda také tvrdila, že úprava podle čl. 2 odst. 5 byla provedena jen proto, aby se zvýšila dumpingová rozpětí způsobená rozdílným zdaněním.
(72)
Tvrzení, že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je podle pravidel WTO a/nebo pravidel EU nezákonná, musí být zamítnuto. Základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO (ADA), a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení, včetně čl. 2 odst. 5, jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA. Na tomto místě je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 5 základního nařízení je stejným způsobem použitelný na tržní i netržní hospodářství. Jak bylo uvedeno výše (42. bod odůvodnění), Tribunál stanovil ve věci „Acron“ právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech společností, nepoužijí se jako základ pro výpočet běžné hodnoty a takové náklady mohou být nahrazeny náklady odrážejícími cenu stanovenou tržními mechanismy v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Skutečnost, že ve věci „Acron“ šlo o ceny, které byly regulovány státem, však nemůže být vykládána tak, že Komise nesmí použít ustanovení čl. 2 odst. 5 v případě jiných státních intervencí, které zkreslují, přímo či nepřímo, určitý trh tím, že stlačují ceny na uměle nízkou úroveň. Porota ve věci čínských opatření vztahujících se k brojlerům z USA nedávno dospěla k podobnému závěru při výkladu článku 2.2.1.1 dohody ADA. V případě CPO Komise zjistila, že náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku se neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech dotčených společností, protože jsou uměle nízké působením indonéského systému rozdílné vývozní daně. Ze strany Komise tedy bylo zcela oprávněné, že upravila náklady na CPO podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení. K tvrzení indonéské vlády je třeba uvést, že úprava podle čl. 2 odst. 5 vychází z prokázaného rozdílu mezi domácími a mezinárodními cenami CPO, a nikoli z rozdílů ve zdanění.
(73)
Dva vyvážející výrobci v Indonésii tvrdili, že Komise neprokázala, že je cena CPO na domácím trhu v Indonésii zkreslená. Argumentovali tím, že základní předpoklad Komise, že systém rozdílné vývozní daně omezuje možnost vývozu CPO, v důsledku čehož je na domácím trhu větší objem CPO, což následně snižuje jeho domácí ceny, je fakticky nesprávný, neboť surového palmového oleje (CPO) se vyváží velké množství (70 % z celkové produkce). V každém případě, i kdyby bylo možno považovat domácí trh CPO za zkreslený působením systému rozdílné vývozní daně, pak by stejným způsobem byla zkreslena i referenční vývozní cena, protože vychází z mezinárodních vývozních cen, do nichž je započtena vývozní daň. Proto nelze referenční vývozní cenu CPO použít jako vhodné cenové měřítko při stanovování nákladů na CPO.
(74)
Navzdory skutečnosti, že se surový palmový olej vyváží z Indonésie ve velkém množství, šetření odhalilo, že domácí cena CPO je uměle nízká v porovnání s mezinárodními cenami. Navíc zjištěný rozdíl v ceně se blíží vývozní dani zavedené systémem rozdílné vývozní daně. Proto lze důvodně usuzovat, že nízká cenová hladina na domácím trhu je výsledkem zkreslení vyvolaného systémem rozdílné vývozní daně. Kromě toho mezinárodní ceny komodit včetně CPO jsou určovány nabídkou a poptávkou, která odráží dynamiku tržních sil. Nebyl uveden žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto tržní síly přestaly působit vlivem indonéského systému rozdílné vývozní daně, nebo že by jím byly zkresleny. Proto se tvrzení, že HPE je nevhodným měřítkem, zamítá.
(75)
Jeden vyvážející výrobce, u něhož bylo zjištěno, že nemá reprezentativní domácí prodej (60. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tvrdil, že Komise chybně provedla zkoušku reprezentativnosti na základě prodeje společností ve spojení jednotlivě, a nikoli na celkovém prodeji všech společností v rámci skupiny. Uznává nicméně, že tato údajná chyba neměla žádný dopad na prozatímní zjištění učiněná k této otázce. Připomíná se, že pokud jde o tohoto vyvážejícího výrobce, zkoušce reprezentativnosti nevyhověla jednotlivě žádná ze společností ve spojení. Proto, i kdyby bylo toto tvrzení podložené, je jasné, že zkouška reprezentativnosti na základě celkového objemu domácího prodeje všech těchto společností ve spojení by, jak uznal vyvážející výrobce, nemohla ovlivnit prozatímní zjištění. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 60. až 62. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(76)
Jedna strana tvrdila, že pokud jde o 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení, byly v jejím případě použity nadhodnocené prodejní, správní a režijní náklady. Po přezkoumání tohoto tvrzení se ukázalo, že do výpočtu běžné hodnoty byly zahrnuty prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji i při prodeji na vývoz. Proto byly provedeny nezbytné úpravy, aby byly použity pouze prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji.
(77)
Jedna strana zpochybnila výpočet běžné hodnoty, a zejména volbu metodiky podle čl. 2 odst. 6, jak bylo uvedeno v 65. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 zmiňuje tři alternativní metodiky ke stanovení prodejních, správních a režijních nákladů v případě, že není možné použít skutečné údaje dané společnosti. Tato strana tvrdila, že zmíněné tři metodiky musí být zvažovány v pořadí, v jakém jsou uvedeny, a že by se proto mělo nejprve zvážit použití čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(78)
Ukázalo se, že v prozatímním nařízení byla uplatněna pouze metodika uvedená v čl. 2 odst. 6 písm. c), avšak v dalších bodech odůvodnění se podrobně uvádí, proč v tomto případě není možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(79)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) nelze použít vzhledem k tomu, že u žádné indonéské (a argentinské) společnosti zařazené do vzorku nebyly zjištěny žádné skutečné částky, neboť neprodávají v běžném obchodním styku. Proto nejsou k dispozici žádné údaje týkající se skutečných částek kteréhokoli jiného vývozce nebo výrobce (v rámci vzorku), aby bylo možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a).
(80)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) nelze použít z toho důvodu, že žádná z indonéských (a argentinských) společností v rámci vzorku neprodává výrobky ze stejné obecné skupiny výrobků v běžném obchodním styku.
(81)
Pokud jde o čl. 2 odst. 6 písm. b), tato strana rovněž tvrdila, že základní nařízení není v souladu s nařízením Světové obchodní organizace (WTO), neboť v čl. 2 odst. 6 písm. b) obsahuje požadavek, aby se prodeje uskutečňovaly v běžném obchodním styku. Avšak, jak je uvedeno v 72. bodě odůvodnění, základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO, a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení včetně čl. 2 odst. 6 jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA a že i prodeje jsou v naprostém souladu s prvky běžného obchodního styku.
(82)
Volba spočívající v uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) při použití jakékoli jiné přiměřené metody určení ziskového rozpětí se proto potvrzuje.
(83)
Některé strany dále považovaly ziskové rozpětí ve výši 15 %, které bylo použito při výpočtu běžné hodnoty, za příliš vysoké. Tvrdily, že prozatímní nařízení nevysvětluje, jak Komise tuto 15 % hodnotu vypočítala, a vyvozují z toho, že Komise převzala 15 % hodnotu ze ziskového rozpětí použitého ve výpočtech újmy. Tvrdily, že v několika jiných případech týkajících se komodit použila Komise ziskové rozpětí okolo 5 %. Některé strany navrhly, aby bylo použito ziskové rozpětí jako v případě bioetanolu ze Spojených států. Jedna strana také navrhla použití nižšího ziskového rozpětí pro prodej směsi bionafty a minerální nafty. Indonéská vláda navíc tvrdila, že dochází k duplikaci, když se cena CPO nahradí na základě čl. 2 odst. 5 základního nařízení a zároveň se použije 15 % ziskové rozpětí podle čl. 2 odst. 6 písm. c), což by odpovídalo ziskovému rozpětí na nedeformovaném trhu.
(84)
Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například v řízení týkajícím se bionafty, jež bylo v roce 2009 vedeno proti Spojeným státům, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé vzhledem k tomu, že krátkodobá a střednědobá výpůjční úroková sazba v Indonésii podle údajů Světové banky je kolem 12 %, lze přiměřeně očekávat, že ziskové rozpětí v obchodování na domácím trhu bionafty by bylo vyšší než výpůjční náklady na kapitál. Odkaz na střednědobou výpůjční úrokovou sazbu není míněn jako prahová hodnota, ale jako test přiměřenosti použitého rozpětí. Zatřetí, ať už patří prodej směsi bionafty a minerální nafty do stejné obecné skupiny zboží, čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, jak bylo již uvedeno v 80. bodě odůvodnění, že takový prodej by se měl uskutečňovat v běžném obchodním styku. Protože prodej bionafty na domácím trhu nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku, pak ani prodej směsi bionafty s minerální naftou logicky nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku. Z těchto důvodů a z důvodů vysvětlených výše je 15 % zisk přiměřenou mírou, jaké lze dosáhnout v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Indonésii. Indonéskou vládou předložený argument týkající se duplikačního účinku nelze přijmout, neboť cenová úprava podle čl. 2 odst. 5 a přiměřený zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. c) jsou dvě zcela odlišné věci. Proto se potvrzuje 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)
Jedna strana prohlásila, že jelikož referenční vývozní cena CPO zahrnuje náklady na dopravu do zahraničí a smyslem úpravy domácí ceny CPO na úroveň mezinárodní ceny CPO je dosáhnou nezkreslené výše domácí ceny CPO, měla by být referenční vývozní cena CPO upravena směrem dolů tak, aby se vyloučily náklady na dopravu do zahraničí.
(86)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. Komise zvažovala řadu alternativ při výběru nejvhodnější ceny, která by měla být použita jako mezinárodní referenční cena. Je třeba připomenout, že samy indonéské úřady používají referenční vývozní cenu jako měřítko pro stanovení úrovně zkreslení nákladů na výrobu bionafty v Indonésii.
(87)
Dvě strany předložily námitku, že Komise nevzala v úvahu, že vyrábějí „bionaftu ze suroviny, která je odlišná od CPO, tzn. z destilátu palmových mastných kyselin („PFAD“), rafinovaného palmového oleje („RPO“) a rafinovaného palmového stearinu („RST“). Vzhledem k tomu, že nebyla brána v úvahu skutečná surovina, kterou strany používají při výrobě bionafty, byla úprava nákladů na CPO (popsaná v 70. bodě odůvodnění) uplatněna na nesprávnou surovinu, a tudíž vedla k nesprávnému určení výše běžné hodnoty.
(88)
Uvedená tvrzení musí být zamítnuta. Je třeba zdůraznit, že Komise nahradila pouze cenu surového palmového oleje od dodavatelů, kteří jsou i nejsou ve spojení, zakoupeného na výrobu bionafty. Pokud jde o vedlejší produkty, jako jsou PFAD, RPO a RST, které vznikají při zpracování zakoupeného CPO a které jsou dále zpracovávány při výrobě bionafty, žádné úpravy nebyly použity.
(89)
Tři strany tvrdily, že Komise neuznala, že by se s jejich nákupem CPO od společností ve spojení mělo zacházet stejně jako s vnitropodnikovou výrobou, a tudíž by na něj neměla být uplatněna žádná úprava podle čl. 2 odst. 5 (jak bylo vysvětleno v 70. bodě odůvodnění). Strany tvrdí, že transakce uvnitř skupiny se uskutečnila za obvyklých tržních podmínek, a náklady na ni by tudíž neměly být upraveny nebo nahrazeny mezinárodní cenou. Navíc jeden vyvážející výrobce tvrdil, že početně zjištěná běžná hodnota by se měla během období šetření počítat jednou za měsíc.
(90)
Protože cenu při vnitřním převodu nelze spolehlivě posoudit, Komise standardně ověřuje, zda transakce mezi stranami ve spojení skutečně proběhly za obvyklých tržních podmínek. Za tím účelem Komise porovnává cenu použitou mezi stranami ve spojení se základní tržní cenou. Protože základní cena na domácím trhu je zkreslena, Komise nemůže takové ověření provést. Proto Komise musí nahradit tuto málo hodnověrnou cenu cenou přiměřenou, která by byla použitelná za obvyklých tržních podmínek v nezkresleném tržním prostředí. V tomto případě mezinárodní cenou. Pokud jde o požadavek na měsíční frekvenci výpočtů, jimiž se zjišťuje běžná hodnota, poskytnuté a ověřené informace nejsou dostatečně podrobné, aby takový výpočet umožňovaly. Oba požadavky se proto zamítají.
(91)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že náklady na CPO vlastní výroby v rámci téhož právního subjektu by měly rovněž být upraveny podle č. 2 odst. 5 základního nařízení, protože jsou také ovlivněny zkreslením způsobeným systémem rozdílné vývozní daně.
(92)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. I když surovina prochází při procesu výroby bionafty různými stadii rafinace/zpracování, náklady na tato výrobní stadia lze považovat za hodnověrné, pokud jsou uskutečněny v rámci téhož právního subjektu, a otázka nehodnověrné ceny převodů, jak byla popsána výše, vůbec nevyvstane.
(93)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise by měla z početně zjištěné běžné hodnoty odečíst tzv. cenové úpravy. Uvedené tvrzení nelze přijmout. Početně zjištěná běžná hodnota byla odvozena z nákladů. Proto by bylo nepatřičné činit jakékoli úpravy na základě úvah o ceně.
3.2 Vývozní cena
(94)
Jedna strana zpochybnila stanovení vývozní ceny, přičemž tvrdila, že by měly být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, a poukázala na údajně nekonzistentní postup účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty.
(95)
Tvrzení, že by měla být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, musí být zamítnuto. V čl. 2 odst. 8 základního nařízení je jasně stanoveno, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí. Proto se potvrzuje metodika uvedená v 66. a 67. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(96)
Komise uznává, že v prozatímní fázi došlo u jedné strany k nekonzistentnímu postupu účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty. Toto tvrzení je přijato a byly provedeny nezbytné úpravy.
(97)
Pokud jde o 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že 5 % ziskové rozpětí použité u obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii vede ve svých důsledcích k nadměrnému kapitálovému výnosu a nadhodnocuje zisk, jehož obvykle při prodeji bionafty dosahují obchodníci, kteří nejsou ve spojení. Tvrdí, že typický kapitálový výnos odpovídá ziskovému rozpětí ve výši 1,3-1,8 %.
(98)
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany dovozců, kteří nejsou ve spojení, a vzhledem k tomu, že obchodní společnosti jsou podniky působící v oblasti služeb bez významných kapitálových investic, což činí výše uvedené tvrzení týkající se kapitálového výnosu bezpředmětným, Komise uvedené tvrzení zamítá a považuje 5 % ziskové rozpětí v tomto případě za přiměřené. Potvrzuje se proto 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(99)
Pokud jde o 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že k vývozní ceně by měla být připočtena prémie účtovaná u bionafty v rámci „dvojnásobného započtení“ vzhledem k tomu, že se jedná o pouhé provádění italského zákona.
(100)
I kdyby Komise toto tvrzení přijala a připočetla tyto prémie k vývozní ceně, musely by tyto prémie být opět odečteny podle čl. 2 odst. 10 písm. k), aby bylo možno porovnat vývozní cenu s běžnou hodnotou při náležitém zohlednění rozdílů, jež ovlivňují srovnatelnost cen. Jelikož v Indonésii žádná prémie za dvojnásobné započtení u bionafty neexistuje, vyšší vývozní cena v Itálii by proto nebyla přímo srovnatelná. Uvedené tvrzení se proto zamítá a 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(101)
Po poskytnutí konečných informací tato strana zopakovala svůj požadavek. Nepředložila však žádné další podstatné argumenty, které by změnily posouzení Komise. Z tohoto důvodu se potvrzuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(102)
Po poskytnutí konečných informací několik vyvážejících výrobců upozornilo Komisi na údajné administrativní chyby ve výpočtech týkajících se dumpingu. Uvedená tvrzení byla prošetřena a v případech, kde byla opodstatněná, byly provedeny opravy výpočtů.
3.3 Srovnání
(103)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 70. až 75. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Dumpingová rozpětí
(104)
S ohledem na provedené úpravy v běžné hodnotě a vývozní ceně, jak jsou popsány v bodech odůvodnění výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan a PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
E. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(105)
Prozatímní nařízení v 80. až 82. bodě odůvodnění definovalo výrobní odvětví Unie a potvrdilo, že z definice výrobního odvětví Unie byly vyloučeny tři společnosti, a to z důvodu jejich závislosti na dovozu z dotčených zemí, tj. že dovážely podstatně více bionafty z dotčených zemí, než samy vyráběly.
(106)
Další dvě společnosti byly z definice výrobního odvětví Unie vyloučeny, jelikož během období šetření bionaftu nevyráběly.
(107)
Po zveřejnění prozatímního nařízení byly obdrženy připomínky, že z definice výrobního odvětví Unie by měly být vyloučeny další společnosti kvůli dovozu bionafty z dotčených zemí a také z důvodu jejich vztahů k vyvážejícím výrobcům v Argentině a Indonésii, kteří se tak chrání před nepříznivými důsledky dumpingu.
(108)
Uvedené připomínky byly zamítnuty. Po analýze tvrzení týkajícího se vztahu mezi vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Unie bylo zjištěno, že určitá holdingová společnost měla v držení akcie jak jednoho argentinského vyvážejícího výrobce, tak jednoho výrobce v Unii.
(109)
Zaprvé bylo zjištěno, že tyto společnosti spolu navzájem otevřeně soutěží o stejné zákazníky na unijním trhu, čímž prokazují, že tento vztah neměl žádný vliv na obchodní praktiky ani argentinského vyvážejícího výrobce, ani výrobce z Unie.
(110)
Po poskytnutí konečných informací požadovala zúčastněná strana informaci o závěru Komise, že argentinští vývozci a výrobní odvětví Unie soutěží o stejné zákazníky na evropském trhu. Tato skutečnost se ukázala při šetření unijních výrobců a argentinských vývozců a nebyl poskytnut žádný důkaz, který by doložil obvinění, že se argentinští vývozci a evropští výrobci dohodli, že nebudou soutěžit na trhu s bionaftou pro koncové uživatele. Počet koncových uživatelů je relativně malý a jsou jimi hlavně velké ropné rafinérie, které nakupují jak od unijních výrobců, tak od dovozců.
(111)
Zadruhé bylo zjištěno, že hlavní zájem výrobce z Unie zmíněného v 108. bodě odůvodnění spočívá v Unii, konkrétně ve výrobě v Unii, v obchodních činnostech s touto výrobou spojených a také v oblasti výzkumu. Z toho vyplynul závěr, že výše zmíněný vztah není jako takový důvodem k vyloučení této společnosti z definice výrobního odvětví Unie podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(112)
Skutečnost, že některá výrobní odvětví Unie dovážela bionaftu z dotčených zemí, není sama o sobě dostatečným důvodem pro změnu definice výrobního odvětví Unie. Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, dovoz výrobního odvětví Unie z dotčených zemí byl prováděn v sebeobraně. Navíc bylo zjištěno, že hlavní zájem některých výrobců z Unie, kteří dováželi z dotčených zemí, zůstával v Unii - tyto společnosti vyráběly větší objem pro trh v Unii, nežli vyvážely, a jejich výzkumné činnosti probíhaly na území Unie.
(113)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie by mělo zahrnovat také ty společnosti, které nakupovaly bionaftu a mísily ji s minerální naftou, neboť tyto směsi jsou rovněž dotčeným výrobkem. Toto tvrzení se zamítá. Dotčeným výrobkem je bionafta, v čisté formě nebo obsažená ve směsi. Výrobci dotčeného výrobku jsou proto výrobci bionafty, a nikoli společnosti, jež míchají bionaftu s minerální naftou.
(114)
Proto se potvrzuje definice výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a stejně tak i objem výroby během období šetření, jak je uveden v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací provedlo výrobní odvětví Unie menší opravu, pokud jde o jeho prodeje za rok 2009, čímž došlo k úpravě spotřeby v Unii za uvedený rok. Touto opravou se nezměnil ani trend, ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení. Opravená tabulka 1 je uvedena níže. Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 84. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Spotřeba v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Tuny
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Zdroj: Eurostat, údaje od výrobního odvětví Unie.
3. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(116)
V 88. až 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise určila, že byly splněny podmínky pro provedení souhrnného posouzení účinků dovozu z Argentiny a Indonésie. To bylo zpochybněno jednou zúčastněnou stranou, která uvedla, že PME z Indonésie nekonkuruje bionaftě vyrobené v Unii na stejném základě jako SME z Argentiny a že PME je levnější než bionafta vyrobená v Unii proto, že výchozí surovina pro její výrobu je levnější v Indonésii než v Unii.
(117)
Uvedené námitky se zamítají. SME i PME se do Unie dovážejí a v Unii se rovněž vyrábějí a před jejich prodejem nebo mísením s minerální naftou jsou míseny s RME a jinými druhy bionafty vyráběnými v Unii. Subjekty, které mísení provádějí, si mohou zvolit, zda za účelem výroby konečného výrobku nakoupí bionaftu z různých surovin a různého původu, a to na základě tržních a klimatických podmínek existujících v průběhu roku. PME se prodává ve větším množství v letních měsících a v menším množství během zimních měsíců, stále však konkuruje RME a bionaftě vyrobené v Unii a rovněž SME z Argentiny.
(118)
Proto se potvrzuje 90. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Objem dumpingového dovozu z dotčených zemí, jeho cena a podíl na trhu
(119)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila údaje o dovozu uvedené v tabulce 2 prozatímního nařízení a uvedla, že dovoz z Indonésie byl mnohem nižší, než se udává v tabulce. Údaje o dovozu obsažené v tabulce 2 vycházely z údajů Eurostatu, jež byly pečlivě prověřeny, a bylo zjištěno, že jsou správné a v souladu s údaji shromážděnými od indonéských vývozců. Bionafta je poměrně nový výrobek a kódy celní nomenklatury používané u dovozu bionafty se v posledních letech měnily. Při čerpání údajů z Eurostatu musí být proto použity kódy používané v dané době, aby se zajistila přesnost údajů. Tím se vysvětluje, proč údaje čerpané touto zúčastněnou stranou nejsou úplné a ukazují na nižší vývoz, než úplné údaje předložené v tabulce 2.
(120)
V důsledku menší změny ve spotřebě Unie provedené v tabulce 1 se také podíl na trhu za rok 2009 u Argentiny v tabulce 2 poněkud změnil, kdežto u Indonésie k žádné změně nedošlo. Trendy, jež tyto údaje ukazují, ani závěry, které z nich byly vyvozeny, se tím nemění. Podíl na trhu je opraven níže:
2009
2010
2011
Období šetření
Dovoz z Argentiny
Podíl na trhu
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Zdroj: Eurostat.
5. Cenové podbízení
(121)
Jak bylo uvedeno v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zjištění cenového podbízení byla cena dovozu z Argentiny a Indonésie srovnána s prodejní cenou výrobního odvětví v Unii, přičemž byly použity údaje od společností zařazených do vzorku. Při tomto srovnání byla z výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením vyloučena bionafta dovážená výrobním odvětvím Unie za účelem dalšího prodeje.
