SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/68/EU
ze dne 15. května 2014
o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání tlakových zařízení na trh
(přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES (3) byla podstatně změněna (4). Jelikož je třeba provést další změny, měla by být uvedená směrnice v zájmu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (5) stanoví pravidla pro akreditaci subjektů posuzování shody, rámec pro dozor nad trhem s výrobky a pro kontroly výrobků ze třetích zemí a obecné zásady označení CE.
(3)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES (6) stanoví společné zásady a referenční ustanovení, jež se mají použít napříč odvětvovými právními předpisy s cílem poskytnout ucelený základ pro revizi nebo přepracování uvedených právních předpisů. Směrnice 97/23/ES by měla proto být upravena tak, aby byla v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(4)
Tato směrnice se vztahuje na tlaková zařízení a sestavy, které jsou nové na trhu Unie při svém uvedení na trh; tj. jedná se buď o nová tlaková zařízení, nebo sestavy, jež byly vyrobeny výrobcem usazeným v Unii, nebo o nová či použitá tlaková zařízení a sestavy, jež byly dovezeny ze třetí země.
(5)
Tato směrnice by se měla vztahovat na všechny formy dodávání, včetně prodeje na dálku.
(6)
Tato směrnice by se měla použít pro tlaková zařízení vystavená působení nejvyššího dovoleného tlaku PS většího než 0,5 bar. Tlaková zařízení vystavená tlaku ne většímu než 0,5 bar nepředstavují významné riziko vyplývající z působení tlaku. Z tohoto důvodu by neměly existovat žádné překážky pro jejich volný pohyb v Unii.
(7)
Tato směrnice by se měla vztahovat rovněž na sestavy složené z několika tlakových zařízení sestavených tak, že tvoří integrovaný a funkční celek. Tyto sestavy mohou být v rozsahu od jednoduchých sestav, jako je tlakový hrnec, až po tak složité sestavy, jako jsou vodotrubné kotle. Má-li výrobce určitého zařízení v úmyslu uvést je na trh a do provozu jako sestavu - a nikoliv jako nesmontované prvky, z nichž je složeno - měla by tato sestava být v souladu s požadavky této směrnice. Tato směrnice by se však neměla vztahovat na montáž tlakových zařízení na místě v případech, za které nese odpovědnost uživatel, který není výrobcem, jako je tomu u průmyslových zařízení.
(8)
Tato směrnice by měla harmonizovat vnitrostátní právní předpisy, které se týkají rizik vyplývajících z působení tlaku. Jiná rizika, která tato zařízení mohou představovat, mohou spadat do působnosti jiných směrnic, které tato rizika upravují.
(9)
Některá tlaková zařízení však spadají do působnosti jiných směrnic založených na článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Ustanovení některých těchto směrnic se týkají rovněž rizika vyplývajícího z působení tlaku. Tyto směrnice jsou považovány za dostačující k zajištění náležité ochrany, jestliže je riziko vyplývající z působení tlaku spojené s tímto zařízením malé. Tato zařízení by proto měla být vyňata z působnosti této směrnice.
(10)
Pro některá tlaková zařízení spadající do působnosti mezinárodních dohod, které upravují jejich mezinárodní přepravu, jsou nebezpečí a rizika hrozící při jejich vnitrostátní přepravě a nebezpečí a rizika vyplývající z působení tlaku řešena směrnicemi Unie založenými na těchto dohodách. Tyto směrnice rozšiřují působnost těchto dohod na vnitrostátní přepravu tak, aby byl zajištěn volný pohyb nebezpečného zboží a zároveň podpořena bezpečnost přepravy. Tato zařízení, na která se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/35/EU (8), by měla být z působnosti této směrnice vyňata.
(11)
Některé typy tlakových zařízení nepředstavují významné riziko vyplývající z působení tlaku, přestože jsou vystaveny nejvyššímu dovolenému tlaku PS většímu než 0,5 bar, a proto by volný pohyb těchto zařízení v Unii neměl být omezován, jestliže byla v některém členském státě vyrobena nebo uvedena na trh v souladu s právními předpisy. Pro zajištění volného pohybu těchto zařízení není nezbytné, aby byla zahrnuta do působnosti této směrnice. Z tohoto důvodu by měla být z její působnosti výslovně vyňata.
(12)
Jiná tlaková zařízení, která jsou vystavena nejvyššímu dovolenému tlaku většímu než 0,5 bar a představují významné riziko vyplývající z působení tlaku, avšak u kterých je zajištěn volný pohyb a náležitá úroveň bezpečnosti, by měla být vyňata z působnosti této směrnice. Tyto výjimky by však měly být pravidelně přezkoumávány s cílem zjistit, zda je nutno přijmout opatření na úrovni Unie.
(13)
Působnost této směrnice by měla být založena na obecné definici termínu „tlakové zařízení“, aby byl umožněn technický rozvoj výrobků.
(14)
Pro zajištění bezpečnosti tlakových zařízení je nezbytný soulad se základními bezpečnostními požadavky. Požadavky, které má tlakové zařízení splňovat, by měly být rozděleny na obecné a zvláštní. Zejména zvláštní požadavky by měly zohledňovat zvláštní druhy tlakových zařízení. Některé druhy tlakových zařízení kategorií III a IV by měly být podrobeny konečnému posouzení, které zahrnuje konečnou kontrolu a tlakové zkoušky.
(15)
Členské státy by měly mít možnost povolit předvádět na veletrzích tlaková zařízení, která dosud nejsou ve shodě s požadavky této směrnice. Při předvádění by měla být pro zajištění bezpečnosti osob přijata vhodná bezpečnostní opatření v souladu s obecnými bezpečnostními předpisy dotyčného členského státu.
(16)
Směrnice 97/23/ES zařazuje tlaková zařízení do kategorií v závislosti na zvyšujícím se stupni nebezpečnosti. Tato klasifikace zahrnuje třídění tekutin obsažených v tlakových zařízeních na nebezpečné tekutiny a tekutiny, které nebezpečné nejsou, podle směrnice Rady 67/548/EHS (9). K 1. červnu 2015 má být směrnice 67/548/EHS zrušena a nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (10), kterým se v Unii provádí Globálně harmonizovaný systém klasifikace a označování chemických látek, který byl přijat na mezinárodní úrovni v rámci struktury Organizace spojených národů. Nařízení (ES) č. 1272/2008 zavádí nové třídy a kategorie nebezpečnosti, které jen zčásti odpovídají těm, jež byly stanoveny směrnicí 67/548/EHS. Směrnici 97/23/ES je proto třeba uvést do souladu s nařízením (ES) č. 1272/2008 a zároveň zachovat stávající úrovně ochrany stanovené v uvedené směrnici.
(17)
Odpovědnost za soulad tlakových zařízení a sestav s požadavky této směrnice by měly nést hospodářské subjekty podle své úlohy v dodavatelském řetězci, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany veřejných zájmů, jako je zdraví a bezpečnost osob a ochrana domácích zvířat a majetku, jakož i spravedlivá hospodářská soutěž na trhu Unie.
(18)
Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření, která zajistí, aby tyto hospodářské subjekty na trh dodávaly pouze tlaková zařízení a sestavy, které jsou ve shodě s touto směrnicí. Je třeba stanovit jasné a přiměřené rozdělení povinností odpovídající úloze jednotlivých hospodářských subjektů v dodavatelském a distribučním řetězci.
(19)
Vzhledem k tomu, že výrobce zná podrobně proces navrhování a výroby, má nejlepší možnosti provést postup posuzování shody. Posuzování shody by tedy mělo zůstat výhradně povinností výrobce.
(20)
Pro usnadnění komunikace mezi hospodářskými subjekty, orgány dozoru nad trhem a spotřebiteli by měly členské státy podněcovat hospodářské subjekty k tomu, aby kromě poštovní adresy uváděly také adresu webových stránek.
(21)
Je nezbytné zajistit, aby tlaková zařízení a sestavy ze třetích zemí vstupující na trh Unie splňovaly požadavky této směrnice, a zejména, aby je jejich výrobci podrobili řádným postupům posuzování shody. Mělo by být proto stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby tato tlaková zařízení nebo sestavy, které uvádějí na trh, byly v souladu s požadavky této směrnice, a aby na trh neuváděli tlaková zařízení nebo sestavy, které s těmito požadavky v souladu nejsou či které představují riziko. Mělo by být rovněž stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby byly provedeny postupy posuzování shody a aby označení tlakových zařízení nebo sestav a dokumentace vypracovaná výrobci byly k dispozici ke kontrole prováděné příslušnými vnitrostátními orgány.
(22)
Při uvádění tlakového zařízení nebo sestavy na trh by měl každý dovozce uvést na tlakovém zařízení nebo sestavě své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a poštovní adresu, na níž jej lze kontaktovat. Je třeba stanovit výjimky pro případy, kdy to velikost nebo povaha tlakového zařízení nebo sestavy neumožňuje. To zahrnuje i případy, kdy by dovozce musel za účelem uvedení svého jména a adresy otevřít obal tlakového zařízení nebo sestavy.
(23)
Distributor dodává tlakové zařízení nebo sestavu na trh poté, co je na trh uvedl výrobce nebo dovozce, a měl by jednat s náležitou péčí, aby zajistil, že jeho nakládání s daným tlakovým zařízením nebo sestavou neovlivní nepříznivě soulad tlakového zařízení nebo sestavy s požadavky této směrnice.
(24)
Každý hospodářský subjekt, který buď uvede tlakové zařízení nebo sestavu na trh pod svým vlastním jménem nebo ochrannou známkou, nebo je upraví tak, že to může ovlivnit soulad s požadavky této směrnice, by měl být považován za výrobce a měl by převzít povinnosti výrobce.
(25)
Vzhledem k tomu, že jsou distributoři a dovozci blízko trhu, měli by být zapojeni do úkolů dozoru nad trhem, které plní příslušné vnitrostátní orgány, a měli by být připraveni aktivně se zúčastnit a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající se dotčeného tlakového zařízení nebo sestavy.
(26)
Zajištění zpětné vysledovatelnosti tlakových zařízení a sestav v celém dodavatelském řetězci napomáhá zjednodušení a zvýšení účinnosti dozoru nad trhem. Účinný systém zpětné vysledovatelnosti usnadňuje orgánům dozoru nad trhem jejich úkol vysledovat hospodářské subjekty, které dodaly na trh nevyhovující tlaková zařízení nebo sestavy.
(27)
Pokud hospodářské subjekty uchovávají informace v souladu s požadavky této směrnice pro účely identifikace jiných hospodářských subjektů, neměly by mít povinnost aktualizovat tyto informace o jiných hospodářských subjektech, které jim dodaly tlakové zařízení nebo sestavu, nebo kterým dodaly tlakové zařízení nebo sestavu.
(28)
Tato směrnice by se měla omezit na stanovení základních bezpečnostních požadavků. Aby se usnadnilo posuzování shody s těmito požadavky, je nezbytné stanovit předpoklad shody pro tlaková zařízení nebo sestavy, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (11) za účelem stanovení podrobných technických specifikací těchto požadavků, zejména pokud jde o návrh, výrobu a zkoušky tlakových zařízení nebo sestav.
(29)
Nařízení (EU) č. 1025/2012 stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám, pokud tyto normy nesplňují v plné míře požadavky této směrnice.
(30)
Výroba tlakových zařízení vyžaduje používání bezpečných materiálů. Pokud neexistují harmonizované normy, měly by se stanovit vlastnosti materiálů určených pro opakované použití. Tyto vlastnosti by měly být stanoveny v podobě evropského schválení pro materiály, přičemž tato schválení by měla být vydávána jedním z oznámených subjektů určených zvláště pro tento úkol. U materiálů, které odpovídají evropskému schválení, by se měla předpokládat shoda se základními bezpečnostními požadavky této směrnice na bezpečnost.
(31)
Se zřetelem k povaze rizik, která jsou spojena s používáním tlakových zařízení nebo sestav, a ve snaze umožnit hospodářským subjektům prokázat a příslušným orgánům zajistit, aby tlaková zařízení nebo sestavy dodávané na trh splňovaly základní bezpečnostní požadavky, je nezbytné stanovit postupy posuzování shody. Tyto postupy by měly být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, které je tlakovým zařízením nebo sestavám vlastní. Pro každou kategorii tlakových zařízení by tedy měl existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi různými postupy, které jsou rovnocenné, pokud se týká přísnosti. Rozhodnutí č. 768/2008/ES stanoví moduly postupů posuzování shody od nejmírnějšího po nejpřísnější podle míry souvisejícího rizika a požadované úrovně bezpečnosti. Pro účely zajištění souladu mezi jednotlivými odvětvími, jakož i s cílem vyhnout se ad hoc variantám by postupy posuzování shody měly být zvoleny z těchto modulů. Podrobnosti, jimiž jsou tyto postupy doplněny, jsou odůvodněny povahou ověřování požadovaného pro tlaková zařízení.
(32)
Členské státy by měly mít možnost autorizovat zkušebny uživatelů k plnění určitých úkolů při posuzování shody v rámci této směrnice. Tato směrnice by proto měla stanovit kritéria pro autorizaci zkušeben uživatelů členskými státy.
(33)
V rámci některých postupů posuzování shody by mělo být možné, aby jako součást konečného posouzení tlakového zařízení nebo sestavy bylo každé zařízení zkontrolováno a vyzkoušeno oznámeným subjektem nebo zkušebnou uživatele. V ostatních případech je nutno přijmout opatření s cílem zajistit, aby bylo konečné posouzení kontrolováno oznámeným subjektem prostřednictvím neohlášených návštěv.
(34)
Výrobci by měli vypracovat EU prohlášení o shodě, ve kterém poskytnou informace požadované touto směrnicí o shodě tlakového zařízení nebo sestavy s požadavky této směrnice a ostatních příslušných harmonizačních právních předpisů Unie.
(35)
Aby byl zajištěn skutečný přístup k informacím pro účely dozoru nad trhem, by v případech, kdy se na tlakové zařízení nebo sestavu vztahuje několik harmonizačních právních předpisů Unie, měly být informace, které jsou nutné ke zjištění všech příslušných aktů Unie, dostupné v jediném EU prohlášení o shodě. Za účelem snížení administrativní zátěže hospodářských subjektů může mít toto jediné EU prohlášení o shodě podobu složky tvořené příslušnými jednotlivými prohlášeními o shodě.
(36)
K zajištění účinné ochrany spotřebitelů, ostatních uživatelů a třetích stran je nutná kontrola dodržování základních bezpečnostních požadavků.
(37)
Tlaková zařízení a sestavy by zpravidla měly být opatřeny označením CE. Označení CE, které vyjadřuje shodu tlakových zařízení nebo sestav, je viditelným výsledkem celého postupu zahrnujícího posuzování shody v širším smyslu. Obecné zásady, kterými se řídí označení CE a jeho vztah k jiným označením, jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 765/2008. V této směrnici by měla být stanovena pravidla týkající se umisťování označení CE.
(38)
Tlaková zařízení definovaná v této směrnici, která představují jen malé riziko vyplývající z působení tlaku a pro která z tohoto důvodu nejsou postupy certifikace odůvodněné, by neměla být opatřena označením CE.
(39)
Určité postupy posuzování shody stanovené v této směrnici vyžadují zapojení subjektů posuzování shody, které členské státy oznámily Komisi.
(40)
Zkušenosti ukázaly, že kritéria stanovená ve směrnici 97/23/ES, jež musí subjekty posuzování shody splnit, aby mohly být oznámeny Komisi, nedostačují k zajištění toho, aby tyto subjekty vykonávaly svou činnost na stejně vysoké úrovni výkonnosti v celé Unii. Je však nezbytné, aby všechny subjekty posuzování shody vykonávaly své povinnosti na stejné úrovni a za podmínek rovné hospodářské soutěže. K tomu je třeba stanovit povinné požadavky na subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny za účelem poskytování služeb posuzování shody.
(41)
Pokud subjekt posuzování shody prokáže, že splňuje kritéria stanovená harmonizovanými normami, mělo by se předpokládat, že splňuje odpovídající požadavky stanovené v této směrnici.
(42)
Za účelem zajištění jednotné úrovně kvality posuzování shody je také nutné stanovit požadavky, které musí splnit oznamující orgány a ostatní subjekty zapojené do posuzování, oznamování a kontroly subjektů posuzování shody.
(43)
Systém stanovený v této směrnici by měl být doplněn akreditačním systémem stanoveným v nařízení (ES) č. 765/2008. Vzhledem k tomu, že akreditace je základním prostředkem ověřování způsobilosti subjektů posuzování shody, měla by být rovněž používána pro účely oznamování.
(44)
Transparentní akreditaci stanovenou v nařízení (ES) č. 765/2008, zajišťující nezbytnou míru důvěry v certifikáty shody, by měly vnitrostátní veřejné orgány v Unii považovat za přednostní způsob prokázání odborné způsobilosti subjektů posuzování shody. Vnitrostátní orgány se však mohou domnívat, že mají vhodné prostředky, aby toto hodnocení prováděly samy. V takovém případě by měly za účelem zajištění odpovídající úrovně důvěryhodnosti hodnocení prováděných jinými vnitrostátními orgány poskytnout Komisi a ostatním členským státům potřebné doklady, které prokazují, že hodnocené subjekty posuzování shody splňují příslušné regulační požadavky.
(45)
Subjekty posuzování shody často zadávají část svých činností souvisejících s posuzováním shody subdodavatelům nebo dceřiným společnostem. V zájmu zachování úrovně ochrany požadované pro tlaková zařízení nebo sestavy, které mají být uvedeny na trh Unie, je nezbytné, aby subdodavatelé a dceřiné společnosti provádějící posuzování shody splňovali při plnění úkolů posuzování shody stejné požadavky jako oznámené subjekty. Je proto důležité, aby se posuzování způsobilosti a výkonnosti subjektů, jež mají být oznámeny, a kontrola již oznámených subjektů týkaly rovněž činností, které vykonávají subdodavatelé a dceřiné společnosti.
(46)
Je nezbytné zvýšit účinnost a transparentnost postupu oznamování, a zejména ho přizpůsobit novým technologiím, a umožnit tak oznamování on-line.
(47)
Vzhledem k tomu, že subjekty posuzování shody mohou své služby nabízet na území celé Unie, je vhodné dát ostatním členským státům a Komisi možnost vznést námitky týkající se oznámeného subjektu. Je proto důležité stanovit dobu, během níž bude možné vyjasnit veškeré pochyby nebo obavy týkající se způsobilosti subjektů posuzování shody, dříve než začnou fungovat jako oznámené subjekty.
(48)
Z důvodu konkurenceschopnosti je zásadně důležité, aby subjekty posuzování shody používaly postupy posuzování shody, aniž by zbytečně zatěžovaly hospodářské subjekty. Ze stejného důvodu a v zájmu zajištění rovného zacházení s hospodářskými subjekty je třeba zajistit jednotné technické používání postupů posuzování shody. Toho lze nejlépe dosáhnout vhodnou koordinací a spoluprací mezi subjekty posuzování shody.
(49)
Členské státy by měly přijmout veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby tlaková zařízení nebo sestavy mohly být uváděny na trh pouze tehdy, pokud neohrožují zdraví a bezpečnost osob, jsou-li řádně skladovány a použity k určenému účelu nebo použity způsobem, který lze rozumně očekávat. Neplnění základních bezpečnostních požadavků stanovených v této směrnici by se u tlakových zařízení nebo sestav mělo posuzovat pouze za podmínek používání, které lze rozumně očekávat, tedy používání, které může vyplývat z dovoleného a snadno předvídatelného lidského chování.
(50)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (12).
(51)
Pro přijímání prováděcích aktů, jimiž se oznamující členský stát žádá, aby přijal nezbytná nápravná opatření vůči oznámeným subjektům, které nesplňují nebo již nesplňují požadavky pro své oznámení, by se měl používat poradní postup.
(52)
Pro přijímání prováděcích aktů, pokud jde o evropská schválení pro materiály, která vykazují nedostatky a na něž již byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, by se měl používat přezkumný postup, neboť tato rozhodnutí by mohla mít dopad na předpoklad shody s příslušnými základními požadavky.
(53)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se tlakových zařízení nebo sestav, které jsou v souladu s právními předpisy, avšak představují riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob anebo pro domácí zvířata nebo majetek, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(54)
V souladu se zavedenými postupy může výbor zřízený touto směrnicí užitečným způsobem projednávat záležitosti týkající se uplatňování této směrnice, které v souladu s jeho jednacím řádem vznese předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(55)
Pokud jsou projednávány záležitosti týkající se této směrnice, které nesouvisejí s jejím prováděním nebo dodržováním, to znamená v rámci odborné skupiny Komise, měly by být Evropskému parlamentu v souladu se zavedenými postupy poskytnuty úplné informace a podklady a případně by měl být Evropský parlament přizván k účasti na těchto zasedáních.
(56)
Komise by měla prostřednictvím prováděcích aktů a vzhledem k jejich zvláštní povaze bez použití nařízení (EU) č. 182/2011 rozhodnout, zda jsou opatření přijatá členskými státy ohledně nevyhovujících tlakových zařízení nebo sestav důvodná, či nikoliv.
(57)
Aby mohlo být přihlédnuto k velmi závažným bezpečnostním důvodům, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změny klasifikace tlakových zařízení nebo sestav. Změny klasifikace by měly být ve všech případech podloženy náležitými doklady a měly by být odůvodněné. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
(58)
Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(59)
Směrnice 97/23/ES stanoví přechodná opatření, jež umožňují uvádět do provozu tlaková zařízení a sestavy, které jsou ve shodě s vnitrostátními právními předpisy platnými k datu použitelnosti směrnice 97/23/ES. Z důvodů právní jistoty je nezbytné, aby uvedená přechodná opatření byla rovněž začleněna do této směrnice.
(60)
Je nezbytné stanovit rozumná přechodná opatření, která umožní dodávat na trh a uvádět do provozu tlaková zařízení a sestavy, které již byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí 97/23/ES přede dnem nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici, aniž by bylo nutné splňovat další požadavky na výrobky. Distributoři by proto měli být oprávněni dodávat tlaková zařízení a sestavy, které byly uvedeny na trh, konkrétně zásoby nacházející se již v distribučním řetězci, přede dnem nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici, i po nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů.
(61)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce ukládané v případě porušení ustanovení vnitrostátního práva přijatých na základě této směrnice a zajistit jejich prosazování. Stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(62)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajistit, aby tlaková zařízení nebo sestavy na trhu splňovaly požadavky na vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti osob a ochranu domácích zvířat nebo majetku, a zároveň zaručit fungování vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(63)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání s předchozí směrnicí představují věcnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozí směrnice.