(122)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že použitá metodika, tj. srovnání na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách (dále jen „CFPP“), nebyla stejná jako metodika použitá při předchozím antidumpingovém šetření, které se týkalo bionafty z USA, kdy bylo provedeno srovnání podle suroviny.
(123)
Na rozdíl od vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii neprodává výrobní odvětví Unie bionaftu vyrobenou z jedné suroviny, ale mísí několik surovin dohromady k výrobě konečné bionafty, která se prodává. Konečný zákazník nezná a ani ho nezajímá složení toho, co kupuje, jakmile výrobek splňuje požadovanou CFPP. Co je pro zákazníka důležité, je CFPP, bez ohledu na to, jaké suroviny byly použity. Za těchto okolností se považovalo za vhodné provést při tomto řízení cenové srovnání na základě CFPP.
(124)
U dovozů z Indonésie, kde CFPP má hodnotu 13 nebo vyšší, byla provedena úprava, tj. rozdíl v ceně mezi prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie a prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 0 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie, s cílem porovnat bionaftu s CFPP o hodnotě 13 a vyšší z Indonésie s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 vyráběnou a mísenou v Unii. Jeden indonéský vyvážející výrobce poukázal na to, že prodeje bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňované výrobním odvětvím Unie jsou prováděny v malých množstvích na jednu transakci, a tyto ceny by proto měly být srovnávány s podobně velkými transakcemi s bionaftou s CFPP o hodnotě 0. Při kontrole transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 zahrnujících podobné množství na jednu transakci byl zjištěný rozdíl v ceně v souladu s rozdílem při posuzování všech transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0, přičemž rozdíly v ceně byly vyšší i nižší než průměrný cenový rozdíl. V důsledku toho nedošlo k žádné změně v úrovni cenového podbízení, která byla zjištěna v 97. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(125)
Jeden indonéský vyvážející výrobce požadoval, aby Komise zveřejnila plná kontrolní čísla výrobku (PCN) u směsí, které prodává výrobní odvětví Unie - podíly každé suroviny v prodeji, který výrobní odvětví Unie uskutečnilo ze své vlastní výroby. Vzhledem k tomu, že porovnání pro účely stanovení újmy bylo provedeno výhradně na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách, byla tato žádost zamítnuta.
(126)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že existuje rozdíl mezi cenou bionafty, která splňuje kritéria stanovená ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „certifikovaná podle směrnice RED“), a bionafty, která tato kritéria nesplňuje. Tvrdila, že vzhledem k tomu, že v případě dovozu z Indonésie se nejednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED a že cena bionafty certifikované podle směrnice RED byla vyšší, měla by být provedena úprava.
(127)
Uvedené tvrzení bylo zamítnuto. Téměř veškerý dovoz z Indonésie v období šetření se týkal bionafty certifikované podle směrnice RED. V každém případě členské státy provedly kritéria udržitelnosti stanovená ve směrnici RED do svého vnitrostátního práva až v průběhu roku 2012, takže to, zda se jednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED, či nikoli, nemělo po většinu období šetření žádný vliv.
(128)
Po poskytnutí konečných informací se jeden indonéský vyvážející výrobce vyjádřil k výpočtům cenového podbízení a požadoval, aby se PME dovážený z Indonésie porovnával se všemi prodeji výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se při výpočtu podbízení porovnával prodej PME z Indonésie se všemi prodeji PME výrobního odvětví Unie s CFPP0, přičemž cena dovozů PME z Indonésie byla navýšena o cenový faktor vypočítaný srovnáním prodejů PME s CFPP0 výrobního odvětví Unie s prodeji PME s CFPP13. Požadavek byl proto zamítnut. Tvrzení téže zúčastněné strany, že výpočet újmy zahrnuje dovezený výrobek, je fakticky nesprávné, a proto se zamítá. V každém případě dovezená bionafta a bionafta vyrobená v Unii byly smíseny a prodány za stejnou cenu jako směsi, které neobsahovaly žádnou dovezenou bionaftu.
(129)
Jeden indonéský vyvážející výrobce také zpochybnil výpočet nákladů po dovozu. Tyto náklady ale byly ověřeny odečtením nákladů na přepravu do cílového místa od skutečných nákladů na dovoz bionafty a žádná změna nebyla potřeba.
6. Makroekonomické ukazatele
(130)
Jak bylo uvedeno ve 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě získaných údajů, které zahrnují celé výrobní odvětví Unie, byly analyzovány tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu.
(131)
Po poskytnutí prozatímních informací výrobní odvětví Unie poukázalo na to, že údaje týkající se kapacity, jež byly použity v tabulce 4 prozatímního nařízení, zahrnovaly kapacitu, která nebyla demontována, ale nebyla v takovém stavu, aby ji v období šetření nebo v předchozích letech bylo možno využít k výrobě bionafty. Odděleně určilo tuto kapacitu jako „nevyužitou kapacitu“, která by neměla být započítána jako využitelná kapacita. Údaje o využití kapacity uvedené v tabulce 4 byly proto podhodnoceny. Po podrobném přezkoumání těchto opětovně předložených údajů byly tyto údaje přijaty a upravená tabulka 4 je uvedena níže. Míra využití kapacity, která podle údajů uvedených v prozatímním nařízení činila 43 % až 41 %, nyní činila 46 % až 55 %. Výrobní odvětví Unie opravilo rovněž údaje o výrobě v roce 2009, jsou uvedeny v této tabulce:
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (v tunách)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Objem výroby (v tunách)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Využití kapacity
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
V 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány údaje týkající se využití kapacity v předcházejícím období a bylo konstatováno, že výroba se zvyšovala, avšak kapacita zůstala stabilní. S ohledem na revidované údaje se výroba ve stejném období opět zvyšuje, avšak využitelná kapacita se snížila. To ukazuje, že výrobní odvětví Unie vystavené zvýšenému dovozu z Argentiny a Indonésie snižovalo využitelnou kapacitu a reagovalo tak na signály trhu. Tyto revidované údaje jsou nyní více v souladu s veřejnými prohlášeními výrobního odvětví Unie a výrobců v Unii, kteří uváděli, že během posuzovaného období byla výroba v několika závodech zastavena a že nebylo možno okamžitě použít dříve instalovanou kapacitu nebo ji bylo možno využít pouze za cenu významných dalších investic.
(133)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo upravenou kapacitu a údaje o využití kapacity. Avšak žádná ze zúčastněných stran nepředložila nějakou alternativu. Revize je založena na upravených údajích o kapacitě, které poskytl žadatel a jež pokrývají celé výrobní odvětví Unie. Revidované údaje jsou opatřeny odkazy na veřejně dostupné údaje týkající se zejména nevyužité kapacity a kapacity výrobců, kteří zastavili provoz kvůli finančním potížím. Jak bylo vysvětleno výše v oddílu 6 „Makroekonomické ukazatele“, revidované údaje poskytují mnohem přesnější soubor údajů o kapacitě, která je k dispozici pro výrobu bionafty během posuzovaného období, nežli byly údaje původně poskytnuté a zveřejněné v prozatímním nařízení.
(134)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, jelikož objemy výroby rostly v souladu se spotřebou. Tato námitka se zamítá, protože jiné důležité ukazatele újmy jasně nasvědčují, že k újmě došlo, zejména ke ztrátě podílu na trhu ve prospěch dovozu z dotčených zemí a k trendu k nižší ziskovosti vedoucímu ke ztrátám.
(135)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, porovnáme-li trendy pouze od roku 2011 do konce období šetření na rozdíl od porovnání trendů v období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (tj. posuzované období). Vzhledem k tomu, že období šetření zahrnuje polovinu roku 2011, není srovnání mezi rokem 2011 a obdobím šetření přesné. Navíc, má-li mít nějaké srovnání smysl, je nezbytné zkoumat trendy významné pro posouzení újmy během období, které je dosti dlouhé, jak bylo provedeno v tomto případě. Toto tvrzení se proto zamítá.
(136)
Stejná zúčastněná strana poukázala na to, že Komise v prozatímním nařízení nezveřejnila celkovou hodnotu prodeje výrobního odvětví Unie, a žádala, aby tento údaj byl zveřejněn. Zkoumány byly všechny relevantní činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení umožňující plně posoudit újmu. Údaje týkající se hodnoty prodeje byly shromážděny od společností zařazených do vzorku, jež byly reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie, a byly ověřeny.
(137)
Stejná strana poukázala také na to, že výrobní odvětví Unie bylo schopno zvýšit zaměstnanost, a že proto v období šetření nedošlo k žádnému negativnímu účinku na výrobní odvětví Unie.
(138)
Jak bylo však vysvětleno ve 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je zaměstnanost v tomto kapitálově náročném výrobním odvětví poměrně nízká. I menší změny v počtu zaměstnaných mohou proto způsobit velké změny indexovaných údajů. Zvýšení celkové zaměstnanosti nepopírá újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, kterou dokládají jiné ukazatele.
(139)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 103. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Mikroekonomické ukazatele
(140)
Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě údajů, jež byly ověřeny u výrobců Unie zařazených do vzorku, byly analyzovány tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(141)
Jelikož nebyly vzneseny žádné relevantní připomínky, potvrzuje se 111. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně újmy
(142)
Několik stran vyjádřilo nesouhlas se závěrem ohledně újmy předloženým v prozatímním nařízení na základě toho, že v době mezi rokem 2011 a obdobím šetření se některé ukazatele zřejmě zlepšily. Je sice pravda, že některé ukazatele mezi rokem 2011 a obdobím šetření vykazovaly vzestupnou tendenci (např. výroba a prodej), avšak výrobní odvětví se v tomto období nebylo schopno vyrovnat s růstem nákladů, jak bylo uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To mělo za následek další zhoršení postavení výrobního odvětví, a to ze ztráty ve výši 0,2 % v roce 2011 ke ztrátě ve výši 2,5 % v období šetření. Proto se má za to, že i kdyby se analýza újmy měla omezit na období od roku 2011 do konce období šetření, bylo by přesto zjištěno, že výrobní odvětví utrpělo podstatnou újmu.
(143)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(144)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z Argentiny nemohl být příčinou újmy, jelikož objem dovozu od roku 2010 do konce období šetření zůstal stabilní a od roku 2011 do konce období šetření mírně poklesl.
(145)
Tyto údaje byly převzaty z tabulky 2 prozatímního nařízení a jsou přesné. Analýza Komise se však týká doby od začátku posuzovaného období do konce období šetření a podle těchto údajů dovoz vzrostl o 48 % při růstu podílu na trhu o 41 %. Navíc, jak bylo vysvětleno v 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byl zohledněn nejen dovoz z Argentiny, ale také dovoz z Indonésie.
(146)
Pokud jde o meziroční srovnání cen, stejná zúčastněná strana poukázala na to, že ceny dovozu z Argentiny rostly rychleji než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Dovoz z Argentiny se však stále podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie, což by vysvětlovalo, proč ceny Unie nemohly růst tak rychle.
(147)
Jelikož k účinku dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 123. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z jiných třetích zemí nežli ze zemí dotčených
(148)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se závěr, že dovoz z jiných zemí nezpůsobil újmu, jak je uvedeno v 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2 Nedumpingový dovoz z dotčených zemí
(149)
Po uplatnění čl. 2 odst. 5, jak je uvedeno v 38. a 70. bodě odůvodnění výše, nebyl zjištěn žádný nedumpingový dovoz z dotčených zemí. Proto se potvrzuje 130. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Jiní výrobci v Unii
(150)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dovoz výrobního odvětví Unie
(151)
Jak bylo uvedeno v 132. až 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Unie v posuzovaném období dováželo značné množství bionafty z dotčených zemí, až 60 % veškerého dovozu v období šetření pocházelo z těchto zemí.
(152)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz zdaleka nebyl prováděn v sebeobraně, nýbrž že byl součástí „pečlivě uvážené dlouhodobé strategie“ výrobního odvětví Unie, a sice investovat do Argentiny a získávat odtud bionaftu.
(153)
Uvedla rovněž, že nikdy nebylo ekonomicky odůvodněné dovážet do Unie sójový olej a zpracovávat ho na bionaftu v rámci Unie a že jediný ekonomicky proveditelný způsob je zpracovávat sójový olej v Argentině a vyvážet hotovou bionaftu.
(154)
Tato tvrzení je třeba zamítnout. Nebyly poskytnuty žádné důkazy o takové „dlouhodobé strategii“ a výrobní odvětví Unie to popřelo. Je jasné, že kdyby strategií výrobního průmyslu Unie bylo nahradit svou výrobu bionafty výrobou v Argentině a dovážet hotový výrobek, bylo by pak nesmyslné a nelogické podávat proti takovému dovozu stížnost.
(155)
Jedna zúčastněná strana znovu zopakovala, že dovoz bionafty výrobním odvětvím Unie, který byl uskutečněn v sebeobraně, byl ve skutečnosti součástí dlouhodobé obchodní strategie. Toto nařčení bylo zamítnuto jako neopodstatněné. Existenci takové strategie nepodporovaly žádné důkazy, jen nepodložená tvrzení. Také se zdá nelogické, že by dotčení výrobci z Unie podporovali žadatele a v některých případech navýšili svou kapacitu v Unii a zároveň by své výrobní potřeby ze strategických důvodů pokrývali dovozem.
(156)
Stejná zúčastněná strana také prohlašovala, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu by měl být vypočítán tak, že se započítá i dovoz uskutečněný v sebeobraně. Tento návrh byl zamítnut, protože výpočty podílu na trhu musí odrážet prodej zboží, které výrobní odvětví Unie samo vyrobí, a ne jeho obchodní aktivity s konečným výrobkem motivované rostoucím objemem dumpingových dovozů.
(157)
Výrobní odvětví Unie rovněž sdělilo, že v předchozích letech dovoz sójového oleje - a palmového oleje - ke zpracování na bionaftu byl ekonomicky životaschopný. Zúčastněná strana neposkytla žádný důkaz o opaku. Jen díky narušujícímu účinku rozdílné vývozní daně, která činí vývoz bionafty levnějším než dovoz suroviny, se dovoz hotového výrobku stává ekonomicky citlivým.
(158)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz způsobil újmu pouze proto, že výrobní odvětví Unie mělo kapacitu pro mísení SME z Argentiny a PME z Indonésie s bionaftou vyrobenou v Unii za účelem dalšího prodeje naftovým rafinériím. Toto tvrzení není pravdivé. Mísení je jednoduchý postup, který jsou mnohé obchodní společnosti schopny provádět ve svých skladovacích zásobnících. Nebyl předložen žádný důkaz, že takové mísení jsou schopni provádět pouze výrobci v Unii, a toto tvrzení jako takové bylo zamítnuto.
(159)
Jeden indonéský vyvážející výrobce dále tvrdil, že dovoz, který uskutečnilo výrobní odvětví Unie, nebyl činěn v sebeobraně, a srovnal údaje za kalendářní rok 2011 s údaji za období šetření, které zahrnovalo šest měsíců stejného roku. Srovnání mezi těmito údaji proto není přesné, jelikož není možné rozdělit období šetření na dvě poloviny. Tento argument byl proto zamítnut.
(160)
Jelikož k vývozu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 132. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.5 Kapacita výrobního odvětví Unie
(161)
Ve 137. až 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo poukázáno na to, že během posuzovaného období zůstalo využití kapacity výrobního odvětví Unie na nízké úrovni, avšak že situace společností zařazených do vzorku se během tohoto období zhoršovala, přičemž využití jejich kapacity se nicméně v takovém rozsahu nesnižovalo.
(162)
Byl proto učiněn prozatímní závěr, že nízká míra využití kapacity, jakožto trvalý jev, nezapříčinila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(163)
Jedna zúčastněná strana vznesla připomínku k údajům uvedeným v prozatímním nařízení a poukázala na to, že i kdyby vůbec žádný dovoz neexistoval, využití kapacity výrobního odvětví Unie během období šetření by dosáhlo pouze 53 %. Poukázala rovněž na růst výrobní kapacity od roku 2009 do konce období šetření, který vedl ke snížení využití kapacity v posuzovaném období.
(164)
Tato zúčastněná strana však nepředložila žádný důkaz, z něhož by vyplývalo, že toto nízké využití kapacity způsobilo tak velkou újmu, aby narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zhoršením situace výrobního odvětví Unie. Fixní náklady tvoří jen malou část (přibližně 5 %) celkových výrobních nákladů, z čehož vyplývá, že nízké využití kapacity bylo pouze jedním z činitelů újmy, avšak nikoli činitelem rozhodujícím. Jednou z příčin této nízké míry využití kapacity je i skutečnost, že výrobní odvětví Unie v důsledku konkrétní situace na trhu samo dováželo hotový výrobek.
(165)
Po vložení revidovaných údajů týkajících se kapacity a jejího využití se navíc ukázalo, že v posuzovaném období výrobní odvětví Unie svou kapacitu snížilo a zvýšilo využití kapacity ze 46 % na 55 %. Z toho vyplývá, že při neexistenci dumpingového dovozu by využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo značně vyšší než výše uvedených 53 %.
(166)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zpochybnilo závěr, že nízké využití kapacity nebylo rozhodujícím faktorem způsobujícím újmu. Tvrdily, že fixní náklady v odvětví bionafty byly mnohem vyšší, než představuje nízká procentuální hodnota uvedená výše. Avšak toto své tvrzení nepodpořily žádnými důkazy. Proto bylo zamítnuto. V každém případě fixní náklady nemají žádný vztah k míře využití kapacity. Ověření u společností zařazených do vzorku poskytlo poměr fixních nákladů k celkovým nákladům na výrobu ve výši 3-10 % v průběhu období šetření.
(167)
V této souvislosti bylo předloženo tvrzení, že nadměrná kapacita výrobního odvětví Unie byla tak vysoká, že dokonce i za nepřítomnosti dovozu by odvětví nebylo dostatečně ziskové. Toto tvrzení nebylo podloženo žádným důkazem a skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v roce 2009 výdělečné při nízkém využití kapacity, naznačuje, že za nepřítomnosti dumpingových dovozů by jeho ziskovost byla ještě vyšší.
(168)
Navíc se objevil názor, že právě snížení kapacity výrobního odvětví Unie bylo příčinou újmy vzhledem k nákladům na uzavření výrobních závodů a na snížení kapacity závodů, které pokračovaly ve výrobě. Toto tvrzení nebylo opodstatněné a nebyl předložen žádný důkaz, který by potvrdil, že by náklady na snížení kapacity nebo na uzavření celých závodů či společností představovaly významné částky.
(169)
Na závěr bylo ohledně kapacity předloženo tvrzení, že každá společnost, která během posuzovaného období zvýšila kapacitu výroby bionafty, učinila nezodpovědné obchodní rozhodnutí. Toto tvrzení nebylo podpořeno žádným důkazem. Navíc skutečnost, že některé společnosti byly schopny svou kapacitu zvýšit i za přítomnosti rostoucího dovozu dumpingové bionafty z Argentiny a Indonésie, ukazuje, že na trhu je poptávka po jejich konkrétních výrobcích.
(170)
Revidované makroekonomické ukazatele rovněž ukazují, že v tomto období společnosti snižovaly kapacitu pro možné použití a blíže ke konci období šetření zahájily proces uzavírání podniků, které již nejsou životaschopné. Důvodem zvyšování kapacity na úrovni jednotlivých společností je také rozšíření takzvaných závodů na výrobu bionafty „druhé generace“ z odpadních olejů nebo z hydrogenovaných rostlinných olejů (dále jen „HVO“). Výrobní odvětví Unie se proto nacházelo a nachází v procesu racionalizace své kapacity tak, aby splňovala potřeby Unie.
(171)
Jelikož ke kapacitě výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 137. až 140. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6 Nedostatečný přístup k surovinám a vertikální integrace
(172)
Jelikož k přístupu k surovinám nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 141. a 142. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7 Dvojnásobné započtení
(173)
Ve 143. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se posuzovalo tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie nebo alespoň těm výrobcům v Unii, kteří vyrábějí bionaftu z panenských olejů, způsobil újmu systém „dvojnásobného započtení“, kdy v některých členských státech se pro splnění požadavků na mísení bionafta vyrobená z odpadních olejů započítává dvojnásobně.
(174)
Jedna zúčastněná strana poukázala na připomínku jednoho výrobce z Unie, že během roku 2011 přišel o prodej ve prospěch jiných výrobců, kteří vyráběli bionaftu způsobilou pro dvojnásobné započtení.
(175)
Negativní dopad na tohoto jednoho výrobce byl však omezený, dočasný a týkal se pouze části období šetření, jelikož systém dvojnásobného započtení byl v členském státě, v němž má tato společnost sídlo, přijat až v září 2011. Jelikož finanční výsledky společností zařazených do vzorku se po září 2011 zhoršily a tato společnost byla zařazena do vzorku, nemůže být dvojnásobné započtení považováno za zdroj újmy.
(176)
Jelikož se výrobní odvětví Unie skládá jak ze společností vyrábějících bionaftu z odpadních olejů, jež v některých členských státech využívají dvojnásobného započtení, tak také ze společností vyrábějících bionaftu z panenských olejů, změna v poptávce zůstává omezena na výrobní odvětví Unie. Vzhledem k tomu, že je k dispozici jen omezené množství použitých olejů, které jsou potřebné pro výrobu bionafty s dvojnásobným započtením, je značné zvýšení výroby bionafty s dvojím započtením obtížné. Proto stále existuje silná poptávka po bionaftě první generace. Během posuzovaného období nebyl zjištěn žádný významný dovoz bionafty způsobilé k dvojnásobnému započtení, což potvrzuje, že dvojnásobné započtení přesouvá poptávku v rámci výrobního odvětví Unie, a nevytváří poptávku po dovozu. Komise od zúčastněné strany neobdržela žádné údaje prokazující, že v posuzovaném období bionafta s dvojnásobným započtením způsobila pokles ceny bionafty z panenského oleje. Ve skutečnosti z údajů vyplývá, že bionafta s dvojnásobným započtením má určité malé cenové zvýhodnění oproti bionaftě z panenského oleje, jejíž cena je spojena s cenou minerální nafty.
(177)
Pokles výkonnosti výrobního odvětví Unie, které tvoří oba typy výrobců, nemůže být přičítán režimu dvojnásobného započtení, který platí v některých členských státech. Z toho, že pokles výkonnosti vykazují také společnosti zařazené do vzorku vyrábějící bionaftu s dvojím započtením, jak bylo uvedeno ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zejména vyplývá, že újma způsobená dumpingovým dovozem postihuje celé výrobní odvětví.
(178)
Několik zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací tvrdilo, že množství dvojnásobně započtené bionafty bylo podhodnocené. Nicméně množství dvojnásobně započtené bionafty dostupné na trhu v Unii bylo omezené v porovnání s celkovým prodejem bionafty během období šetření. Kromě toho pokud by v členském státě byl v platnosti režim dvojího započtení, bionafta způsobilá k dvojímu započtení by byla vyrobena v Unii, a tudíž poptávka po ní by zůstala uvnitř výrobního odvětví Unie. Nebyl poskytnut žádný nový důkaz, který by změnil tento závěr.
(179)
Jelikož k regulačním ukazatelům nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 143. až 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8 Jiné regulační činitele
(180)
Ve 147. až 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se projednává tvrzení zúčastněných stran, že omezení v členských státech, jako je systém kvót a daňové režimy, měla za cíl omezit dovoz z dotčených zemí, což znamená, že jakákoli újma způsobená výrobnímu odvětví Unie, zejména v některých členských státech, nemohla být způsobena dovozem.
(181)
Tyto námitky byly prozatímně zamítnuty, mimo jiné proto, že dumpingový dovoz z dotčených zemí je přítomen ve většině členských států. Poté, co byly tyto výrobky dovezeny do jednoho z členských států, mohly být přepraveny a prodávány i v jiných členských státech.
(182)
Jedna zúčastněná strana poukázala na malé množství bionafty z Argentiny celně odbavené francouzskou celní kontrolou v roce 2011 a také na malé množství, jež bylo ve stejném období deklarováno k dovozu do Německa.
(183)
Zaprvé, jak bylo vysvětleno výše, bionafta celně odbavená celními orgány v jednom členském státě může být snadno prodávána v jiném členském státě, což činí tyto údaje nespolehlivými. Zadruhé, společnosti z Francie a Německa zařazené do vzorku byly schopny prokázat cenovou soutěž mezi svou výrobou a dovozem z dotčených zemí a újmu, kterou v důsledku toho utrpěly.
(184)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zrušení systémů, jejichž cílem bylo zvýhodnit odvětví výroby bionafty v mnoha členských státech, snížilo příjem společností v odvětví výroby bionafty v posuzovaném období, což vedlo k újmě. Poukázala zejména na postupné rušení daňových pobídek ve Francii a daně z ekologických paliv v Německu.
(185)
Neexistuje však žádná časová souvislost mezi těmito změnami a zhoršením finančních výsledků výrobního odvětví Unie. Mnohé z těchto pobídek byly zaměřeny na uživatele biopaliv, a nikoli na výrobce, a většina z nich byla v období šetření stále v platnosti. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že změny v politice členských států znamenající přechod směrem k závazným požadavkům na mísení způsobily újmu výrobnímu odvětví Unie.
(186)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zaznamenal probíhající šetření vedené Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž ve věci údajně zkreslených cen olejů a biopaliv, které měli přispěvatelé poskytnout společnosti Platts, která zpracovává cenová hodnocení, a požadoval, aby se předmět tohoto vyšetřování považoval za možnou příčinu újmy. Tento požadavek byl zamítnut, protože vyšetřování probíhá a žádné nálezy ještě nebyly zveřejněny.
(187)
Jelikož k politice členských států nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 147. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(188)
Dovoz dotčených výrobků z dotčených zemí během období šetření byl dumpingový a nepříznivě ovlivnil prodej výrobního odvětví Unie. Mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě výrobního odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Je sice možné, že výsledky výrobního odvětví Unie do jisté míry ovlivnily i jiné činitele, ale faktem zůstává, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobuje újmu výrobnímu odvětví Unie.
(189)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit závěr, že účinek jiných činitelů, ať už posuzovaných jednotlivě nebo souborně, nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Jelikož k závěru ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 154. až 157. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(190)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 159. až 161. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(191)
Jeden vyvážející výrobce z Indonésie uvedl, že navržená cla by měla negativní dopad na dovozce a obchodníky, avšak pro toto tvrzení neposkytl žádné důkazy. Z jeho tvrzení ve skutečnosti vyplýval pravý opak, a sice že clo by mohlo být přeneseno na uživatele a spotřebitele v podobě vyšších cen, což by pravděpodobně na dovozce a obchodníky nemělo vůbec žádný dopad.
(192)
Ze strany dovozců nebo obchodníků s bionaftou nebyly po zveřejnění prozatímních opatření obdrženy žádné připomínky.
(193)
Jelikož k zájmu dovozců/obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 162. a 163. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(194)
Jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že navržená cla by zvýšila cenu bionafty, a snížila by tedy pobídku pro spotřebitele, aby kupovali vozidla, jež k provozu využívají biopaliva.
(195)
Uvedené tvrzení se zamítá. Hlavní využití bionafty spočívá v tom, že se přimíchává do minerální nafty určené k prodeji spotřebitelům, takže ti nemusí kupovat žádná zvláštní vozidla, která mohou jezdit na čistá biopaliva.
(196)
I kdyby cena prvku bionafty, pokud by tato bionafta byla dovezena z Argentiny nebo Indonésie, vzrostla, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, jelikož podíl bionafty v naftě prodávané spotřebitelům je malý, růst ceny by byl také malý a pro spotřebitele zanedbatelný.
(197)
Jak je vysvětleno výše, očekává se, že případný vliv opatření na konečnou cenu nafty pro spotřebitele bude malý a neohrozí cíle směrnice o obnovitelných zdrojích energie.
(198)
K prozatímnímu nařízení se nevyjádřili žádní uživatelé ani spotřebitelé nebo skupiny či sdružení zastupující uživatele nebo spotřebitele.
(199)
Jelikož k zájmu spotřebitelů nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 164. až 166. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem dodavatelů surovin
(200)
Jelikož k zájmu dodavatelů surovin nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 167. až 169. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(201)
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by změnily analýzu zájmu Unie uvedenou v prozatímním nařízení, a proto je i nadále v zájmu Unie, aby byla uložena opatření. Proto se potvrzuje 170. a 171. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(202)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 15 %, jak bylo uvedeno ve 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a uvedlo, že takový předpoklad je pro odvětví bionafty v Unii nereálně vysoký.
(203)
Většina těchto zúčastněných stran však poté navrhla nahradit cílový zisk ve výši 15 % jiným údajem z jiných období nebo z jiných šetření, aniž by vysvětlila, proč je jedno období nebo jedno šetření vhodnější než jiné.
(204)
Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, ziskové rozpětí ve výši 15 % je zisk vyjádřený jako procentní podíl z obratu, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo v období let 2004 až 2006, kdy dumpingový dovoz neexistoval. Bylo to poslední období, v němž bylo dosaženo zisku při neexistenci dumpingového dovozu, jelikož od roku 2006 byl tento dovoz vždy přítomen na trhu Unie, nejprve z USA a poté z Argentiny a Indonésie.
(205)
Trh s bionaftou v Unii se však od období let 2004-2006 významně rozvíjí v mnoha směrech. V letech 2004 až 2006 měl dumpingový dovoz zanedbatelný podíl na trhu a jiný dovoz byl rovněž nízký. Během období šetření měl dumpingový dovoz podíl na trhu ve výši 19 %. V období let 2004-2006 tvořilo výrobní odvětví Unie 40 společností a nyní se rozšířilo na více než 200, což zvýšilo míru konkurence.
(206)
V období od roku 2004 do roku 2006 spotřeba prudce vzrostla z 2 milionů tun na 5 milionů tun, zatímco v šetřeném období se spotřeba zvýšila jen mírně a využití kapacity, které v období 2004-2006 činilo 90 %, dosáhlo v období šetření 55 %.
(207)
V důsledku toho se považuje za vhodné vzít v úvahu výše popsaný vývoj a odpovídajícím způsobem upravit cílový zisk tak, aby odrážel zisk, jehož dosažení mohlo výrobní odvětví Unie předpokládat za stávajících podmínek na trhu.
(208)
Proto nebyl použit procentuální zisk, ale byl vypočítán skutečný zisk za tyto tři roky v eurech za prodanou tunu. Tento zisk za každý rok byl upraven s ohledem na ceny roku 2011 a poté určen průměr. V procentním vyjádření k obratu činí cílový zisk výrobního odvětví Unie v období šetření 11,0 %.
(209)
Rozpětí pro odstranění újmy bylo proto vypočítáno znovu na tomto základě.
(210)
Po poskytnutí konečných informací týkajících se výpočtu rozpětí újmy jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovozní clo ve výši 5,1 %, jemuž podléhá dezodorizovaný palmový olej dovážený do Unie, by mělo být vyjmuto z výrobních nákladů výrobců v Unii, kteří dovážejí palmový olej, a mělo by tudíž být zohledněno.
(211)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zpochybnil výpočet cílového zisku výrobního odvětví Unie a použití údajů z let 2004-2006 a poté učinil návrh, aby se k výpočtu cílového zisku použily údaje pouze z roku 2004. Při předchozím vyšetřování v případě dovozu ze Spojených států se však zjistilo, že průměr za tři roky byl mnohem přesnější nežli údaje pouze za rok 2004. Nebyly předloženy žádné protiargumenty, které by vedly k jinému závěru.
(212)
Po poskytnutí konečných informací žadatelé zastávali názor, že by cílový zisk ve výši 15 %, jak byl navrhován v prozatímní fázi, měl být zachován. Ale argumenty, které žadatelé předložili, nesouvisejí s účelem, pro nějž má být cílový zisk stanoven, tj. že má představovat zisk, kterého by výrobní odvětví Unie dosáhlo, pokud by neexistoval dumpingový dovoz. Jejich argumenty byly proto zamítnuty.
(213)
Jelikož k úrovni pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 177. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(214)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to buď na úrovni dumpingového rozpětí, nebo rozpětí újmy, podle toho, které je nižší, v souladu s pravidlem nižšího cla.
(215)
Sazby antidumpingového cla byly stanoveny srovnáním rozpětí pro odstranění újmy a dumpingového rozpětí. V důsledku toho jsou konečné sazby antidumpingového cla vyjádřené jako cena CIF s dodáním na hranice Unie před proclením tyto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba antidumpingového cla
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonésie
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Jelikož se však antidumpingové clo použije jak na směsi, které obsahují bionaftu (v poměru k jejich obsahu bionafty podle hmotnosti), tak na čistou bionaftu, bude pro správné uplatňování cla celními orgány členských států přesnější a přiměřenější vyjádřit clo jako pevnou částku v EUR/t netto a použít ji na dovezenou čistou bionaftu nebo na podíl bionafty ve směsi.
(217)
Ve 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se konstatuje, že byla zavedena celní evidence dovozu bionafty z dotčených zemí, takže clo by v případě potřeby mohlo být vybíráno za období až 90 dní před zavedením prozatímních opatření.
(218)
Tento výběr cel z evidovaných výrobků je možný pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Kontrolou statistických údajů týkajících se dovozu, pokud jde o dovoz uskutečněný po zavedení celní evidence, bylo zjištěno, že před zavedením prozatímních opatření nedošlo k dalšímu podstatnému růstu dovozu, avšak že dovoz významně poklesl. Uvedené podmínky tedy splněny nejsou, a proto nebudou vybírána žádná cla z celně evidovaného dovozu.
(219)
Individuální sazby antidumpingového cla stanovené pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během tohoto šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyrobeného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým jménem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(220)
Veškeré žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (12) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. V případě potřeby bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(221)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(222)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
3. Závazky
(223)
Dva indonéští vyvážející výrobci nabízeli podobné cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba připomenout, že s ohledem na významné cenové variace suroviny se výrobek nepovažuje za vhodný pro pevně stanovený cenový závazek. V této souvislosti obě společnosti navrhly, aby minimální dovozní ceny (MIP) byly pravidelně indexovány v závislosti na pohybu cen surového palmového oleje s použitím koeficientu upravujícího náklady na tuto surovinu.
(224)
V souvislosti s nabídkami dvou vyvážejících výrobců se připomíná, že má-li se zavést smysluplné indexování MIP, mělo by zohledňovat četné další parametry, které hrají významnou roli a odrážejí proměnlivost trhu s bionaftou. Trh s bionaftou je značně nestálý a obchodování s bionaftou je ovlivňováno četnými dodatečnými faktory, jako jsou složitost systému obchodování s bionaftou, cenový rozdíl mezi plynovým olejem a bionaftou, nestálost a vývoj trhů s rostlinnými oleji a vzájemná provázanost různých druhů rostlinných olejů, ale také vývoj směnného kurzu USD vůči euru. Takové faktory vyžadují velmi složitou mnohonásobnou každodenní indexaci, aby odpovídala skutečnosti. Proto se indexace pouze na ceny CPO jednou za měsíc, jak bylo navrhováno, považuje za nevhodnou a má se za to, že by nedosáhla očekávaného výsledku.
(225)
Navíc byla zjištěna významná rizika křížové kompenzace ve vztahu k těmto indonéským výrobcům a jejich zákazníkům, protože kromě bionafty jsou do Unie vyváženy ještě další výrobky a také vzhledem k úvěrům a swapům na bionaftu, CPO a další výrobky uzavíraným mezi společnostmi, což je v tomto odvětví podnikání běžné.
(226)
Proto způsobují výše uvedené faktory mimořádné obtíže při efektivním uplatňování a sledování závazků, pokud je přímo neznemožňují. Následně z důvodů výše uvedených nemohou být tyto nabídky závazků přijaty.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(227)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v prozatímní fázi vyskytly některé administrativní chyby ve výpočtech dumpingového rozpětí, a že pokud by k těmto chybám nedošlo, bylo by dumpingové rozpětí de minimis. V důsledku toho tato zúčastněná strana požadovala, aby prozatímní antidumpingové clo vůbec nebylo vybíráno. Tento požadavek musí být zamítnut, protože konečné antidumpingové clo je jednoznačně vyšší nežli clo prozatímní.
(228)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz monoalkylesterů mastných kyselin a/nebo parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě nebo obsažených ve směsi, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (kódy TARIC 3824909701, 3824909703 a 3824909704), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030), pocházejících z Argentiny a Indonésie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je stanovena takto:
Země
Společnost
Celní sazba EUR/t netto
Doplňkový kód TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Ostatní spolupracující společnosti:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Všechny ostatní společnosti
245,67
B999
Indonésie
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Ostatní spolupracující společnosti:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Všechny ostatní společnosti
178,85
B999
3. Antidumpingové clo pro směsi se použije úměrně celkovému hmotnostnímu obsahu monoalkylesterů mastných kyselin a parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy nefosilního původu (tj. obsahu bionafty) ve směsi.
4. V případech, kdy došlo k poškození zboží před vstupem do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93 (13), musí být výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše popsaných částek snížena o procentní podíl odpovídající poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (EU) č. 490/2013 z dovozu bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Argentině nebo Indonésii poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. července 2011 do 30. června 2012),
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Argentině nebo Indonésii, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
mohou být ustanovení čl. 1 odst. 2 změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba pro dotčenou zemi.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. listopadu 2013.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1194/2013
2013 m. lapkričio 19 d.
kuriuo importuojamam Argentinos ir Indonezijos kilmės biodyzelinui nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Laikinosios priemonės
(1)
2013 m. gegužės 27 d. Europos Komisija (toliau - Komisija) Reglamentu (ES) Nr. 490/2013 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) nusprendė nustatyti laikinąjį antidempingo muitą importuojamam Argentinos ir Indonezijos (toliau - nagrinėjamosios šalys) kilmės biodyzelinui.
(2)
Tyrimas inicijuotas 2012 m. rugpjūčio 29 d. (3) gavus Sąjungos gamintojų (toliau - skundo pateikėjai), kurie pagamina daugiau negu 60 % viso biodyzelino Sąjungoje, vardu pateiktą skundą.
(3)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 5 konstatuojamojoje dalyje, atliekant dempingo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2011 m. liepos 1 d.-2012 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2009 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
2. Tolesnė procedūra
(4)
Paskelbus pagrindinius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis nuspręsta nustatyti laikinąjį antidempingo muitą (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė savo pastabas apie preliminarias išvadas. Šalims, kurios to prašė, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.
(5)
Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas. Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos buvo išnagrinėtos ir prireikus preliminarios išvados buvo atitinkamai pakeistos.
(6)
Vėliau visoms šalims buvo pranešta apie pagrindinius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą importuojamam Argentinos ir Indonezijos kilmės biodyzelinui ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio faktų atskleidimo.
(7)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
B. ATRANKA
(8)
Kadangi jokių pastabų dėl eksportuojančių Argentinos ir Indonezijos gamintojų atrankos negauta, laikinojo reglamento 10-14 ir 16-20 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos preliminarios išvados patvirtinamos.
(9)
Viena suinteresuotoji šalis paprašė papildomos informacijos apie atrinktų Sąjungos gamintojų reprezentatyvumą tiek vykdant preliminarią atranką, kaip nustatyta laikinojo reglamento 23 konstatuojamojoje dalyje, tiek vykdant galutinę atranką, kaip nustatyta laikinojo reglamento 83 konstatuojamojoje dalyje.
(10)
Preliminariai atrinktų Sąjungos gamintojų biodyzelino produkcija sudarė 32,5 % per TL Sąjungoje pagamintos produkcijos. Padarius laikinojo reglamento 24 konstatuojamojoje dalyje paaiškintus pakeitimus, galutinai atrinktos aštuonios bendrovės, pagaminančios 27 % Sąjungos produkcijos. Todėl atrinktos bendrovės laikytos tipiškomis Sąjungos pramonės bendrovėmis.
(11)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad du atrinkti Sąjungos gamintojai turėtų būti išbraukti iš atrinktų bendrovių sąrašo dėl jų ryšio su Argentinos eksportuojančiais gamintojais. Tariamas ryšys išnagrinėtas prieš nustatant laikinąsias priemones ir Komisijos išvados jau paskelbtos laikinojo reglamento 82 konstatuojamoje dalyje.
(12)
Visos tariamos Argentinos eksportuojančių gamintojų ir pirmiau minėtų dviejų atrinktų bendrovių sąsajos vėl buvo išnagrinėtos ir tarp jų nenustatytas joks tiesioginis ryšys, dėl kurio vieną ar kitą Sąjungos gamintoją reikėtų išbraukti iš atrinktų bendrovių sąrašo. Todėl atrinktos bendrovės lieka nepakitusios.
(13)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad Komisijos taikyta Sąjungos gamintojų atrankos procedūra turėjo trūkumų, nes Komisija pasiūlė atrinktas bendroves prieš inicijuodama tyrimą.
(14)
Tas teiginys atmetamas. Komisija galutinai atrinko bendroves tik inicijavusi tyrimą ir visiškai laikydamasi pagrindinio reglamento nuostatų.
(15)
Kadangi jokių kitų argumentų ar pastabų negauta, laikinojo reglamento 22-25 konstatuojamųjų dalių teiginiai patvirtinami.
C. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. Įžanga
(16)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 29 konstatuojamojoje dalyje, preliminariai apibrėžtas nagrinėjamasis produktas yra Argentinos ir Indonezijos kilmės riebalų rūgščių monoalkilesteriai ir (arba) parafininiai gazoliai, gaunami sintetinant ir (arba) apdorojant vandeniu, neiškastinės kilmės, tiek gryni, tiek mišinio pavidalo, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 ir ex 3826 00 90 (toliau - nagrinėjamasis produktas, kuris paprastai vadinamas biodyzelinu).
2. Teiginiai
(17)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad priešingai nei nurodyta laikinojo reglamento 34 konstatuojamojoje dalyje Indonezijoje gaminamas palmių metilesteris (PME) ir Sąjungoje gaminamas rapsų metilesteris (RME) bei kitų rūšių biodyzelinas arba Argentinoje gaminamas sojų metilesteris (SME) nėra panašūs produktai, nes PME ribinė filtruojamumo temperatūra (RFT) yra daug didesnė, o tai reiškia, kad prieš naudojant PME Sąjungoje jį reikia sumaišyti.
(18)
Šis teiginys atmetamas. Indonezijoje gaminamas PME konkuruoja su Sąjungoje gaminamu biodyzelinu, kuris yra ne tik RME, bet ir iš alyvpalmių aliejaus ir kitų žaliavų gautas biodyzelinas. PME, kaip ir RME bei SME, gali būti naudojami Sąjungoje visus metus, prieš naudojimą maišant juos su kitų rūšių biodyzelinu. Taigi PME galima pakeisti Sąjungos pagamintu biodyzelinu, todėl jis yra panašus produktas.
(19)
Laikinojo reglamento 35 konstatuojamojoje dalyje išdėstytas vieno Indonezijos gamintojo pageidavimas frakcionuotų metilesterių neįtraukti į šio tyrimo produkto apibrėžtąją sritį. Tas pats gamintojas tą patį prašymą pateikė savo pastabose dėl pirminio faktų atskleidimo, pakartodamas prieš pirminį faktų atskleidimą pateiktą argumentą.
(20)
Tačiau Sąjungos pramonė tam paprieštaravo ir teigė, kad frakcionuoti metilesteriai yra biodyzelinas ir turėtų likti įtraukti į produkto apibrėžtąją sritį.
(21)
Išnagrinėjus po pradinio tyrimo etapo gautas pastabas laikinojo reglamento 36 konstatuojamojoje dalyje nurodytas Komisijos sprendimas patvirtinamas. Nepaisant to, kad įvairūs riebalų rūgščių metilesteriai pažymėti skirtingais Cheminių medžiagų santrumpų tarnybos (CAS) numeriais, kad tiems esteriams gaminti taikomi skirtingi procesai ir kad jų naudojimo paskirtis gali skirtis, frakcionuoti metilesteriai vis tiek yra riebalų rūgščių metilesteriai ir gali būti naudojami kaip degalai. Atsižvelgiant į sunkumus atskirti vieną riebalų rūgščių metilesterį nuo kito neatliekant cheminės analizės importavimo metu ir galimą muitų vengimą, jei PME biodyzelinas būtų paskelbtas frakcionuotu iš alyvpalmių aliejaus gautu metilesteriu, teiginys tebelaikomas atmestu.
(22)
Laikinojo reglamento 37 konstatuojamoje dalyje nurodyta, kad vienas Europos importuotojas, importuojantis iš alyvpalmių sėklų aliejaus pagamintus riebalų rūgščių metilesterius (toliau - ASM), pageidavo, kad šiam importuojamam produktui būtų taikoma galutinio naudojimo lengvata arba jis būtų išbrauktas iš šio tyrimo produkto apibrėžtosios srities.
(23)
Po pirminio faktų atskleidimo Sąjungos pramonė pateikė pastabų dėl galutinio naudojimo lengvatos taikymo importuojamiems ASM ir galimo pasiūlytų muitų vengimo. Ji paprieštaravo Komisijos leidimui taikyti sistemą, pagal kurią dėl pakeičiamojo biodyzelino pobūdžio būtų atleidžiama nuo antidempingo muitų. Teigta, kad ne degalams skirtas biodyzelinas galėtų būti naudojamas degalams, nes jis pasižymi tomis pačiomis fizinėmis savybėmis. ASM gali būti naudojami kaip degalai, o iš ASM gaminamas nesotusis riebalų alkoholis taip pat gali būti toliau perdirbamas į biodyzeliną. Be to, muitinių vykdoma importuojamų produktų, kuriems taikoma galutinio naudojimo lengvata, kontrolė yra nenuodugni, o dėl šios sistemos taikymo sukuriama ekonominė našta išlieka didelė.
(24)
Po konsultacijų šiuo klausimu atsižvelgiant į faktą, kad ne degalams naudojamas biodyzelinas pasižymi tomis pačiomis fizinėmis savybėmis kaip degalams naudojamas biodyzelinas, šiuo atveju netikslinga leisti taikyti galutinio naudojimo lengvatą importuojamiems ASM.