(64)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a dne použitelnosti směrnice uvedené v části B přílohy V,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na návrh, výrobu a posuzování shody tlakových zařízení a sestav s nejvyšším dovoleným tlakem PS větším než 0,5 bar.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
dálková potrubní vedení tvořená potrubím nebo potrubním systémem a určená k přepravě jakékoli tekutiny nebo látky do určitého zařízení (pevninského nebo na moři) nebo z něj, počínaje krajním uzavíracím zařízením (včetně něj) umístěným v obvodu daného zařízení a včetně všech připojených zařízení určených zvlášť pro dané potrubní vedení; tato výjimka se nevztahuje na standardní tlaková zařízení, která se mohou nalézat v objektech redukčních nebo kompresorových stanic;
b)
sítě pro dodávku, rozvod a vypouštění vody a s nimi spojená zařízení a přívodní kanály, jako jsou přívodní tlaková potrubí, tlakové štoly, tlakové šachty pro vodní elektrárny a s nimi spojená zvláštní příslušenství;
c)
jednoduché tlakové nádoby spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/29/EU (13);
d)
aerosolové rozprašovače spadající do působnosti směrnice Rady 75/324/EHS (14);
e)
zařízení určená pro provoz vozidel definovaných následujícími právními akty:
i)
směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (15),
ii)
nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 l (16),
iii)
nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 l (17);
f)
zařízení, která se podle článku 13 této směrnice zařazují nejvýše do kategorie I a která spadají do působnosti některé z těchto směrnic:
i)
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES (18),
ii)
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/33/EU (19),
iii)
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/35/EU (20),
iv)
směrnice Rady 93/42/EHS (21),
v)
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/142/ES (22),
vi)
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/34/EU (23);
g)
zařízení podle čl. 346 odst. 1 písm. b) Smlouvy o fungování EU;
h)
zařízení zvláště určená pro použití v jaderných zařízeních, jejichž porucha může způsobit únik radioaktivity;
i)
zařízení na ovládání vrtů používaná v průmyslu průzkumu a dobývání ropy, zemního plynu nebo geotermických zdrojů a u podzemních zásobníků, která jsou určena k udržení nebo řízení tlaku ve vrtu; patří mezi ně zařízení ústí vrtu (erupční kříž), protierupční zařízení (BOP), rozdělovací potrubí a všechna zařízení, která jsou jim předřazena;
j)
zařízení obsahující tělesa nebo součásti, jejichž dimenzování, volba materiálu a výrobní předpisy vycházejí především z požadavků dostatečné pevnosti, tuhosti a stability s ohledem na statické a dynamické provozní namáhání nebo jiné provozní charakteristiky a pro která není tlak významným konstrukčním činitelem; mezi tato zařízení mohou náležet:
i)
motory, včetně turbín a spalovacích motorů,
ii)
parní stroje, plynové/parní turbíny, turbogenerátory, kompresory, čerpadla a jejich ovládací zařízení;
k)
vysoké pece, včetně jejich chladicího systému, ohřívačů větru, odlučovačů prachu a čističů vysokopecního plynu, šachtové pece s přímou redukcí, včetně chladicího zařízení pece, plynových konvertorů a pánví k tavení, přetavování, odplyňování a odlévání oceli, železa a neželezných kovů;
l)
skříně pro vysokonapěťová elektrická zařízení, jako jsou spínací zařízení, řídicí a regulační přístroje, transformátory a točivé stroje;
m)
tlakové trubky sloužící k uložení přenosových systémů, např. elektrických silových kabelů a telefonních kabelů;
n)
lodě, rakety, letadla a mobilní zařízení na moři, jakož i zařízení zvlášť určená k instalaci na jejich palubě nebo k jejich pohonu;
o)
tlaková zařízení skládající se z ohebného pláště, např. pneumatiky, vzduchové polštáře, míče, nafukovací čluny a další podobná tlaková zařízení;
p)
tlumiče výfuku a sání;
q)
láhve nebo plechovky pro nápoje sycené oxidem uhličitým určené konečným spotřebitelům;
r)
nádoby určené k přepravě a distribuci nápojů, jejichž součin PS·V není větší než 500 bar/l a jejichž nejvyšší dovolený tlak nepřekračuje 7 bar;
s)
zařízení, na která se vztahují směrnice 2008/68/ES a směrnice 2010/35/EU, a zařízení, na která se vztahuje Mezinárodní předpis o námořní přepravě nebezpečného zboží a Úmluva o mezinárodním civilním letectví;
t)
otopná tělesa a potrubí teplovodních otopných systémů;
u)
nádoby určené k jímání kapalin, u nichž tlak plynu nad kapalinou není větší než 0,5 bar.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„tlakovým zařízením“ nádoby, potrubí, bezpečnostní výstroj a tlaková výstroj, případně včetně prvků připojených k součástem vystaveným tlaku, jako jsou příruby, hrdla, spojky, podpory, závěsná oka;
2)
„nádobou“ těleso navržené a zhotovené tak, aby mohlo být naplněno tekutinou pod tlakem, včetně součástí, které jsou k němu přímo připevněny a zasahují až k místu spojení s jiným zařízením; nádoba se může skládat z více než jednoho tlakového prostoru;
3)
„potrubím“ potrubní části určené k přepravě tekutin, pokud jsou navzájem spojeny tak, že tvoří jeden tlakový systém; potrubí zahrnuje zejména trubky nebo soustavu trub či trubek, tvarovky, dilatační spoje, hadice nebo případně jiné části vystavené tlaku; za potrubí se považují také výměníky tepla skládající se z trubek a určené k chlazení nebo ohřívání vzduchu;
4)
„bezpečnostní výstrojí“ zařízení určená k ochraně tlakového zařízení před překročením nejvyšších dovolených mezí, včetně zařízení pro přímé omezení tlaku, jako jsou pojistné ventily, membránová pojistná zařízení, vzpěrné tyče, řízené pojistné systémy (CSPRS), a omezujících zařízení, která buď uvádějí v činnost korekční zařízení, nebo zabezpečují odstavení nebo odstavení a blokování, jako jsou tlakové spínače, teplotní spínače nebo hladinové spínače a měřicí, řídicí a regulační zařízení související s bezpečností (SRMCR);
5)
„tlakovou výstrojí“ zařízení, která mají provozní funkci a jejichž těleso je vystaveno tlaku;
6)
„sestavou“ několik tlakových zařízení sestavených výrobcem tak, že představují ucelenou funkční jednotku;
7)
„tlakem“ tlak vztažený k atmosférickému tlaku, tj. přetlak. V důsledku toho se podtlak vyjadřuje zápornou hodnotou;
8)
„nejvyšším dovoleným tlakem PS“ výrobcem udaný nejvyšší tlak, pro který je zařízení navrženo a který je definován v určitém jím udaném místě, kde jsou připojena ochranná nebo omezující zařízení, nebo v nejvyšším místě tlakového zařízení, případně v kterémkoli jiném stanoveném místě;
9)
„nejvyšší/nejnižší dovolenou teplotou TS“ výrobcem udaná nejvyšší/nejnižší teplota, pro kterou je zařízení navrženo;
10)
„objemem V“ vnitřní objem každého tlakového prostoru, včetně objemu hrdel až k prvnímu spoji nebo svaru, po odečtení objemu trvalých vnitřních součástí;
11)
„jmenovitou světlostí DN“ číselné označení velikosti společné pro všechny části potrubního systému, pokud nejsou označeny vnějším průměrem nebo rozměrem závitu; z referenčních důvodů je to zaokrouhlené číslo, které jen přibližně souvisí s výrobními rozměry; jmenovitá světlost se označuje písmeny DN, za kterými následuje číslo;
12)
„tekutinou“ plyny, kapaliny a páry jak v podobě čisté fáze, tak ve směsi; tekutina může obsahovat suspenzi pevných látek;
13)
„nerozebíratelnými spoji“ spoje, které nelze rozpojit jinak než destruktivním způsobem;
14)
„evropským schválením pro materiály“ technický dokument, v němž jsou definovány vlastnosti materiálů určených k opakovanému použití při výrobě tlakových zařízení, na které se nevztahuje žádná harmonizovaná norma;
15)
„dodáním na trh“ dodání tlakového zařízení nebo sestavy k distribuci nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
16)
„uvedením na trh“ první dodání tlakového zařízení nebo sestavy na trh Unie;
17)
„uvedením do provozu“ první použití tlakového zařízení nebo sestavy jejich uživatelem;
18)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí tlakové zařízení nebo sestavu nebo která si nechává tlakové zařízení nebo sestavu navrhnout či vyrobit a toto tlakové zařízení nebo sestavu nabízí na trhu pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo je používá pro vlastní potřebu;
19)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
20)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí na trh Unie tlakové zařízení nebo sestavu ze třetí země;
21)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce či dovozce, která dodává tlakové zařízení nebo sestavu na trh;
22)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
23)
„technickou specifikací“ dokument, který předepisuje technické požadavky, které má tlakové zařízení nebo sestava splňovat;
24)
„harmonizovanou normou“ harmonizovaná norma ve smyslu čl. 2 bodu 1 písm. c) nařízení EU č. 1025/2012;
25)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
26)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
27)
„posuzováním shody“ postup k prokázání, zda byly splněny základní bezpečnostní požadavky této směrnice týkající se tlakového zařízení nebo sestavy;
28)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, certifikace a inspekce;
29)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení tlakového zařízení nebo sestavy, které již byly zpřístupněny spotřebitelům nebo ostatním uživatelům;
30)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit tomu, aby tlaková zařízení nebo sestavy, které se nacházejí v dodavatelském řetězci, byly dodávány na trh;
31)
„označením CE“ označení, kterým výrobce vyjadřuje, že tlakové zařízení nebo sestava jsou ve shodě s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie, které upravují jeho umisťování;
32)
„harmonizačními právními předpisy Unie“ veškeré právní předpisy Unie harmonizující podmínky pro nabízení výrobků na trhu.
Článek 3
Dodávání na trh a uvádění do provozu
1. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby tlaková zařízení a sestavy mohly být dodávány na trh a uváděny do provozu pouze tehdy, pokud při správné instalaci a údržbě a používání k určeným účelům splňují požadavky této směrnice.
2. Touto směrnicí není dotčeno oprávnění členských států ukládat takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak pracovníci, byly chráněny při používání dotčených tlakových zařízení nebo sestav, za předpokladu, že to neznamená změnu těchto zařízení nebo sestav způsobem, který není uveden v této směrnici.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, při předvádění a jiných podobných akcích bránit předvádění tlakových zařízení nebo sestav, které nejsou v souladu s touto směrnicí, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tato tlaková zařízení nebo sestavy nesmí být dodávány na trh ani uváděny do provozu, dokud nebudou uvedeny do shody. Při předvádění musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob v souladu s požadavky stanovenými příslušným orgánem dotyčného členského státu.
Článek 4
Technické požadavky
1. Následující tlaková zařízení musí splňovat základní bezpečnostní požadavky stanovené v příloze I:
a)
nádoby, s výjimkou nádob podle písmene b), určené pro:
i)
plyny, zkapalněné plyny, plyny rozpuštěné pod tlakem, páry, a rovněž ty kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší dovolené teplotě je o více než 0,5 bar vyšší než obvyklý atmosférický tlak (1 013 mbar), v těchto mezích:
-
pro tekutiny skupiny 1, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 25 bar/l nebo tlak PS větší než 200 bar (graf 1 přílohy II),
-
pro tekutiny skupiny 2, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 50 bar/l nebo tlak PS větší než 1 000 bar, a všechny přenosné hasicí přístroje a láhve pro dýchací přístroje (graf 2 přílohy II),
ii)
kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší dovolené teplotě nepřekračuje obvyklý atmosférický tlak (1 013 mbar) o více než 0,5 bar, v těchto mezích:
-
pro tekutiny skupiny 1, je-li objem větší než 1 l a součin PS·V větší než 200 bar/l nebo tlak PS větší než 500 bar (graf 3 přílohy II),
-
pro tekutiny skupiny 2, je-li tlak PS větší než 10 bar a součin PS·V větší než 10 000 bar/l nebo tlak PS větší než 1 000 bar (graf 4 přílohy II);
b)
tlaková zařízení vystavená působení plamene nebo jinak ohřívaná s nebezpečím přehřátí, určená pro výrobu páry nebo horké vody při teplotách vyšších než 110 °C, jejichž objem je větší než 2 l, a všechny tlakové hrnce (graf 5 přílohy II);
c)
potrubí určená pro:
i)
plyny, zkapalněné plyny, plyny rozpuštěné pod tlakem, páry a kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší dovolené teplotě je o více než 0,5 bar vyšší než obvyklý atmosférický tlak (1 013 mbar), v těchto mezích:
-
pro tekutiny skupiny 1, je-li DN větší než 25 (graf 6 přílohy II),
-
pro tekutiny skupiny 2, je-li DN větší než 32 a součin PS·DN větší než 1 000 bar (graf 7 přílohy II),
ii)
kapaliny, jejichž tlak par při nejvyšší dovolené teplotě nepřekračuje obvyklý atmosférický tlak (1 013 mbar) o více než 0,5 bar, v těchto mezích:
-
pro tekutiny skupiny 1, je-li DN větší než 25 a součin PS·DN větší než 2 000 bar (graf 8 přílohy II),
-
pro tekutiny skupiny 2, je-li PS větší než 10 bar, DN větší než 200 a součin PS·DN větší než 5 000 bar (graf 9 přílohy II);
d)
bezpečnostní a tlaková výstroj určená pro zařízení, na něž se vztahují písmena a), b) a c), včetně zařízení zabudovaných do sestavy.
2. Následující sestavy, které obsahují alespoň jedno tlakové zařízení, na které se vztahuje odstavec 1, musí splňovat základní bezpečnostní požadavky stanovené v příloze I:
a)
sestavy určené pro výrobu páry nebo horké vody při teplotě vyšší než 110 °C, které obsahují alespoň jedno tlakové zařízení vystavené působení plamene nebo jinak ohřívané, u něhož existuje nebezpečí přehřátí;
b)
jiné sestavy než ty, které jsou uvedeny v písmenu a), jsou-li výrobcem určeny k dodání na trh a k uvedení do provozu jako sestavy.
Odchylně od prvního pododstavce musí sestavy určené pro výrobu teplé vody při teplotách nepřesahujících 110 °C, do kterých se ručně přikládá pevné palivo a jejichž součin PS·V je větší než 50 bar/l, splňovat základní bezpečnostní požadavky podle bodů 2.10, 2.11 a 3.4 a bodu 5 písm. a) a d) přílohy I.
3. Tlaková zařízení a sestavy s hodnotami nižšími nebo rovnými mezním hodnotám stanoveným v odst. 1 písm. a), b) a c) a v odstavci 2 musí být navrženy a vyrobeny v souladu se správnou technickou praxí členského státu, aby bylo zajištěno jejich bezpečné používání. K tlakovým zařízením a sestavám musí být přiložen vhodný návod k použití.
Aniž jsou dotčeny jiné použitelné harmonizační právní předpisy Unie, které upravují jeho umisťování, tato zařízení nebo sestavy se neopatřují označením CE uvedeným v článku 18.
Článek 5
Volný pohyb
1. Členské státy nesmějí z důvodů rizik vyplývajících z působení tlaku zakazovat, omezovat ani bránit dodávání tlakových zařízení nebo sestav na trh ani jejich uvádění do provozu za podmínek specifikovaných výrobcem, jestliže jsou v souladu s touto směrnicí.
Členské státy nesmějí z důvodů rizik vyplývajících z působení tlaku zakazovat, omezovat ani bránit dodávání na trh ani uvádění do provozu tlakových zařízení nebo sestav, které jsou v souladu s čl. 4 odst. 3.
2. Jestliže členský stát jmenoval zkušebnu uživatele v souladu s požadavky stanovenými v článku 25, nemůže z důvodů rizik vyplývajících z působení tlaku zakazovat, omezovat ani bránit tomu, aby byla za podmínek stanovených v článku 16 uváděna na trh nebo do provozu tlaková zařízení nebo sestavy, jejichž shoda byla posouzena zkušebnou uživatele jmenovanou jiným členským státem v souladu s požadavky stanovenými v článku 25.
3. Členské státy mohou v míře nezbytné pro bezpečné a správné používání tlakových zařízení a sestav vyžadovat, aby byly informace podle bodů 3.3 a 3.4 přílohy I poskytovány v úředním jazyce nebo jazycích orgánů Unie, které může stanovit členský stát, ve kterém jsou zařízení nebo sestavy dodávány na trh.
KAPITOLA 2
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
Článek 6
Povinnosti výrobců
1. Při uvádění svých tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 na trh nebo jejich používání pro vlastní potřebu výrobci zajistí, aby tato zařízení nebo sestavy byly navrženy a vyrobeny v souladu se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I.
Při uvádění svých tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 3 na trh nebo jejich používání pro vlastní potřebu výrobci zajistí, aby tato zařízení nebo sestavy byly navrženy a vyrobeny v souladu se správnou technickou praxí členského státu.
2. V případě tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 výrobci vypracují technickou dokumentaci podle přílohy III a provedou nebo nechají provést příslušný postup posuzování shody uvedený v článku 14.
Byl-li postupem uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce prokázán soulad tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 s příslušnými požadavky, vypracují výrobci EU prohlášení o shodě a umístí označení CE.
3. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a EU prohlášení o shodě po dobu deseti let od uvedení tlakového zařízení nebo sestavy na trh.
4. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě s touto směrnicí. Je třeba patřičně přihlédnout ke změnám návrhu nebo parametrů tlakového zařízení nebo sestavy a ke změnám harmonizovaných norem nebo jiných technických specifikací, na jejichž základě se prohlašuje shoda tlakového zařízení nebo sestavy.
Je-li to vhodné vzhledem k rizikům, která tlaková zařízení nebo sestavy představují, provádějí výrobci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a ostatních uživatelů zkoušky vzorků tlakových zařízení nebo sestav dodávaných na trh a šetření a v případě potřeby vedou knihy stížností, nevyhovujících tlakových zařízení nebo sestav a záznamy o případech stažení těchto zařízení z oběhu a o těchto kontrolních činnostech informují distributory.
5. Výrobci zajistí, aby bylo na jejich tlakových zařízeních nebo sestavách uvedeno číslo typu či výrobní dávky nebo sériové číslo nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha zařízení nebo sestavy neumožňuje, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k zařízení.
6. Výrobci uvedou na tlakovém zařízení nebo sestavě, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k zařízení nebo sestavě své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a poštovní adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat. Kontaktní údaje se uvádějí v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům, ostatním uživatelům a orgánům dozoru nad trhem.
7. Výrobci zajistí, aby byl k tlakovému zařízení nebo sestavě uvedeným v čl. 4 odst. 1 a 2 přiložen návod a bezpečnostní informace podle bodů 3.3 a 3.4 přílohy I v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům, který určí dotčený členský stát. Tento návod a bezpečnostní informace musí být jasné, srozumitelné a snadno pochopitelné.
Výrobci zajistí, aby byl k tlakovému zařízení nebo sestavě uvedeným v čl. 4 odst. 3 přiložen návod a bezpečnostní informace podle čl. 4 odst. 3 v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům, který určí dotčený členský stát. Tento návod a bezpečnostní informace musí být jasné, srozumitelné a snadno pochopitelné.
8. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že tlakové zařízení nebo sestava, které uvedli na trh, nejsou ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto tlakového zařízení nebo sestavy do shody, nebo v případě potřeby k jejich stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud tlakové zařízení nebo sestava představuje riziko, informují o tom výrobci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž toto tlakové zařízení nebo tyto sestavy dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
9. Výrobci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody tlakového zařízení nebo sestavy s touto směrnicí, a to v jazyce snadno srozumitelném tomuto orgánu. Tyto informace a dokumentace mohou být poskytnuty v papírové nebo elektronické podobě. Výrobci spolupracují s uvedeným orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná tlakovým zařízením nebo sestavou, které uvedli na trh.
Článek 7
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce může písemným pověřením jmenovat zplnomocněného zástupce.
Povinnosti stanovené v čl. 6 odst. 1 a povinnost vypracovat technickou dokumentaci uvedená v čl. 6 odst. 2 nesmí být součástí pověření zplnomocněného zástupce.
2. Zplnomocněný zástupce plní úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
a)
uchovávat EU prohlášení o shodě a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru nad trhem po dobu deseti let od uvedení tlakového zařízení nebo sestavy na trh;
b)
poskytnout příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody tlakového zařízení nebo sestavy;
c)
spolupracovat s příslušnými vnitrostátními orgány na jejich žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná tlakovým zařízením nebo sestavou, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 8
Povinnosti dovozců
1. Dovozci mohou na trh uvádět pouze tlaková zařízení nebo sestavy, které jsou v souladu s právními předpisy.
2. Před uvedením tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušný postup posuzování shody v souladu s článkem 14. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci, aby tlakové zařízení nebo sestava nesly označení CE, aby k nim byl přiložen návod a bezpečnostní informace v souladu s body 3.3 a 3.4 přílohy I a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 a 6.
Před uvedením tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 3 na trh dovozci zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci a aby k tlakovému zařízení nebo sestavě byl přiložen vhodný návod k použití a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 a 6.
Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že tlakové zařízení nebo sestava není ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I, nesmí uvést tlakové zařízení nebo sestavu na trh, dokud nebudou uvedeny do shody. Dále, pokud tlakové zařízení nebo sestava představuje riziko, musí o tom být výrobce, jakož i orgány dozoru nad trhem dovozcem informováni.
3. Dovozci uvedou na tlakovém zařízení nebo sestavě, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k zařízení nebo sestavě své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a poštovní adresu, na níž je lze kontaktovat. Kontaktní údaje se uvádějí v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům, ostatním uživatelům a orgánům dozoru nad trhem.
4. Dovozci zajistí, aby byl k tlakovým zařízením nebo sestavám uvedeným v čl. 4 odst. 1 a 2 přiložen návod a bezpečnostní informace v souladu s body 3.3 a 3.4 přílohy I v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům, který určí dotčený členský stát.
Dovozci zajistí, aby byl k tlakovým zařízením nebo sestavám uvedeným v čl. 4 odst. 3 přiložen návod a bezpečnostní informace v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům, který určí dotčený členský stát.
5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za tlaková zařízení nebo sestavy uvedené v čl. 4 odst. 1 a 2 odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly jejich soulad se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I.