(25)
Vienas Vokietijos importuotojas pakartojo prašymą dėl produkto išbraukimo ir (arba) galutinio naudojimo lengvatos taikymo konkrečiam iš alyvpalmių sėklų aliejaus pagamintam riebalų rūgščių metilesteriui (ASM), kuris Europos Sąjungoje buvo skirtas naudoti kitoms reikmėms, o ne kaip degalai. Pateiktose pastabose dar kartą išdėstyta pozicija, kuri buvo atmesta pradiniu tyrimo etapu, ir nepateikta jokių naujų įrodymų, dėl kurių būtų pakeista išvada, kad galutinio naudojimo lengvata neturėtų būti taikoma ir kad ASM neturėtų būti išbrauktas iš produkto apibrėžtosios srities.
(26)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas taip pat rėmėsi minėtu prašymu dėl galutinio naudojimo lengvatos taikymo frakcionuotiems metilesteriams ir paprašė galutinio naudojimo lengvatą taikyti tiems importuojamiems produktams, iš kurių gaminamas sotusis riebalų alkoholis. Kaip išdėstyta pirmiau, visi prašymai taikyti galutinio naudojimo lengvatą atmesti ir dėl tos suinteresuotosios šalies pateiktų argumentų ta išvada nepakeista.
3. Išvada
(27)
Kadangi kitų pastabų dėl nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto negauta, laikinojo reglamento 29-39 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
D. DEMPINGAS
1. Įvadinės pastabos
(28)
Laikinojo reglamento 44 ir 64 konstatuojamosiose dalyse paaiškinta, kad Argentinos ir Indonezijos biodyzelino rinkos yra smarkiai reguliuojamos valstybės, todėl pardavimas vidaus rinkoje nebuvo laikomas įprastomis prekybos sąlygomis vykdomu pardavimu. Todėl panašaus produkto normalioji vertė turėjo būti apskaičiuota pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 ir 6 dalis. Kadangi tos išvados neužginčijo jokia suinteresuotoji šalis, ji patvirtinama.
(29)
Tiek Argentinos, tiek Indonezijos normalioji vertė pradiniu tyrimo etapu apskaičiuota remiantis pačių bendrovių faktinėmis (ir užregistruotomis) gamybos sąnaudomis per TL, patirtomis pardavimo, bendrosiomis ir administracinėmis (PBA) išlaidomis ir pagrįstu pelno dydžiu. Laikinojo reglamento 45 ir 63 konstatuojamosiose dalyse ypač pabrėžta, kad Komisija toliau nagrinės teiginį, jog dėl Argentinoje ir Indonezijoje taikomų diferencijuoto eksporto apmokestinimo (DEA) sistemų iškreipiamos žaliavų kainos ir todėl užregistruotos gamybos sąnaudos pagrįstai neatspindi nagrinėjamojo produkto gamybos sąnaudų.
(30)
Tolesnis tyrimas parodė, kad iš tiesų dėl DEA sistemų tiek Argentinos, tiek Indonezijos pagrindinių žaliavų kainos vidaus rinkose buvo smukdomos iki dirbtinai žemo lygio (Argentinos atvejis paaiškintas 35 ir tolesnėse konstatuojamosiose dalyse, Indonezijos - 66 konstatuojamojoje dalyje), o tai turėjo poveikio abiejų nagrinėjamųjų šalių biodyzelino gamintojų sąnaudoms. Remiantis šiuo faktu manoma, kad nustatant abiejų šalių normaliąsias vertes tikslinga atsižvelgti į šį pagrindinių žaliavų kainų iškraipymą, kurį nulėmė ypatinga padėtis Argentinos ir Indonezijos rinkose.
(31)
Bendrasis Teismas patvirtino (4), kad kai žaliavų kainos vidaus rinkoje yra reguliuojamos, kad būtų dirbtinai žemos, galima daryti prielaidą, kad toks iškraipymas daro poveikį nagrinėjamojo produkto gamybos sąnaudoms. Bendrasis Teismas teigė, kad susidarius tokioms aplinkybėms Sąjungos institucijos turi teisę daryti išvadą, kad tam tikri įrašų duomenys negali būti laikomi pagrįstais, ir todėl tokie duomenys gali būti koreguojami.
(32)
Bendrasis Teismas taip pat padarė išvadą, kad iš pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos akivaizdu, jog nagrinėjamosios šalies įrašais nesiremiama apskaičiuojant normaliąją vertę, jei tuose įrašuose pagrįstai neatspindėtos tiriamojo produkto gamybos sąnaudos. Tokiu atveju pirmosios pastraipos antrajame sakinyje numatyta, kad sąnaudos turi būti pakoreguotos arba apskaičiuotos remiantis kitais nei minėti įrašai informacijos šaltiniais. Ta informacija gali būti gauta remiantis kitų gamintojų ar eksportuotojų patirtomis sąnaudomis arba, jei tokios informacijos nėra arba ja negali būti naudojamasi, iš bet kokio kito pagrįsto informacijos šaltinio, įskaitant ir iš kitų tipiškų rinkų gautą informaciją.
(33)
Preliminariai apskaičiuojant Argentinos ir Indonezijos gaminančių eksportuotojų gamybos sąnaudas naudota atitinkamai faktinė sojos pupelių pirkimo vidaus rinkoje kaina ir faktinės nerafinuoto alyvpalmių aliejaus užregistruotos sąnaudos.
(34)
Kadangi nustatyta, kad tam tikros gamybos sąnaudos, būtent pagrindinių žaliavų (sojų aliejaus ir sojos pupelių Argentinoje ir nerafinuoto alyvpalmių aliejaus Indonezijoje) sąnaudos buvo iškreiptos, jos apskaičiuotos remiantis orientacinėmis kainomis, kurias paskelbė susijusios nagrinėjamųjų šalių valdžios institucijos. Tos kainos atitinka tarptautinių kainų lygį.
2. Argentina
2.1. Normalioji vertė
(35)
Kaip minėta pirmiau, Komisija priėjo prie išvados, kad dėl DEA sistemos Argentinoje iškreipiamos tos šalies biodyzelino gamintojų gamybos sąnaudos. Atlikus tyrimą nustatyta, kad per TL žaliavoms nustatyti eksporto mokesčiai (35 % sojos pupelėms ir 32 % sojų aliejui) buvo gerokai didesni už gatavam produktui nustatytus eksporto mokesčius (biodyzelinui nustatyta 20 % nominalioji norma, tačiau po mokesčių atskaitos faktinė norma sudarė 14,58 %). Iš tiesų, per TL skirtumas tarp sojos pupelėms ir biodyzelinui nustatyto eksporto mokesčio buvo 20,42 procentinių punktų, o tarp sojų aliejui ir biodyzelinui nustatyto eksporto mokesčio - 17,42 procentinių punktų.
(36)
Siekiant nustatyti eksporto mokesčio sojos pupelėms ir sojų aliejui lygį, Argentinos Žemės ūkio ministerijos gyvulininkystės ir žuvininkystės departamentas kasdien skelbia sojos pupelių ir sojų aliejaus FOB kainą - orientacinę kainą (5). Ši orientacinė kaina atitinka tarptautinių kainų lygį (6) ir yra naudojama apskaičiuojant eksporto mokesčio, kuris turi būti sumokėtas mokesčių administratoriui, dydį.
(37)
Vidaus rinkos kainų tendencijos atitinka tarptautinių kainų tendencijas. Atlikus tyrimą nustatyta, kad skirtumą tarp tarptautinių ir vidaus rinkos sojos pupelių ir sojų aliejus kainų lėmė produktui nustatytas eksporto mokestis ir kitos jį eksportuojant patirtos išlaidos. Argentinos Žemės ūkio ministerija taip pat skelbia orientacinę sojos pupelių ir sojų aliejus vidaus rinkos kainą - teorinę FAS kainą (7). Todėl sojos pupelių ir sojų aliejus gamintojų gauta grynoji kaina yra tokia pati, nesvarbu, ar jie parduoda eksportui ar vidaus rinkoje.
(38)
Taigi nustatyta, kad dėl Argentinos eksporto mokesčių sistemos sukelto iškraipymo biodyzelino gamintojų naudojamos pagrindinės žaliavos kainos Argentinos vidaus rinkoje buvo dirbtinai žemesnės už tarptautines kainas ir todėl pagrindinės žaliavos sąnaudos nebuvo tinkamai atspindėtos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį tiriamų Argentinos gamintojų įrašuose, kaip išaiškino Bendrasis Teismas, kaip paaiškinta pirmiau.
(39)
Todėl Komisija nusprendė peržiūrėti laikinojo reglamento 63 konstatuojamąją dalį ir neatsižvelgti į faktines sojos pupelių (pagrindinės žaliavos, pirktos ir naudotos biodyzelinui gaminti) sąnaudas, nurodytas nagrinėjamųjų bendrovių sąskaitose, ir jas pakeisti kaina, už kurią šios bendrovės būtų įsigijusios sojos pupeles, jei nebūtų buvę tokio iškraipymo.
(40)
Siekdama nustatyti kainą, už kurią nagrinėjamosios bendrovės būtų įsigijusios sojos pupeles, jei nebūtų buvę tokio iškraipymo, Komisija rėmėsi Argentinos Žemės ūkio ministerijos paskelbtų sojos pupelių orientacinių kainų, nustatytų Argentinos FOB eksportui per TL, vidurkiu (8).
(41)
Argentinos eksportuojančių gamintojų asociacija (CARBIO) ir Argentinos valdžios institucijos teigė, kad bendrovių patirtų sąnaudų koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį įmanomas tik tada, kai įrašai, o ne bendrovių patirtos sąnaudos, pagrįstai neatspindi su nagrinėjamojo produkto gamyba ir pardavimu susijusių sąnaudų. Jos teigė, kad Komisija iš tikrųjų eksporto mokesčius pridėjo prie kainos, kurią bendrovės sumokėjo pirkdamos sojos pupeles, tokiu būdu į gamybos sąnaudas įtraukdama su nagrinėjamojo produkto gamyba arba pardavimu nesusijusį elementą. Jos pridūrė, kad faktų atskleidimo dokumente cituojamas Bendrojo Teismo sprendimas „Acron“ (9) byloje yra pagrįstas neteisingu PPO antidempingo susitarimo 2.2.1.1 straipsnio aiškinimu, šiuo metu jis apskųstas Teisingumo Teismui ir bet kokiu atveju tos bylos faktinės aplinkybės skiriasi nuo šio atvejo aplinkybių, nes žaliavų kainos Argentinoje nėra reguliuojamos, kaip dujų kainos Rusijoje, jos neiškreipiamos, bet nustatomos laisvai be valstybės įsikišimo, todėl padėtis Argentinos rinkoje nėra tokia ypatinga, kad Komisija galėtų taikyti pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį. Jos pareiškė, kad DEA sistema Argentinoje neprieštarauja jokioms prekybos taisyklėms. Be to, CARBIO teigė, kad, kadangi nustatant eksporto kainą nebuvo atsižvelgta į eksporto mokesčius, Komisija neteisingai palygino normaliąją vertę (kurią apskaičiuojant atsižvelgta į eksporto mokesčius) ir eksporto kainą (kurią apskaičiuojant neatsižvelgta į eksporto mokesčius).
Jos taip pat teigė, kad Komisija, apskaičiuodama normaliąją vertę, rėmėsi tarptautinėmis Čikagos prekių biržoje (Chicago Board of Trade, toliau - CBOT) nustatytomis sojos pupelių kainomis, tačiau nustatydama eksporto kainą, ji neatsižvelgė į pelną arba nuostolius, susijusius su rizikos draudimo veikla toje biržoje (žr. toliau), ir dėl šios priežasties Komisija vėl neteisingai palygino normaliąją vertę ir eksporto kainą. Be to, CARBIO pridūrė, kad paprasčiausiai pakeisdama tiriamųjų bendrovių užregistruotas sąnaudas tarptautine kaina, Komisija neatsižvelgė į savaiminį Argentinos gamintojų konkurencinį pranašumą. Galiausiai CARBIO skundėsi, kad Komisija neatsižvelgė į faktą, jog netaikant DEA sistemos Argentinoje sojos pupelių CBOT kainos būtų buvusios daug žemesnės.
(42)
Šie teiginiai turi būti atmesti. NET jei „Acron“ bylos ir šios bylos faktai nėra tie patys, Bendrasis Teismas vis dėlto nustatė teisės principą, pagal kurį, jei tiriamojo produkto gamybos sąnaudos nėra tinkamai atspindėtos bendrovių įrašuose, jomis nesiremiama apskaičiuojant normaliąją vertę. „Acron“ atveju sąnaudos nebuvo tinkamai atspindėtos nagrinėjamosios bendrovės įrašuose, nes dujų kaina buvo reguliuojama. Šiuo atveju nustatyta, kad su nagrinėjamojo produkto gamyba susijusios sąnaudos nėra tinkamai atspindėtos nagrinėjamųjų bendrovių įrašuose, nes jos yra dirbtinai žemos dėl Argentinoje taikomos DEA sistemos sukelto iškraipymo. Tai taikytina nepaisant to, ar apskritai pačios DEA sistemos prieštarauja ar neprieštarauja PPO susitarimo nuostatoms. Be to, Komisija mano, kad Bendrasis Teismas rėmėsi teisingu Antidempingo susitarimo aiškinimu. Iš tikrųjų, byloje Kinija - broileriai (10) ekspertų grupė nustatė, kad nors pagal Antidempingo susitarimo 2.2.1.1 straipsnį daroma prielaida, kad respondentų apskaitos knygos ir įrašai paprastai naudojami apskaičiuojant gamybos sąnaudas, tyrimą atliekanti institucija pasilieka teisę atsisakyti naudoti tokias knygas, jei nustato, kad jos i) neatitinka bendrųjų apskaitos standartų arba ii) tinkamai neatspindi su nagrinėjamojo produkto gamyba ir pardavimu susijusių sąnaudų. Tačiau nusprendusi nukrypti nuo normos tyrimą atliekanti institucija turi nurodyti tokio veiksmo priežastis. Pagal šį aiškinimą, atsižvelgdama į DEA sistemos sukeltą ypatingą rinkos padėtį nulėmusį iškraipymą, Komisija pakeitė nagrinėjamųjų bendrovių užregistruotas sąnaudas, patirtas šioms įsigyjant pagrindinių žaliavų Argentinoje, kaina, kuri būtų buvusi sumokėta, jei nebūtų buvę tokio iškraipymo. Tai, kad skaičių atžvilgiu rezultatas yra panašus, nereiškia, kad Komisijos taikytas metodas buvo paprasčiausias eksporto mokesčių pridėjimas prie žaliavų sąnaudų. Tarptautinės biržos prekių kainos nustatomos remiantis pasiūla ir paklausa ir nėra jokių įrodymų, kad DEA sistema Argentinoje turi įtakos CBOT kainoms. Todėl visi teiginiai ir tvirtinimai, kad remdamasi tarptautine kaina Komisija neteisingai palygino normaliąją vertę ir eksporto kainą, yra nepagrįsti. Ta pati išvada daroma ir dėl teiginio, kad Komisija neatsižvelgė į savaiminį Argentinos gamintojų konkurencinį pranašumą, nes bendrovių užregistruotos sąnaudos buvo pakeistos dėl neįprastai žemos žaliavų kainos vidaus rinkoje, o ne dėl lyginamojo pranašumo.
(43)
Laikinojo reglamento 45 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, kad pardavimas vidaus rinkoje nebuvo laikomas pardavimu įprastomis prekybos sąlygomis, todėl normalioji vertė turėjo būti apskaičiuota pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punktą remiantis pagrįsta 15 % pelno suma. Kai kurie eksportuojantys gamintojai teigė, kad Komisijos naudotas pagrįstas pelnas (15 %) apskaičiuojant normaliąją vertę buvo pernelyg didelis ir kad kituose panašių biržos prekių rinkų tyrimuose nusistovėjusi praktika buvo visiškai skirtinga (t. y. naudotas maždaug 5 % pelno dydis).
(44)
Šis teiginys turi būti atmestas. Visų pirma, teiginys, kad Komisija, apskaičiuodama normaliąją vertę, sistemingai naudoja 5 % pelno dydį, yra neteisingas. Kiekvienas atvejis įvertinamas atskirai, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes. Pavyzdžiui, 2009 m. su biodyzelinu susijusioje byloje prieš Jungtines Valstijas naudotas įvairus pelno dydis, o svertinis vidutinis pelnas buvo daug didesnis nei 15 %. Antra, Komisija taip pat atsižvelgė į Argentinoje nustatytą trumpojo ir vidutinės trukmės laikotarpio palūkanų normą, kuri pagal Pasaulio banko duomenis yra apie 14 %. Be abejo, atrodo pagrįsta tikėtis, kad vykdant veiklą biodyzelino vidaus rinkose pelnas būtų didesnis nei kapitalo skolinimosi išlaidos. Be to, šis pelnas yra netgi mažesnis už pelną, kurį per TL gavo nagrinėjamojo produkto gamintojai, nors tokio pelno dydžio priežastis - DEA sukeltas sąnaudų iškraipymas ir valstybės reguliuojamos biodyzelino kainos vidaus rinkoje. Todėl ir dėl pirmiau nurodytų priežasčių 15 % pelnas ir toliau laikomas pagrįstu dydžiu, kurio galėtų tikėtis palyginti nauja ir kapitalui imli Argentinos pramonė.
(45)
Atskleidus galutinius faktus CARBIO ir Argentinos valdžios institucijos pareiškė, kad: i) nuoroda į pelno lygį su Jungtinėmis Valstijomis susijusiame tyrime buvo nepagrįsta; ii) nuoroda į vidutinės trukmės laikotarpio palūkanų normą yra nelogiška, į šį lyginamąjį standartą niekada nebuvo atsižvelgta anksčiau ir net jei jis yra naudotinas, nederėtų to daryti Argentinos atveju, kadangi investicijos buvo daromos JAV doleriais kartu su užsienio subjektais; iii) į Argentinos gamintojų faktiškai gautą pelną nebuvo galima atsižvelgti dėl ypatingos padėties rinkoje ir iv) palyginimui nustatytas Sąjungos pramonės tikslinis pelnas buvo 11 %.
(46)
Šie teiginiai turi būti atmesti. Komisija mano, kad Argentinos biodyzelino pramonės įmonėms nustatytas 15 % pelno dydis buvo pagrįstas, nes per TL tos šalies pramonė vis dar buvo buvo nauja ir imli kapitalui. Nuoroda į pelno dydį JAV byloje buvo padaryta siekiant paneigti teiginį, kad Komisija, apskaičiuodama normaliąją vertę, sistemingai naudoja 5 % pelno dydį. Nuoroda į vidutinės trukmės palūkanų normą taip pat buvo skirta patikrinti naudoto pelno dydžio pagrįstumą, o ne nustatyti lyginamąjį standartą. Ta pati išvada taikoma teiginiui dėl atrinktų bendrovių faktiškai gauto pelno. Kita vertus, normalioji vertė apskaičiuojama kitais tikslais nei Sąjungos pramonės tikslinis pelnas ir nenustačius importo dempingo kainomis bet koks šių dviejų dydžių palyginimas yra netinkamas. Todėl laikinojo reglamento 46 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
(47)
Vienas eksportuojantis gamintojas dalį biodyzelino gamina savo gamyklose, o dalį - pagal žaliavų perdirbimo susitarimą su nepriklausomu gamintoju. Šis eksportuojantis gamintojas paprašė, kad jo gamybos sąnaudos būti perskaičiuotos naudojant skirtingą jo gamybos sąnaudų ir subrangovo gamybos sąnaudų svertinį vidurkį, nei Komisijos pradiniame tyrimo etape naudotas vidurkis. Išnagrinėjus šį prašymą nustatyta, kad jis pagrįstas, ir susijusios bendrovės gamybos sąnaudos atitinkamai perskaičiuotos.
(48)
Komisija gavo kitų bendrovių ne tokias svarbias pastabas, tačiau pakeitus normaliosios vertės apskaičiavimo metodą, kaip paaiškinta pirmiau, jos neteko pagrindo. Todėl atlikus minėtus pakeitimus laikinojo reglamento 40-46 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
2.2. Eksporto kaina
(49)
Laikinojo reglamento 49 konstatuojamoje dalyje paaiškinta, kad kai pardavimas eksportui buvo vykdomas per Sąjungoje įsikūrusias susijusias prekybos bendroves, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį eksporto kaina buvo koreguojama, siekiant atsižvelgti į susijusio prekiautojo gaunamą pelną. Tam skaičiavimui atlikti pagrįstu laikytas Sąjungoje įsikūrusio susijusio prekiautojo 5 % pelno dydis. Du eksportuojantys gamintojai teigė, kad susijusiems Sąjungoje įsikūrusiems prekybos biržos prekėmis veiklą vykdantiems prekiautojams nustatytas 5 % pelno dydis buvo per didelis ir kad turėtų būti naudojama mažesnė procentinė pelno dalis (iki 2 %, priklausomai nuo bendrovių) arba nenustatyta jokio pelno.
(50)
Tačiau šiam teiginiui pagrįsti nebuvo pateikta jokių įrodymų. Šiomis aplinkybėmis susijusiems ES įsikūrusiems prekiautojams nustatytas 5 % pelno dydis yra patvirtinamas.
(51)
Atskleidus galutinius faktus CARBIO toliau tvirtino, kad 5 % pelno dydis, nustatytas prekybą biržos prekėmis vykdančioms bendrovėms, buvo per didelis ir nurodė KPMG specialiai šiam tikslui atliktą tyrimą, kuris Komisijai buvo pateiktas 2013 m. liepos 1 d., jau paskelbus laikinąjį reglamentą. Komisija nusprendė, kad tyrimo išvadomis remtis negalima, nes pačiame tyrime nurodyti analizės trūkumai, dėl kurių atrinktas ribotas skaičius prekybos bendrovių, iš kurių pusė nevykdė žemės ūkio produktų pardavimo. Todėl laikoma, kad pateikti įrodymai yra nepakankami. Todėl susijusiems ES įsikūrusiems prekiautojams nustatytas 5 % pelno dydis patvirtinamas.
(52)
Vienas eksportuojantis gamintojas skundėsi, kad nustatydama eksporto kainą Komisija neatsižvelgė į vadinamuosius rizikos draudimo rezultatus, t. y. gamintojo sudarant sojų aliejaus pardavimo ir pirkimo ateities sandorius Čikagos prekių biržoje gautą pelną arba patirtus nuostolius. Bendrovė tvirtino, kad dėl žaliavų kainų svyravimo rizikos draudimas yra būtinas biodyzelino verslo elementas ir kad biodyzelino pardavėjo grynąsias pajamas sudaro ne tik pirkėjo mokama kaina bet ir iš pagrindinių rizikos draudimo operacijų gautas pelnas (arba patirti nuostoliai).
(53)
Tas argumentas turi būti atmestas, nes pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje aiškiai nustatyta, kad eksporto kaina yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už produktą, jį parduodant eksportui, neatsižvelgiant į atskirą - nors ir susijusį - pelną arba nuostolius, susijusius su rizikos draudimo praktika.
(54)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto kainų negauta, laikinojo reglamento 47-49 konstatuojamosios dalys su minėtais pakeitimais patvirtinamos.
2.3. Palyginimas
(55)
Laikinojo reglamento 53 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, kad kai pardavimas eksportui buvo vykdomas per ne ES įsikūrusias susijusias prekybos bendroves, Komisija nagrinėjo, ar tokie susiję prekiautojai turėtų būti laikomi už komisinius veikiančiais tarpininkais, ir tai patvirtinus atliekamas koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą siekiant atsižvelgti į teorinį prekiautojo gautą pelno dydį.
(56)
Viena bendrovė teigė, kad Komisijos nustatytas susijusių ne ES įsikūrusių prekiautojų teorinis pelno dydis buvo per didelis ir kad mažesnis pelno dydis būtų labiau pagrįstas.
(57)
Komisija atidžiai išnagrinėjo eksportuojančio gamintojo pateiktus argumentus ir padarė išvadą, kad atsižvelgiant į susijusių prekiautojų vykdomą plataus masto veiklą, 5 % pelno dydis laikytas pagrįstu. Todėl tas teiginys turi būti atmestas.
(58)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 50-55 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.4. Dempingo skirtumai
(59)
Visi bendradarbiaujantys Argentinos eksportuojantys gamintojai pageidavo, kad tuo atveju, jei iš Argentinos importuojamam biodyzelinui būtų nustatytas antidempingo muitas, visiems bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams būtų nustatytas vienas muitas, apskaičiuotas remiantis visiems atrinktiems eksportuojantiems gamintojams nustatytų antidempingo muitų svertiniu vidurkiu. Šį prašymą jie pagrindė teiginiu, kad visi atrinkti gamintojai turi prekybos ar kitokių tarpusavio ryšių, jie gamina, parduoda, skolina biodyzeliną vienas kitam arba keičiasi juo tarpusavyje, ir įvairių bendrovių produktai dažnai pakraunami į tą patį laivą ir kartu gabenami į ES, o muitinėse nebeįmanoma nustatyti ir atskirti skirtingų gamintojų produktų. Teigta, kad dėl šių ypatingų aplinkybių individualių muitų nustatymas yra neįmanomas.
(60)
Nepaisant to, kad prašymas gautas iš visų eksportuojančių gamintojų, įskaitant tuos, kuriems nustatytas individualus dempingo skirtumas yra mažesnis nei vidutinis svertinis dempingo skirtumas, ir nepaisant galimo muitinių procedūrų supaprastinimo, šis prašymas turėtų būti atmestas. Iš tiesų, tariami praktiniai sunkumai neturėtų būti pretekstas taikyti nuo pagrindinio reglamento nuostatų leidžiančias nukrypti nuostatas, nebent tai neišvengiama. Šiuo atveju bendrovių praktika keistis nagrinėjamuoju produktu, jį skolinti ar maišyti savaime netrukdo nustatyti individualių muitų pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 6 dalį.
(61)
Trys bendrovės paprašė įtraukti jų pavadinimus į bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų sąrašą, kad joms būtų nustatyta bendradarbiaujančių neatrinktų bendrovių antidempingo muito norma, o ne visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma.
(62)
Dvi iš trijų bendrovių per TL jau gamino biodyzeliną vidaus rinkai arba pagal žaliavų perdirbimo susitarimus kitiems eksportuojantiems gamintojams, tačiau jos pačios neeksportavo į Sąjungą. Trečioji bendrovė negamino biodyzelino per TL, nes jos gamykla tuo metu vis dar buvo statoma.
(63)
Komisija mano, kad pirmiau minėtų trijų bendrovių atveju sąlygos, kurias įvykdžius jas būtų galima laikyti bendradarbiaujančiais eksportuojančiais gamintojais, netenkinamos. Tai taikoma ne tik bendrovei, kuri per TL visai negamino biodyzelino, bet ir į bendrovėms, kurios bendradarbiavo atliekant tyrimą ir pateikė atrankos klausimyno atsakymus, nes juose aiškiai nurodė, kad gamino vidaus rinkai arba trečiosioms šalims, tačiau savo vardu biodyzelino į Sąjungą neeksportavo.
(64)
Todėl šis prašymas turi būti atmestas ir trims minėtoms bendrovėms turi būti taikomas visiems kitiems eksportuotojams nustatytas antidempingo muitas.
(65)
Atsižvelgiant į minėtus atliktus normaliosios vertės ir eksporto kainos koregavimus ir negavus jokių kitų pastabų, laikinojo reglamento 59 konstatuojamosios dalies lentelė pakeičiama toliau nurodyta lentele su galutiniais dempingo skirtumais, išreikštais CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi:
Bendrovė
Dempingo skirtumas
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Grupė „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. ir Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Grupė „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
46,8 %
Visos kitos bendrovės
49,2 %
3. Indonezija
3.1. Normalioji vertė
(66)
Kaip minėta 28-34 konstatuojamosiose dalyse, Komisija priėjo prie išvados, kad dėl DEA sistemos Indonezijoje iškreipiamos tos šalies biodyzelino gamintojų gamybos sąnaudos ir todėl su nagrinėjamojo produkto gamyba ir pardavimu susijusios išlaidos nėra tinkamai atspindėtos tiriamų Indonezijos gamintojų įrašuose.
(67)
Todėl Komisija nusprendė peržiūrėti laikinojo reglamento 63 konstatuojamąją dalį ir neatsižvelgti į faktines nerafinuoto alyvpalmių aliejaus (NAA) (pagrindinės žaliavos, pirktos ir naudotos biodyzelinui gaminti) sąnaudas, nurodytas susijusių bendrovių sąskaitose, o jas pakeisti kaina, už kurią šios bendrovės būtų įsigijusios NAA, jei nebūtų buvę tokio iškraipymo.
(68)
Tyrimas patvirtino, kad nerafinuoto alyvpalmių aliejaus, kuriuo prekiaujama vidaus rinkoje, kainų lygis yra labai žemas, palyginti su tarptautinėmis orientacinėmis kainomis, o kainų skirtumas labai panašus į NAA taikomą eksporto mokestį. Kadangi dėl DEA sistemos yra mažiau galimybių eksportuoti nerafinuotą alyvpalmių aliejų, jo kiekis vidaus rinkoje didėja, o tai daro spaudimą kainoms ir mažina šio produkto kainą vidaus rinkoje. Tokios aplinkybės lemia ypatingą rinkos padėtį.
(69)
Per TL eksportuojamam biodyzelinui taikoma eksporto mokesčio norma buvo 2-5 %. Tuo pačiu laikotarpiu eksportuojamam nerafinuotam alyvpalmių aliejui nustatyta eksporto mokesčio norma svyravo nuo 15 iki 20 %, o rafinuotam, balintam, dezodoruotam alyvpalmių aliejui nustatytas eksporto mokestis buvo 5-18,5 %. Skirtingos muitų tarifų normos taikomos atsižvelgiant į atitinkamą orientacinių kainų lygį (kurios atitinka tarptautinės rinkos tendencijas ir neturi nieko bendro su kokybės skirtumais). Alyvpalmių vaisiams nustatytas vienodas 40 % dydžio eksporto mokestis.
(70)
Dėl pirmiau nurodytų priežasčių laikinojo reglamento 63 konstatuojamoji dalis peržiūrėta, o nagrinėjamųjų bendrovių užregistruotos pagrindinės žaliavos (NAA) sąnaudos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį pakeistos orientacine eksporto NAA kaina (11), kurią skelbia Indonezijos valdžios institucijos ir kuri savo ruožtu yra pagrįsta paskelbtomis tarptautinėmis kainomis (Roterdamo, Malaizijos ir Indonezijos). Šis koregavimas susijęs su nerafinuotu alyvpalmių aliejumi, kuris įsigytas tiek iš susijusių, tiek iš nesusijusių bendrovių. Nerafinuoto alyvpalmių aliejaus, kurį pagamino tas pats juridinis asmuo, sąnaudos buvo priimtos, atsižvelgiant į tai, kad nerasta jokių įrodymų, kad to paties juridinio asmens pagaminto nerafinuoto alyvpalmių aliejaus sąnaudos būtų iškreiptos.
(71)
Visi eksportuojantys Indonezijos gamintojai ir Indonezijos Vyriausybė teigia, kad bendrovių užregistruotų su nerafinuotu alyvpalmių aliejumi susijusių sąnaudų pakeitimas Indonezijos orientacine tam aliejui nustatyta eksporto kaina nėra leidžiamas nei pagal PPO taisykles, nei pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį, ir todėl yra neteisėtas. Šiuo atžvilgiu Indonezijos Vyriausybė teigė, kad Komisija neteisingai laikė Indoneziją ne rinkos ekonomikos šalimi. Toliau pateikiami apibendrinti bendrovių argumentai. Pirma, Komisija nepateikė jokių įrodymų, dėl kurių reikėtų nesiremti užregistruotomis faktinėmis sąnaudomis arba nuspręsti, kad šios sąnaudos pagrįstai neatspindi su nagrinėjamojo produkto gamyba susijusių sąnaudų, bet tiesiog pareiškė, kad užregistruotos sąnaudos yra dirbtinai žemos, palyginti su tarptautinėmis kainomis, ir todėl turėtų būti pakeistos.
Tai prieštarauja PPO taisyklėms, pagal kurias, nustatant, ar konkrečios sąnaudos gali būti naudojamos apskaičiuojant gamybos sąnaudas, nagrinėjama, ar tos sąnaudos yra susijusios su produkto gamyba ir pardavimu, o ne tai, ar tos sąnaudos pagrįstai atspindi rinkos vertę. Antra, net jei pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalimi tariamai leidžiama atlikti koregavimą, to straipsnio taikymas turėtų būti ribojamas tais atvejais, kai valstybė tiesiogiai kišasi į rinką nustatydama arba reguliuodama dirbtinai žemo lygio kainas. Tačiau šiuo konkrečiu atveju Komisija teigia, kad nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kaina vidaus rinkoje yra dirbtinai žema nė dėl valstybės reguliavimo, o paprasčiausiai dėl tam produktui nustatyto eksporto mokesčio. NET jei tai būtų tiesa, bet koks eksporto mokesčių sistemos poveikis vidaus rinkos kainai gali būti laikomas tik atsitiktiniu arba paprasčiausiai šalutiniu poveikiu. Trečia, Komisija neteisingai remiasi Acron sprendimu, siekdama pagrįsti su nerafinuotu alyvpalmių aliejumi susijusio koregavimo teisėtumą. Dėl šio sprendimo šiuo metu pateikta apeliacija, todėl juo remtis kaip precedentu negalima. Bet kuriuo atveju faktinės aplinkybės Acron byloje skyrėsi, nes jos susijusios su atveju, kai dujų kainas reguliuoja valstybė, priešingai nei Indonezijos atveju, kai nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kainos rinkoje nustatomos laisvai. Galiausiai Indonezijos Vyriausybė pareiškė, kad koregavimas pagal 2 straipsnio 5 dalį atliktas tik siekiant padidinti dempingo skirtumus dėl apmokestinimo skirtumų.
(72)
Teiginys, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį atliktas koregavimas yra neteisėtas pagal PPO ir (arba) Sąjungos taisykles, turi būti atmestas. Pagrindiniu reglamentu perkeltas PPO antidempingo susitarimas, todėl laikoma, kad visos šio reglamento nuostatos, įskaitant 2 straipsnio 5 dalį, atitinka Sąjungos pagal Antidempingo susitarimą priimtus įsipareigojimus. Šiuo klausimu primenama, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalis vienodai taikoma tiek rinkos, tiek ne rinkos ekonomikos šalims. Kaip minėta pirmiau (42 konstatuojamoji dalis), Bendrasis Teismas Acron byloje nustatė teisės principą, pagal kurį, jei tiriamojo produkto gamybos sąnaudos nėra tinkamai atspindėtos bendrovių įrašuose, jomis nesiremiama apskaičiuojant normaliąją vertę, ir tokios sąnaudos gali būti pakeistos sąnaudomis, atspindinčiomis rinkos jėgų nustatytas kainas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį. Tačiau faktas, kad Acron byla susijusi su valstybės reguliuojamomis kainomis, negali būti aiškinamas kaip reiškiantis tai, kad Komisija negali taikyti 2 straipsnio 5 dalies nustačius kitas valstybės įsikišimo formas, kuriomis tiesiogiai ar netiesiogiai iškreipiama konkreti rinka smukdant kainas iki dirbtinai žemo lygio. Byloje Kinija - broileriai ekspertų grupė, aiškindama Antidempingo susitarimo 2.2.1.1 straipsnį, neseniai priėjo prie panašios išvados. Šiuo atveju Komisija nustatė, kad nagrinėjamojo produkto gamybos sąnaudos nėra tinkamai atspindėtos nagrinėjamųjų bendrovių įrašuose, nes jos yra dirbtinai žemos dėl Indonezijoje taikomos DEA sistemos. Todėl visiškai pagrįsta, kad Komisija koreguotų nerafinuoto alyvpalmių aliejaus sąnaudas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį. Dėl Indonezijos Vyriausybės teiginio, pažymima, kad koregavimas pagal 2 straipsnio 5 dalį grindžiamas įrodytu vidaus rinkos kainos ir tarptautinės nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kainos skirtumu, o ne apmokestinimo skirtumais.
(73)
Du Indonezijos eksportuojantys gamintojai teigė, kad Komisijai nepavyko įrodyti, kad Indonezijos nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kaina vidaus rinkoje yra iškreipta. Jie teigia, kad pagrindinė Komisijos prielaida, kad dėl DEA sistemos yra mažiau galimybių eksportuoti nerafinuotą alyvpalmių aliejų, todėl jo kiekis vidaus rinkoje didėja, o tai smukdo to produkto vidaus rinkos kainas, yra faktiškai neteisinga, kadangi yra eksportuojamas didelis nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kiekis (70 % visos produkcijos). Bet kuriuo atveju, net jei nerafinuoto alyvpalmių aliejaus vidaus rinka būtų laikoma iškreipta dėl DEA sistemos, orientacinė eksporto kaina taip pat būtų iškreipta, nes ji pagrįsta tarptautinėmis eksporto kainomis, į kurias įtrauktas eksporto mokestis. Todėl nerafinuoto alyvpalmių aliejaus orientacinė eksporto kaina negali būti naudojama kaip tinkama lyginamoji kaina to produkto sąnaudoms koreguoti.
(74)
Nepaisant to, kad nerafinuotas alyvpalmių aliejus eksportuojamas iš Indonezijos dideliais kiekiais, atlikus tyrimą nustatyta, kad jo kaina vidaus rinkoje, palyginti su tarptautinėmis kainomis, yra dirbtinai žema. Be to, nustatytas kainų skirtumas yra panašus į eksporto mokestį, taikomą DEA. Todėl galima pagrįstai daryti išvadą, kad žemą vidaus rinkos kainų lygį nulėmė DEA sistemos sukeltas iškraipymas. Be to, tarptautinės biržos prekių, įskaitant nerafinuotą alyvpalmių aliejų, kainos nustatomos remiantis pasiūla ir paklausa ir atspindi rinkos jėgų dinamiką. Nepateikta jokių įrodymų, kad tas rinkos jėgas iškreipė Indonezijos DEA sistema. Todėl teiginys, kad orientacinė eksporto kaina yra netinkama lyginamoji kaina, yra atmetamas.
(75)
Vienas eksportuojantis gamintojas, kurio, kaip nustatyta, pardavimas vidaus rinkoje nebuvo tipiškas (laikinojo reglamento 60 konstatuojamoji dalis), teigė, kad Komisija klaidingai nustatė tipišką pardavimo apimtį, nes rėmėsi atskirų susijusių bendrovių pardavimo apimtimi, o ne bendra visų grupės bendrovių pardavimo apimtimi. Vis dėlto jis pripažįsta, kad ši tariama klaida neturėjo poveikio su tuo susijusiai preliminariai išvadai. Atsižvelgiant į šio eksportuojančio gamintojo pastabas, primenama, kad nė viena susijusi bendrovė atskirai neatitiko tipiškumo reikalavimų. Todėl, net jei šis teiginys buvo pagrįstas, akivaizdu, kad tipiškumo nustatymas remiantis visų susijusių bendrovių bendra pardavimo vidaus rinkoje apimtimi, negalėjo, kaip pripažino pats eksportuojantis gamintojas, turėti įtakos preliminarioms išvadoms. Negavus jokių kitų pastabų laikinojo reglamento 60-62 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(76)
Viena šalis tvirtino, kad laikinojo reglamento 63 konstatuojamojoje dalyje nurodytos per didelės tos šalies PBA išlaidos. Išnagrinėjus šį argumentą, paaiškėjo, kad apskaičiuojant normaliąją vertę buvo įtrauktos tiek su pardavimu vidaus rinkoje, tiek su pardavimu eksportui susijusios PBA išlaidos. Atitinkamai buvo padaryti reikiami pakeitimai, kad būtų naudojamos tik su pardavimu vidaus rinkoje susijusios PBA išlaidos.
(77)
Vienai šaliai kilo abejonių dėl normaliosios vertės apskaičiavimo, ypač dėl pagal 2 straipsnio 6 dalį pasirinkto metodo, kaip nurodyta laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje. 2 straipsnio 6 dalyje numatyti trys alternatyvūs metodai PBA išlaidoms ir pelnui nustatyti tuo atveju, jei faktiniai bendrovės duomenys negali būti naudojami. Ši šalis teigė, kad šie trys metodai turi būti pasirenkami eilės tvarka, kuria jie pateikti, ir todėl turėtų būtų svarstoma pirmiau taikyti 2 straipsnio 6 dalies a punktą ir 2 straipsnio 6 dalies b punktą.
(78)
Kadangi atrodo, kad laikinajame reglamente svarstytas tik metodas pagal 2 straipsnio 6 dalies c punktą, tolesnėse konstatuojamosiose dalyse išsamiau išdėstyta, kodėl 2 straipsnio 6 dalies a punktas ir 2 straipsnio 6 dalies b punktas šiuo atveju netaikytini.
(79)
2 straipsnio 6 dalies a punktas netaikytinas atsižvelgiant į tai, kad nenustatyta jokių atrinktų Indonezijos (ir Argentinos) bendrovių faktinių sumų, nes jos neprekiavo įprastomis prekybos sąlygomis. Todėl nėra duomenų apie jokio kito eksportuotojo ar gamintojo (iš atrinktųjų) faktines sumas, kad būtų galima taikyti 2 straipsnio 6 dalies a punktą.
(80)
2 straipsnio 6 dalies b punktas netaikytinas atsižvelgiant į tai, kad nė viena atrinkta Indonezijos (ir Argentinos) bendrovė nevykdo tos pačios bendrosios kategorijos produktų pardavimo įprastomis prekybos sąlygomis.
(81)
Dėl 2 straipsnio 6 dalies b punkto ši šalis taip pat teigė, kad pagrindinio reglamento nuostatos nesuderinamos su PPO reglamento nuostatomis, nes jo 2 straipsnio 6 dalies b punkte nustatytas reikalavimas, kad pardavimas turėtų būti vykdomas įprastomis prekybos sąlygomis. Tačiau, kaip minėta 72 konstatuojamojoje dalyje, pagrindiniu reglamentu perkeltas PPO antidempingo susitarimas, todėl laikoma, kad visos šio reglamento nuostatos, įskaitant 2 straipsnio 6 dalį, atitinka Sąjungos pagal Antidempingo susitarimą priimtus įsipareigojimus ir kad nuostata dėl pardavimo įprastomis prekybos sąlygomis visiškai perkelta.
(82)
Todėl pasirinkimas taikyti 2 straipsnio 6 dalies c punktą ir bet kurio kito pagrįsto metodo naudojimas pelno dydžiui nustatyti yra patvirtinamas.
(83)
Kelios šalys taip pat laikė 15 % pelno dydį, naudotą apskaičiuojant normaliąją vertę, per dideliu. Jos teigia, kad laikinajame reglamente nepaaiškinama, kaip Komisija apskaičiavo 15 % pelno dydį, ir todėl jos daro prielaidą, kad Komisija panaudojo 15 % atsižvelgdama į pelną, kuriuo remtasi apskaičiuojant žalą. Jos teigė, kad kitose su biržos prekėmis susijusiose bylose regione Komisija naudojo 5 % pelno dydį. Kelios šalys siūlė naudoti Jungtinių Amerikos Valstijų kilmės bioetanolio byloje nustatytą pelno dydį. Viena šalis taip pat siūlė naudoti mažesnį pelno dydį, susijusį su jos biodyzelino ir mineralinio dyzelino mišinio pardavimu. Be to, Indonezijos Vyriausybė pareiškė, kad nerafinuoto alyvpalmių aliejaus sąnaudų pakeitimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį ir tuo pačiu metu 15 % pelno dydžio, kuris atspindėtų neiškreiptos rinkos pelno dydį, naudojimas pagal 2 straipsnio 6 dalies c punktą, dubliuojasi.
(84)
Pirma, teiginys, kad Komisija, apskaičiuodama normaliąją vertę, sistemingai naudoja 5 % pelno dydį, yra neteisingas. Kiekvienas atvejis įvertinamas atskirai, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes. Pavyzdžiui, 2009 m. su biodyzelinu susijusiame procese prieš Jungtines Valstijas naudoti įvairūs pelno lygiai, o svertinis vidutinis pelnas buvo daug didesnis nei 15 %. Antra, atsižvelgiant į tai, kad trumpojo ir vidutinės trukmės laikotarpio palūkanų norma Indonezijoje yra apie 12 %, remiantis Pasaulio banko duomenimis, atrodo, pagrįsta tikėtis, kad vykdant veiklą biodyzelino vidaus rinkoje pelnas būtų didesnis nei kapitalo skolinimosi išlaidos. Nuoroda į vidutinės trukmės laikotarpio skolinimąsi reiškia, kad norima nustatyti ne ribą, o patikrinti taikomos pelno normos pagrįstumą. Trečia, neatsižvelgiant į tai, ar biodyzelino ir mineralinio dyzelino mišinio pardavimas laikomas ar nelaikomas tos pačios bendrosios kategorijos produktų pardavimu, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies b punkte nustatyta, kaip jau minėta 80 konstatuojamojoje dalyje, kad toks pardavimas turėtų būti vykdomas įprastomis prekybos sąlygomis. Kadangi biodyzelino pardavimas vidaus rinkoje vykdomas ne įprastomis prekybos sąlygomis, biodyzelino ir mineralinio dyzelino mišinio pardavimas, mutatis mutandis, nelaikomas vykdomu įprastomis prekybos sąlygomis. Todėl ir dėl pirmiau nurodytų priežasčių 15 % pelnas ir toliau laikomas pagrįstu dydžiu, kurio galėtų tikėtis palyginti nauja ir kapitalui imli Indonezijos pramonė. Indonezijos Vyriausybės argumentas dėl dubliuojamojo poveikio negali būti priimtas, kadangi sąnaudų koregavimas pagal 2 straipsnio 5 dalį ir pagrįsto pelno nustatymas pagal 2 straipsnio 6 dalies c punktą yra du aiškiai skirtingi veiksmai. Todėl laikinojo reglamento 65 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
(85)
Viena šalis teigė, kad, kadangi į orientacinę nerafinuoto alyvpalmių aliejaus eksporto kainą įtrauktos tarptautinio vežimo sąnaudos ir kadangi NAA vidaus rinkos kainos koregavimo, atsižvelgiant į šio produkto tarptautinės kainos lygį, tikslas - gauti neiškreiptą NAA vidaus rinkos kainą, orientacinė NAA eksporto kaina turėtų būti pakoreguota ir sumažinta, neįtraukiant vežimo sąnaudų.