6. Je-li to vhodné vzhledem k rizikům, která tlaková zařízení nebo sestavy představují, provádějí dovozci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a ostatních uživatelů zkoušky vzorků tlakových zařízení nebo sestav dodávaných na trh a šetření a v případě potřeby vedou knihy stížností, nevyhovujících tlakových zařízení nebo sestav a záznamy o případech stažení těchto zařízení z oběhu a průběžně o těchto kontrolních činnostech informují distributory.
7. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že tlakové zařízení nebo sestava, které uvedli na trh, nejsou ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto tlakového zařízení nebo sestavy do shody, nebo v případě potřeby k jejich stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud tlakové zařízení nebo sestava představuje riziko, informují o tom dovozci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž tlakové zařízení nebo sestavu dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
8. Dovozci po dobu deseti let od uvedení tlakového zařízení nebo sestavy na trh uchovávají kopii EU prohlášení o shodě pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zajišťují, aby těmto orgánům mohla být na požádání předložena technická dokumentace.
9. Dovozci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody tlakového zařízení nebo sestavy, a to v jazyce snadno srozumitelném tomuto orgánu. Tyto informace a dokumentace mohou být poskytnuty v papírové nebo elektronické podobě. Dovozci spolupracují s uvedeným orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná tlakovým zařízením nebo sestavou, které uvedli na trh.
Článek 9
Povinnosti distributorů
1. Při dodávání tlakového zařízení nebo sestavy na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky této směrnice.
2. Před dodáním tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 na trh distributoři ověří, zda nesou označení CE, zda jsou k nim přiloženy požadované doklady a návody a bezpečnostní informace v souladu s body 3.3 a 3.4 přílohy I v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům v členském státě, v němž mají být tlakové zařízení nebo sestava dodány na trh, a zda výrobce a dovozce splnili příslušné požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 a 6 a čl. 8 odst. 3.
Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že tlakové zařízení nebo sestava není ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I, nesmí dodat tlakové zařízení nebo sestavu na trh, dokud nebudou uvedeny do shody. Dále, pokud tlakové zařízení nebo sestava představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
Před dodáním tlakových zařízení nebo sestav uvedených v čl. 4 odst. 3 na trh distributoři ověří, zda je k nim přiložen vhodný návod k použití v jazyce snadno srozumitelném spotřebitelům a ostatním uživatelům v členském státě, v němž mají být toto tlakové zařízení nebo tyto sestavy dodány na trh, a zda výrobce a dovozce splnili příslušné požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 a 6 a čl. 8 odst. 3.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za tlaková zařízení nebo sestavy uvedené v čl. 4 odst. 1 a 2 odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly jejich soulad se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I.
4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že tlakové zařízení nebo sestava, které dodali na trh, nejsou ve shodě s touto směrnicí, zajistí, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto zařízení nebo sestavy do shody, nebo v případě potřeby k jejich stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud tlakové zařízení nebo sestava představuje riziko, informují o tom distributoři neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž zařízení nebo sestavu dodali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
5. Distributoři poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody tlakového zařízení nebo sestavy. Tyto informace a dokumentace mohou být poskytnuty v papírové nebo elektronické podobě. Distributoři spolupracují s uvedeným orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná tlakovým zařízením nebo sestavou, které dodali na trh.
Článek 10
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 6, pokud uvede tlakové zařízení nebo sestavu na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví nebo sestavu, které byly na trh již uvedeny, takovým způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s požadavky této směrnice.
Článek 11
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty musí na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikovat:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal tlakové zařízení nebo sestavu;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly tlakové zařízení nebo sestavu.
Hospodářské subjekty musí být schopny poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu deseti let poté, co jim tlakové zařízení nebo sestava byly dodány, a po dobu deseti let poté, co tlakové zařízení nebo sestavu dodaly.
KAPITOLA 3
SHODA A KLASIFIKACE TLAKOVÝCH ZAŘÍZENÍ A SESTAV
Článek 12
Předpoklad shody
1. Předpokládá se, že tlaková zařízení nebo sestavy uvedené v čl. 4 odst. 1 a 2, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, jsou ve shodě se základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I, na které se tyto normy nebo jejich části vztahují.
2. Předpokládá se, že materiály používané pro výrobu tlakových zařízení nebo sestav, které jsou ve shodě s evropskými schváleními pro materiály, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské Unie v souladu s čl. 15 odst. 4, jsou ve shodě s příslušnými základními bezpečnostními požadavky stanovenými v příloze I.
Článek 13
Klasifikace tlakových zařízení
1. Tlaková zařízení uvedená v čl. 4 odst. 1 se zařazují do kategorií v souladu s přílohou II v závislosti na stoupající nebezpečnosti.
Pro účely této klasifikace se tekutiny dělí na tyto dvě skupiny:
a)
skupina 1 sestávající z látek a směsí, jejichž definice je uvedena v čl. 2 bodech 7 a 8 nařízení (ES) č. 1272/2008 a jež jsou v souladu s následujícími třídami fyzikální nebezpečnosti nebo nebezpečnosti pro zdraví stanovenými v částech 2 a 3 přílohy I uvedeného nařízení klasifikovány jako nebezpečné:
i)
nestabilní výbušniny nebo výbušniny podtřídy 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 a 1.5,
ii)
hořlavé plyny kategorie 1 a 2,
iii)
oxidující plyny kategorie 1,
iv)
hořlavé kapaliny kategorie 1 a 2,
v)
hořlavé kapaliny kategorie 3, je-li nejvyšší dovolená teplota vyšší než bod vzplanutí,
vi)
hořlavé tuhé látky kategorie 1 a 2,
vii)
samovolně reagující látky a směsi typů A až F,
viii)
samozápalné kapaliny kategorie 1,
ix)
samozápalné tuhé látky kategorie 1,
x)
látky a směsi, které při styku s vodou uvolňují hořlavé plyny, kategorie 1, 2 a 3,
xi)
oxidující kapaliny kategorie 1, 2 a 3,
xii)
oxidující tuhé látky kategorie 1, 2 a 3,
xiii)
organické peroxidy typů A až F,
xiv)
akutní orální toxicita kategorie 1 a 2,
xv)
akutní dermální toxicita kategorie 1 a 2,
xvi)
akutní inhalační toxicita kategorie 1, 2 a 3,
xvii)
toxicita pro specifické cílové orgány - jednorázová expozice kategorie 1.
Skupina 1 zahrnuje rovněž látky a směsi obsažené v tlakových zařízeních s nejvyšší dovolenou teplotou TS, která přesahuje bod vzplanutí tekutiny;
b)
skupina 2 sestávající z látek a směsí, které nejsou uvedeny v písmenu a).
2. Jestliže se nádoba skládá z několika tlakových prostorů, je klasifikována podle nejvyšší kategorie příslušné pro jednotlivé tlakové prostory. Obsahuje-li tlakový prostor několik tekutin, klasifikace se provede podle tekutiny, která vyžaduje nejvyšší kategorii.
Článek 14
Postupy posuzování shody
1. Postupy posuzování shody, které se mají použít pro tlakové zařízení, jsou stanoveny v závislosti na kategorii, do které je dané zařízení zařazeno v souladu s článkem 13.
2. Postupy posuzování shody, které mají být použity pro jednotlivé kategorie, jsou tyto:
a)
kategorie I:
-
modul A;
b)
kategorie II:
-
modul A2,
-
modul D1,
-
modul E1;
c)
kategorie III:
-
moduly B (konstrukční typ) + D,
-
moduly B (konstrukční typ) + F,
-
moduly B (výrobní typ) + E,
-
moduly B (výrobní typ) + C2,
-
modul H;
d)
kategorie IV:
-
moduly B (výrobní typ) + D,
-
moduly B (výrobní typ) + F,
-
modul G,
-
modul H1.
Postupy posuzování shody jsou stanoveny v příloze III.
3. Tlaková zařízení musí být podrobena jednomu z postupů posuzování shody. Výrobce si může zvolit některý z postupů stanovených pro kategorii, do které je zařízení zařazeno. Výrobce může rovněž použít některý z postupů, které se vztahují na vyšší kategorii, pokud existují.
4. V rámci postupů zabezpečování kvality pro tlaková zařízení kategorií III a IV uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu i), čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) první odrážce a čl. 4 odst. 1 písm. b) oznámený subjekt během neohlášené kontrolní návštěvy odebere ve výrobních nebo skladovacích prostorách vzorek zařízení, aby provedl nebo dal provést konečné posouzení podle bodu 3.2 přílohy I. Za tímto účelem oznámí výrobce oznámenému subjektu zamýšlený časový plán výroby. Během prvního roku výroby musí oznámený subjekt uskutečnit nejméně dvě návštěvy. Četnost pozdějších návštěv stanoví oznámený subjekt na základě kritérií uvedených v bodu 4.4 modulů D, E a H a v bodu 5.4 modulu H1.
5. V případě kusové výroby nádob a tlakových zařízení kategorie III uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b) oznámený subjekt v rámci postupu podle modulu H provede nebo dá provést konečné posouzení podle bodu 3.2 přílohy I pro každé jednotlivé zařízení. Za tímto účelem oznámí výrobce oznámenému subjektu zamýšlený časový plán výroby.
6. Sestavy podle čl. 4 odst. 2 musí být podrobeny postupu celkového posouzení shody, který zahrnuje tato posouzení:
a)
posouzení každého z tlakových zařízení uvedených v čl. 4 odst. 1, z nichž je sestava tvořena a jež předtím nebyla podrobena postupu posuzování shody a samostatnému označení CE; postup posuzování je dán kategorií každého jednotlivého zařízení;
b)
posouzení začlenění různých konstrukčních částí do sestavy podle bodů 2.3, 2.8 a 2.9 přílohy I; toto posouzení se provádí z hlediska nejvyšší kategorie vztahující se na dotčená zařízení, přičemž se nepřihlíží k bezpečnostní výstroji;
c)
posouzení ochrany sestavy proti překročení přípustných provozních mezí podle bodů 2.10 a 3.2.3 přílohy I; toto posouzení se provádí z hlediska nejvyšší kategorie vztahující se na tlaková zařízení, která mají být chráněna.
7. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku mohou příslušné orgány v odůvodněných případech povolit, aby byla na území dotyčného členského státu dodávána na trh a uváděna do provozu jednotlivá tlaková zařízení a sestavy podle článku 2, u kterých nebyly použity postupy podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, jestliže tato tlaková zařízení a sestavy mají sloužit k experimentálním účelům.
8. Záznamy a korespondence týkající se postupů posuzování shody se vypracovávají v úředním jazyce členského státu, v němž je usazen subjekt odpovědný za provedení těchto postupů posuzování shody, nebo v jazyce přijatém tímto subjektem.
Článek 15
Evropské schválení pro materiály
1. Evropské schválení pro materiály vydá jeden z oznámených subjektů podle článku 20, zvláště určený pro tento úkol, na základě žádosti jednoho či několika výrobců materiálů nebo zařízení. Oznámený subjekt stanoví a provede nebo dá provést příslušné inspekce a zkoušky typů materiálu za účelem certifikace jejich shody s odpovídajícími požadavky této směrnice. V případě materiálů, jejichž bezpečné použití bylo uznáno před 29. listopadem 1999, vezme oznámený subjekt při této certifikaci shody v úvahu existující údaje.
2. Před vydáním evropského schválení pro materiály oznámený subjekt uvědomí členské státy a Komisi tak, že jim zašle příslušné informace. V průběhu tří měsíců se členský stát nebo Komise mohou k záležitosti vyjádřit s uvedením důvodů svého postoje. Oznámený subjekt může evropské schválení pro materiály vydat s přihlédnutím k předloženým připomínkám.
3. Kopie evropského schválení pro materiály musí být zaslána členským státům, oznámeným subjektům a Komisi.
4. Pokud evropské schválení pro materiály splňuje požadavky, které jsou stanoveny v příloze I a na které se vztahuje, zveřejní Komise odkazy na uvedené schválení. Komise průběžně aktualizuje seznam těchto schválení v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Oznámený subjekt, který vydal evropské schválení pro materiály, toto schválení odejme, jestliže zjistí, že nemělo být vydáno, nebo jestliže se na daný typ materiálů vztahuje harmonizovaná norma. O každém odnětí schválení neprodleně informuje ostatní členské státy, oznámené subjekty a Komisi.
6. Pokud se členský stát nebo Komise domnívá, že evropské schválení pro materiály, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, nesplňuje v plné míře základní bezpečnostní požadavky, na které se vztahuje a které jsou stanoveny v příloze I, rozhodne Komise prostřednictvím prováděcích aktů, zda odkazy na evropské schválení pro materiály v Úředním věstníku Evropské unie zruší.
Prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 3.
Článek 16
Zkušebny uživatelů
1. Odchylně od ustanovení týkajících se úkolů vykonávaných oznámenými subjekty mohou členské státy na svém území povolit, aby byla uváděna na trh a uživateli uváděna do provozu tlaková zařízení nebo sestavy, jejichž shoda se základními bezpečnostními požadavky byla posouzena zkušebnou uživatele jmenovanou v souladu s odstavcem 7.
2. Tlaková zařízení a sestavy, jejichž shoda byla posouzena zkušebnou uživatele, nesmějí být opatřeny označením CE.
3. Tlaková zařízení nebo sestavy uvedené v odstavci 1 mohou být používány pouze v podnicích řízených skupinou podniků, jejíž je zkušebna součástí. Skupina musí uplatňovat jednotnou koncepci bezpečnosti, pokud se týká technických specifikací pro návrh, výrobu, inspekci, údržbu a používání tlakových zařízení a sestav.
4. Zkušebny uživatelů pracují výlučně pro skupinu, jejíž jsou součástí.
5. Postupy použitelnými pro posuzování shody zkušebnami uživatelů jsou moduly A2, C2, F a G stanovené v příloze III.
6. Členské státy oznámí ostatním členským státům a Komisi zkušebny uživatelů, které autorizovaly, úkoly, pro které byly zkušebny jmenovány, a u každé zkušebny seznam podniků vyhovujících ustanovením odstavce 3.
7. Při jmenování zkušeben uživatelů členské státy použijí požadavky stanovené v článku 25 a zajistí, aby skupina, jejíž je zkušebna součástí, uplatňovala kritéria podle druhé věty odstavce 3 tohoto článku.
Článek 17
EU prohlášení o shodě
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění základních bezpečnostních požadavků stanovených v příloze I.
2. EU prohlášení o shodě se vypracuje podle vzoru uvedeného v příloze IV, obsahuje prvky stanovené v příslušných postupech posuzování shody uvedených v příloze III a je průběžně aktualizováno. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se tlakové zařízení nebo sestava uvádí nebo dodává na trh.
3. Pokud se na tlakové zařízení nebo sestavu vztahuje více než jeden akt Unie vyžadující EU prohlášení o shodě, vypracuje se pro všechny tyto akty Unie jediné EU prohlášení o shodě. Dané akty Unie musí být v tomto prohlášení uvedeny včetně odkazů na jejich vyhlášení.
4. Vypracováním EU prohlášení o shodě přebírá výrobce odpovědnost za soulad tlakového zařízení nebo sestavy s požadavky stanovenými v této směrnici.
Článek 18
Obecné zásady označení CE
Označení CE podléhá obecným zásadám uvedeným v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 19
Pravidla a podmínky umisťování označení CE
1. Označení CE se viditelně, čitelně a nesmazatelně umístí buď:
a)
na každé tlakové zařízení podle čl. 4 odst. 1, nebo jeho výrobní štítek;
b)
na každou sestavu podle čl. 4 odst. 2, nebo její výrobní štítek.
Pokud to vzhledem k povaze zařízení nebo sestavy není možné nebo odůvodněné, umístí se označení CE na obal a průvodní dokumenty.
Zařízení nebo sestava uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) musí být úplné nebo ve stavu, jenž umožňuje konečné posouzení podle bodu 3.2 přílohy I.
2. Není nutné, aby bylo označení CE umístěno na každé jednotlivé tlakové zařízení, které tvoří sestavu. Jednotlivá tlaková zařízení, která již jsou opatřena označením CE při svém zabudování do sestavy, ponesou toto označení i nadále.
3. Označení CE se umístí před uvedením tlakového zařízení nebo sestavy na trh.
4. Za označením CE následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby.
Identifikační číslo oznámeného subjektu umístí sám subjekt, nebo je umístí podle jeho pokynů výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce.
5. Za označením CE a případně za identifikačním číslem uvedeným v odstavci 4 může následovat jakákoli jiná značka označující zvláštní riziko nebo použití.
6. Členské státy vycházejí ze stávajících mechanismů, aby zajistily řádné uplatňování režimu označování CE, a přijmou odpovídající opatření v případě nesprávného použití tohoto označení.
KAPITOLA 4
OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 20
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům oznámené subjekty a zkušebny uživatelů oprávněné plnit úkoly posuzování shody v souladu s článkem 14, článkem 15 nebo článkem 16 a nezávislé organizace, které uznaly, pro účely úkolů uvedených v bodech 3.1.2 a 3.1.3 přílohy I.
Článek 21
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů, včetně souladu s ustanoveními článku 27.
2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 provádí vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.
3. Pokud oznamující orgán přenese posuzování, oznamování nebo kontrolu uvedené v odstavci 1 na subjekt, který není orgánem veřejné správy, nebo takový subjekt těmito úkoly jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou a musí obdobně splňovat požadavky stanovené v článku 22. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činností.
4. Oznamující orgán nese za úkoly vykonávané subjektem uvedeným v odstavci 3 plnou odpovědnost.
Článek 22
Požadavky na oznamující orgány
1. Oznamující orgán musí být zřízen takovým způsobem, aby nedošlo k žádnému střetu zájmů se subjekty posuzování shody.
2. Oznamující orgán musí být organizován a fungovat tak, aby zabezpečil objektivitu a nestrannost svých činností.
3. Oznamující orgán musí být organizován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí týkající se oznámení subjektu posuzování shody bylo přijato příslušnými osobami jinými než osobami, které provedly posouzení.
4. Oznamující orgán nesmí nabízet ani poskytovat činnosti, které provádějí subjekty posuzování shody, a nesmí poskytovat poradenské služby na komerčním či konkurenčním základě.
5. Oznamující orgán musí zachovávat důvěrnost informací, které obdržel.
6. Oznamující orgán musí mít k dispozici dostatečný počet odborně způsobilých pracovníků, aby mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 23
Informační povinnost oznamujících orgánů
Členské státy informují Komisi o svých postupech pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
Komise tyto informace zveřejní.
Článek 24
Požadavky na oznámené subjekty a uznané nezávislé organizace
1. Pro účely oznámení musí oznámený subjekt nebo uznaná nezávislá organizace splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Subjekt posuzování shody musí být zřízen podle vnitrostátních právních předpisů některého členského státu a mít právní subjektivitu.
3. Subjekt posuzování shody musí být třetí stranou nezávislou na organizaci nebo tlakovém zařízení či sestavě, které posuzuje.
Za tento subjekt může být považován subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu, které zastupují podniky zapojené do navrhování, výroby, dodávání, montáže, používání nebo údržby tlakových zařízení nebo sestav, které tento subjekt posuzuje, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody nesmějí být konstruktéry, výrobci, dodavateli, instalatéry, odběrateli, vlastníky, uživateli ani servisními osobami tlakových zařízení nebo sestav, jež posuzují, ani zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných tlakových zařízení nebo sestav, které jsou nezbytné pro činnost subjektu posuzování shody, ani používání takových zařízení k osobním účelům.
Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody se nesmějí přímo podílet na navrhování, výrobě nebo konstrukci, nabízení na trhu, instalaci, používání ani údržbě těchto tlakových zařízení nebo sestav, ani nesmějí zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu k činnostem posuzování shody, k jejichž vykonávání jsou oznámeni. To platí zejména pro poradenské služby.
Subjekty posuzování shody zajistí, aby činnosti jejich dceřiných společností nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu a nestrannost jejich činností posuzování shody.
5. Subjekty posuzování shody a jejich pracovníci vykonávají činnosti posuzování shody na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované odborné způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování shody, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Subjekt posuzování shody musí být způsobilý plnit všechny úkoly posuzování shody, které mu ukládají článek 14 nebo článek 15, nebo body 3.1.2 a 3.1.3 přílohy I a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly plní subjekt posuzování shody sám, nebo jsou plněny jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Subjekt posuzování shody musí mít vždy a pro každý postup posuzování shody a každý druh nebo kategorii tlakových zařízení, pro něž byl oznámen, k dispozici nezbytné:
a)
pracovníky s odbornými znalostmi a dostatečnými zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů posuzování shody;
b)
popisy postupů, podle nichž je posuzování shody prováděno, aby byla zajištěna transparentnost těchto postupů a možnost jejich zopakování; musí mít zavedenu náležitou politiku a postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež plní jako subjekt posuzování shody, a dalšími činnostmi;
c)
postupy pro výkon činností, jež řádně zohledňují velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Subjekt posuzování shody musí mít prostředky nezbytné k řádnému plnění technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi posuzování shody a musí mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody musí:
a)
mít dobrou technickou a odbornou přípravu zahrnující všechny činnosti posuzování shody, pro něž byl subjekt posuzování shody oznámen;
b)
mít uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním, které provádějí, a odpovídající pravomoc toto posuzování provádět;
c)
mít náležité znalosti základních bezpečnostních požadavků stanovených v příloze I, příslušných harmonizovaných norem a příslušných ustanovení harmonizačních právních předpisů Unie a vnitrostátních právních předpisů a rozumět jim;
d)
být schopni vypracovávat certifikáty, záznamy, zprávy a protokoly prokazující, že posouzení byla provedena.
8. Musí být zaručena nestrannost subjektů posuzování shody, jejich nejvyššího vedení a pracovníků odpovědných za plnění úkolů posuzování shody.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků subjektu posuzování shody odpovědných za plnění úkolů posuzování shody nesmí záviset na počtu provedených posouzení ani na výsledcích těchto posouzení.
9. Subjekty posuzování shody uzavřou pojištění odpovědnosti za škodu, pokud tuto odpovědnost nepřevzal stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
10. Pracovníci subjektu posuzování shody jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které obdrželi při plnění svých úkolů podle článku 14, článku 15 nebo podle bodů 3.1.2 a 3.1.3 přílohy I nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterým se uvedená ustanovení provádějí, s výjimkou styku s příslušnými orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost. Důvěrné obchodní informace musí být chráněny.
11. Subjekty posuzování shody se podílejí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámených subjektů zřízené podle příslušných harmonizačních právních předpisů Unie nebo zajistí, aby byli jejich pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody o těchto činnostech informováni, a řídí se rozhodnutími a jinými dokumenty, které mají povahu všeobecných pokynů a které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 25
Požadavky na zkušebny uživatelů
1. Pro účely oznámení musí zkušebna uživatele splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Zkušebna uživatele musí být zřízena podle vnitrostátních právních předpisů některého členského státu a mít právní subjektivitu.
3. Zkušebna uživatele musí být organizačně identifikovatelná a musí používat metody předávání informací uvnitř skupiny podniků, jejíž je součástí, které zajišťují a prokazují její nestrannost.
4. Zkušebna uživatele, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody nesmějí být konstruktéry, výrobci, dodavateli, instalatéry, odběrateli, vlastníky, uživateli ani servisními osobami tlakových zařízení nebo sestav, jež posuzují, ani zplnomocněnými zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných tlakových zařízení nebo sestav, které jsou nezbytné pro činnost zkušebny uživatele, ani používání těchto zařízení k osobním účelům.
Zkušebna uživatele, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody se nesmějí přímo podílet na navrhování, výrobě nebo konstrukci, nabízení na trhu, instalaci, používání ani údržbě těchto tlakových zařízení nebo sestav, ani nesmějí zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu k činnostem posuzování shody, k jejichž vykonávání jsou oznámeni. To platí zejména pro poradenské služby.
5. Zkušebny uživatelů a jejich pracovníci vykonávají činnosti posuzování shody na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované odborné způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování shody, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Zkušebna uživatele musí být způsobilá plnit všechny úkoly posuzování shody, které jí ukládá článek 16 a pro něž byla oznámena, ať již tyto úkoly plní zkušebna uživatele sama, nebo jsou plněny jejím jménem a na její odpovědnost.
Zkušebna uživatele musí mít vždy a pro každý postup posuzování shody a každý druh nebo kategorii tlakových zařízení, pro něž byla oznámena, k dispozici nezbytné:
a)
pracovníky s odbornými znalostmi a dostatečnými zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů posuzování shody;
b)
popisy postupů, podle nichž je posuzování shody prováděno, aby byla zajištěna transparentnost těchto postupů a možnost jejich zopakování; musí mít zavedenu náležitou politiku a postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež plní jako zkušebna uživatele, a dalšími činnostmi;
c)
postupy pro výkon činností, jež řádně zohledňují velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou či sériovou povahu výrobního procesu.
Zkušebna uživatele musí mít prostředky nezbytné k řádnému plnění technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi posuzování shody a musí mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody musí:
a)
mít dobrou technickou a odbornou přípravu zahrnující všechny činnosti posuzování shody, pro něž byl subjekt posuzování shody oznámen;
b)
mít uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním, které provádějí, a odpovídající pravomoc toto posuzování provádět;
c)
mít náležité znalosti základních bezpečnostních požadavků stanovených v příloze I, příslušných harmonizovaných norem a příslušných ustanovení harmonizačních právních předpisů Unie a vnitrostátních právních předpisů a rozumět jim;
d)
být schopni vypracovávat certifikáty, záznamy, zprávy a protokoly prokazující, že posouzení byla provedena.
8. Musí být zaručena nestrannost zkušeben uživatelů, jejich nejvyššího vedení a pracovníků odpovědných za plnění úkolů posuzování shody. Zkušebny uživatelů nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a důvěryhodnost ve vztahu ke kontrolním činnostem.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků zkušebny uživatele odpovědných za plnění úkolů posuzování shody nesmí záviset na počtu provedených posouzení ani na výsledcích těchto posouzení.
9. Zkušebny uživatelů uzavřou pojištění odpovědnosti za škodu, pokud tuto odpovědnost nepřevezme skupina, jejíž jsou součástí.
10. Pracovníci zkušeben uživatelů jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které obdrželi při plnění svých úkolů podle článku 16 nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterým se uvedená ustanovení provádějí, s výjimkou styku s příslušnými orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost. Důvěrné obchodní informace musí být chráněny.
11. Zkušebny uživatelů se podílejí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámených subjektů zřízené podle příslušných harmonizačních právních předpisů Unie nebo zajistí, aby byli jejich pracovníci odpovědní za plnění úkolů posuzování shody o těchto činnostech informováni, a řídí se rozhodnutími a jinými dokumenty, které mají povahu všeobecných pokynů a které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 26
Předpoklad shody subjektů posuzování shody
Pokud subjekt posuzování shody prokáže svou shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 24 nebo článku 25 v rozsahu, v němž se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 27
Dceřiné společnosti subjektů posuzování shody a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt, zkušebna uživatele nebo uznaná nezávislá organizace zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v článku 24 nebo článku 25, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty, zkušebny uživatelů a uznané nezávislé organizace nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty, zkušebny uživatelů a uznané nezávislé organizace uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle článku 14, článku 15, článku 16 nebo bodů 3.1.2 a 3.1.3 přílohy I.
Článek 28
Žádost o oznámení
1. Subjekt posuzování shody podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.
2. Součástí žádosti o oznámení je popis činností posuzování shody, modulu nebo modulů posuzování shody a tlakových zařízení, pro něž se subjekt prohlašuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem, které potvrzuje, že subjekt posuzování shody splňuje požadavky stanovené v článku 24 nebo článku 25.
3. Nemůže-li dotčený subjekt posuzování shody předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole svého souladu s požadavky stanovenými v článku 24 nebo článku 25.
Článek 29
Postup oznamování
1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty posuzování shody, které splňují požadavky stanovené v článku 24 nebo článku 25.
2. K oznámení Komisi a ostatním členským státům využijí elektronický nástroj pro oznamování vyvinutý a spravovaný Komisí.
3. Oznámení musí obsahovat veškeré podrobnosti o dotčených činnostech posuzování shody, modulu nebo modulech posuzování shody a tlakových zařízeních a příslušné potvrzení o způsobilosti.
4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 28 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům podklady, které prokazují způsobilost subjektu posuzování shody, a informuje je o opatřeních, jež zajišťují, aby byl subjekt pravidelně kontrolován a i v budoucnu splňoval požadavky stanovené v článku 24 nebo článku 25.
5. Dotčený subjekt může vykonávat činnosti oznámeného subjektu, uznané nezávislé organizace nebo zkušebny uživatele pouze tehdy, pokud Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů od oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců od oznámení, pokud se akreditace nepoužije.
Pouze tento subjekt se pro účely této směrnice považuje za oznámený subjekt, uznanou nezávislou organizaci nebo zkušebnu uživatele.
6. Oznamující orgán oznámí Komisi a ostatním členským státům jakékoli následné významné změny v oznámení.
Článek 30
Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů
1. Komise oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.
Přidělí mu jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen podle několika aktů Unie.
2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle této směrnice, včetně identifikačních čísel, která jim byla přidělena, a činností, pro něž byly oznámeny.
Komise zajistí, aby byl seznam průběžně aktualizován.
Článek 31
Seznamy uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů
Komise zveřejní seznam uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů podle této směrnice a úkolů, pro něž byly uznány.
Komise zajistí, aby byl seznam průběžně aktualizován.
Článek 32
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt nebo uznaná nezávislá organizace již nesplňuje požadavky stanovené v článku 24 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Informuje o tom neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že zkušebna uživatele již nesplňuje požadavky stanovené v článku 25 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Informuje o tom neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt, uznaná nezávislá organizace nebo zkušebna uživatele ukončily svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, uznanou nezávislou organizací nebo zkušebnou uživatele, nebo byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.
Článek 33
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu, uznané nezávislé organizace nebo zkušebny uživatele nebo o tom, zda oznámený subjekt, uznaná nezávislá organizace nebo zkušebna uživatele nadále splňují požadavky a povinnosti, které jsou jim uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného subjektu posuzování shody.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt, uznaná nezávislá organizace nebo zkušebna uživatele nesplňují nebo přestaly splňovat požadavky pro své oznámení, přijme prováděcí akt, jímž požádá oznamující členský stát, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Tento prováděcí akt se přijme poradním postupem uvedeným v čl. 44 odst. 2.
Článek 34
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů, zkušeben uživatelů a uznaných nezávislých organizací
1. Oznámené subjekty, zkušebny uživatelů a uznané nezávislé organizace provádějí posuzování shody v souladu s úkoly týkajícími se posuzování shody stanovenými v článku 14, článku 15, článku 16 nebo v bodech 3.1.2 a 3.1.3 přílohy I.
2. Posuzování shody se provádí přiměřeným způsobem, aby se zabránilo zbytečné zátěži hospodářských subjektů.
Subjekty posuzování shody při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie tlakového zařízení nebo sestavy a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Tyto subjekty musí ovšem dodržovat míru přísnosti a úroveň ochrany, jež jsou vyžadovány, aby bylo tlakové zařízení v souladu s požadavky této směrnice.
3. Pokud subjekt posuzování shody zjistí, že výrobce nesplnil základní bezpečnostní požadavky stanovené v příloze I nebo odpovídající harmonizované normy nebo jiné technické specifikace, vyzve výrobce, aby přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát shody.
4. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání certifikátu subjekt posuzování shody zjistí, že tlakové zařízení již nesplňuje požadavky, vyzve výrobce, aby přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti certifikát pozastaví nebo odejme.
5. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo pokud nemají požadovaný účinek, subjekt posuzování shody podle potřeby omezí, pozastaví nebo odejme příslušné certifikáty.
Článek 35
Odvolání proti rozhodnutím oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů
Členské státy zajistí, aby bylo možné se proti rozhodnutím oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů odvolat.
Článek 36
Informační povinnost oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů
1. Oznámené subjekty, uznané nezávislé organizace a zkušebny uživatelů informují oznamující orgán:
a)
o každém zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odnětí certifikátu;
b)
o všech okolnostech majících vliv na působnost nebo podmínky oznámení;
c)
o každé žádosti o informace o činnostech posuzování shody, kterou obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v rámci působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty, uznané nezávislé organizace a zkušebny uživatelů poskytnou ostatním subjektům oznámeným podle této směrnice, které vykonávají obdobné činnosti posuzování shody a zabývají se stejnými tlakovými zařízeními, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních, a na požádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
Článek 37
Výměna zkušeností
Komise organizuje výměnu zkušeností mezi orgány členských států, které jsou odpovědné za politiku oznamování.
Článek 38
Koordinace oznámených subjektů, uznaných nezávislých organizací a zkušeben uživatelů
Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty posuzování shody oznámenými podle této směrnice ve formě odvětvové skupiny nebo odvětvových skupin subjektů posuzování shody.
Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty posuzování shody účastnily práce této skupiny nebo těchto skupin, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
KAPITOLA 5
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA TLAKOVÝCH ZAŘÍZENÍ A SESTAV, KTERÉ VSTUPUJÍ NA TRH UNIE, A OCHRANNÝ POSTUP UNIE
Článek 39
Dozor nad trhem Unie a kontrola tlakových zařízení a sestav, které vstupují na trh Unie
Na tlaková zařízení a sestavy, na něž se vztahuje článek 1 této směrnice, se použijí čl. 15 odst. 3 a články 16 až 29 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 40
Postup nakládání s tlakovými zařízeními nebo sestavami představujícími riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud mají orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu dostatečné důvody domnívat se, že určitá tlaková zařízení nebo sestavy, na něž se vztahuje tato směrnice, představují riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob anebo pro domácí zvířata nebo majetek, provedou hodnocení, zda dotčené tlakové zařízení nebo sestava splňuje všechny příslušné požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty za tímto účelem spolupracují v nezbytné míře s orgány dozoru nad trhem.
Pokud v průběhu hodnocení uvedeného v prvním pododstavci orgány dozoru nad trhem zjistí, že tlakové zařízení nebo sestava nesplňují požadavky stanovené touto směrnicí, neprodleně vyzvou příslušný hospodářský subjekt, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení tlakového zařízení nebo sestavy do souladu s těmito požadavky, nebo k jejich stažení z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, která má hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt přijme všechna vhodná nápravná opatření ohledně všech dotčených tlakových zařízení a sestav, které dodal na trh v celé Unii.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání zařízení nebo sestav na trh daného členského státu, nebo zařízení nebo sestavu stáhnout z trhu nebo z oběhu.
O takových opatřeních orgány dozoru nad trhem neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací uvedených v odst. 4 druhém pododstavci jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího zařízení nebo sestavy, údaje o původu zařízení nebo sestavy, povaze nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a údaje o stanovisku příslušného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
zařízení nebo sestava nesplňuje požadavky na ochranu zdraví nebo bezpečnost osob nebo požadavky týkající se ochrany domácích zvířat nebo majetku;
b)
nedostatky v harmonizovaných normách uvedených v článku 12, na nichž je založen předpoklad shody.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil postup podle tohoto článku, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích o nesouladu dotčeného zařízení nebo sestavy, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s přijatým vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Pokud do tří měsíců od přijetí informací uvedených v odst. 4 druhém pododstavci nevznese žádný členský stát ani Komise námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se uvedené opatření za důvodné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným zařízením nebo sestavou neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení tohoto zařízení nebo sestavy z trhu.
Článek 41
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou po ukončení postupu stanoveného v čl. 40 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření přijatému členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přijme prováděcí akt, kterým rozhodne, zda je vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli.
Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům; Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za důvodné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo nevyhovující zařízení nebo sestava staženo z jejich trhu, a informují o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za nedůvodné, dotčený členský stát toto opatření zruší.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za důvodné a je-li nesoulad zařízení nebo sestavy přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 40 odst. 5 písm. b) této směrnice, použije Komise postup stanovený v článku 11 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 42
Tlaková zařízení nebo sestavy, jež jsou v souladu, ale přesto představují riziko
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 40 odst. 1 zjistí, že ačkoli je tlakové zařízení nebo sestava v souladu s touto směrnicí, představuje riziko pro zdraví nebo bezpečnost osob, pro domácí zvířata nebo majetek, vyzve příslušný hospodářský subjekt, aby přijal všechna vhodná opatření k zajištění toho, aby dotčené zařízení nebo sestava, pokud byly uvedeny na trh, dále nepředstavovaly toto riziko, nebo aby je stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může členský stát stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
2. Hospodářský subjekt přijme nápravná opatření ohledně všech dotčených zařízení nebo sestav, které dodal na trh v celé Unii.
3. Členský stát o tom neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy. Informace musí obsahovat všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčeného zařízení nebo sestavy, údaje o jeho původu a dodavatelském řetězci, údaje o povaze souvisejícího rizika a údaje o povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni.
4. Komise neprodleně zahájí konzultace s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení přijatých vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise prostřednictvím prováděcích aktů rozhodne, zda je vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
Prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce se přijímají přezkumným postupem uvedeným v čl. 44 odst. 3.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se ochrany zdraví a bezpečnosti osob či ochrany domácích zvířat nebo majetku přijme Komise postupem uvedeným v čl. 44 odst. 4 okamžitě použitelné prováděcí akty.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům; Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
Článek 43
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 40, členský stát vyzve příslušný hospodářský subjekt, aby odstranil nesoulad, pokud zjistí jeden z následujících nedostatků:
a)
označení CE bylo umístěno v rozporu s článkem 30 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo článkem 19 této směrnice;
b)
označení CE nebylo umístěno;
c)
identifikační číslo oznámeného subjektu zapojeného do kontrolní fáze výroby bylo umístěno v rozporu s článkem 19 nebo nebylo umístěno;
d)
označení a údaje na štítku podle bodu 3.3 přílohy I nebyly umístěny nebo byly umístěny v rozporu s článkem 19 nebo bodem 3.3 přílohy I;
e)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno;
f)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno správně;
g)
technická dokumentace chybí nebo je neúplná;
h)
informace uvedené v čl. 6 odst. 6 nebo čl. 8 odst. 3 chybějí, nebo jsou nesprávné nebo neúplné;
i)
nebyl splněn jiný administrativní požadavek uvedený v článku 6 nebo článku 8.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, přijme dotčený členský stát všechna vhodná opatření a omezí nebo zakáže dodávání zařízení nebo sestavy na trh, nebo zajistí, aby byly staženy z oběhu nebo z trhu.
KAPITOLA 6
POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 44
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro tlaková zařízení. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Komise konzultuje s výborem všechny otázky, pro něž se podle nařízení (EU) č. 1025/2012 či jakéhokoli jiného právního předpisu Unie vyžadují konzultace s odborníky z odvětví.
Výbor může mimoto projednávat jakékoli další otázky týkající se uplatňování této směrnice, které vznese jeho předseda nebo zástupce některého členského státu v souladu s jednacím řádem tohoto výboru.
Článek 45
Přenesená pravomoc
1. S cílem zohlednit nové, velmi závažné bezpečnostní důvody je Komise v souladu s článkem 46 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se mění klasifikace tlakových zařízení nebo sestav, tak aby:
a)
tlakové zařízení nebo skupina tlakových zařízení podle čl. 4 odst. 3 podléhaly požadavkům čl. 4 odst. 1;
b)
sestava nebo skupina sestav podle čl. 4 odst. 3 podléhaly požadavkům čl. 4 odst. 2;
c)
tlakové zařízení nebo skupina tlakových zařízení byly odchylně od požadavků přílohy II zařazeny do jiné kategorie.
2. Členské stát, který má obavy o bezpečnost tlakových zařízení nebo sestav, neprodleně informuje o svých obavách Komisi a náležitě je odůvodní.
3. Komise před přijetím aktu v přenesené pravomoci vypracuje důkladné posouzení rizik, která vyžadují změny klasifikace.
Článek 46
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
2. Oprávnění přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 45 je Komisi uděleno na období pěti let od 1. června 2015. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před uplynutím tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 45 zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Nabývá účinnosti dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 45 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky, nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA 7
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních právních předpisů, které byly přijaty na základě této směrnice, hospodářskými subjekty a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Tato ustanovení mohou zahrnovat trestněprávní sankce za závažná porušení.
Sankce uvedené v prvním odstavci musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 48
Přechodná ustanovení
1. Členské státy nesmějí bránit uvádění tlakových zařízení a sestav do provozu, pokud jsou tato zařízení a sestavy v souladu s předpisy platnými na jejich území ke dni použitelnosti směrnice 97/23/ES a byly uvedeny na trh před 29. květnem 2002.
2. Členské státy nesmějí bránit dodávání na trh ani uvádění do provozu tlakových zařízení nebo sestav, na které se vztahuje směrnice 97/23/ES a které jsou s uvedenou směrnicí ve shodě a byly uvedeny na trh před 1. červnem 2015.
3. Certifikáty a rozhodnutí vydaná subjekty posuzování shody podle směrnice 97/23/ES zůstávají v platnosti podle této směrnice.
Článek 49
Provedení
1. Členské státy do 28. února 2015 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 13. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. června 2015.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být tento odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na článek 9 směrnice 97/23/ES se považují za odkazy na článek 13 této směrnice. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy do 18. července 2016 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 2 body 15 až 32, články 6 až 12, 14, 17 a 18, čl. 19 odst. 3 až 5, články 20 až 43, 47 a 48 a přílohami I, II, III a IV. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 19. července 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici zrušenou touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 50
Zrušení
Článek 9 směrnice 97/23/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. června 2015, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu a dne použitelnosti tohoto článku uvedených v části B přílohy V.
Směrnice 97/23/ES ve znění aktů uvedených v části A přílohy V se zrušuje s účinkem ode dne 19. července 2016, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a dne použitelnosti směrnice uvedených v části B přílohy V.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 51
Vstup v platnost a použitelnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 1, čl. 2 body 1 až 14, články 3, 4, 5, 14, 15 a 16, čl. 19 odst. 1 a 2 a články 44, 45 a 46 se použijí ode dne 19. července 2016.