(86)
Šis teiginys turi būti atmestas. Komisija svarstė kelias alternatyvas siekdama atrinkti tinkamiausią kainą, kuri turėtų būti naudojama kaip tarptautinė orientacinė kaina. Reikėtų priminti, kad pačios Indonezijos valdžios institucijos naudoja orientacinę eksporto kainą, kuria remiantis apskaičiuoja mėnesinį eksporto muitų lygį. Todėl Indonezijos valdžios institucijų nustatyta orientacinė eksporto kaina laikyta tinkamiausia tarptautine orientacine kaina, naudotina kaip lyginamoji kaina nustatant biodyzelino gamybos Indonezijoje sąnaudų iškraipymo lygį.
(87)
Dvi šalys pareiškė, kad Komisija neatsižvelgė į tai, kad jos gamina biodyzeliną iš kitų nei nerafinuotas alyvpalmių aliejus žaliavų, t. y. palmių riebalų rūgščių distiliato (PRRD), rafinuoto alyvpalmių aliejaus (RAA) arba rafinuoto palmių stearino (RPS). Neatsižvelgiant tai, kokias faktines žaliavas naudojo šalys biodyzelino gamyboje, su nerafinuotu alyvpalmių aliejumi susijęs koregavimas (kaip aprašyta 70 konstatuojamojoje dalyje) buvo atliktas remiantis neteisinga naudota žaliava ir todėl neteisingai apskaičiuotas normaliosios vertės lygis.
(88)
Šie teiginiai turi būti atmesti. Reikia pabrėžti, kad Komisija pakeitė tik nerafinuoto alyvpalmių aliejaus, įsigyto iš susijusių ir nesusijusių tiekėjų biodyzelinui gaminti, sąnaudas. Kalbant apie šalutinius produktus, kaip antai, PRRD, RAA ir RPS, kurie gaunami perdirbus įsigytą nerafinuotą alyvpalmių aliejų ir kurie toliau perdirbami biodyzelinui gaminti, koregavimų neatlikta.
(89)
Trys šalys teigė, kad Komisija nepripažino, kad jų nerafinuoto alyvpalmių aliejaus įsigijimas iš susijusių bendrovių turėtų būti laikomas vidaus gamyba ir todėl koregavimas pagal 2 straipsnio 5 dalį neturėtų būti atliekamas (kaip paaiškinta 70 konstatuojamojoje dalyje). Šalys teigia, kad sandoriai grupės viduje buvo vykdomi įprastomis rinkos sąlygomis ir todėl neturėtų būti koreguojami ir pakeičiami tarptautine kaina. Be to, vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad normalioji vertė per TL turėtų būti apskaičiuojama kas mėnesį.
(90)
Kadangi vidaus sandorio kaina negali būti laikoma patikima, Komisija paprastai patikrina, ar sandoriai tarp susijusių šalių yra iš tiesų sudaryti įprastomis rinkos sąlygomis. Siekdama tai patikrinti Komisija lygina susijusių bendrovių nustatytą kainą su pagrindine rinkos kaina. Kadangi pagrindinė vidaus rinkos kaina yra iškreipta, Komisija negali atlikti tokio patikrinimo. Todėl Komisija turėjo pakeisti tokią nepatikimą kainą pagrįsta kaina, kuri būtų buvusi nustatyta įprastomis rinkos sąlygomis. Šiuo atveju - tarptautine kaina. Atsižvelgiant į teiginį dėl mėnesinio normaliosios vertės skaičiavimo, pateikta ir patikrinta informacija nebuvo pakankamai išsami, kad toks skaičiavimas būtų pagrįstas. Todėl abu teiginiai buvo atmesti.
(91)
Sąjungos pramonė teigė, kad nerafinuoto alyvpalmių aliejaus, kurį pagamino tas pats juridinis asmuo, sąnaudos taip pat turėtų būti pakoreguotos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį, nes dėl DEA sistemos jos taip pat buvo iškreiptos.
(92)
Tas teiginys turi būti atmestas. Biodyzelino gamybos procesu žaliavos naudojamos skirtingais rafinavimo ir (arba) perdirbimo etapais, o tų gamybos etapų sąnaudos gali būti laikomos patikimomis, nes juos vykdo tas pats juridinis asmuo ir sandorių kainodaros nepatikimumo klausimas, kaip aprašyta pirmiau, nekyla.
(93)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad Komisija iš apskaičiuotosios normaliosios vertės turėjo atskaityti vadinamąsias kainų lengvatas. Tas teiginys negali būti priimtas. Apskaičiuota normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis sąnaudomis. Todėl būtų neteisinga atsižvelgti į minėtas kainų lengvatas.
3.2. Eksporto kaina
(94)
Viena šalis abejojo dėl eksporto kainos nustatymo ir teigė, kad turėtų būti atsižvelgta tiek į dėl rizikos draudimo gautą pelną, tiek į patirtus nuostolius, ir kad su biodyzelinu susijusios rizikos draudimo pelno ir nuostolių apskaita tvarkoma nenuosekliai.
(95)
Teiginys, kad reikėtų atsižvelgti į dėl rizikos draudimo gautą pelną ir patirtus nuostolius turi būti atmestas. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje aiškiai nustatyta, kad eksporto kaina yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už produktą, jį parduodant eksportui, neatsižvelgiant į atskirą - nors ir susijusį - pelną arba nuostolius, susijusius su rizikos draudimo praktika. Todėl laikinojo reglamento 66 ir 67 konstatuojamosiose dalyse nurodyti metodai patvirtinami.
(96)
Komisija pripažįsta, kad pradiniu tyrimo etapu vienos šalies su biodyzelinu susijusios rizikos draudimo pelno ir nuostolių apskaita buvo tvarkoma nenuosekliai. Šis teiginys priimtas ir atlikti reikalingi koregavimai.
(97)
Kiek tai susiję su laikinojo reglamento 68 konstatuojamąja dalimi, viena šalis tvirtino, kad dėl Sąjungoje įsikūrusioms susijusioms prekybos bendrovėms nustatyto 5 % pelno dydžio apskaičiuota per didelė kapitalo grąža ir per didelis nesusijusių prekiautojų parduodant biodyzeliną paprastai gaunamas pelnas. Ji teigia, kad tipiška kapitalo grąža atitinka 1,3-1,8 % pelno dydį.
(98)
Kadangi nesusiję importuotojai nebendradarbiavo ir atsižvelgiant į tai, kad prekybos bendrovės yra paslaugų įmonės, kurios nedaro didelių investicijų į kapitalą, minėtas tvirtinimas apie kapitalo grąžą yra nereikšmingas, todėl Komisija atmeta šį teiginį ir mano, kad 5 % pelno dydis šiuo atveju yra pagrįstas. Todėl laikinojo reglamento 68 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
(99)
Dėl laikinojo reglamento 69 konstatuojamosios dalies viena šalis teigė, kad dvejopo biodyzelino vertės skaičiavimo priemoka turėtų būti pridėta prie eksporto kainos, nes tai - paprasčiausias Italijos teisės aktų įgyvendinimas.
(100)
NET jei Komisija pritartų šiam argumentui ir priemokas pridėtų prie eksporto kainos, tos priemokos būtų vėl atskaitomos pagal 2 straipsnio 10 dalies k punktą, siekiant palyginti eksporto kainą su ta pačia normaliąja verte, tinkamai atsižvelgiant į skirtumus, kurie turi įtakos kainų palyginamumui. Kadangi Indonezijoje priemoka už dvejopą biodyzelino vertės skaičiavimą nenustatyta, aukštesnė eksporto kaina Italijoje nėra tiesiogiai palyginama. Todėl tas teiginys atmestas, o laikinojo reglamento 69 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
(101)
Galutinai atskleidus faktus ta šalis pakartojo savo prašymą. Tačiau nepateikta jokių papildomų argumentų, kuriais remdamasi Komisija pakeistų savo vertinimą. Todėl laikinojo reglamento 69 konstatuojamoji dalis lieka patvirtinta.
(102)
Po galutinio faktų atskleidimo keli eksportuojantys gamintojai atkreipė Komisijos dėmesį į tariamas korektūros klaidas, padarytas apskaičiuojant dempingą. Tie teiginiai buvo išnagrinėti, ir, jei pagrįsta, skaičiavimai pakoreguoti.
3.3. Palyginimas
(103)
Kadangi jokių pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 70-75 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3.4. Dempingo skirtumai
(104)
Atsižvelgiant į normaliosios vertės ir eksporto kainos koregavimus, kaip nustatyta pirmiau nurodytose konstatuojamosiose dalyse, ir negavus jokių kitų pastabų, galutiniai dempingo skirtumai, išreikšti CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, yra:
Bendrovė
Dempingo skirtumas
PT. Ciliandra Perkasa, Džakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medanas
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medanas
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan ir PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medanas
23,3 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
20,1 %
Visos kitos bendrovės
23,3 %
E. ŽALA
1. Sąjungos gamyba ir Sąjungos pramonė
(105)
Laikinojo reglamento 80-82 konstatuojamosiose dalyse apibrėžta Sąjungos pramonė ir patvirtina, kad trys bendrovės nebuvo įtrauktos į Sąjungos pramonės apibrėžtį dėl jų priklausymo nuo importo iš nagrinėjamųjų šalių, t. y. jos importavo daug daugiau biodyzelino iš nagrinėjamųjų šalių nei gamino pačios.
(106)
Dar dvi bendrovės buvo išbrauktos iš Sąjungos pramonės apibrėžties, nes per tiriamąjį laikotarpį biodyzelino negamino.
(107)
Paskelbus laikinąjį reglamentą gauta pastabų, kad kitos bendrovės turėtų būti išbrauktos iš Sąjungos pramonės apibrėžties dėl biodyzelino importo iš nagrinėjamųjų šalių, taip pat dėl savo ryšių su eksportuojančiais Argentinos ir Indonezijos gamintojais, tokiu būdu apsisaugant nuo neigiamo dempingo poveikio.
(108)
Tos pastabos atmetamos. Išanalizavus teiginį dėl eksportuojančių gamintojų ir Sąjungos pramonės ryšių nustatyta, kad patronuojančioji bendrovė turėjo ir Argentinos eksportuojančio gamintojo, ir Sąjungos gamintojo akcijų.
(109)
Pirma, nustatyta, kad tos bendrovės atvirai konkuravo tarpusavyje dėl tų pačių klientų Sąjungos rinkoje, todėl jų ryšiai neturėjo jokio poveikio nei Argentinos eksportuojančio gamintojo, nei Sąjungos gamintojo verslo praktikai.
(110)
Atskleidus galutinius faktus viena suinteresuotoji šalis paprašė informacijos, susijusios su Komisijos išvada, kad Argentinos eksportuotojai ir Sąjungos pramonė konkuravo dėl tų pačių klientų Europos rinkoje. Atlikus Sąjungos gamintojų ir Argentinos eksportuotojų tyrimą šis faktas patvirtintas ir nerasta įrodymų, patvirtinančių prielaidą, kad Argentinos eksportuotojai ir Sąjungos gamintojai sutarė nekonkuruoti dėl biodyzelino pardavimo galutiniams vartotojams. Galutinių naudotojų yra palyginti nedaug, tai daugiausia didelės naftos perdirbimo įmonės, kurios perka ir iš Sąjungos gamintojų, ir iš importuotojų.
(111)
Antra, nustatyta, kad pagrindinė 108 konstatuojamojoje dalyje nurodyto Sąjungos gamintojo veikla, visų pirma gamybos ir susijusi pardavimo veikla, taip pat mokslinių tyrimų veikla, yra vykdoma Sąjungoje. Todėl padaryta išvada, kad minėtas ryšys nebuvo priežastis išbraukti šią bendrovę į Sąjungos pramonės apibrėžties pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalies a punktą.
(112)
Fakto, kad kai kurios Sąjungos pramonės bendrovės importavo biodyzeliną iš nagrinėjamųjų šalių, savaime nepakanka Sąjungos pramonės apibrėžčiai pakeisti. Kaip paaiškinta laikinajame reglamente, Sąjungos pramonės importas iš nagrinėjamųjų šalių buvo vykdomas savigynai. Be to, nustatyta, kad kai kurie iš nagrinėjamųjų šalių importavę Sąjungos gamintojai pagrindinę veiklą vykdė Sąjungoje - šių bendrovių gamybos apimtis buvo didesnė nei importo apimtis, o mokslinius tyrimus jos atliko Sąjungoje.
(113)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad į Sąjungos pramonės apibrėžtį taip pat turėtų būti įtrauktos bendrovės, kurios pirko biodyzeliną ir jį maišė su mineraliniu dyzelinu, nes tie mišiniai taip pat yra nagrinėjamasis produktas. Šis teiginys atmetamas. Nagrinėjamasis produktas yra biodyzelinas, tiek grynas, tiek mišinio pavidalo. Todėl nagrinėjamojo produkto gamintojai yra biodyzelino gamintojai, o ne bendrovės, kurios maišo biodyzeliną su mineraliniu dyzelinu.
(114)
Todėl Sąjungos pramonės apibrėžtis, nustatyta laikinojo reglamento 80-82 konstatuojamosiose dalyse, ir gamybos per TL apimtis, nustatyta laikinojo reglamento 83 konstatuojamojoje dalyje, patvirtinamos.
2. Sąjungos suvartojimas
(115)
Atskleidus pirminius faktus Sąjungos pramonė nežymiai pakoregavo savo 2009 m. pardavimo duomenis, taip pakoreguodama tų metų Sąjungos suvartojimą. Ši pataisa nepakeitė tendencijos ar išvadų, padarytų remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis. Pataisyti 1 lentelės duomenys nurodyti toliau. Kadangi negauta jokių pastabų, laikinojo reglamento 84-86 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
Sąjungos suvartojimas
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Tonos
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeksas 2009 m. = 100
100
103
100
105
Šaltinis: Eurostatas, Sąjungos pramonės duomenys.
3. Bendras importo iš nagrinėjamųjų šalių poveikio vertinimas
(116)
Laikinojo reglamento 88-90 konstatuojamosiose dalyse Komisija nustatė, kad importo iš Argentinos ir Indonezijos poveikio bendro vertinimo sąlygos buvo tenkinamos. Tuo suabejojo viena suinteresuotoji šalis, kuri tvirtino, kad PME iš Indonezijos nekonkuravo su Sąjungoje pagamintu biodyzelinu tomis pačiomis sąlygomis, kaip SME iš Argentinos, ir kad PME buvo pigesnis nei Sąjungos gamintojų pagamintas biodyzelinas, nes žaliavos buvo pigesnės nei Sąjungoje turimos žaliavos.
(117)
Tie argumentai atmetami. Tiek SME, tiek PME yra importuojami į Sąjungą, jie taip pat gaminami Sąjungoje ir maišomi su RME ir Sąjungoje gaminamu kitų rūšių biodyzelinu, prieš juos parduodant arba sumaišant su mineraliniu dyzelinu. Mišinio gamintojai gali rinktis, kokias žaliavas įsigyti ir iš kokių šaltinių, kad pagamintų savo galutinį produktą, atsižvelgiant į rinką ir tų metų klimato sąlygas. Didelis PME kiekis parduodamas vasaros mėnesiais, mažiau jo parduodama žiemą, bet jis vis tiek konkuruoja su RME ir Sąjungos pagamintu biodyzelinu, taip pat su SME iš Argentinos.
(118)
Todėl laikinojo reglamento 90 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
4. Importo iš nagrinėjamųjų šalių dempingo kaina apimtis, kaina ir rinkos dalis
(119)
Viena suinteresuotoji šalis abejojo laikinojo reglamento 2 lentelėje nurodytais importo duomenimis, teigdama, kad importas iš Indonezijos buvo daug mažesnis nei nurodytas lentelėje. 2 lentelėje pateikti importo duomenys pagrįsti Eurostato duomenimis, kurie buvo atidžiai patikrinti, ir nustatyta, kad jie teisingi ir atitinka iš Indonezijos eksportuotojų gautus duomenis. Biodyzelinas yra palyginti naujas produktas ir muitinės kodai, naudojami importuojamam biodyzelinui, pastaraisiais metais keitėsi. Todėl renkant Eurostato duomenis turi būti naudojami tuo metu taikyti kodai, siekiant užtikrinti, kad duomenys būtų tikslūs. Tai paaiškina, kodėl suinteresuotosios šalies surinkti duomenys yra neišsamūs ir rodo mažesnį importą, nei visi 2 lentelėje pateikti duomenys.
(120)
Atsižvelgiant į nedidelį Sąjungos suvartojimo pakoregavimą 1 lentelėje, 2 lentelėje nurodyta 2009 m. Argentinos rinkos dalis taip pat šiek tiek pakoreguota, o su Indonezija susiję duomenys nepakeisti. Tai nekeičia duomenų tendencijų ar tais duomenimis remiantis padarytų išvadų. Su rinkos dalimi susiję pakoreguoti duomenys nurodyti toliau.
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importas iš Argentinos
Rinkos dalis
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeksas 2009 m. = 100
100
135
167
141
Šaltinis: Eurostatas.
5. Priverstinis kainų mažinimas
(121)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 94-96 konstatuojamosiose dalyse, siekiant nustatyti, ar priverstinai buvo mažinamos kainos, importo iš Argentinos ir Indonezijos kainos palygintos su Sąjungos pramonės pardavimo kainomis, naudojant atrinktų bendrovių duomenis. Lyginant Sąjungos pramonės importuotas biodyzelinas, skirtas perparduoti, buvo neįtrauktas į priverstinio kainų mažinimo skaičiavimą.
(122)
Suinteresuotosios šalys pažymėjo, kad naudotas metodas - ribinės filtruojamumo temperatūros (RFT) lyginimas, nebuvo toks pat kaip naudotasis ankstesniame antidempingo tyrime, susijusiame su biodyzelinu iš JAV, kuriame buvo lyginamos žaliavos.
(123)
Priešingai nei eksportuojantys Argentinos ir Indonezijos gamintojai, Sąjungos pramonė neparduoda iš vienos žaliavos pagaminto biodyzelino, bet maišo kelias žaliavas galutiniam produktui - biodyzelinui - pagaminti, kuris yra parduodamas. Galutinis vartotojas nežino arba nesidomi perkamo produkto sudėtimi, jei produkto RFT atitinka privalomą RFT. Vartotojui svarbiausia yra RFT, nepriklausomai nuo to, kokia žaliava naudojama. Tokiomis aplinkybėms nuspręsta, kad šiame tyrime tikslinga kainas lyginti remiantis RFT.
(124)
Iš Indonezijos importuojamo produkto, kurio RFT yra 13 °C arba didesnė, kaina buvo pakoreguota, remiantis skirtumu tarp Sąjungos pramonės parduodamo produkto, kurio RFT yra 13 °C, ir Sąjungos pramonės parduodamo produkto, kurio RFT yra 0 °C, kainų, siekiant palyginti produkto iš Indonezijos, kurio RTF yra 13 °C ir didesnė, ir Sąjungoje pagaminto ir maišyto produkto, kurio RFT yra 0 °C, kainas. Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas pažymėjo, kad Sąjungos pramonės vykdomo produkto, kurio RFT yra 13 °C, pardavimo apimtis vieno sandorio metu buvo nedidelė, ir kad tos kainos turėtų būti palygintos su produkto, kurio RFT yra 0 °C, panašios apimties pardavimo sandoriais. Atlikus produkto, kurio RFT yra 0 °C, panašios apimties pardavimo sandorių patikrinimą, nustatytas kainų skirtumas atitiko kainų skirtumą visuose kituose produkto, kurio RFT yra 0 °C, sandoriuose, o nustatyti kainų skirtumai buvo ir didesni, ir mažesni už vidutinį kainų skirtumą. Todėl priverstinio kainų mažinimo lygis, nustatytas laikinojo reglamento 97 konstatuojamojoje dalyje, nepakeistas.
(125)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas paprašė Komisijos nurodyti tikslų Sąjungos pramonės parduodamų mišinių produkto kontrolės numerį (PKN) - Sąjungos pramonės parduotos savo produkcijos kiekvienos žaliavos procentinę dalį. Atsižvelgiant į tai, kad nustatant žalą atliktas palyginimas buvo pagrįstas tik RFT, šis prašymas buvo atmestas.
(126)
Viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad yra skirtumas tarp biodyzelino, kuris atitinka Atsinaujinančių energijos išteklių direktyvoje nustatytus kriterijus (sertifikuota pagal AEID), ir biodyzelino, kuris tų kriterijų neatitinka, kainų. Ji teigė, kad reikėtų pakoreguoti kainas, nes importas iš Indonezijos buvo nesertifikuotas pagal AEID ir kad pagal AEID sertifikuoto biodyzelino kaina buvo didesnė.
(127)
Tas teiginys atmestas. Beveik visas importas iš Indonezijos per TL buvo sertifikuotas pagal AEID. Bet kuriuo atveju valstybės narės Atsinaujinančių energijos išteklių direktyvoje nustatytus tvarumo kriterijus perkėlė į savo nacionalinę teisę tik 2012 m., todėl, ar biodyzelinas buvo sertifikuotos pagal tą direktyvą ar nesertifikuotas per didžiąją TL dalį, neturėjo jokio poveikio.
(128)
Atskleidus galutinius faktus vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas pateikė pastabų dėl priverstinio kainų mažinimo apskaičiavimo ir teigė, kad PME importas iš Indonezijos turėtų būti lyginamas su visu Sąjungos pramonės pardavimu. Iš tiesų apskaičiuojant priverstinį kainų mažinimą PME iš Indonezijos pardavimas palygintas su visu Sąjungos pramonės vykdomu produkto, kurio RFT yra 0 °C, pardavimu didinant Indonezijos PME kainą pagal kainos veiksnį, apskaičiuotą palyginus Sąjungos pramonės vykdytą produkto, kurio RFT yra 0 °C, pardavimą su Sąjungos pramonės vykdytu produkto, kurio RFT yra 13 °C, pardavimu. Todėl teiginys atmetamas. Tos pačios suinteresuotosios šalies teiginys, kad į žalos apskaičiavimą buvo įtrauktas importuotas produktas, yra faktiškai neteisingas ir buvo atmestas. Bet kuriuo atveju importuotas biodyzelinas ir Sąjungoje pagamintas biodyzelinas buvo maišomi ir parduodami už tą pačią kainą, kaip mišiniai, kurių sudėtyje nebuvo jokio importuoto biodyzelino.
(129)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas taip pat abejojo dėl išlaidų po importo apskaičiavimo. Tačiau tos išlaidos buvo patvirtintos kaip faktinės importuojamo biodyzelino išlaidos, atskaičius pristatymo į galutinės paskirties vietą išlaidas, ir jų koreguoti nebūtina.
6. Makroekonominiai rodikliai
(130)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 101 konstatuojamojoje dalyje, remiantis su visa Sąjungos pramone susijusiais duomenimis nagrinėti šie makroekonominiai rodikliai: gamyba, gamybos pajėgumai, pajėgumų naudojimas, pardavimo apimtis, rinkos dalis, augimas, užimtumas, našumas, dempingo skirtumo dydis ir atsigavimas po buvusio dempingo.
(131)
Po pirminio faktų atskleidimo Sąjungos pramonė pažymėjo, kad laikinojo reglamento 4 lentelėje pateiktuose duomenyse apie pajėgumus įtraukti pajėgumai, kurie buvo neišmontuoti, tačiau nebuvo tokios būklės, kad būtų galima jais naudotis per TL ar ankstesniais metais biodyzelinui gaminti. Ji tuos pajėgumus laikė nepanaudotais pajėgumais, kurie neturėtų būti laikomi skirtais naudoti pajėgumais. Todėl 4 lentelėje pateiktos su pajėgumų naudojimu susijusios vertės buvo pernelyg sumažintos. Atlikus nuodugnią šių iš naujo pateiktų duomenų analizę, jie patvirtinti ir pakartotinai pateikti toliau nurodytoje 4 lentelėje. Laikinajame reglamente nurodytas 43-41 % pajėgumų naudojimo lygis dabar pakeistas į 46-55 %. Sąjungos pramonė taip pat pakoregavo 2009 m. gamybos duomenis toliau pateiktoje lentelėje:
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Gamybos pajėgumai (tonomis)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeksas (2009 m. = 100)
100
99
85
87
Gamybos apimtis (tonomis)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeksas (2009 m. = 100)
100
107
98
104
Pajėgumų panaudojimas
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeksas (2009 m. = 100)
100
109
115
120
(132)
Laikinojo reglamento 103 konstatuojamojoje dalyje išnagrinėti ankstesni pajėgumų naudojimo duomenys, pažymint, kad gamybos apimtis didėjo, o pajėgumai išliko tokie patys. Pagal patikslintus duomenis gamybos apimtis vis dar didėja, bet tuo pačiu laikotarpiu naudoti pajėgumai sumažėjo. Tai rodo, kad Sąjungos pramonė mažino turimus pajėgumus, nes didėjo importas iš Argentinos ir Indonezijos, ir taip reagavo į rinkos sąlygas. Šie patikslinti duomenys dabar labiau atitinka Sąjungos pramonės ir Sąjungos gamintojų viešus pareiškimus, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu keliose gamyklose buvo sustabdyta gamyba ir kad ne iš karto buvo galima naudotis įrengtais pajėgumais arba jais buvo galima naudotis tik daug pakartotinai investavus.
(133)
Kelios suinteresuotosios šalys suabejojo peržiūrėtais su pajėgumais susijusiais duomenimis ir pajėgumų naudojimo duomenimis. Tačiau nė viena suinteresuotoji šalis nepateikė jokių alternatyvų. Peržiūra pagrįsta patikslintais su pajėgumais susijusiais duomenimis, kuriuos pateikė skundo pateikėjas ir kurie apima visą Sąjungos pramonę. Patikslintuose duomenyse pateiktos nuorodos į viešai prieinamus duomenis, ypač susijusius su nepanaudotais pajėgumais, taip pat gamintojų, kurie nutraukė veiklą dėl finansinių sunkumų, pajėgumais. Kaip paaiškinta 6 skirsnyje „Makroekonominiai rodikliai“, patikslinti duomenys pateikia tikslesnės bendros informacijos apie nagrinėjamuoju laikotarpiu turimus biodyzelino gamybos pajėgumus, palyginti su iš pradžių pateiktais ir laikinajame reglamente paskelbtais duomenimis.
(134)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos pramonė nepatyrė žalos, nes gamybos apimtis didėjo pagal vartojimą. Šis teiginys atmetamas, nes remiantis kitais svarbiais žalos rodikliais aiškiai nustatyta žala, ypač dėl importo iš nagrinėjamųjų šalių prarasta rinkos dalis ir sumažėjusio pelningumo tendencija, dėl kurios patirta nuostolių.
(135)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos pramonei žala nepadaryta, jei lyginamos tik nuo 2011 m. iki TL nustatytos tendencijos, o ne nuo 2009 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (nagrinėjamasis laikotarpis) pasireiškusios tendencijos. Atsižvelgiant į tai, kad TL apima 2011 m. pusmetį, 2011 m. ir TL palyginimas nėra tikslus. Be to, siekiant prasmingo palyginimo, reikia išnagrinėti žalos vertinimui svarbias tendencijas per pakankamai ilgą laikotarpį, kaip ir buvo padaryta šiuo atveju. Taigi šis teiginys atmetamas.
(136)
Ta pati suinteresuotoji šalis pastebėjo, kad Komisija laikinajame reglamente nepaskelbė visos Sąjungos pramonės pardavimo vertės ir paprašė, kad šis skaičius būtų paskelbtas. Vis dėlto visi pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje nurodyti svarbūs veiksniai buvo išnagrinėti, kad būtų galima visapusiškai įvertinti žalą. Pardavimo vertės duomenys buvo surinkti iš atrinktų bendrovių, kurios atstovavo visai Sąjungos pramonei, ir patikrinti.
(137)
Ta pati šalis taip pat pažymėjo, kad Sąjungos pramonė sugebėjo padidinti užimtumą ir todėl neigiamo poveikio Sąjungos pramonei tiriamuoju laikotarpiu nepadaryta.
(138)
Tačiau kaip paaiškinta laikinojo reglamento 106 konstatuojamojoje dalyje, šios kapitalui imlios pramonės užimtumo lygis yra palyginti žemas. Todėl atlikus nedidelius su skaičiais susijusius pakeitimus indeksuoti duomenys gali smarkiai pakisti. Bendro užimtumo lygio padidėjimas nereiškia, kad Sąjungos pramonei nepadaryta žalos, kurią rodo kiti rodikliai.
(139)
Negavus jokių kitų pastabų laikinojo reglamento 103-110 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7. Mikroekonominiai rodikliai
(140)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 102 konstatuojamojoje dalyje, remiantis atrinktų Sąjungos gamintojų pateiktais patikrintais duomenimis, nagrinėti šie mikroekonominiai rodikliai: vidutinės vieneto kainos, vieneto sąnaudos, darbo sąnaudos, atsargos, pelningumas, grynųjų pinigų srautas, investicijos, investicijų grąža ir pajėgumas padidinti kapitalą.
(141)
Negavus jokių susijusių pastabų, laikinojo reglamento 111-117 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
8. Išvada dėl žalos
(142)
Kelios šalys paprieštaravo laikinajame reglamente pateiktai išvadai dėl žalos, remdamosi tuo, kad nuo 2011 m. iki TL keli rodikliai, atrodo, pagerėjo. Tiesa, kad nuo 2011 m. iki TL nustatyta kai kurių rodiklių (pvz., gamybos ir pardavimo apimties) augimo tendencija, tačiau pramonė negalėjo perkelti šiuo laikotarpiu padidėjusių sąnaudų, kaip nustatyta laikinojo reglamento 111 konstatuojamojoje dalyje. Dėl to pramonės padėtis dar labiau pablogėjo - 2011 m. jos patirti nuostoliai buvo 0,2 %, o per TL jie išaugo iki 2,5 %. Todėl manoma, kad net jei žalos analizė būtų apėmusi tik laikotarpį nuo 2011 m. iki TL, vis tiek būtų įrodyta, kad pramonė patyrė materialinės žalos.
(143)
Negavus kitų pastabų laikinojo reglamento 118-120 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
F. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. Importo dempingo kaina poveikis
(144)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad importas iš Argentinos negalėjo būti žalos priežastis, kadangi nuo 2010 m. iki TL pabaigos importo apimtis nesikeitė, o nuo 2011 m. iki TL pabaigos - šiek tiek sumažėjo.
(145)
Šie duomenys paimti iš laikinojo reglamento 2 lentelės ir yra tikslūs. Tačiau Komisijos analizė apėmė laikotarpį nuo nagrinėjamojo laikotarpio pradžios iki TL pabaigos, o per jį importas padidėjo 48 %, jo užimama rinkos dalis - 41 %. Be to, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 90 konstatuojamojoje dalyje, atsižvelgta ne tik į importą iš Argentinos, bet ir į importą iš Indonezijos.
(146)
Atsižvelgdama į kasmetinį kainų palyginimą, ta pati suinteresuotoji šalis pažymėjo, kad importo iš Argentinos kainos didėjo sparčiau nei Sąjungos pramonės pardavimo kainos. Tačiau dėl importo iš Argentinos vis dar priverstinai buvo mažinamos Sąjungos pramonės kainos, todėl Sąjungos kainos negalėjo augti taip sparčiai.
(147)
Negavus jokių kitų pastabų dėl importo dempingo kaina poveikio laikinojo reglamento 123-128 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Kitų veiksnių poveikis
2.1. Importas iš kitų nei nagrinėjamosios šalys trečiųjų šalių
(148)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 129 konstatuojamojoje dalyje pateikta išvada, kad importas iš kitų šalių nepadarė žalos, yra patvirtinama.
2.2. Importas iš nagrinėjamųjų šalių ne dempingo kaina
(149)
Pritaikius 2 straipsnio 5 dalį, kaip minėta 38 ir 70 konstatuojamosiose dalyse, importo iš nagrinėjamųjų šalių ne dempingo kaina nenustatyta. Todėl laikinojo reglamento 130 konstatuojamoji dalis atitinkamai pakeista.
2.3. Kiti Sąjungos gamintojai
(150)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 131 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
2.4. Sąjungos pramonės importas
(151)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 132-136 konstatuojamosiose dalyse, nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonė iš nagrinėjamųjų šalių importavo didelį biodyzelino kiekį - iki 60 % viso per TL iš tų šalių importuoto kiekio.
(152)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad tas importas toli gražu nebuvo savigynos priemonė, o Sąjungos pramonės „gerai apgalvotos ilgalaikės strategijos“ dalis - investuoti Argentinoje ir toje šalyje įsigyti biodyzelino.
(153)
Ji taip pat tvirtina, kad niekada nebuvo ekonominio pagrindo importuoti sojų aliejų į Sąjungą ir jį perdirbti į biodyzeliną Sąjungoje, ir kad ekonomiškai naudinga perdirbti sojų aliejų Argentinoje ir eksportuoti gautą biodyzeliną.
(154)
Šie teiginiai turėtų būti atmesti. Nepateikta jokių tokios „ilgalaikės strategijos“ įrodymų, o Sąjungos pramonė neigia jos egzistavimą. Jei įgyvendinant minėtą strategiją Sąjungos pramonės biodyzelino gamyba turėjo būti papildyta gamyba Argentinoje ir galutinio produkto importu, būtų neabejotinai beprasmiška ir nelogiška pateikti skundą dėl tokio importo.
(155)
Viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad Sąjungos pramonės vykdytas biodyzelino importas, naudotas kaip savigynos priemonė, iš tiesų buvo ilgalaikės komercinės strategijos dalis. Šis tvirtinimas, kuris nebuvo pagrįstas, atmetamas. Nepateikta jokių tokios strategijos įrodymų, tik tvirtinimai. Be to, atrodytų nelogiška susijusiems Sąjungos gamintojams pritarti skundui, kai kuriais atvejais padidinti savo pajėgumus Sąjungoje ir tuo pačiu metu įgyvendinti strategiją, pagal kurią gamybos poreikiai būtų tenkinami importu.
(156)
Ta pati suinteresuotoji šalis taip pat teigė, kad Sąjungos pramonės užimama rinkos dalis turėtų būti apskaičiuojama įtraukiant jos savigynai naudotą importą. Šis argumentas atmestas, nes rinkos dalies skaičiavimai turi atspindėti Sąjungos pramonės prekių, kurias gamina pati pramonė, pardavimą, o ne su galutiniu produktu susijusią jos prekybos veiklą, vykdytą didėjant importo dempingo kaina apimčiai.
(157)
Sąjungos pramonė taip pat įrodė, kad pastaraisiais metais perdirbti į biodyzeliną skirto sojų aliejaus - ir alyvpalmių aliejaus - importas buvo ekonomiškai naudingas. Suinteresuotoji šalis nepateikė jokių priešingų įrodymų. Tik dėl diferencijuoto eksporto mokesčio iškreipiamojo poveikio, dėl kurio eksportuojamas biodyzelinas yra pigesnis nei žaliavos, galutinio produkto importas tampa ekonomiškai pagrįstas.
(158)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad minėtas importas buvo žalos priežastis, nes tik Sąjungos pramonė turėjo galimybę maišyti SME iš Argentinos ir PME iš Indonezijos su Sąjungoje pagamintu biodyzelinu ir jį perparduoti dyzelino rafinavimo įmonėms. Tas teiginys neteisingas. Maišymas yra paprasta operacija, kurią daugelis prekybos bendrovių gali atlikti savo saugyklų rezervuaruose. Kadangi nepateikta jokių įrodymų, kad tik Sąjungos gamintojai gali atlikti tokį maišymą, toks tvirtinimas atmestas.
(159)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad Sąjungos pramonės importas nebuvo vykdytas savigynai ir palygino 2011 kalendorinių metų duomenis su TL, kuris apima šešis tų pačių metų mėnesius, duomenimis. Kadangi TL negalima padalyti į dvi dalis, tų dviejų laikotarpių duomenų palyginimas nėra tikslus. Todėl šis teiginys atmetamas.
(160)
Negavus jokių kitų pastabų dėl Sąjungos pramonės eksporto, laikinojo reglamento 132-136 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.5. Sąjungos pramonės pajėgumai
(161)
Laikinojo reglamento 137-140 konstatuojamosiose dalyse nurodyta, kad Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo lygis išliko žemas visu nagrinėjamuoju laikotarpiu, tačiau atrinktų bendrovių padėtis tuo laikotarpiu pablogėjo, nors jų pajėgumų naudojimas atitinkamai nesumažėjo.
(162)
Todėl padaryta preliminari išvada, kad žemas pajėgumų naudojimo lygis yra pastovus dydis ir nėra susijęs su Sąjungos pramonei padaryta žala.
(163)
Viena suinteresuotoji šalis pareiškė pastabų dėl laikinajame reglamente pateiktų duomenų ir pažymėjo, kad net jei nebūtų buvę jokio importo, Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo lygis per TL būtų siekęs tik 53 %. Ji taip pat pabrėžė, kad nuo 2009 m. iki TL pabaigos gamybos pajėgumai padidėjo, todėl pajėgumų naudojimas nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo.
(164)
Tačiau minėta suinteresuotoji šalis nepateikė jokių įrodymų, kuriais būtų patvirtinta, kad šis žemas pajėgumų naudojimo lygis darė tokio masto žalą, dėl kurios nutrūko importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonės padėties pablogėjimo priežastinis ryšys. Pastovios sąnaudos sudaro tik nedidelę dalį (apytikriai 5 %) visų gamybos sąnaudų, o tai reiškia, kad mažas pajėgumų naudojimas buvo tik vienas, bet ne lemiamas, žalos veiksnys. Be to, viena iš šio žemo pajėgumų naudojimo lygio priežasčių yra tai, kad dėl ypatingos padėties rinkoje Sąjungos pramonė pati importavo galutinį produktą.
(165)
Be to, įtraukus patikslintus duomenis apie pajėgumus ir jų naudojimą, paaiškėjo, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonės pajėgumai sumažėjo, o pajėgumų naudojimas padidėjo nuo 46 % iki 55 %. Tai rodo, kad Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo lygis būtų daug aukštesnis nei pirmiau minėti 53 %, jei nebūtų importo dempingo kaina.
(166)
Atskleidus galutinius faktus kelios suinteresuotosios šalys suabejojo išvada, kad žemas pajėgumų naudojimo lygis nebuvo lemiamas žalą sukėlęs veiksnys. Jos tvirtino, kad biodyzelino pramonėje nustatytos pastoviosios sąnaudos buvo daug didesnės, nei pirmiau nurodyta maža procentinė dalis. Tačiau jos nepateikė jokių įrodymų, pagrindžiančių šį teiginį, todėl jis atmetamas. Bet kuriuo atveju pastoviosios sąnaudos nėra niekaip susijusios su pajėgumų naudojimo lygiu. Patikrinus atrinktų bendrovių duomenis nustatyta, kad pastoviosios sąnaudos per TL sudarė 3-10 % bendrų gamybos sąnaudų.
(167)
Taip pat šiuo klausimu buvo tvirtinama, kad Sąjungos pramonės pertekliniai pajėgumai buvo tokie dideli, kad net jei nebūtų buvę importo, ji nebūtų galėjusi veikti pakankamai pelningai. Nebuvo pateikta jokių šį teiginį pagrindžiančių įrodymų, o tai, kad 2009 m., kai pajėgumų naudojimo lygis buvo žemas, Sąjungos pramonė veikė pelningai, rodo, kad jei nebūtų buvę importo dempingo kaina, jos pelnas būtų buvęs dar didesnis.
(168)
Be to, teigta, kad Sąjungos pramonės pajėgumų mažinimas savaime buvo žalos priežastis dėl gamyklų uždarymo sąnaudų ir tebeveikiančių gamyklų pajėgumų mažinimo sąnaudų. Šis tvirtinimas nebuvo pagrįstas ir nebuvo pateikta įrodymų, patvirtinančių, kad pajėgumų mažinimo arba gamyklų ar bendrovių veikos nutraukimo sąnaudos buvo reikšmingos sumos.
(169)
Galiausiai šiuo pajėgumų klausimu teigta, kad bet kuri bendrovė, nusprendusi didinti biodyzelino gamybos pajėgumus nagrinėjamuoju laikotarpiu, veikė neatsakingai. Jokių įrodymų, kuriais būtų galima pagrįsti šį teiginį, nepateikta. Be to, tai, kad kai kurios bendrovės sugebėjo padidinti savo pajėgumus didėjant biodyzelino importui dempingo kainomis iš Argentinos ir Indonezijos, rodo konkrečių jų produktų paklausą rinkoje.
(170)
Iš patikslintų makroekonominių rodiklių taip pat matyti, kad tuo laikotarpiu bendrovės nustojo naudoti kai kuriuos pajėgumus ir TL pabaigoje pradėjo nerentabilių gamyklų uždarymo procesą. Be to, atskirų bendrovių pajėgumai daugiausia didėjo dėl vadinamosios antrosios kartos biodyzelino gamyklų, kuriose gaminama iš naudotų alyvų ar hidrintų aliejų, plėtros. Todėl Sąjungos pramonė vykdė ir tebevykdo savo pajėgumų racionalizavimo procesą, kad patenkintų Sąjungos poreikius.
(171)
Negavus jokių kitų pastabų dėl Sąjungos pramonės pajėgumų, laikinojo reglamento 137-140 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.6. Žaliavų trūkumas ir vertikalioji integracija
(172)
Negavus jokių naujų pastabų dėl prieigos prie žaliavų laikinojo reglamento 141-142 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.7. Dvejopas vertės skaičiavimas
(173)
Laikinojo reglamento 143-146 konstatuojamosiose dalyse nagrinėjamas teiginys, kad dvejopo vertės skaičiavimo sistema, pagal kurią kai kuriose valstybėse narėse biodyzelino dalis mišiniuose gali būti dvigubai mažesnė, jei biodyzelinas pagamintas iš naudoto aliejaus, padarė žalos Sąjungos pramonei arba bent tiems Sąjungos gamintojams, kurie biodyzeliną gamina iš grynų aliejų.
(174)
Viena suinteresuotoji šalis paminėjo vieno Sąjungos gamintojo pastabą, kad 2011 m. jo pardavimo apimtis sumažėjo kitų gamintojų, kurie gamino dvejopo vertės skaičiavimo reikalavimus atitinkantį biodyzeliną, naudai.
(175)
Vis dėlto, šio gamintojo patirtas neigiamas poveikis buvo ribotas, laikinas ir susijęs ne su visu tiriamuoju laikotarpiu, kadangi dvejopo vertės skaičiavimo sistema toje valstybėje narėje, kurioje bendrovė įsisteigusi, priimta tik 2011 m. rugsėjo mėn. Atsižvelgiant į tai, kad atrinktų bendrovių, tarp kurių buvo ir minėta bendrovė, finansinė padėtis pablogėjo nuo 2011 m. rugsėjo mėn., dvejopas vertės skaičiavimas negali būti laikomas žalos priežastimi.
(176)
Sąjungos pramonę sudaro tiek bendrovės, gaminančios biodyzeliną iš naudotų alyvų ir kai kuriose valstybėse taikančios dvejopo vertės skaičiavimo sistemą, tiek bendrovės, gaminančios biodyzeliną iš grynų aliejų, todėl paklausos kitimas yra Sąjungos pramonės vidaus požymis. Kadangi panaudoto aliejaus, kurio reikia dvigubos vertės biodyzelinui gaminti, tiekimas yra ribotas, sudėtinga žymiai padidinti dvigubos vertės biodyzelino gamybos apimtį. Todėl pirmosios kartos biodyzelino paklausa išlieka didelė. Tiriamuoju laikotarpiu nenustatyta jokio didelės apimties biodyzelino, kuriam galima taikyti dvejopo vertės skaičiavimo sistemą, importo, o tai patvirtina, kad dvejopas vertės skaičiavimas lemia Sąjungos pramonės paklausos pokyčius, bet nekuria importo paklausos. Suinteresuotoji šalis Komisijai nepateikė duomenų, patvirtinančių, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu dėl dvigubos vertės biodyzelino krito iš gryno aliejaus pagaminto biodyzelino kaina. Iš tiesų, iš duomenų matyti, kad dvigubos vertės biodyzelino kaina yra tik šiek tiek patrauklesnė nei gryno aliejaus biodyzelino kaina, kuri susijusi su mineralinio dyzelino kaina.
(177)
Kai kuriose valstybėse narėse galiojanti dvejopo vertės skaičiavimo tvarka negali būti siejama su Sąjungos pramonės, kurią sudaro abiejų tipų gamintojai, veiklos rezultatų pablogėjimu. Visų pirma tai, kad atrinktų dvigubos vertės biodyzeliną gaminančių bendrovių veiklos rezultatai blogėja, kaip minėta laikinojo reglamento 145 konstatuojamojoje dalyje, rodo, kad importo dempingo kaina sukeltą žalą patiria visa pramonė.
(178)
Atskleidus galutinius faktus kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad dvigubos vertės biodyzelino kiekis buvo nepakankamai įvertintas. Tačiau dvigubos vertės biodyzelino kiekis Sąjungos rinkoje buvo ribotas, palyginti su bendru biodyzelino pardavimu tiriamuoju laikotarpiu. Be to, jeigu valstybė narė taiko dvejopo skaičiavimo sistemą, dvigubos vertės reikalavimus atitinkantis biodyzelinas yra gaminamas Sąjungoje, todėl paklausa išlieka sutelkta Sąjungos pramonėje. Nebuvo pateikta jokių naujų įrodymų, galinčių pakeisti šią išvadą.