Článek 52
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2014/68/ES
2014 m. gegužės 15 d.
dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su slėginės įrangos tiekimu rinkai, suderinimo
(nauja redakcija)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/23/EB (3) buvo keletą kartų iš esmės keičiama (4). Kadangi tą direktyvą reikia keisti dar kartą, dėl aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija;
(2)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 765/2008 (5) nustatomos atitikties vertinimo įstaigų akreditavimo taisyklės, numatoma gaminių rinkos priežiūros ir gaminių iš trečiųjų šalių tikrinimo sistema bei nustatomi bendrieji žymėjimo CE ženklu principai;
(3)
Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 768/2008/EB (6) nustatomi bendrieji principai ir orientacinės nuostatos, skirtos taikyti sektorių teisės aktams, siekiant nustatyti nuoseklų teisės aktų peržiūros ar jų naujos redakcijos rengimo pagrindą. Todėl Direktyva 97/23/EB turėtų būti pritaikyta prie to sprendimo;
(4)
ši direktyva taikoma slėginei įrangai ir agregatams, kurie yra nauji Sąjungos rinkai tuo metu, kai jie pateikiami rinkai; tai yra jie yra arba nauja Sąjungoje įsisteigusio gamintojo pagaminta slėginė įranga ar agregatai, arba iš trečiosios valstybės importuota nauja ar padėvėta slėginė įranga ar agregatai;
(5)
ši direktyva turėtų būti taikoma esant visų rūšių tiekimui, įskaitant nuotolinį pardavimą;
(6)
ši direktyva turėtų būti taikoma slėginei įrangai, kurios didžiausias leidžiamasis slėgis PS yra didesnis nei 0,5 baro. Slėginė įranga, kurios didžiausias leidžiamasis slėgis neviršija 0,5 baro, dėl slėgio nekelia didelės rizikos. Todėl neturėtų būti jokių kliūčių laisvam tokios įrangos judėjimui Sąjungoje;
(7)
ši direktyva taip pat turėtų būti taikoma agregatams, sudarytiems iš kelių slėginės įrangos dalių, kurios surinktos sudaro integruotą ir veikiantį vienetą. Tie agregatai gali būti paprasti, pavyzdžiui, greitviriai, ir sudėtingi, kaip antai vandens vamzdžių katilai. Jeigu agregato gamintojas agregatą planuoja pateikti rinkai ir jį pradėti eksploatuoti kaip agregatą, o ne kaip atskiras sudedamąsias jo dalis, tas agregatas turėtų atitikti šios direktyvos reikalavimus. Vis dėlto ši direktyva neturėtų būti taikoma slėginės įrangos agregatams, kurie yra surenkami vietoje ir už kuriuos atsako naudotojas, kuris nėra gamintojas; toks yra pramoninių įrenginių atvejis;
(8)
šia direktyva turėtų būti suderintos nacionalinės nuostatos dėl slėgio keliamos rizikos. Kitokio pobūdžio rizikai, kurią gali kelti ši įranga, gali būti taikomos kitos direktyvos dėl tokios rizikos;
(9)
tačiau tam tikrai slėginei įrangai taikomos kitos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 114 straipsniu pagrįstos direktyvos. Kai kurių tų direktyvų nuostatos yra taip pat susijusios su slėgio keliama rizika. Tos direktyvos laikomos pakankamomis, kad būtų užtikrinta tinkama apsauga, jeigu su tokia įranga susijusio slėgio keliama rizika yra nedidelė. Todėl tokiai įrangai reikėtų netaikyti šios direktyvos nuostatų;
(10)
tam tikros slėginės įrangos, kuriai dėl tarptautinio transportavimo yra taikomi tarptautiniai susitarimai, atveju nacionalinis transportas ir slėgio keliami pavojai ir rizika yra reglamentuojami tokiais susitarimais pagrįstose Sąjungos direktyvose. Tomis direktyvomis užtikrinama, kad tų susitarimų nuostatos būtų taikomos nacionaliniam transportui, siekiant užtikrinti laisvą pavojingų krovinių judėjimą ir sykiu pagerinti transporto saugą. Tokiai įrangai, kuriai taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/68/EB (7) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/35/ES (8), reikėtų netaikyti šios direktyvos nuostatų;
(11)
tam tikrų tipų slėginė įranga, net kai didžiausias leidžiamasis slėgis PS yra didesnis nei 0,5 baro, nekelia jokios didesnės rizikos dėl slėgio ir todėl neturėtų būti trukdoma laisvam tokios įrangos judėjimui Sąjungoje, jeigu ši įranga valstybėje narėje yra teisėtai pagaminta arba pateikta rinkai. Siekiant užtikrinti laisvą tokios įrangos judėjimą, nėra būtina jai taikyti šios direktyvos nuostatų. Todėl tokia įranga turėtų būti aiškiai išbraukta iš šios direktyvos taikymo srities;
(12)
kitai slėginei įrangai, kurios didžiausias leidžiamasis slėgis yra didesnis nei 0,5 baro ir kuri dėl slėgio kelia didelę riziką, tačiau kuriai užtikrinamas laisvas judėjimas ir atitinkamas saugos lygis, reikėtų netaikyti šios direktyvos nuostatų. Vis dėlto tokias išimtis reikėtų nuolat iš naujo peržiūrėti, siekiant nustatyti, ar būtina imtis veiksmų Sąjungos lygiu;
(13)
šios direktyvos taikymo sritis turėtų būti grindžiama bendrąja termino „slėginė įranga“ apibrėžtimi, kad būtų galima atsižvelgti į gaminių technikos raidą;
(14)
siekiant užtikrinti slėginės įrangos saugą būtina laikytis esminių saugos reikalavimų. Šie reikalavimai, kuriuos turi atitikti slėginė įranga, turėtų būti skirstomi į bendruosius ir konkrečiuosius reikalavimus. Visų pirma konkretieji reikalavimai turėtų būti numatyti tam, kad būtų atsižvelgiama į tam tikrų tipų slėginę įrangą. Tam tikrų tipų slėginei įrangai, priskiriamai prie III ir IV kategorijų, turėtų būti taikomas baigiamasis įvertinimas, į kurį įeina baigiamasis patikrinimas ir atsparumo bandymai;
(15)
valstybėms narėms reikėtų turėti galimybę leisti prekybos mugėse eksponuoti slėginę įrangą, kurios atitiktis šios direktyvos reikalavimams dar nėra užtikrinta. Eksponuojant tokią įrangą, pagal bendrąsias atitinkamos valstybės narės taikomas saugos taisykles reikėtų imtis atitinkamų saugos priemonių, kad būtų užtikrinta žmonių sauga;
(16)
Direktyvoje 97/23/EB slėginė įranga skirstoma į kategorijas pavojaus, kurį ji kelia dėl slėgio, didėjimo tvarka. Slėginėje įrangoje esančios takiosios medžiagos atitinkamai skirstomos į pavojingas arba nepavojingas pagal Tarybos direktyvą 67/548/EEB (9). 2015 m. birželio 1 d. Direktyva 67/548/EEB bus panaikinta ir pakeista Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1272/2008 (10), kuriuo Sąjungoje įgyvendinama Jungtinėse Tautose tarptautiniu lygiu patvirtinta pasaulinė suderintoji cheminių medžiagų klasifikavimo ir ženklinimo sistema. Reglamente (EB) Nr. 1272/2008 nustatomos naujos pavojingumo klasės ir kategorijos, kurios tik iš dalies atitinka Direktyvoje 67/548/EEB nustatytas kategorijas. Todėl Direktyvą 97/23/EB reikėtų suderinti su Reglamentu (EB) Nr. 1272/2008, tačiau drauge išlaikyti ta direktyva nustatytą esamą apsaugos lygį;
(17)
ekonominės veiklos vykdytojai turėtų būti atsakingi už slėginės įrangos ir agregatų atitiktį šios direktyvos reikalavimams jų atitinkamo vaidmens tiekimo grandinėje atžvilgiu, kad būtų užtikrintas aukštas visuomenės interesų, kaip antai žmonių sveikatos ir saugos, naminių gyvūnų ir turto, apsaugos lygis ir sąžininga konkurencija Sąjungos rinkoje;
(18)
visi tiekimo ir platinimo grandinėje veikiantys ekonominės veiklos vykdytojai turėtų imtis tinkamų priemonių siekdami užtikrinti, kad visa jų rinkai tiekiama slėginė įranga ir agregatai atitiktų šią direktyvą. Reikia aiškiai ir proporcingai paskirstyti pareigas, kurios atitiktų kiekvieno tiekimo ir platinimo grandinėje dalyvaujančio ekonominės veiklos vykdytojo vaidmenį;
(19)
gamintojas gerai išmano projektavimo ir gamybos procesą, todėl gali geriausiai atlikti atitikties įvertinimo procedūrą. Todėl atitikties vertinimas turėtų išlikti tik gamintojo pareiga;
(20)
tam, kad būtų pagerinti ekonominės veiklos vykdytojų, rinkos priežiūros institucijų ir vartotojų ryšiai, valstybės narės turėtų skatinti ekonominės veiklos vykdytojus papildomai be pašto adreso įtraukti interneto svetainės adresą;
(21)
būtina užtikrinti, kad iš trečiųjų valstybių į Sąjungos rinką patenkanti slėginė įranga ir agregatai atitiktų šios direktyvos reikalavimus, visų pirma, kad gamintojai būtų atlikę tinkamas tos slėginės įrangos ar tų agregatų atitikties vertinimo procedūras. Todėl reikėtų numatyti, kad importuotojai pasirūpintų, jog jų rinkai pateikiama slėginė įranga ar tie agregatai atitiktų šios direktyvos reikalavimus ir kad jie rinkai nepateiktų tokių reikalavimų neatitinkančios arba riziką keliančios slėginės įrangos ar agregatų. Taip pat reikėtų įtvirtinti nuostatą, kad importuotojai užtikrintų, jog buvo atliktos atitikties vertinimo procedūros, ir kad gamintojai paženklino slėginę įrangą ar agregatus ir parengė dokumentus, jog kompetentingos nacionalinės institucijos galėtų juos patikrinti;
(22)
kiekvienas importuotojas, pateikdamas slėginę įrangą ar agregatus rinkai, turėtų ant jų nurodyti savo pavadinimą, registruotą prekės pavadinimą arba registruotą prekių ženklą ir pašto adresą, kuriuo būtų galima į jį kreiptis. Reikėtų numatyti išimtis tais atvejais, kai to negalima padaryti dėl slėginės įrangos ar agregato dydžio ar pobūdžio. Tai apima ir atvejus, kai importuotojas turėtų atidaryti pakuotę, kad galėtų ant slėginės įrangos ar agregato nurodyti savo pavadinimą ir adresą;
(23)
platintojas tiekia slėginę įrangą ar agregatus rinkai po to, kai juos rinkai pateikia gamintojas ar importuotojas, ir turėtų deramai pasirūpinti, kad tvarkydamas slėginę įrangą ar agregatus nepadarytų neigiamo poveikio jų atitikčiai šios direktyvos reikalavimams;
(24)
ekonominės veiklos vykdytojas, pateikiantis slėginę įrangą ar agregatus rinkai savo vardu ar su savo prekių ženklu arba pakeičiantis slėginę įrangą ar agregatus taip, kad gali pasikeisti jų atitiktis šios direktyvos reikalavimams, turėtų būti laikomas gamintoju ir jam turėtų tekti gamintojo pareigos;
(25)
platintojai ir importuotojai yra glaudžiai susiję su rinka, todėl jie turėtų būti įtraukti į kompetentingų nacionalinių institucijų atliekamą rinkos priežiūros darbą ir būti pasirengę aktyviai jame dalyvauti teikdami toms institucijoms visą reikalingą informaciją apie atitinkamą slėginę įrangą ar agregatą;
(26)
slėginės įrangos ir agregatų atsekamumo visoje tiekimo grandinėje užtikrinimas padeda padaryti rinkos priežiūrą paprastesnę ir veiksmingesnę. Efektyvi atsekamumo sistema palengvina rinkos priežiūros institucijų užduotį atsekti ekonominės veiklos vykdytojus, patiekusius rinkai reikalavimų neatitinkančią slėginę įrangą ar agregatus;
(27)
nereikalaujama, kad ekonominės veiklos vykdytojai, saugodami pagal šią direktyvą reikalaujamą informaciją, skirtą kitiems veiklos vykdytojams identifikuoti, atnaujintų tokią informaciją apie kitus ekonominės veiklos vykdytojus, kurie jiems patiekė slėginę įrangą ar agregatą arba kuriems jie patiekė slėginę įrangą ar agregatą;
(28)
šioje direktyvoje turėtų būti nustatyti tik esminiai saugos reikalavimai. Kad būtų lengviau vertinti atitiktį tiems reikalavimams, būtina numatyti slėginės įrangos ar agregatų, atitinkančių darniuosius standartus, kurie priimami pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1025/2012 (11), kad būtų nustatytos išsamios techninės tų reikalavimų specifikacijos, atitikties prielaidą, ypač dėl slėginės įrangos ar agregatų projektavimo, gamybos ir bandymo;
(29)
Reglamente (ES) Nr. 1025/2012 numatyta prieštaravimo darniesiems standartams procedūra, kuri taikoma, kai tie standartai ne visiškai atitinka šios direktyvos reikalavimus;
(30)
gaminant slėginę įrangą reikia naudoti saugias medžiagas. Jei nėra darniųjų standartų, reikėtų nustatyti medžiagų, kurias ketinama naudoti pakartotinai, charakteristikas. Šios charakteristikos turėtų būti nustatytos Europos medžiagų patvirtinimo dokumentuose, kuriuos išduoda viena iš specialiai šiam tikslui paskirtų notifikuotųjų įstaigų. Turėtų būti laikoma, kad Europos medžiagų patvirtinimo dokumentų nuostatas atitinkančios medžiagos atitinka esminius šios direktyvos saugos reikalavimus;
(31)
atsižvelgiant į rizikos, kylančios naudojant slėginę įrangą ir agregatus, pobūdį ir siekiant, kad ekonominės veiklos vykdytojai galėtų įrodyti ir kad kompetentingos institucijos galėtų užtikrinti rinkai tiekiamos slėginės įrangos ar agregatų atitikį esminiams saugos reikalavimams, būtina nustatyti atitikties įvertinimo procedūras. Nustatant tas procedūras reikėtų atsižvelgti į pavojaus, kurį kelia slėginė įranga ar agregatas, lygį. Todėl kiekvienai slėginės įrangos kategorijai turėtų būti taikoma tinkama procedūra ar galimybė rinktis iš skirtingų lygiaverčio griežtumo procedūrų. Sprendime Nr. 768/2008/EB nustatyti atitikties įvertinimo procedūrų moduliai, apimantys procedūras nuo nuosaikiausios iki griežčiausios proporcingai galimam susijusios rizikos ir reikiamos saugos lygiui. Siekiant užtikrinti, kad visuose sektoriuose procedūros būtų taikomos nuosekliai, ir siekiant išvengti ad hoc variantų, atitikties vertinimo procedūros turėtų būti pasirenkamos iš šių modulių. Tas procedūras pagrįsta papildyti dėl slėginei įrangai būtino tikrinimo pobūdžio;
(32)
valstybės narės turėtų galėti leisti naudotojų inspekcijoms atlikti tam tikras atitikties vertinimo pagal šią direktyvą užduotis. Tuo tikslu šioje direktyvoje reikėtų nustatyti kriterijus, pagal kuriuos valstybės narės suteiktų įgaliojimus naudotojų inspekcijoms;
(33)
reikėtų, kad pagal tam tikras atitikties įvertinimo procedūras notifikuotoji įstaiga arba naudotojų inspekcija galėtų atlikti baigiamąjį slėginės įrangos vertinimą, kurio metu patikrintų ir išbandytų kiekvieną slėginės įrangos vienetą ar agregatą. Kitais atvejais reikėtų pasirūpinti, kad būtų užtikrinta galimybė notifikuotajai įstaigai surengti netikėtus apsilankymus ir taip vykdyti baigiamojo įvertinimo stebėseną;
(34)
gamintojai turėtų parengti ES atitikties deklaraciją ir joje pateikti pagal šią direktyvą reikalaujamą informaciją apie slėginės įrangos ar agregato atitiktį šios direktyvos ir kitų susijusių derinamųjų Sąjungos teisės aktų reikalavimams;
(35)
tam, kad būtų užtikrinta veiksminga prieiga prie informacijos rinkos priežiūros tikslais, tais atvejais, kai slėginei įrangai ar agregatui taikomi keli Sąjungos teisės aktai dėl nuostatų suderinimo, informacija, kurios reikia, kad būtų galima nustatyti visus taikytinus Sąjungos aktus, turėtų būti pateikiama bendroje ES atitikties deklaracijoje. Siekiant sumažinti administracinę naštą ekonominės veiklos vykdytojams, ta bendra ES atitikties deklaracija gali būti byla, sudaryta iš atitinkamų atskirų atitikties deklaracijų;
(36)
norint veiksmingai apsaugoti vartotojus, kitus naudotojus ir trečiąsias šalis, būtina tikrinti atitiktį esminiams saugos reikalavimams;
(37)
paprastai slėginė įranga ir agregatai turėtų būti žymimi CE ženklu. CE ženklas, kuriuo nurodoma slėginės įrangos ar agregatų atitiktis, yra matomas viso proceso, apimančio atitikties vertinimą plačiąja prasme, rezultatas. Bendrieji žymėjimo CE ženklu principai ir jo ryšys su kitais ženklais yra nustatyti Reglamente (EB) Nr. 765/2008. Šioje direktyvoje reikėtų nustatyti žymėjimo CE ženklu taisykles;
(38)
CE ženklu neturėtų būti žymima šioje direktyvoje apibrėžta slėginė įranga, kuri kelia tik nedidelę riziką dėl slėgio ir kuriai dėl to nepagrįsta taikyti sertifikavimo procedūrą;
(39)
pagal šioje direktyvoje nustatytas tam tikras atitikties vertinimo procedūras reikalaujama, kad vertinant atitiktį dalyvautų atitikties vertinimo įstaigos, apie kurias valstybės narės yra pranešusios Komisijai;
(40)
patirtis rodo, kad Direktyvoje 97/23/EB nustatyti kriterijai, kuriuos turi atitikti atitikties vertinimo įstaigos, kad apie jas būtų pranešta Komisijai, nėra pakankami, kad visoje Sąjungoje būtų užtikrintas vienodai aukštas notifikuotųjų įstaigų teikiamų paslaugų lygis. Vis dėlto labai svarbu, kad visos notifikuotosios įstaigos savo funkcijas vykdytų vienodai gerai ir sąžiningos konkurencijos sąlygomis. Todėl atitikties vertinimo įstaigoms, kurios nori būti paskirtos teikti atitikties vertinimo paslaugas, reikia nustatyti privalomus reikalavimus;
(41)
jei atitikties vertinimo įstaiga įrodo atitinkanti darniuosiuose standartuose nustatytus kriterijus, turėtų būti laikoma, kad ji atitinka šioje direktyvoje nustatytus atitinkamus reikalavimus;
(42)
siekiant užtikrinti nuoseklų atitikties vertinimo kokybės lygį, taip pat reikia nustatyti reikalavimus notifikuojančiosioms institucijoms ir kitoms įstaigoms, dalyvaujančioms vertinant ir pranešant apie atitikties vertinimo įstaigas ir vykdant jų stebėseną;
(43)
šioje direktyvoje nustatytą sistemą turėtų papildyti akreditacijos sistema, numatyta Reglamente (EB) Nr. 765/2008. Kadangi akreditacija yra labai svarbi atitikties vertinimo įstaigų kompetencijos vertinimo priemonė, reikėtų ją taikyti ir pranešimo tikslais;
(44)
Reglamente (EB) Nr. 765/2008 numatytą skaidrią akreditaciją, kuria užtikrinamas būtinas pasitikėjimo atitikties sertifikatais lygis, nacionalinės institucijos visoje Sąjungoje turėtų laikyti pageidautinu atitikties vertinimo įstaigų techninės kompetencijos įrodymo būdu. Vis dėlto nacionalinės institucijos gali manyti turinčios tam vertinimui atlikti tinkamų priemonių. Tokiais atvejais, siekdamos užtikrinti tinkamą kitų nacionalinių institucijų atlikto vertinimo patikimumo lygį, jos turėtų Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikti reikiamus patvirtinamuosius dokumentus, įrodančius įvertintų atitikties vertinimo įstaigų atitiktį atitinkamiems norminiams reikalavimams;
(45)
dažnai atitikties vertinimo įstaigos dalį savo veiklos, susijusios su atitikties vertinimu, paveda atlikti subrangovams arba joms pavaldžioms įstaigoms. Siekiant užtikrinti reikiamą Sąjungos rinkai pateikiamų slėginės įrangos ar agregatų apsaugos lygį, labai svarbu, kad subrangovai ir pavaldžios įstaigos atitiktų tuos pačius atitikties vertinimo užduočių atlikimo reikalavimus, kurie yra taikomi notifikuotosioms įstaigoms. Todėl svarbu, kad vertinant įstaigų, siekiančių būti notifikuotomis atitikties vertinimo įstaigomis, kompetenciją ir veiklos rezultatus ir atliekant jau notifikuotų įstaigų stebėseną taip pat būtų vertinama subrangovų ir pavaldžių įstaigų veikla ir atliekama šios veiklos stebėsena;
(46)
būtina pasirūpinti, kad pranešimo procedūra būtų veiksmingesnė ir skaidresnė ir visų pirma pritaikyti ją prie naujų technologijų, kad ją būtų galima atlikti internetu;
(47)
atitikties vertinimo įstaigos gali teikti paslaugas visoje Sąjungoje, todėl tikslinga suteikti valstybėms narėms ir Komisijai galimybę pareikšti prieštaravimą dėl notifikuotosios įstaigos. Todėl svarbu nustatyti laikotarpį, per kurį būtų galima išnagrinėti visus abejonių ar susirūpinimą dėl atitikties vertinimo įstaigų kompetencijos keliančius klausimus prieš šioms įstaigoms pradedant veikti kaip notifikuotosioms įstaigoms;
(48)
dėl konkurencingumo labai svarbu, kad atitikties vertinimo įstaigos atitikties vertinimo procedūras taikytų taip, kad ekonominės veiklos vykdytojams neatsirastų nereikalingos naštos. Dėl tos pačios priežasties ir siekiant užtikrinti vienodas sąlygas visiems ekonominės veiklos vykdytojams reikia užtikrinti, kad atitikties vertinimo procedūros būtų taikomos techniškai nuosekliai. Geriausias būdas tai pasiekti - atitikties vertinimo įstaigoms tinkamai koordinuoti tarpusavio veiksmus ir bendradarbiauti;
(49)
valstybės narės turėtų imtis visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad slėginę įrangą ir agregatus būtų galima pateikti rinkai tik tuomet, jei jie tinkamai laikomi, naudojami pagal numatytą paskirtį arba sąlygomis, kurias galima pagrįstai numatyti, ir nekelia pavojaus žmonių sveikatai ir saugai. Slėginė įranga ar agregatai turėtų būti laikomi neatitinkančiais šioje direktyvoje nustatytų esminių saugos reikalavimų tik naudojimo sąlygomis, kurias galima pagrįstai numatyti, t. y. kai toks jų naudojimas atsirastų dėl teisėto ir iš anksto nuspėjamo žmogaus elgesio;
(50)
siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (12);
(51)
patariamoji procedūra turėtų būti taikoma įgyvendinimo aktams, kuriais reikalaujama, kad notifikuojančiosios valstybės narės imtųsi taisomųjų priemonių notifikuotųjų įstaigų, kurios neatitinka arba nebeatitinka notifikavimo reikalavimų, atžvilgiu, priimti;
(52)
nagrinėjimo procedūra turėtų būti taikoma įgyvendinimo aktams dėl Europos medžiagų patvirtinimo dokumentų, kurie turi trūkumų ir kurių nuorodos jau paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, atsižvelgiant į tai, kad tokie sprendimai gali turėti pasekmių atitikties taikytiniems esminiams reikalavimams prielaidai;
(53)
Komisija turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, kai tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su reikalavimus atitinkančia slėgine įranga ar agregatais, kurie kelia pavojų žmonių sveikatai ar saugai, naminiams gyvūnams ar turtui, yra priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti;
(54)
pagal nusistovėjusią praktiką pagal šią direktyvą įsteigtas komitetas gali atlikti naudingą vaidmenį nagrinėjant šios direktyvos taikymo klausimus, kuriuos, remiantis jo darbo tvarkos taisyklėmis, gali pateikti arba jo pirmininkas, arba valstybės narės atstovas;
(55)
kai nagrinėjami kiti su šia direktyva susiję klausimai nei jos įgyvendinimas ar pažeidimai, t. y. Komisijos ekspertų grupėje, Europos Parlamentas, laikydamasis esamos praktikos, turėtų gauti visapusišką informaciją ir dokumentus bei, kai taikoma, kvietimą dalyvauti tokiuose posėdžiuose;
(56)
Komisija, naudodamasi teise priimti įgyvendinimo aktus ir atsižvelgdama į jų specifinį pobūdį, turėtų, netaikydama Reglamento (ES) Nr. 182/2011, nustatyti, ar valstybių narių priemonės, priimtos dėl reikalavimų neatitinkančių slėginės įrangos ar agregatų, yra pateisinamos;
(57)
siekiant atsižvelgti į atsirandančias naujas labai svarbias saugos priežastis, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl slėginės įrangos ar agregatų klasifikacijos pakeitimų. Kiekvienas klasifikacijos pakeitimo atvejis turėtų būti paremtas atitinkamais įrodymais ir pagrindimu. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais;
(58)
atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(59)
Direktyvoje 97/23/EB nustatyta pereinamojo laikotarpio nuostata, kuria leidžiama pradėti eksploatuoti slėginę įrangą ir agregatus, kurie Direktyvos 97/23/EB taikymo pradžios dieną atitinka galiojančias nacionalines taisykles. Dėl teisinio aiškumo tokią pereinamojo laikotarpio nuostatą reikia įtraukti ir į šią direktyvą;
(60)
reikia numatyti pagrįstą pereinamojo laikotarpio tvarką, pagal kurią nereikalaujant atitikties tolesniems reikalavimams, kurie taikomi gaminiams, būtų galima rinkai tiekti ir pradėti eksploatuoti slėginę įrangą ir agregatus, kurie rinkai jau pateikti pagal Direktyvą 97/23/EB anksčiau nei nacionalinių priemonių, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama ši direktyva, taikymo pradžios datą. Todėl platintojai turėtų galėti anksčiau nei nacionalinių priemonių, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama šį direktyva, taikymo pradžios datą tiekti slėginę įrangą ir agregatus, kurie jau buvo pateikti rinkai, t. y. jų atsargas, jau esančias platinimo grandinėje;
(61)
valstybės narės turėtų nustatyti sankcijų, taikomų pažeidus pagal šią direktyvą priimtas nacionalinės teisės nuostatas, skyrimo taisykles ir užtikrinti šių taisyklių vykdymą. Numatytos sankcijos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios;
(62)
kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. užtikrinti, kad rinkoje esanti slėginė įranga ar agregatai atitiktų reikalavimus, kuriais nustatomas aukštas žmonių sveikatos apsaugos ir saugos lygis ir naminių gyvūnų ar turto apsauga, tuo pačiu metu užtikrinant vidaus rinkos veikimą, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl jos masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(63)
pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti tomis nuostatomis, kurios iš esmės skiriasi nuo ankstesnės direktyvos nuostatų. Pareiga perkelti nepakeistas nuostatas atsiranda pagal ankstesnę direktyvą;
(64)
ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminu ir taikymo pradžios data, nustatytais V priedo B dalyje,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis
1. Ši direktyva taikoma slėginės įrangos ir agregatų, kurių didžiausias leidžiamasis slėgis PS didesnis nei 0,5 baro, projektavimui, gamybai ir atitikties vertinimui.