(179)
Negavus jokių naujų pastabų dėl su reglamentavimu susijusių veiksnių, laikinojo reglamento 143-146 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.8. Kiti su reglamentavimu susiję veiksniai
(180)
Laikinojo reglamento 147-153 konstatuojamosiose dalyse nagrinėjami suinteresuotųjų šalių teiginiai, kad valstybėse narėse nustatyti apribojimai, pavyzdžiui, kvotų sistemos ir mokesčių režimai, buvo skirti riboti importą iš nagrinėjamųjų šalių, o tai reiškia, kad Sąjungos pramonei padaryta žala, ypač kai kuriose valstybėse narėse, negali būti siejama su importu.
(181)
Šie argumentai buvo preliminariai atmesti, be kita ko, dėl to, kad importas dempingo kaina iš nagrinėjamųjų šalių nustatytas daugelyje valstybių narių. Be to, importavus produktus į vieną valstybę narę, jie taip pat galėjo būti vežami į kitas valstybes nares ir jose parduodami.
(182)
Viena suinteresuotoji šalis pabrėžė, kad 2011 m. Prancūzijos muitinėse įformintas biodyzelino iš Argentinos kiekis buvo nedidelis, taip pat mažas buvo to produkto kiekis tuo pačiu laikotarpiu deklaruotas kaip importuojamas į Vokietiją.
(183)
Pirma, kaip paaiškinta pirmiau, vienos valstybės narės muitinėse įformintas biodyzelinas gali būti parduodamas kitoje valstybėje narėje, todėl tokie duomenys nepatikimi. Antra, Prancūzijoje ir Vokietijoje atrinktos bendrovės sugebėjo įrodyti jų produkcijos ir iš nagrinėjamų šalių importuojamų produktų kainų konkurenciją ir dėl to patirtą žalą.
(184)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad panaikinus daugelio valstybių narių biodyzelino pramonei naudingas sistemas, biodyzelino bendrovių pajamos nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo ir jos patyrė žalą. Ji visų pirma atkreipia dėmesį į laipsnišką mokesčių paskatų panaikinimą Prancūzijoje ir į ekologiškam kurui nustatytus mokesčius Vokietijoje.
(185)
Vis dėlto laikotarpis, per kurį padaryti šie pokyčiai ir pasireiškė Sąjungos pramonės finansinės padėties pablogėjimas, akivaizdžiai nesutampa. Daugelis šių paskatų buvo skirtos biodyzelino naudotojams, o ne gamintojams ir per TL dar galiojo. Nepateikta jokių įrodymų, kuriais būtų patvirtinta, kad politikos pokyčiai valstybėse narėse, kurios pradeda taikyti privalomo maišymo reikalavimus, padarė žalos Sąjungos pramonei.
(186)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas atkreipė dėmesį į šiuo metu Konkurencijos GD atliekamą tyrimą dėl bendradarbiaujančių subjektų tariamo iškraipytų kainų pateikimo agentūrai Platts, vykdančiai naftos ir biodegalų produktų kainų vertinimą, ir paprašė, kad šio tyrimo priežastis būtų laikoma galima žalos priežastimi. Šis teiginys atmestas, nes tyrimas nebaigtas ir išvados dar nepaskelbtos.
(187)
Negavus jokių naujų pastabų dėl valstybių narių vykdomos politikos laikinojo reglamento 147-153 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Išvada dėl priežastinio ryšio
(188)
Nagrinėjamojo produkto importas iš nagrinėjamųjų šalių per TL buvo vykdomas dempingo kaina ir dėl jo buvo priverstinai mažinama Sąjungos pramonės pardavimo apimtis. Importas dempingo kaina akivaizdžiai išaugo tuo pačiu metu, kai Sąjungos pramonės padėtis pablogėjo. Dempingo kaina importuojami produktai tiesiogiai konkuravo su Sąjungos pramonės produkcija; dėl to nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonės pelningumas sumažėjo ir ji prarado rinkos dalį. Nors gali būti, kad kiti pirmiau minėti veiksniai turėjo tam tikro poveikio Sąjungos pramonės veiklos rezultatams, akivaizdu, kad nagrinėjamųjų šalių kilmės importas dempingo kainomis daro žalą Sąjungos pramonei.
(189)
Nebuvo pateikta jokių naujų įrodymų, dėl kurių būtų galima pakeisti minėtą išvadą, kad kitų atskirai ir bendrai vertintų veiksnių poveikis nebuvo toks, kad dėl jo būtų nutrūkęs importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonės patirtos žalos priežastinis ryšys. Kadangi kitų pastabų dėl išvados dėl priežastinio ryšio negauta, laikinojo reglamento 154-157 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
G. SĄJUNGOS INTERESAI
1. Sąjungos pramonės interesai
(190)
Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos pramonės interesų negauta, laikinojo reglamento 159-161 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Nesusijusių importuotojų ir prekiautojų interesai
(191)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad nustačius pasiūlytus muitus būtų daromas neigiamas poveikis importuotojams ir prekiautojams, tačiau nepateikė įrodymų savo teiginiui pagrįsti. Iš tiesų jo teiginiu teigta priešingai, t. y. kad muito naštą būtų galima perkelti naudotojams ir vartotojams nustačius aukštesnes kainas, todėl iš tiesų importuotojai ir prekiautojai turbūt nepatirtų jokio poveikio.
(192)
Paskelbus laikinąsias priemones negauta jokių biodyzelino importuotojų arba prekiautojų pastabų.
(193)
Negavus jokių papildomų pastabų dėl nesusijusių importuotojų ir (arba) prekiautojų interesų, laikinojo reglamento 162-163 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Naudotojų ir vartotojų interesai
(194)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad nustačius siūlomus muitus pakiltų biodyzelino kaina, todėl sumažėtų vartotojų paskatos pirkti biodegalus naudojančias transporto priemones.
(195)
Tas teiginys atmetamas. Biodyzelinas daugiausia skirtas maišyti su mineraliniu dyzelinu ir parduoti vartotojams, kad jiems nereikėtų pirkti specialios grynais biodegalais varomos transporto priemonės.
(196)
Nors biodyzelino elemento kaina padidėtų, jeigu tas biodyzelinas būtų importuojamas iš Argentinos ir Indonezijos, kaip nurodyta laikinajame reglamente, kadangi vartotojams parduodamame dyzeline biodyzelinas sudaro nedidelę dalį, kainos padidėjimas taip pat būtų nedidelis ir neturėtų būti pastebimas vartotojui.
(197)
Kaip išdėstyta pirmiau, tikimasi, kad galimas priemonių poveikis galutinei dyzelino kainai ir vartotojui bus mažas ir netrukdys siekti Atsinaujinančių energijos išteklių direktyvos (AEID) tikslų.
(198)
Naudotojai arba vartotojai arba naudotojams arba vartotojams atstovaujančios grupės arba asociacijos pastabų dėl laikinojo reglamento nepateikė.
(199)
Negavus jokių papildomų pastabų dėl vartotojų interesų laikinojo reglamento 164-166 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4. Žaliavų tiekėjų interesai
(200)
Kadangi jokių pastabų dėl žaliavų tiekėjų interesų negauta, laikinojo reglamento 167-169 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5. Išvada dėl Sąjungos interesų
(201)
Nebuvo gauta jokių pastabų, kuriomis remiantis būtų galima pakeisti laikinajame reglamente pateiktą Sąjungos interesų analizę, todėl priemonių nustatymas vis dar atitinka Sąjungos interesus. Todėl laikinojo reglamento 170-171 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
H. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
1. Žalos pašalinimo lygis
(202)
Kelios suinteresuotosios šalys prieštaravo, kad būtų taikomas 15 % tikslinis Sąjungos pramonės pelnas, kaip nustatyta laikinojo reglamento 175 konstatuojamojoje dalyje, teigdamos, kad jis gerokai didesnis nei Sąjungos biodyzelino pramonė galėtų tikėtis.
(203)
Tačiau dauguma šių suinteresuotųjų šalių 15 % tikslinį pelną pasiūlė pakeisti kitų laikotarpių arba kitų tyrimų duomenimis, nepaaiškindamos, kodėl pasirinktas laikotarpis arba tyrimas tinkamesni už kitus.
(204)
Kaip paaiškinta laikinajame reglamente, 15 % pelno dydis buvo pelnas, išreikštas procentine apyvartos dalimi, kurį Sąjungos pramonė gavo 2004-2006 m., kai importas dempingo kaina nevykdytas. Tai buvo paskutinis laikotarpis, kuriuo, nevykdant importo dempingo kaina, Sąjungos pramonė gavo pelno, nes nuo 2006 m. Sąjungos rinkoje buvo nuolat prekiaujama dempingo kaina importuotais produktais, visų pirma iš JAV, po to iš Argentinos ir Indonezijos.
(205)
Vis dėlto nuo 2004-2006 m. Sąjungos biodyzelino rinka gerokai patobulėjo daugeliu aspektų. 2004-2006 m. importas dempingo kaina užėmė nereikšmingą rinkos dalį, o kito importo apimtis taip pat buvo nedidelė. Per TL importas dempingo kaina užėmė 19 % rinkos. 2004-2006 m. Sąjungos pramonę sudarė 40 bendrovių, o dabar jų - daugiau nei 200. Todėl konkurencijos lygis pakilo.
(206)
2004-2006 m. suvartojimas itin padidėjo - nuo 2 mln. tonų jis išaugo iki 5 mln. tonų, tuo tarpu nagrinėjamuoju laikotarpiu suvartojimas padidėjo nežymiai, o pajėgumų naudojimas, kuris 2004-2006 m. buvo 90 %, per TL siekė 55 %.
(207)
Todėl manoma, kad tikslinga atsižvelgti į pirmiau aprašytus rinkos pokyčius ir atitinkamai pakoreguoti tikslinį pelną, kad šis atspindėtų pelną, kurio Sąjungos pramonė galėtų tikėti dabartinėmis rinkos sąlygomis.
(208)
Todėl užuot nustačius procentinę pelno dalį, apskaičiuotas per tuos trejus metus gautas faktinis pelnas eurais už mln. parduotų tonų. Kiekvienų metų pelnas apskaičiuotas taip, kad atspindėtų 2011 m. kainas; po to išvestas vidurkis. Tikslinis Sąjungos pramonės pelnas per TL, išreikštas procentine apyvartos dalimi, yra 11,0 %.
(209)
Tuo remiantis perskaičiuotas žalos pašalinimo skirtumas.
(210)
Galutinai atskleidus faktus dėl žalos skirtumo apskaičiavimo viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad 5,1 % importo muitas, nustatytas į ES importuojamam rafinuotam, balintam, dezodoruotam alyvpalmių aliejui, neturėtų būti įtrauktas į Sąjungos gamintojų gamybos sąnaudas. Šis argumentas atmestas, nes dėl šio muito alyvpalmių aliejų importuojantys Sąjungos gamintojai patiria išlaidų, todėl būtina į jį atsižvelgti.
(211)
Vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas nesutiko su tikslinio Sąjungos pramonės pelno apskaičiavimu ir 2004-2006 m. duomenų naudojimu ir pasiūlė apskaičiuojant tikslinį pelną naudoti tik 2004 m. duomenis. Tačiau ankstesniame importo iš Jungtinių Valstijų tyrime nustatyta, kad trejų metų duomenų vidurkis buvo tikslesnis nei vien tik 2004 m. duomenys. Argumentų, kuriais remiantis būtų galima padaryti kitokią išvadą, nepateikta.
(212)
Po galutinio faktų atskleidimo skundo pateikėjai tvirtino, kad pradiniu tyrimo etapu pasiūlytas 15 % pelno dydis turėtų likti nepakeistas. Tačiau skundo pateikėjų argumentai nesusiję su tikslu, dėl kurio nustatomas tikslinis pelnas, t. y. atspindėti pelną, kurį būtų gavusi Sąjungos pramonė, jei nebūtų importo dempingo kaina. Todėl jų argumentas atmestas.
(213)
Negavus kitų pastabų dėl žalos pašalinimo lygio laikinojo reglamento 176-177 konstatuojamosiose dalyse aprašytas metodas patvirtinamas.
2. Galutinės priemonės
(214)
Atsižvelgiant į padarytas išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų bei pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį, importuojamam nagrinėjamam produktui turėtų būti nustatyti galutiniai antidempingo muitai, kurių dydis prilygtų mažesniam iš nustatytų dempingo ir žalos skirtumų, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle.
(215)
Antidempingo muito normos apskaičiuotos žalos pašalinimo skirtumus palyginus su dempingo skirtumais. Taigi, galutinių antidempingo muitų normos, išreikštos CIF kaina Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra tokios:
Šalis
Bendrovė
Dempingo skirtumas
Žalos skirtumas
Antidempingo muito norma
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosarijas; Bunge Argentina S.A., Buenos Airės
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Airės
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Airės; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahija Blanka; Vicentin S.A.I.C., Aveljaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Visos kitos bendrovės
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonezija
PT. Ciliandra Perkasa, Džakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medanas
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medanas
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medanas; PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medanas
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Visos kitos bendrovės
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Tačiau atsižvelgiant į tai, kad antidempingo muitas bus taikomas ir mišiniams, kurių sudėtyje yra biodyzelino (pagal biodyzelino masės dalį mišinyje), ir grynam biodyzelinui, muitas bus taikomas tiksliau ir tinkamiau, jei valstybių narių muitinės jį skaičiuos kaip nustatyto dydžio eurais už neto toną išreikštą sumą ir taikys ją importuojamam grynam biodyzelinui arba sumaišytame produkte esančiai biodyzelino daliai.
(217)
Laikinojo reglamento 183 konstatuojamojoje dalyje pažymėta, kad biodyzelino importas iš nagrinėjamųjų šalių turi būti registruojamas, kad prireikus muitus būtų galima surinkti ne ilgiau kaip per 90 dienų iki laikinųjų priemonių nustatymo.
(218)
Registruotiems produktams nustatytus muitus galima surinkti, tik jei įvykdytos pagrindinio reglamento 10 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos. Iš importo statistinių duomenų, susijusių su registruotų produktų importu, matyti, kad nenustatyta jokio didelio importo augimo prieš nustatant laikinąsias priemones, bet priešingai - importas labai sumažėjo. Todėl sąlygos netenkinamos ir muitai už registruotus importuojamus produktus nebus renkami.
(219)
Šiame reglamente nurodytos konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos buvo nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl jos atitinka tų bendrovių padėtį, nustatytą atliekant tyrimą. Taigi šios muito normos (kitaip nei visos šalies mastu nustatytas muitas, taikomas visoms kitoms bendrovėms) taikomos tik tam importuojamam nagrinėjamųjų šalių kilmės nagrinėjamajam produktui, kurį pagamino konkrečios bendrovės, t. y. nurodyti juridiniai asmenys. Importuojamam nagrinėjamajam produktui, pagamintam bet kurios kitos bendrovės, kuri konkrečiai nepaminėta šio reglamento rezoliucinėje dalyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, negali būti taikomos šios normos - jam taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma.
(220)
Visi prašymai taikyti šias bendrovėms individualiai nustatytas antidempingo muito normas (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įkūrus naują gamybos arba prekybos subjektą) turi būti nedelsiant siunčiami Komisijai (12), pateikiant visą susijusią informaciją, ypač apie bendrovės veiklos pasikeitimus, kaip, pavyzdžiui, gamyba, prekyba vidaus rinkoje ir eksportas, susijusius su šiuo pavadinimo arba gamybos ir prekybos subjektų pasikeitimu. Prireikus reglamentas bus atitinkamai iš dalies pakeistas, atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios muito normos, sąrašą.
(221)
Visoms šalims buvo pranešta apie pagrindinius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą importuojamam Argentinos ir Indonezijos kilmės biodyzelinui ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio faktų atskleidimo.
(222)
Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
3. Įsipareigojimai
(223)
Du Indonezijos eksportuojantys gamintojai pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalį pasiūlė įsipareigojimus dėl panašių kainų. Pažymima, kad atsižvelgiant į labai skirtingas žaliavų kainas, laikoma, kad produktas nėra tinkamas sudaryti fiksuotos kainos įsipareigojimą. Šiomis aplinkybėmis abi bendrovės pasiūlė, kad minimalios importo kainos (toliau - MIK) būtų reguliariai indeksuojamos, atsižvelgiant į nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kainų svyravimus, ir taikomas su šios žaliavos sąnaudomis susijęs koeficientas.
(224)
Dėl šių dviejų eksportuojančių gamintojų pasiūlymų pažymima, kad, norint nustatyti tinkamai indeksuotą MIK, reikėtų atsižvelgti į daug papildomų didelę įtaką darančių parametrų ir įrodyti biodyzelino rinkos nepastovumą. Biodyzelino rinka yra labai nepastovi, o biodyzelino verslui įtaką daro įvairūs papildomi veiksniai, pavyzdžiui, biodyzelino prekybos sistemos sudėtingumas, gazolio ir biodyzelino kainų skirtumas, aliejaus rinkų nepastovumas bei raida ir skirtingų rūšių aliejaus tarpusavio priklausomybė, taip pat USD ir EUR kurso svyravimai. Atsižvelgiant į šiuos veiksnius, kad indeksavimas būtų tinkamas, kasdien reikėtų atlikti itin sudėtingus sudėtinius skaičiavimus. Todėl pasiūlytas kas mėnesį atliekamas vien tik nerafinuoto alyvpalmių aliejaus kainų indeksavimas laikomas netinkamu ir juo nebus pasiekta norimų rezultatų.
(225)
Be to, nustatytas svarbus su tais Indonezijos eksportuotojais ir jų klientais susijęs kryžminio kompensavimo pavojus, kylantis dėl į Sąjungą eksportuojamų kitų produktų, ne tik biodyzelino, ir dėl įprastos šio verslo praktikos, pagal kurią bendrovės skolina viena kitai biodyzeliną, nerafinuotą alyvpalmių aliejų ar kitus produktus arba keičiasi jais tarpusavyje.
(226)
Todėl dėl minėtų veiksnių veiksmingas įsipareigojimų įgyvendinimas ir stebėsena yra labai sudėtingi arba netgi neįmanomi. Todėl dėl pirmiau nurodytų priežasčių šie įsipareigojimų pasiūlymai negali būti priimti.
4. Galutinis laikinųjų antidempingo muitų surinkimas
(227)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad pradiniu tyrimo etapu apskaičiuojant dempingo skirtumus padarytos kelios korektūros klaidos ir kad nepadarius tokių klaidų dempingo skirtumai būtų de minimis. Todėl suinteresuotoji šalis paprašė nerinkti jokių laikinųjų antidempingo muitų. Šis teiginys turi būti atmestas, kadangi galutinis antidempingo muitas yra aiškiai didesnis nei laikinasis muitas.
(228)
Atsižvelgiant į nustatytus dempingo skirtumus ir į Sąjungos pramonei padarytos žalos lygį, reikėtų galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo antidempingo muito, nustatyto laikinuoju reglamentu, sumas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamiems Argentinos ir Indonezijos kilmės riebalų rūgščių monoalkilesteriams ir (arba) parafininiams gazoliams, gaunamiems sintetinant ir (arba) apdorojant vandeniu, neiškastinės kilmės, tiek gryniems, tiek mišinio pavidalo, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 1516 20 98 (TARIC kodai 1516209821, 1516209829 ir 1516209830), ex 1518 00 91 (TARIC kodai 1518009121, 1518009129 ir 1518009130), ex 1518 00 95 (TARIC kodas 1518009510), ex 1518 00 99 (TARIC kodai 1518009921, 1518009929 ir 1518009930), ex 2710 19 43 (TARIC kodai 2710194321, 2710194329 ir 2710194330), ex 2710 19 46 (TARIC kodai 2710194621, 2710194629 ir 2710194630), ex 2710 19 47 (TARIC kodai 2710194721, 2710194729 ir 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (TARIC kodai 3824909701, 3824909703 ir 3824909704), 3826 00 10 ir ex 3826 00 90 (TARIC kodai 3826009011, 3826009019 ir 3826009030), nustatomas galutinis antidempingo muitas.
2. Galutinio antidempingo muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytam produktui, kurį pagamino toliau išvardytos bendrovės, yra ši:
Šalis
Bendrovė
Muito norma (EUR/neto tona)
Papildomas TARIC kodas
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosarijas; Bunge Argentina S.A., Buenos Airės
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Airės
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Airės; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahija Blanka; Vicentin S.A.I.C., Aveljaneda
245,67
B784
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės:
Cargill S.A.C.I., Buenos Airės; Unitec Bio S.A., Buenos Airės; Viluco S.A., Tukumanas
237,05
B785
Visos kitos bendrovės
245,67
B999
Indonezija
PT Ciliandra Perkasa, Džakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medanas
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medanas
145,14
B788
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medanas; PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medanas
174,91
B789
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Džakarta
166,95
B790
Visos kitos bendrovės
178,85
B999
3. Antidempingo muitas mišiniams taikomas atsižvelgiant į bendrą riebalų rūgščių monoalkilesterių ir parafininių gazolių, gaunamų sintetinant ir (arba) apdorojant vandeniu, neiškastinės kilmės, kiekį pagal masę (biodyzelino kiekį) mišinyje.
4. Jeigu prekės, prieš jas išleidžiant į laisvą apyvartą, buvo sugadintos ir dėl to faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina, siekiant nustatyti muitinę vertę, paskirstoma proporcingai pagal Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (13) 145 straipsnį, antidempingo muito dydis, apskaičiuotas remiantis minėtais dydžiais, yra sumažinamas proporcingai paskirstytai faktiškai sumokėtai arba mokėtinai kainai.
5. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Garantijomis užtikrintos laikinųjų antidempingo muitų, nustatytų Komisijos reglamentu (ES) Nr. 490/2013 importuojamam Argentinos ir Indonezijos kilmės biodyzelinui, sumos galutinai surenkamos.
3 straipsnis
Jeigu naujas Argentinos ar Indonezijos eksportuojantis gamintojas pateikia Komisijai pakankamai įrodymų, kad jis:
-
tiriamuoju laikotarpiu (nuo 2011 m. liepos 1 d. iki 2012 m. birželio 30 d.) į Sąjungą neeksportavo 1 straipsnio 1 dalyje nurodyto produkto,
-
nesusijęs su jokiais Argentinos ar Indonezijos eksportuotojais ar gamintojais, kuriems taikomos šiuo reglamentu nustatytos priemonės,
-
faktiškai nagrinėjamąjį produktą eksportavo į Sąjungą po tiriamojo laikotarpio, kurio duomenimis remtasi nustatant priemones, arba turi neatšaukiamų sutartinių įsipareigojimų eksportuoti į Sąjungą didelį jo kiekį,
1 straipsnio 2 dalis gali būti iš dalies keičiama, naują eksportuojantį gamintoją priskiriant prie neatrinktų bendradarbiaujančių bendrovių, kurioms taikoma nagrinėjamosios šalies svertinė vidutinė muito norma.
4 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. lapkričio 19 d.