2. Ši direktyva netaikoma:
a)
vamzdynams, sudarantiems vamzdynų sistemą arba vamzdynų sistemų tinklą, skirtą tiekti bet kokiam skysčiui arba medžiagai į pakrantėje ar jūroje esantį įrenginį arba iš jo, įskaitant paskutinį įrenginyje sumontuotą išjungiamąjį įtaisą, taip pat įskaitant visus prijungtus agregatus, suprojektuotus specialiai vamzdynams; ši išimtis netaikoma standartinei slėginei įrangai, kuri gali būti montuojama slėgio reguliavimo stotyse arba kompresorinėse;
b)
vandens tiekimo, skirstymo ir nuotėkų šalinimo sistemų tinklams ir su jais susijusiai įrangai bei tiekiamiesiems vandentakiams, kaip antai slėginiams vamzdynams, slėginiams tuneliams, hidroelektrinių įrenginių slėginėms šachtoms ir atitinkamiems pagalbiniams jų įtaisams;
c)
paprastiesiems slėginiams indams, kuriems taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/29/ES (13);
d)
aerozolių balionėliams, kuriems taikoma Tarybos direktyva 75/324/EEB (14);
e)
įrangai, skirtai naudoti transporto priemonėse, apibrėžtose šiuose teisės aktuose:
i)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2007/46/EB (15),
ii)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 167/2013 (16),
iii)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 168/2013 (17);
f)
įrangai, kuri pagal šios direktyvos 13 straipsnį priskiriama ne aukštesnei kaip I kategorijai ir kuriai taikoma viena iš šių direktyvų:
i)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/42/EB (18);
ii)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/33/ES (19);
iii)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/35/ES (20);
iv)
Tarybos direktyva 93/42/EEB (21);
v)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/142/EB (22);
vi)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/34/ES (23);
g)
įrangai, kuriai taikomas SESV 346 straipsnio 1 dalies b punktas;
h)
įrenginiams, kurie specialiai suprojektuoti naudoti branduoliniuose objektuose ir kuriems sugedus gali pasklisti radioaktyviosios medžiagos;
i)
gręžinių kontrolės įrenginiams, naudojamiems atliekant naftos, dujų arba geoterminio žvalgymo bei gavybos darbus ir išlaikant ir (arba) reguliuojant slėgį požeminėse saugyklose; šią įrangą sudaro gręžinio žiotyse įrengiami įtaisai (angl. Christmas tree), nuo išmetimo saugantys įtaisai (BOP), vamzdynų kolektoriai ir visa iki jų esanti įranga;
j)
įrangai su korpusais arba mechanizmams, kai matmenų nustatymas, medžiagų pasirinkimas ir gamybos taisyklės visų pirma grindžiamos pakankamo stiprumo, standumo ir stabilumo reikalavimais, kurie atitiktų eksploatuojant atsirandantį statinį ir dinaminį poveikį arba kitas naudojimo charakteristikas, kurioms slėgis nėra svarbus projektavimo veiksnys; tokia įranga gali būti:
i)
varikliai, įskaitant turbinas ir vidaus degimo variklius;
ii)
garo mašinos, dujų ir (arba) garų turbinos, turbogeneratoriai, kompresoriai, siurbliai ir paleidimo įtaisai;
k)
aukštakrosnėms, įskaitant ir jų aušinimo sistemą, rekuperatoriams, dulkių atskirtuvams ir aukštakrosnės išmetamųjų dujų plautuvams bei šachtinėms lydkrosnėms, įskaitant aukštakrosnių pakuros aušinimo sistemą, dujų konverterius ir kaušus plienui, geležiai bei spalvotiesiems metalams lydyti, perlydyti, degazuoti ir lieti;
l)
aukštos įtampos elektros įrenginių, kaip antai skirstomųjų įrenginių, valdymo mechanizmų, transformatorių ir rotacinių mašinų korpusams;
m)
slėginiams vamzdžiams, naudojamiems perdavimo sistemoms apsaugoti, pavyzdžiui, elektros energijos ir telefono kabeliams;
n)
laivams, raketoms, orlaiviams ir mobiliems jūroje naudojamiems įrenginiams bei įrenginiams, kurie konkrečiai skirti montuoti laivuose, raketose, orlaiviuose ir mobiliuose jūroje naudojamuose įrenginiuose arba jiems varyti;
o)
slėginei įrangai, kurios korpusai yra lankstūs, t. y. padangoms, oro pagalvėms, žaidimo kamuoliams, pripučiamoms valtims ir kitai panašiai slėginei įrangai;
p)
išmetimo ir įleidimo duslintuvams;
q)
buteliams ar skardinėms, į kurias pilstomi prisotinti angliarūgštės galutiniam vartojimui skirti gėrimai;
r)
indams, kurių PS·ir V sandauga neviršija 500 bar L, didžiausias leidžiamasis slėgis neviršija 7 barų ir kurie yra skirti gėrimams gabenti ir tiekti;
s)
įrangai, kuriai taikoma Direktyva 2008/68/EB ir Direktyva 2010/35/ES, taip pat įrangai, kuriai taikomas Tarptautinis pavojingų krovinių vežimo jūra kodeksas ir Tarptautinės civilinės aviacijos konvencija;
t)
karštą vandenį naudojančių šildymo sistemų vamzdžiams ir radiatoriams;
u)
indams, suprojektuotiems skysčiams laikyti, virš kurių išsiskiriančios dujos sudaro ne didesnį nei 0,5 baro slėgį.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
1. slėginė įranga- slėginiai indai, vamzdynai, pagalbiniai saugos ir slėginiai įtaisai, įskaitant, kai tinkama, prie slėginių dalių tvirtinamas sudedamąsias dalis, kaip antai junges, atvamzdžius, movas, atramas, montavimo ąsas;
2. indas- suprojektuota ir pagaminta talpykla suslėgtoms takiosioms medžiagoms laikyti ir įranga iki jungties, skirtos talpyklai prie kito įrenginio prijungti; indas gali būti sudarytas daugiau nei iš vienos sekcijos;
3. vamzdynas- takiosioms medžiagoms gabenti skirtos vamzdyno sudedamosios dalys, kai jos sujungiamos viena su kita siekiant sudaryti slėginę sistemą; vamzdyną visų pirma sudaro vamzdžiai ar jų sistema, siurblių-kompresorių vamzdžiai, armatūra, kompensacinės jungtys, lankstieji vamzdžiai arba atitinkamai kitos slėginių įrenginių dalys; iš vamzdžių sudaryti šilumokaičiai, skirti orui šaldyti ar šildyti, yra laikomi vamzdynu;
4. pagalbiniai saugos įtaisai- įtaisai, naudojami siekiant apsaugoti, kad slėgis įrangoje neviršytų leidžiamųjų dydžių, įskaitant tiesiogiai slėgį ribojančius įtaisus, tokius kaip apsauginiai vožtuvai, saugos įtaisai su trūkiąja membrana, lenkiamieji strypai, reguliuojamos saugaus slėgio užtikrinimo sistemos (CSPRS), ir ribojamuosius įtaisus, kurie arba įjungia reguliuojamuosius prietaisus arba užtikrina, kad įranga išsijungtų arba jos veikimas būtų nutrauktas ir blokuotas, tokius kaip slėgio jungikliai ar temperatūros jungikliai arba takiųjų medžiagų lygio jungikliai ir su sauga susijusių matavimų kontrolės ir reguliavimo (SRMCR) įtaisai;
5. pagalbiniai slėginiai įtaisai- funkcinės paskirties įtaisai su slėgį išlaikančiais korpusais;
6. agregatas- keletas slėginės įrangos dalių, kurias gamintojas surenka į sudėtinį ir veikiantį įrenginį;
7. slėgis- slėgis, nustatytas atmosferos slėgio atžvilgiu, t. y. perteklinis slėgis. Todėl vakuumas laikomas neigiamu dydžiu;
8. didžiausias leidžiamasis slėgis PS- maksimalus slėgis, kuriam, kaip nurodo gamintojas, yra suprojektuota įranga ir kuris yra žymimas gamintojo nurodytoje vietoje: ten, kur jungiami saugos ir (arba) ribojamieji įtaisai, arba įrangos viršuje, arba, jeigu išvardytos vietos netinka, bet kurioje nurodytoje vietoje;
9. didžiausia/mažiausia leidžiamoji temperatūra TS- didžiausia/mažiausia temperatūra, kuriai, kaip nurodo gamintojas, yra suprojektuota įranga;
10. tūris (V)- vidinis sekcijos ir atvamzdžių iki pirmosios jungties arba suvirinimo siūlės tūris, išskyrus pastovių vidaus sudedamųjų dalių tūrį;
11. vardinis dydis (DN)- skaitmenimis nurodytas dydis, kuris yra bendras visoms vamzdyno sistemos dalims, išskyrus tas dalis, kurių nurodyti išoriniai skersmenys arba sriegio dydis; tai patogus nuorodoms sveikasis skaičius, tik iš dalies susijęs su gamybiniais matmenimis; vardinis dydis žymimas DN, po jo nurodomas skaičius;
12. takiosios medžiagos- dujos, skysčiai ir garai be priemaišų arba jų mišinys; skysčiuose gali būti skendinčiųjų kietųjų dalelių;
13. pastoviosios jungtys- jungtys, kurias išmontuoti galima tik jas sulaužant;
14. Europos medžiagų patvirtinimo dokumentas- techninis dokumentas, kuriame apibūdintos charakteristikos medžiagų, kurios yra skirtos pakartotinai naudoti gaminant slėginę įrangą ir kurioms netaikomi jokie darnieji standartai;
15. tiekimas rinkai- slėginės įrangos ar agregatų, skirtų platinti ar naudoti Sąjungos rinkoje, tiekimas vykdant komercinę veiklą už atlygį arba be jo;
16. pateikimas rinkai- slėginės įrangos ar agregatų tiekimas Sąjungos rinkai pirmą kartą;
17. eksploatacijos pradžia- pirmas kartas, kai naudotojas panaudoja slėginę įrangą ar agregatą;
18. gamintojas- fizinis arba juridinis asmuo, kuris pagamina slėginę įrangą ar agregatą arba kuris užsako suprojektuoti ar pagaminti tokią įrangą ar agregatą ir parduoda juos savo vardu arba naudodamas savo prekių ženklą, arba kuris naudoja tą tokią įrangą ar agregatą savo tikslais;
19. įgaliotasis atstovas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, gavęs gamintojo rašytinį įgaliojimą veikti jo vardu ir atlikti nurodytas užduotis;
20. importuotojas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris Sąjungos rinkai pateikia slėginę įrangą ar agregatus iš trečiosios valstybės;
21. platintojas- tiekimo grandinėje veikiantis fizinis arba juridinis asmuo, kuris patiekia rinkai slėginę įrangą ar agregatus ir nėra nei gamintojas, nei importuotojas;
22. ekonominės veiklos vykdytojai- gamintojas, įgaliotasis atstovas, importuotojas ir platintojas;
23. techninė specifikacija- dokumentas, kuriame nustatyti techniniai reikalavimai, kuriuos turi atitikti slėginė įranga ar agregatai;
24. darnusis standartas- darnusis standartas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1025/2012 2 straipsnio 1 punkto c papunktyje;
25. akreditavimas- akreditavimas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnio 10 punkte;
26. nacionalinė akreditacijos įstaiga- nacionalinė akreditacijos įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 765/2008 2 straipsnio 11 punkte;
27. atitikties vertinimas- procesas, kuriuo nustatoma, ar slėginė įranga ar agregatai atitinka šioje direktyvoje nustatytus esminius saugos reikalavimus;
28. atitikties vertinimo įstaiga- įstaiga, vykdanti atitikties vertinimo veiklą, įskaitant kalibravimą, bandymus, sertifikavimą ir patikrinimus;
29. atšaukimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama, kad būtų grąžinta vartotojams ar kitiems naudotojams jau pateikta slėginė įranga ar agregatai;
30. pašalinimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią slėginės įrangos ar agregatų tiekimui rinkai tiekimo grandinėje;
31. CE ženklas- ženklas, kuriuo gamintojas nurodo, kad slėginė įranga ar agregatas atitinka taikytinus derinamųjų Sąjungos teisės aktų dėl žymėjimo šiuo ženklu reikalavimus;
32. derinamieji Sąjungos teisės aktai- Sąjungos teisės aktai, kuriais suderinamos gaminių pardavimo sąlygos.
3 straipsnis
Tiekimas rinkai ir eksploatacijos pradžia
1. Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad slėginė įranga ir agregatai būtų tiekiami rinkai ir pradedami eksploatuoti tik jeigu jie atitinka šios direktyvos reikalavimus, yra tinkamai įrengti, prižiūrimi ir naudojami pagal paskirtį.
2. Ši direktyva nedaro poveikio valstybių narių teisei nustatyti tokių reikalavimų, kuriuos jos laiko būtinais siekiant užtikrinti žmonių ir ypač darbuotojų saugą, kai jie naudoja aptariamą slėginę įrangą ar agregatą, jeigu tais reikalavimais nenumatomas tokio slėginės įrangos ar agregato pakeitimas šioje direktyvoje nenumatytu būdu.
3. Valstybės narės netrukdo eksponuoti šios direktyvos neatitinkančios slėginės įrangos ar agregatų prekybos mugėse, parodose, pristatymuose ir panašiuose renginiuose, su sąlyga, kad bus pateiktas matomas ženklas, kuriame aiškiai nurodyta, kad tokios slėginės įrangos ar agregatų negalima tiekti rinkai ir (arba) pradėti eksploatuoti tol, kol jų atitiktis nebus užtikrinta. Eksponavimo metu būtina imtis atitinkamų saugos priemonių pagal valstybės narės kompetentingos institucijos nustatytus reikalavimus, siekiant užtikrinti žmonių saugą.
4 straipsnis
Techniniai reikalavimai
1. Toliau nurodyta slėginė įranga turi atitikti I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus:
a)
indai, išskyrus b punkte nurodytus indus, skirti:
i)
dujoms, suskystintosioms dujoms, ištirpintoms suslegiant dujoms, garams, taip pat tiems skysčiams, kurių garų slėgis esant didžiausiai leidžiamajai temperatūrai yra 0,5 baro didesnis už normalų atmosferos slėgį (1 013 mbar), apsiribojant:
-
1 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių tūris didesnis kaip l l ir PS ir V sandauga didesnė kaip 25 bar ×·l arba kurių slėgis PS didesnis kaip 200 barų (II priedo 1 lentelė),
-
2 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių tūris didesnis negu 1 l ir PS ir V sandauga didesnė nei 50 bar × l arba kurių slėgis PS didesnis kaip 1 000 barų, ir visais nešiojamais gesintuvais ir kvėpavimo aparatų dujų cilindrais (II priedo 2 lentelė);
ii)
skysčiams, kurių garų slėgis esant didžiausiai leidžiamajai temperatūrai yra ne daugiau kaip 0,5 baro didesnis už normalų atmosferos slėgį (1 013 mbar), apsiribojant:
-
1 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių tūris didesnis kaip l l ir PS ir V sandauga didesnė kaip 200 bar ×·l arba kurių slėgis PS didesnis kaip 500 barų (II priedo 3 lentelė),
-
2 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių slėgis PS didesnis kaip 10 barų ir PS ir V sandauga didesnė kaip 10 000 bar × l arba kurių slėgis PS yra didesnis kaip 1 000 barų (II priedo 4 lentelė);
b)
kūrenama arba kitaip šildoma ir todėl galinti pernelyg įšilti, skirta garui ir perkaitintam vandeniui ruošti esant aukštesnei kaip 110 °C temperatūrai slėginė įranga, kurios tūris didesnis kaip 2 l, ir visi greitviriai (II priedo 5 lentelė);
c)
vamzdynai, skirti:
i)
dujoms, suskystintosioms dujoms, ištirpintoms suslegiant dujoms, garams ir skysčiams, kurių garų slėgis esant didžiausiai leidžiamajai temperatūrai už normalų atmosferos slėgį didesnis kaip 0,5 baro (1 013 mbar), apsiribojant:
-
1 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių DN didesnis kaip 25 (II priedo 6 lentelė),
-
2 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių DN didesnis kaip 32 ir PS ir DN sandauga didesnė kaip 1 000 barų (II priedo 7 lentelė);
ii)
skysčiams, kurių garų slėgis esant didžiausiai leidžiamajai temperatūrai yra ne daugiau kaip 0,5 baro didesnis už normalų atmosferos slėgį (1 013 mbar), apsiribojant:
-
1 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių DN didesnis kaip 25 ir PS ir DN sandauga didesnė kaip 2 000 barų (II priedo 8 lentelė),
-
2 grupės takiosiomis medžiagomis, kurių PS didesnis kaip 10 barų, DN didesnis kaip 200 ir PS ir DN sandauga didesnė kaip 5 000 barų (II priedo 9 lentelė);
d)
pagalbiniai saugos ir slėginiai įtaisai, skirti a, b ir c punktuose nurodytai įrangai, įskaitant atvejus, kai ši įranga yra agregatų dalis.
2. Toliau nurodyti agregatai, kuriuose yra bent vienas slėginės įrangos vienetas, kuriam taikoma 1 dalis, turi atitikti I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus:
a)
agregatai, skirti garui arba perkaitintam aukštesnės kaip 110 C temperatūros vandeniui ruošti, kurių konstrukcijoje yra bent vienas kūrenamas ar kaip kitaip šildomas slėginės įrangos vienetas, kurį galima perkaitinti;
b)
kiti nei a punkte nurodyti agregatai, jeigu gamintojas planuoja juos tiekti rinkai kaip agregatus ir yra numatęs, kad jie turi būti eksploatuojami kaip agregatai.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, ne didesnės kaip 110 C temperatūros karštam vandeniui ruošti skirti agregatai, kurie rankomis kūrenami kietuoju kuru ir kurių PS·ir V sandauga didesnė kaip 50 bar × l, turi atitikti I priedo 2.10, 2.11, 3.4 punktų, 5 punkto a ir d papunkčiuose nurodytus esminius saugos reikalavimus.
3. Slėginė įranga ir agregatai, kurių parametrai yra mažesni negu atitinkamai 1 dalies a, b ir c punktuose ir 2 dalyje nustatytos ribinės vertės arba sutampa su jomis, turi būti suprojektuoti ir pagaminti laikantis patikimos valstybėje narėje nusistovėjusios inžinerinės praktikos, kad būtų užtikrintas saugus jų naudojimas. Su slėgine įranga ir agregatais pateikiamos tinkamos naudojimo instrukcijos.
Nedarant poveikio kitų derinamųjų Sąjungos teisės aktų, kuriuose numatytas tokios įrangos žymėjimas, taikymui, tokia įranga ar agregatai nežymimi 18 straipsnyje nurodytu CE ženklu.
5 straipsnis
Laisvas judėjimas
1. Valstybės narės dėl su slėgiu susijusios rizikos nedraudžia, neriboja ir netrukdo tiekti rinkai ar gamintojo nurodytomis sąlygomis pradėti eksploatuoti slėginės įrangos ar agregatų, kurie atitinka šią direktyvą.
Valstybės narės dėl su slėgiu susijusios rizikos nedraudžia, neriboja ir netrukdo tiekti rinkai ar pradėti eksploatuoti 4 straipsnio 3 dalies nuostatas atitinkančios slėginės įrangos ar agregatų.
2. Jeigu valstybė narė pagal 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus yra paskyrusi naudotojų inspekciją, ta valstybė narė dėl slėgio keliamos rizikos negali drausti, riboti arba trukdyti pateikti rinkai arba 16 straipsnyje numatytomis sąlygomis pradėti eksploatuoti slėginės įrangos ar agregatų, kurių atitiktį pagal 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus įvertino kitos valstybės narės paskirta naudotojų inspekcija.
3. Valstybės narės gali reikalauti I priedo 3.3 ir 3.4 punktuose nurodytą informaciją, būtiną siekiant saugiai ir teisingai naudoti slėginę įrangą ir agregatus, pateikti oficialiąja (-iosiomis) Sąjungos kalba (-omis), kurią (-ias) gali nustatyti valstybė narė, kurioje įranga ar agregatas tiekiamas rinkai.
2 SKYRIUS
EKONOMINĖS VEIKLOS VYKDYTOJŲ PAREIGOS
6 straipsnis
Gamintojų pareigos
1. Pateikdami 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą slėginę įrangą ar agregatus rinkai arba naudodami juos savo tikslams, gamintojai užtikrina, kad jie būtų suprojektuoti ir pagaminti laikantis I priede nustatytų esminių saugos reikalavimų.
Pateikdami 4 straipsnio 3 dalyje nurodytą slėginę įrangą ar agregatus rinkai arba naudodami juos savo reikmėms, gamintojai užtikrina, kad jie būtų suprojektuoti ir pagaminti laikantis valstybės narės patikimos inžinerinės praktikos.
2. Gamintojai parengia 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos slėginės įrangos ar agregatų III priede nurodytus techninius dokumentus ir atlieka atitinkamą 14 straipsnyje nurodytą atitikties įvertinimo procedūrą arba paveda ją atlikti.
Jeigu atlikus šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytą procedūrą nustatoma, kad 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta slėginė įranga ar agregatai atitinka taikomus reikalavimus, gamintojai parengia ES atitikties deklaraciją ir pažymi gaminį CE ženklu.
3. Gamintojai saugo techninius dokumentus ir ES atitikties deklaraciją 10 metų po slėginės įrangos ar agregatų pateikimo rinkai.
4. Gamintojai užtikrina, kad būtų nustatytos procedūros, jog būtų išlaikoma serijinės gamybos atitiktis šiai direktyvai. Tinkamai atsižvelgiama į slėginės įrangos ar agregatų projekto ar charakteristikų pakeitimus ir darniųjų standartų ar kitų techninių specifikacijų, kuriais remiantis deklaruojama slėginės įrangos ar agregatų atitiktis, pakeitimus.
Kai to reikia atsižvelgiant į slėginės įrangos ar agregatų keliamą riziką, gamintojai, siekdami užtikrinti vartotojų ir kitų naudotojų sveikatos apsaugą ir saugą, atlieka rinkai tiekiamos slėginės įrangos ar agregatų bandinius, nagrinėja ir, jei būtina, registruoja skundus ir informaciją apie reikalavimų neatitinkančią ir atšauktą slėginę įrangą ir agregatus, taip pat informuoja platintojus apie bet kokią tokią stebėseną.
5. Gamintojai užtikrina, kad ant jų slėginės įrangos ar agregatų būtų nurodytas tipo, partijos ar serijos numeris arba kita informacija, leidžianti nustatyti jų tapatybę, arba, jeigu dėl slėginės įrangos ar agregato dydžio ar pobūdžio to neįmanoma padaryti, užtikrina, kad reikiama informacija būtų pateikta ant pakuotės ar prie įrangos pridėtame dokumente.
6. Gamintojai ant slėginės įrangos ar agregato arba, jeigu to neįmanoma padaryti, ant pakuotės arba prie slėginės įrangos ar agregato pridėtame dokumente nurodo savo pavadinimą, registruotą prekės pavadinimą arba registruotą prekių ženklą ir pašto adresą, kuriuo su jais galima susisiekti. Adrese nurodomas vienintelis kontaktinis centras susisiekti su gamintoju. Kontaktiniai duomenys pateikiami vartotojams, kitiems naudotojams ir rinkos priežiūros institucijoms lengvai suprantama kalba.
7. Gamintojai užtikrina, kad prie 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos slėginės įrangos ar agregatų pagal I priedo 3.3 ir 3.4 punktus būtų pridėtos instrukcijos ir saugos informacija, pateikiama vartotojams ir kitiems naudotojams lengvai suprantama, atitinkamos valstybės narės nustatyta kalba. Tokios instrukcijos ir saugos informacija turi būti aiškios, suprantamos ir suvokiamos.
Gamintojai užtikrina, kad prie 4 straipsnio 3 dalyje nurodytos slėginės įrangos ar agregatų pagal 4 straipsnio 3 dalį būtų pridėtos instrukcijos ir saugos informacija, pateikiama vartotojams ir kitiems naudotojams lengvai suprantama, atitinkamos valstybės narės nustatyta kalba. Tokios instrukcijos ir saugos informacija turi būti aiškios, suprantamos ir suvokiamos.
8. Gamintojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad jų rinkai pateikta slėginė įranga ar agregatai neatitinka šios direktyvos, nedelsdami imasi taisomųjų priemonių, būtinų siekiant užtikrinti tos slėginės įrangos ar tų agregatų atitiktį, juos pašalinti arba atšaukti, jei tikslinga. Be to, jei slėginė įranga ar agregatai kelia pavojų, importuotojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kuriose jie tiekė rinkai tą slėginę įrangą ar tuos agregatus, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie visas taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
9. Jei kompetentinga nacionalinė institucija pateikia pagrįstą prašymą, gamintojai tai institucijai lengvai suprantama kalba suteikia visą informaciją ir dokumentus, būtinus įrodyti, kad slėginė įranga ar agregatas atitinka šią direktyvą. Ši informacija ir dokumentai gali būti pateikiami popierine arba elektronine forma. Tos institucijos prašymu gamintojai bendradarbiauja su ja dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti slėginės įrangos ar agregato, kurį jie pateikė rinkai, keliamą pavojų.
7 straipsnis
Įgaliotieji atstovai
1. Gamintojas rašytiniu įgaliojimu gali paskirti įgaliotąjį atstovą.
Įgaliotasis atstovas negali būti įgaliotas vykdyti 6 straipsnio 1 dalyje nustatytų pareigų ir pareigos rengti 6 straipsnio 2 dalyje nurodytus techninius dokumentus.
2. Įgaliotasis atstovas atlieka gamintojo įgaliojime nustatytas užduotis. Įgaliojimu įgaliotajam atstovui leidžiama atlikti bent šiuos veiksmus:
a)
saugoti ES atitikties deklaraciją ir techninius dokumentus 10 metų po slėginės įrangos ar agregato pateikimo rinkai, kad nacionalinės rinkos priežiūros institucijos galėtų juos patikrinti;
b)
jei kompetentinga nacionalinė institucija pateikia pagrįstą prašymą, pateikti visą informaciją ir dokumentus, būtinus slėginės įrangos ar agregato atitikčiai reikalavimams įrodyti;
c)
kompetentingų nacionalinių institucijų prašymu bendradarbiauti su jomis dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti slėginės įrangos ar agregato, dėl kurių įgaliotasis atstovas gavo įgaliojimus, keliamą pavojų.
8 straipsnis
Importuotojų pareigos
1. Importuotojai rinkai pateikia tik reikalavimus atitinkančią slėginę įrangą ar agregatus.
2. Prieš pateikdami rinkai 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą slėginę įrangą ar agregatus, importuotojai užtikrina, kad gamintojas pagal 14 straipsnį atliko atitinkamą atitikties įvertinimo procedūrą. Jie užtikrina, kad gamintojas parengtų techninius dokumentus, kad slėginė įranga arba agregatai būtų paženklinti CE ženklu ir prie jų pagal I priedo 3.3 ir 3.4 punktus pridėtos instrukcijos ir saugos informacija ir kad gamintojas įvykdytų 6 straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatytus reikalavimus.
Prieš pateikdami rinkai 4 straipsnio 3 dalyje nurodytą slėginę įrangą ar agregatus, importuotojai užtikrina, kad gamintojas parengtų techninius dokumentus, kad prie slėginės įrangos ar agregatų būtų pridėtos tinkamos naudojimo instrukcijos ir kad gamintojas įvykdytų 6 straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatytus reikalavimus.
Kai importuotojas mano ar turi pagrindo manyti, kad slėginė įranga ar agregatas neatitinka I priede nustatytų esminių saugos reikalavimų, jis nepateikia slėginės įrangos ar agregato rinkai, kol nėra užtikrinama jų atitiktis. Be to, jei slėginė įranga ar agregatas kelia pavojų, importuotojas apie tai praneša gamintojui ir rinkos priežiūros institucijoms.
3. Importuotojai ant slėginės įrangos arba agregato ar, jeigu to neįmanoma padaryti, ant pakuotės arba prie slėginės įrangos ar agregato pridėtame dokumente nurodo savo pavadinimą, registruotą prekės pavadinimą arba registruotą prekių ženklą ir pašto adresą, kuriuo su jais galima susisiekti. Kontaktiniai duomenys pateikiami vartotojams, kitiems naudotojams ir rinkos priežiūros institucijoms lengvai suprantama kalba.
4. Importuotojai užtikrina, kad prie 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos slėginės įrangos ar agregatų pagal I priedo 3.3 ir 3.4 punktus būtų pridėtos instrukcijos ir saugos informacija, pateikiama vartotojams ir kitiems naudotojams lengvai suprantama, atitinkamos valstybės narės nustatyta kalba.
Importuotojai užtikrina, kad prie slėginės įrangos ar agregato būtų pridėtos instrukcijos ir informacija apie saugą, pateikiama vartotojams ir kitiems naudotojams lengvai suprantama, atitinkamos valstybės narės nustatyta kalba.
5. Kai atsakomybė už 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą slėginę įrangą ar agregatus tenka importuotojams, jie užtikrina, kad laikymo ir transportavimo sąlygos nepakenktų jų atitikčiai I priede nustatytiems esminiams saugos reikalavimams.
6. Kai to reikia atsižvelgiant į slėginės įrangos ar agregatų keliamą pavojų, importuotojai, siekdami apsaugoti vartotojų ir kitų naudotojų sveikatą ir užtikrinti jų saugą, tiria rinkai tiekiamos slėginės įrangos ir agregatų bandinius, nagrinėja ir, jei būtina, registruoja skundus ir informaciją apie reikalavimų neatitinkančią ir atšauktą slėginę įrangą ar agregatus, taip pat informuoja platintojus apie tokią stebėseną.
7. Importuotojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad rinkai jų pateikta slėginė įranga ar agregatai neatitinka šios direktyvos, nedelsdami imasi taisomųjų priemonių, būtinų užtikrinti tos slėginės įrangos ar agregatų atitiktį, juos pašalintų arba atšauktų, jei tikslinga. Be to, jei slėginė įranga ar agregatas kelia pavojų, importuotojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kuriose jie tiekė rinkai tokią įrangą ar agregatą, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie visas taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
8. Importuotojai 10 metų po slėginės įrangos ar agregato pateikimo rinkai dienos saugo ES atitikties deklaracijos kopiją, kad rinkos priežiūros institucijos galėtų ją patikrinti, ir užtikrina, kad tų institucijų prašymu joms galėtų būti pateikti techniniai dokumentai.
9. Jei kompetentinga nacionalinė institucija pateikia pagrįstą prašymą, importuotojai tai institucijai lengvai suprantama kalba suteikia visą informaciją ir dokumentus, būtinus slėginės įrangos ar agregato atitikčiai įrodyti. Ši informacija ir dokumentai gali būti pateikiami popierine arba elektronine forma. Tos institucijos prašymu importuotojai bendradarbiauja su ja dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti slėginės įrangos ar agregato, kuriuos jie pateikė rinkai, keliamą pavojų.
9 straipsnis
Platintojų pareigos
1. Tiekdami rinkai slėginę įrangą ar agregatus, platintojai veikia deramai laikydamiesi šios direktyvos reikalavimų.
2. Prieš tiekdami rinkai 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą slėginę įrangą ar agregatus, platintojai patikrina, ar slėginė įranga arba agregatas pažymėti CE ženklu, ar prie jų pagal I priedo 3.3 ir 3.4 punktus pridėti reikalaujami dokumentai ir valstybės narės, kurioje slėginė įranga ar agregatas bus tiekiama rinkai, vartotojams ir kitiems galutiniams naudotojams lengvai suprantama kalba parengtos instrukcijos ir saugos informacija, ir ar gamintojas bei importuotojas įvykdė atitinkamai 6 straipsnio 5 ir 6 dalyse bei 8 straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus.
Kai platintojas mano ar turi pagrindo manyti, kad slėginė įranga ar agregatai neatitinka I priede nustatytų esminių saugos reikalavimų, jis netiekia slėginės įrangos ar agregato rinkai, kol nėra užtikrinama jų atitiktis. Be to, jei slėginė įranga ar agregatai kelia pavojų, platintojas apie tai praneša gamintojui ar importuotojui ir rinkos priežiūros institucijoms.
Prieš tiekdami rinkai 4 straipsnio 3 dalyje nurodytą slėginę įrangą ar agregatą, platintojai patikrina, ar prie tos slėginės įrangos ar agregato pridėtos tinkamos valstybės narės, kurioje ta slėginė įranga ar agregatas bus tiekiami rinkai, vartotojams ir kitiems galutiniams naudotojams lengvai suprantama kalba parengtos instrukcijos ir ar gamintojas bei importuotojas įvykdė atitinkamai 6 straipsnio 5 ir 6 dalyse bei 8 straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus.
3. Kai atsakomybė už 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą slėginę įrangą ar agregatus tenka platintojams, jie užtikrina, kad laikymo ir transportavimo sąlygos nepakenktų jų atitikčiai I priede nustatytiems esminiams saugos reikalavimams.
4. Platintojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad rinkai jų patiekta slėginė įranga ar agregatai neatitinka šios direktyvos, pasirūpina, kad būtų imtasi būtinų taisomųjų priemonių tos įrangos ar agregato atitikčiai užtikrinti, jiems pašalinti arba atšaukti, jei tikslinga. Be to, jei slėginė įranga ar agregatai kelia pavojų, platintojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kuriose jie tiekė rinkai tokią įrangą ar agregatą, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie visas taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
5. Jei kompetentinga nacionalinė institucija pateikia pagrįstą prašymą, platintojai tai institucijai lengvai suprantama kalba suteikia jai visą informaciją ir dokumentus, būtinus slėginės įrangos ar agregatų atitikčiai įrodyti. Ši informacija ir dokumentai gali būti pateikiami popierine arba elektronine forma. Tos institucijos prašymu platintojai bendradarbiauja su ja dėl visų veiksmų, kurių imamasi siekiant pašalinti slėginės įrangos ar agregatų, kuriuos jie tiekė rinkai, keliamą pavojų.
10 straipsnis
Atvejai, kai importuotojams ir platintojams tenka gamintojų pareigos
Taikant šią direktyvą importuotojas arba platintojas laikomas gamintoju ir todėl įgyja 6 straipsnyje nustatytas gamintojo pareigas, kai jis slėginę įrangą ar agregatą rinkai pateikia savo vardu ar naudodamas savo prekių ženklą arba taip pakeičia rinkai jau pateiktą slėginę įrangą ar agregatą, kad gali pasikeisti jų atitiktis šiai direktyvai.
11 straipsnis
Ekonominės veiklos vykdytojų identifikavimas
Rinkos priežiūros institucijos prašymu ekonominės veiklos vykdytojai turi identifikuoti:
a)
kiekvieną ekonominės veiklos vykdytoją, kuris jiems pateikė slėginę įrangą ar agregatą;
b)
kiekvieną ekonominės veiklos vykdytoją, kuriam jie pateikė slėginę įrangą ar agregatą.
Ekonominės veiklos vykdytojai pirmoje pastraipoje nurodytą informaciją turi gebėti pateikti 10 metų po to, kai jiems buvo pateikta slėginė įranga ar agregatas, ir 10 metų po to, kai jie pateikė slėginę įrangą ar agregatą.
3 SKYRIUS
SLĖGINĖS ĮRANGOS IR AGREGATŲ ATITIKTIS IR KLASIFIKAVIMAS
12 straipsnis
Atitikties prielaida
1. Jei 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta slėginė įranga ar agregatai atitinka darniuosius standartus arba tam tikras jų dalis, kurių nuorodos buvo paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, preziumuojama, kad jie atitinka I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus, kuriuos apima tie standartai ar jų dalys.
2. Daroma prielaida, kad medžiagos, naudojamos slėginei įrangai ar agregatams gaminti ir atitinkančios Europos medžiagų patvirtinimo dokumentus, kurių nuorodos pagal 15 straipsnio 4 dalį buvo paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, atitinka taikytinus esminius saugos reikalavimus, nustatytus I priede.
13 straipsnis
Slėginės įrangos klasifikavimas
1. 4 straipsnio 1 dalyje nurodyta slėginė įranga priskiriama prie atitinkamos kategorijos pagal II priedo nuostatas atsižvelgiant į didėjantį pavojaus lygį.
Klasifikuojant takiosios medžiagos skirstomos į šias dvi grupes:
a)
1 grupė, kuriai priskiriamos medžiagos ir mišiniai, kurias sudaro Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 2 straipsnio 7 ir 8 punktuose apibrėžtos medžiagos ir mišiniai, priskiriami prie pavojingų medžiagų pagal toliau nurodytas fizinių pavojų ar pavojų sveikatai klases, nustatytas to reglamento I priedo 2 ir 3 dalyse:
i)
nestabilieji sprogmenys arba 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 ir 1.5 poklasių sprogmenys;
ii)
degiosios dujos, 1 ir 2 kategorijos;
iii)
oksiduojančiosios dujos, 1 kategorija;
iv)
degieji skysčiai, 1 ir 2 kategorijos;
v)
degieji skysčiai, 3 kategorija, jeigu didžiausia leidžiamoji temperatūra viršija pliūpsnio temperatūrą;
vi)
degiosios kietosios medžiagos, 1 ir 2 kategorijos;
vii)
savaime reaguojančiosios medžiagos ir mišiniai, A-F tipai;
viii)
piroforiniai skysčiai, 1 kategorija;
ix)
piroforinės kietosios medžiagos, 1 kategorija;
x)
medžiagos ir mišiniai, kurie, reaguodami su vandeniu, išskiria degiąsias dujas, 1, 2 ir 3 kategorijos;
xi)
oksiduojantieji skysčiai, 1, 2 ir 3 kategorijos;
xii)
oksiduojančiosios kietosios medžiagos, 1, 2 ir 3 kategorijos;
xiii)
organiniai peroksidai, A-F tipai;
xiv)
ūmaus toksiškumo prarijus: 1 ir 2 kategorijos;
xv)
ūmaus toksiškumo susilietus su oda: 1 ir 2 kategorijos;
xvi)
ūmaus toksiškumo įkvėpus: 1, 2 ir 3 kategorijos;
xvii)
specifinio toksiškumo konkrečiam veikiamam organui (vienkartinis poveikis): 1 kategorija.
Į 1 grupę taip pat įeina medžiagos ir mišiniai, kurių yra slėginėje įrangoje ir kurių didžiausia leidžiamoji temperatūra TS viršija takiosios medžiagos pliūpsnio temperatūrą;
b)
2 grupė, kurią sudaro a punkte nenurodytos medžiagos ir mišiniai.
2. Jeigu slėginis indas sudarytas iš keleto sekcijų, toks indas priskiriamas prie atskiroms sekcijoms taikomos aukščiausios kategorijos. Jeigu slėginio indo sekcijoje laikoma keletas takiųjų medžiagų, šį indą priskiriant prie kurios nors kategorijos atsižvelgiama į prie aukščiausios kategorijos priskiriamą takiąją medžiagą.
14 straipsnis
Atitikties įvertinimo procedūros
1. Slėginės įrangos vienetui taikytinos atitikties įvertinimo procedūros nustatomos pagal 13 straipsnyje nustatytą kategoriją, prie kurios yra priskiriama įranga.
2. Skirtingoms kategorijoms taikytinos atitikties įvertinimo procedūros yra šios:
a)
I kategorija:
-
A modulis
b)
II kategorija:
-
A2 modulis
-
D1 modulis
-
E1 modulis
c)
III kategorija:
-
B moduliai (projekto tipas) + D modulis
-
B moduliai (projekto tipas) + F modulis
-
B moduliai (produkcijos tipas) + E modulis
-
B moduliai (produkcijos tipas) + C2 modulis
-
H modulis
d)
IV kategorija:
-
B moduliai (produkcijos tipas) + D modulis
-
B moduliai (produkcijos tipas) + F modulis
-
G modulis
-
H1 modulis
Atitikties vertinimo procedūros nustatytos III priede.
3. Slėginei įrangai taikoma viena iš atitikties įvertinimo procedūrų, kurią gamintojas gali pasirinkti iš procedūrų, nustatytų tai kategorijai, prie kurios slėginė įranga yra priskiriama. Gamintojas taip pat gali pasirinkti, jei yra, taikyti vieną iš procedūrų, kuri taikoma aukštesnei kategorijai.
4. Taikant kokybės užtikrinimo procedūrą III ir IV kategorijų slėginei įrangai, nurodytai 4 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje, 1 dalies a punkto ii papunkčio pirmoje įtraukoje ir 1 dalies b punkte, notifikuotoji įstaiga netikėtų apsilankymų metu iš gamybos patalpų arba iš patalpų, kuriose įranga sandėliuojama, paima įrangos pavyzdį, kad atliktų I priedo 3.2 punkte nurodytą baigiamąjį įvertinimą arba pasirūpina, kad toks įvertinimas būtų atliktas. Tuo tikslu gamintojas notifikuotajai įstaigai praneša apie numatomą gamybos tvarkaraštį. Per pirmuosius gamybos metus notifikuotoji įstaiga turi apsilankyti ne mažiau kaip du kartus. Atsižvelgdama į D, E ir H modulių 4.4 punkte ir H1 modulio 5.4 punkte nustatytus kriterijus, notifikuotoji įstaiga nustato tolesnių apsilankymų periodiškumą.
5. Gaminant vienetinius slėginius indus ir 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytą III kategorijos slėginę įrangą, pagal H modulio procedūrą notifikuotoji įstaiga atlieka I priedo 3.2 punkte nurodytą kiekvieno produkcijos vieneto baigiamąjį įvertinimą arba pasirūpina, kad jis būtų atliktas. Tuo tikslu gamintojas notifikuotąją įstaigą informuoja apie numatomą gamybos tvarkaraštį.
6. 4 straipsnio 2 dalyje nurodytiems agregatams taikoma visuotinė atitikties įvertinimo procedūra, kurią sudaro:
a)
kiekvieno 4 straipsnio 1 dalyje nurodyto slėginės įrangos vieneto, kuris yra sudedamoji agregato dalis, kuriai atitikties įvertinimo procedūra anksčiau nebuvo taikyta ir kuri nebuvo žymima atskiru CE ženklu, vertinimas; vertinimo procedūra nustatoma pagal kiekvieno įrangos vieneto kategoriją;
b)
I priedo 2.3, 2.8 ir 2.9 punktuose nurodytas iš atskirų sudedamųjų dalių surinkto agregato įvertinimas, kuris nustatomas pagal aukščiausią atitinkamai įrangai taikomą kategoriją, išskyrus bet kokiems pagalbiniams saugos įtaisams taikomą įvertinimą;
c)
įvertinimas siekiant nustatyti, ar garantuojama, kad agregatas negalėtų viršyti I priedo 2.10 ir 3.2.3 punktuose nurodytų leidžiamo naudojimo apribojimų, atliekamas atsižvelgiant į įrangos, kuri turi būti apsaugota, sudedamosioms dalims taikomą aukščiausią kategoriją.
7. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 ir 2 dalių, kompetentingos institucijos gali, jeigu tai yra pagrįsta, leisti atitinkamos valstybės teritorijoje tiekti rinkai ir pradėti eksploatuoti atskirus 2 straipsnyje nurodytus slėginės įrangos vienetus ir agregatus, kuriems nebuvo taikytos šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos procedūros ir kurie naudojami bandymams.
8. Protokolai ir susirašinėjimo dokumentai dėl atitikties vertinimo procedūrų rengiami valstybės narės, kurioje yra įsisteigusi tas atitikties vertinimo procedūras vykdanti notifikuotoji įstaiga, oficialiąja (-iosiomis) kalba (-omis) arba tos įstaigos patvirtinta kalba.
15 straipsnis
Europos medžiagų patvirtinimo dokumentas
1. Viena iš 20 straipsnyje nurodytų notifikuotųjų įstaigų, specialiai paskirtų tokiai užduočiai atlikti, vieno ar kelių medžiagas arba įrangą gaminančių gamintojų prašymu išduoda Europos medžiagų patvirtinimo dokumentą. Notifikuotoji įstaiga nustato ir atlieka arba paveda atlikti reikiamus patikrinimus ir bandymus, kuriais patvirtinama medžiagų tipų atitiktis atitinkamiems šios direktyvos reikalavimams. Medžiagų, kurios buvo pripažintos saugiomis naudoti iki 1999 m. lapkričio 29 d., atveju notifikuotoji įstaiga, tvirtindama šią atitiktį, atsižvelgia į esamus duomenis.
2. Prieš išduodama Europos medžiagų patvirtinimo dokumentą, notifikuotoji įstaiga praneša apie tai valstybėms narėms ir Komisijai pateikdama atitinkamą informaciją. Valstybė narė arba Komisija, nurodydama priežastis, per tris mėnesius gali pateikti pastabas. Notifikuotoji įstaiga gali išduoti Europos medžiagų patvirtinimo dokumentą atsižvelgdama į pateiktas pastabas.
3. Europos medžiagų patvirtinimo dokumento kopija yra siunčiama valstybėms narėms, notifikuotosioms įstaigoms ir Komisijai.
4. Jeigu Europos medžiagų patvirtinimo dokumentas atitinka I priede pateiktus reikalavimus, kuriuos jis apima, Komisija paskelbia to patvirtinimo dokumento nuorodas. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje nuolat atnaujina tokių patvirtinimo dokumentų sąrašą.
5. Notifikuotoji įstaiga, išdavusi Europos medžiagų patvirtinimo dokumentą, jį atšaukia, jeigu nustato, kad dokumentas neturėjo būti išduotas, arba jeigu medžiagų tipui taikomas darnusis standartas. Notifikuotoji įstaiga apie bet kokį atšaukiamą patvirtinimo dokumentą nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms, notifikuotosioms įstaigoms ir Komisijai.
6. Jeigu valstybė narė arba Komisija mano, kad Europos medžiagų patvirtinimo dokumentas, kurio nuorodos buvo paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, ne visiškai atitinka I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus, kuriuos jis apima, Komisija priimdama įgyvendinimo aktus sprendžia, ar panaikinti to Europos medžiagų patvirtinimo dokumento nuorodas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 44 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
16 straipsnis
Naudotojų inspekcijos
1. Nukrypstant nuo nuostatų, susijusių su užduotimis, kurias turi atlikti notifikuotosios įstaigos, valstybės narės savo teritorijoje gali leisti, kad rinkai būtų pateikta slėginė įranga ar agregatai ir kad naudotojai pradėtų eksploatuoti slėginę įrangą ar agregatus, kurių atitiktį esminiams saugos reikalavimams įvertino pagal 7 dalį paskirta naudotojų inspekcija.
2. Slėginė įranga ir agregatai, kurių atitiktį įvertina naudotojų inspekcija, nežymimi CE ženklu.
3. 1 dalyje nurodyta slėginė įranga ar agregatai gali būti naudojami tik įmonėse, valdomose grupės, kuriai priklauso inspekcija. Dėl techninių slėginės įrangos ir agregatų projektavimo, gamybos, tikrinimo, priežiūros ir naudojimo sąlygų grupė taiko bendrą saugos politiką.
4. Naudotojų inspekcijos dirba tik tai grupei, kuriai jos priklauso.
5. Naudotojų inspekcijos taiko atitikties įvertinimo procedūras, nustatytas III priedo A2, C2, F ir G moduliuose.
6. Valstybės narės kitoms valstybėms narėms ir Komisijai praneša apie naudotojų inspekcijas, kurioms jos suteikia įgaliojimus, apie inspekcijoms paskirtas užduotis ir su kiekviena inspekcija susijusių 3 dalies nuostatas atitinkančių įmonių sąrašą.
7. Skirdamos naudotojų inspekcijas, valstybės narės taiko 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus ir užtikrina, kad grupė, kuriai priklauso inspekcija, taikytų šio straipsnio 3 dalies antrame sakinyje nurodytus kriterijus.
17 straipsnis
ES atitikties deklaracija
1. ES atitikties deklaracijoje nurodoma, kad įrodyta, jog įvykdyti I priede nustatyti esminiai saugos reikalavimai.
2. ES atitikties deklaracija atitinka IV priede nustatytą pavyzdinę struktūrą, joje pateikiama atitinkamuose III priede aprašytose atitikties įvertinimo procedūrose nurodyta informacija ir ji nuolat atnaujinama. Ji išverčiama į valstybės narės, kurioje slėginė įranga ar agregatas pateikiami ar tiekiami rinkai, reikalaujamą kalbą ar kalbas.
3. Kai slėginei įrangai ar agregatui taikomi keli Sąjungos aktai, pagal kuriuos reikalaujama ES atitikties deklaracijos, parengiama visiems tokiems Sąjungos aktams bendra ES atitikties deklaracija. Toje deklaracijoje nurodomi susiję Sąjungos aktai ir jų paskelbimo nuorodos.
4. Parengdamas ES atitikties deklaraciją gamintojas prisiima atsakomybę dėl slėginės įrangos ar agregato atitikties šioje direktyvoje nustatytiems reikalavimams.
18 straipsnis
Bendrieji žymėjimo CE ženklu principai
Žymėjimui CE ženklu taikomi bendrieji principai, nustatyti Reglamento (EB) Nr. 765/2008 30 straipsnyje.
19 straipsnis
Žymėjimo CE ženklu taisyklės ir sąlygos
1. CE ženklu žymima taip, kad šis ženklas būtų matomas, įskaitomas ir neištrinamas:
a)
ant kiekvieno 4 straipsnio 1 dalyje nurodytos slėginės įrangos vieneto arba jo duomenų lentelėje;
b)
ant kiekvieno 4 straipsnio 2 dalyje nurodyto agregato arba jo duomenų lentelėje.
Jei CE ženklu žymėti neįmanoma arba negalima dėl slėginės įrangos ar agregato pobūdžio, CE ženklu žymima pakuotė ir prie įrangos ar agregato pridedami dokumentai.
Pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytas slėginės įrangos vienetas arba agregatas turi būti užbaigtas arba tokios būklės, kad būtų galima atlikti jo baigiamąjį įvertinimą pagal I priedo 3.2 punkto nuostatas.
2. Nebūtina CE ženklu žymėti kiekvieno atskiro slėginės įrangos vieneto, kuris yra sudedamoji agregato dalis. CE ženklu pažymėti atskiri slėginės įrangos vienetai, montuojami į agregatus, lieka taip pažymėti.
3. Slėginė įranga ar agregatas CE ženklu pažymimi prieš juos pateikiant rinkai.
4. Šalia CE ženklo nurodomas notifikuotosios įstaigos identifikacinis numeris, jeigu ta įstaiga dalyvauja atliekant gamybos kontrolę.
Notifikuotosios įstaigos identifikavimo numerį nurodo pati notifikuotoji įstaiga arba, jos pavedimu, tą daro gamintojas ar jo įgaliotasis atstovas.
5. Prie CE ženklo ir, kai taikoma, notifikuotosios įstaigos identifikacinio numerio, nurodyto 4 dalyje, gali būti bet koks kitas ženklas, nurodantis konkrečią riziką ar naudojimo atvejį.
6. Valstybės narės tobulina esamas priemones siekdamos užtikrinti, kad būtų teisingai taikoma ženklinimą CE ženklu reglamentuojanti tvarka, ir netinkamo to ženklinimo naudojimo atveju imasi atitinkamų veiksmų.
4 SKYRIUS
ATITIKTIES VERTINIMO ĮSTAIGŲ PRANEŠIMAS
20 straipsnis
Pranešimas
Valstybės narės Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša apie notifikuotąsias įstaigas ir naudotojų inspekcijas, įgaliotas atlikti atitikties vertinimo užduotis pagal 14 straipsnį, 15 straipsnį arba 16 straipsnį ir apie trečiųjų šalių organizacijas, kurias jos pripažino I priedo 3.1.2 ir 3.1.3 punktuose nurodytoms užduotims atlikti.
21 straipsnis
Notifikuojančiosios institucijos
1. Valstybės narės paskiria notifikuojančiąją instituciją, kuri atsako už procedūrų, būtinų atitikties vertinimo įstaigoms įvertinti, pranešti apie jas ir notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų stebėsenai, įskaitant 27 straipsnio laikymąsi, atlikti, nustatymą ir taikymą.
2. Valstybės narės gali nuspręsti, kad 1 dalyje nurodytą vertinimą ir stebėseną vykdytų nacionalinė akreditacijos įstaiga, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 765/2008 ir jo laikantis.
3. Jeigu notifikuojančioji institucija įgalioja arba kitaip patiki atlikti 1 dalyje nurodytus vertinimą, pranešimą ar stebėseną įstaigai, kuri nėra Vyriausybinis subjektas, ta įstaiga turi būti juridinis asmuo ir turi mutatis mutandis atitikti 22 straipsnyje nustatytus reikalavimus. Be to, ji turi būti apsidraudusi su savo vykdoma veikla susijusią atsakomybę.
4. Notifikuojančioji institucija prisiima visą atsakomybę už užduotis, kurias atlieka 3 dalyje nurodyta įstaiga.
22 straipsnis
Notifikuojančiosioms institucijoms taikomi reikalavimai
1. Notifikuojančioji institucija turi būti įsteigta taip, kad nekiltų jos ir atitikties vertinimo įstaigų interesų konflikto.
2. Notifikuojančiosios institucijos organizacinė struktūra turi būti tokia ir institucija turi veikti taip, kad jos veikla būtų objektyvi ir nešališka.
3. Notifikuojančiosios institucijos organizacinė struktūra turi būti tokia, kad kiekvieną sprendimą dėl pranešimo apie atitikties vertinimo įstaigą priimtų kiti nei vertinimą atlikę kompetentingi asmenys.
4. Notifikuojančioji institucija nesiūlo arba nevykdo jokios veiklos, kurią vykdo atitikties vertinimo įstaigos, taip pat neteikia konsultavimo paslaugų komerciniu arba konkurenciniu pagrindu.
5. Notifikuojančioji institucija saugo informacijos, kurią gauna, konfidencialumą.
6. Notifikuojančiojoje institucijoje turi būti pakankamai kompetentingų darbuotojų, galinčių tinkamai atlikti jos užduotis.
23 straipsnis
Notifikuojančiųjų institucijų pareiga informuoti
Valstybės narės informuoja Komisiją apie jų taikomas atitikties vertinimo įstaigų vertinimo ir pranešimo ir notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų stebėsenos procedūras, taip pat apie susijusius jų pakeitimus.
Komisija tą informaciją skelbia viešai.
24 straipsnis
Notifikuotosioms įstaigoms ir pripažintoms trečiųjų šalių organizacijoms taikomi reikalavimai
1. Pranešimo tikslais, notifikuotoji įstaiga arba pripažinta trečiosios šalies organizacija turi atitikti 2-11 dalyse nustatytus reikalavimus.
2. Atitikties vertinimo įstaiga turi būti įsteigta pagal valstybės narės nacionalinę teisę ir turi turėti teisinį subjektiškumą.
3. Atitikties vertinimo įstaiga yra trečiosios šalies įstaiga, nepriklausoma nuo jos vertinamos organizacijos, slėginės įrangos ar agregato.
Įstaiga, priklausanti verslo asociacijai arba profesinei federacijai, atstovaujančiai įmonėms, susijusioms su jos vertinamos slėginės įrangos ar agregatų projektavimu, gamyba, tiekimu, surinkimu, naudojimu ar priežiūra, gali būti laikoma tokia įstaiga, jeigu įrodoma, kad ji yra nešališka ir nėra jokio interesų konflikto.
4. Atitikties vertinimo įstaiga, jos aukščiausio lygio vadovai ir už atitikties vertinimo užduočių atlikimą atsakingi darbuotojai negali būti vertinamos slėginės įrangos ar agregato projektuotojai, gamintojai, tiekėjai, montuotojai, pirkėjai, savininkai, naudotojai ar prižiūrėtojai arba tų šalių atstovai. Tai netrukdo atitikties vertinimo įstaigai naudoti jos veiklai būtinų įvertintos slėginės įrangos ar agregatų arba tokią įrangą naudoti savo reikmėms.
Atitikties vertinimo įstaiga, jos aukščiausio lygio vadovai ir už atitikties vertinimo užduočių atlikimą atsakingi darbuotojai tiesiogiai nedalyvauja projektuojant, gaminant ar konstruojant, parduodant, montuojant ir naudojant tą slėginę įrangą ar agregatą arba atliekant jų techninę priežiūrą, taip pat negali atstovauti toje veikloje dalyvaujančioms šalims. Jie nesiima jokios veiklos, kuri prieštarautų jų sprendimo, susijusio su atitikties vertinimo veikla, dėl kurios apie juos pranešta, nepriklausomumui ar sąžiningumui. Tai visų pirma taikoma konsultavimo paslaugoms.
Atitikties vertinimo įstaigos užtikrina, kad joms pavaldžių įstaigų ar subrangovų veikla nedarytų poveikio jų atitikties vertinimo veiklos konfidencialumui, objektyvumui ar nešališkumui.
5. Atitikties vertinimo įstaigos ir jų darbuotojai atitikties vertinimo veiklą vykdo laikydamiesi griežčiausių profesinio sąžiningumo reikalavimų, turi reikiamą konkrečios srities techninę kompetenciją ir nepasiduoda jokiam spaudimui ir paskatoms, visų pirma finansinėms, kurios galėtų paveikti jų sprendimą ar atitikties vertinimo veiklos rezultatus, ypač jei spaudimą daro ir paskatas siūlo tos veiklos rezultatais suinteresuoti asmenys ar asmenų grupės.
6. Atitikties vertinimo įstaiga turi būti pajėgi atlikti visas atitikties vertinimo užduotis, kurios jai yra pavestos pagal 14 straipsnį ar 15 straipsnį arba I priedo 3.1.2 ir 3.1.3 punktus ir kurioms atlikti apie ją yra pranešta, neatsižvelgiant į tai, ar tas užduotis atlieka pati atitikties vertinimo įstaiga, ar jos yra atliekamos įstaigos vardu ir atsakomybe.
Visais atvejais kiekvienai atitikties vertinimo procedūrai ir kiekvienai slėginės įrangos rūšiai ar kategorijai, kuriai apie atitikties vertinimo įstaigą yra pranešta, atitikties vertinimo įstaiga turi reikiamų:
a)
darbuotojų, turinčių techninių žinių ir pakankamos tinkamos patirties atitikties vertinimo užduotims atlikti;
b)
procedūrų, pagal kurias atliekama atitikties vertinimo veikla, aprašymus, taip užtikrinant skaidrumą ir galimybę tas procedūras atkurti. Ji turi taikyti tinkamą politiką ir procedūras, kuriomis užtikrinamas užduočių, kurias ji atlieka kaip notifikuotoji įstaiga, ir kitų jos užduočių atskyrimas;
c)
procedūrų, pagal kurias ji galėtų vykdyti savo veiklą tinkamai atsižvelgdama į įmonės dydį, veiklos sektorių ir struktūrą, atitinkamo gaminio technologijos sudėtingumą ir į tai, ar gamybos procesas yra masinis, ar serijinis.
Atitikties vertinimo įstaiga turi turėti priemones, būtinas su atitikties vertinimo veikla susijusioms techninėms ir administracinėms užduotims tinkamai atlikti, ir galimybę naudotis visa reikiama įranga ar įrenginiais.
7. Už atitikties vertinimo užduočių vykdymą atsakingi darbuotojai:
a)
turi tinkamą techninį ir profesinį parengimą, apimantį visą atitikties vertinimo veiklą, kurios atžvilgiu yra pranešta apie atitikties vertinimo įstaigą;
b)
pakankamai gerai išmano atliekamo vertinimo reikalavimus ir turi tinkamus įgaliojimus tiems vertinimams atlikti;
c)
turi reikiamų žinių ir išmano I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus, taikomus darniuosius standartus, atitinkamas derinamųjų Sąjungos teisės aktų ir nacionalinės teisės aktų nuostatas;
d)
turi gebėjimų rengti pažymėjimus, įrašus ir ataskaitas, kuriais patvirtinamas vertinimo atlikimo faktas.
8. Užtikrinamas atitikties vertinimo įstaigų, jų aukščiausiojo lygio vadovų ir darbuotojų, atsakingų už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, nešališkumas.
Atitikties vertinimo įstaigos aukščiausiojo lygio vadovų ir darbuotojų, atsakingų už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, atlyginimas nepriklauso nuo atliktų vertinimų skaičiaus arba nuo jų rezultatų.
9. Atitikties vertinimo įstaigos apsidraudžia atsakomybės draudimu, išskyrus atvejus, kai atsakomybę pagal nacionalinės teisės aktus prisiima valstybė arba kai pati valstybė narė tiesiogiai atsako už atitikties vertinimą.
10. Atitikties vertinimo įstaigos darbuotojai laikosi profesinio slaptumo reikalavimo, taikomo visai informacijai, kurią jie gauna atlikdami užduotis pagal 14 ir 15 straipsnius arba I priedo 3.1.2 ir 3.1.3 punktus, arba bet kurią nacionalinės teisės aktų nuostatą, kuria remiantis jie įgyvendinami, išskyrus atvejus, susijusius su valstybės narės, kurioje vykdoma veikla, kompetentingomis institucijomis. Nuosavybės teisės yra saugomos.
11. Atitikties vertinimo įstaigos dalyvauja atitinkamoje standartizacijos veikloje ir notifikuotųjų įstaigų koordinavimo grupės, sudarytos pagal atitinkamus derinamuosius Sąjungos teisės aktus, veikloje arba užtikrina, kad jų darbuotojai, atsakingi už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, būtų apie šią veiklą informuoti ir kad šios grupės priimtus administracinius sprendimus ir parengtus dokumentus taikytų kaip bendrąsias gaires.
25 straipsnis
Naudotojų inspekcijoms taikomi reikalavimai
1. Pranešimo tikslais, naudotojų inspekcijos turi atitikti 2-11 dalyse nustatytus reikalavimus.
2. Naudotojų inspekcija turi būti įsteigta pagal valstybės narės nacionalinę teisę ir turi turėti teisinį subjektiškumą.
3. Naudotojų inspekcijos organizacinė struktūra turi būti tokia, kad ją būtų galima atpažinti, o jos atskaitomybės ryšiai grupėje, kuriai ji priklauso, turi būti tokie, kad būtų užtikrintas jos nešališkumas.
4. Naudotojų inspekcija, jos aukščiausio lygio vadovai ir už atitikties vertinimo užduotis atsakingi darbuotojai negali būti vertinamos įrangos arba agregato projektuotojai, gamintojai, tiekėjai, montuotojai, pirkėjai, savininkai, naudotojai ar prižiūrėtojai, arba tų šalių įgaliotieji atstovai. Tai netrukdo naudotojų inspekcijai naudoti įvertintos slėginės įrangos ar agregatų, kurie yra būtini jos veiklai, arba naudoti tokios įrangos savo reikmėms.
Naudotojų inspekcija, jos aukščiausio lygio vadovai ir už atitikties vertinimo užduočių atlikimą atsakingi darbuotojai tiesiogiai nedalyvauja projektuojant, gaminant ar konstruojant, parduodant, montuojant ir naudojant tą slėginę įrangą ar agregatus ar atliekant techninę jų priežiūrą, taip pat negali atstovauti šioje veikloje dalyvaujančioms šalims. Jie nesiima jokios veiklos, kuri prieštarautų jų sprendimo nepriklausomumui ar sąžiningumui, kai jie vykdo atitikties vertinimo veiklą, dėl kurios jie notifikuoti. Tai visų pirma taikoma konsultavimo paslaugoms.
5. Naudotojų inspekcijos ir jų darbuotojai atitikties vertinimo veiklą vykdo laikydamiesi griežčiausių profesinio sąžiningumo reikalavimų, turi reikiamą konkrečios srities techninę kompetenciją ir nepasiduoda jokiam spaudimui ir paskatoms, visų pirma finansiniams, kurie galėtų paveikti jų sprendimą ar atitikties vertinimo veiklos rezultatus, ypač jei spaudimą daro ir paskatas siūlo tos veiklos rezultatais suinteresuoti asmenys ar asmenų grupės.
6. Naudotojų inspekcija turi būti pajėgi atlikti visas atitikties vertinimo užduotis, kurios jai yra pavestos pagal 16 straipsnį ir kurioms atlikti apie ją yra pranešta, neatsižvelgiant į tai, ar tas užduotis atlieka pati atitikties vertinimo įstaiga, ar jos yra atliekamos įstaigos vardu ir atsakomybe.
Visais atvejais kiekvienai atitikties vertinimo procedūrai ir kiekvienai slėginės įrangos rūšiai ar kategorijai, kurios atžvilgiu yra pranešta apie naudotojų inspekciją, naudotojų inspekcija turi turėti:
a)
darbuotojų, turinčių techninių žinių ir pakankamos tinkamos patirties atitikties vertinimo užduotims atlikti;
b)
procedūrų, pagal kurias atliekama atitikties vertinimo veikla, aprašymus, taip užtikrinant skaidrumą ir galimybę tas procedūras atkurti. Ji turi taikyti tinkamą politiką ir procedūras, kuriomis užtikrinamas užduočių, kurias ji atlieka kaip naudotojų inspekcija, ir kitų jos užduočių atskyrimas;
c)
procedūrų, pagal kurias ji galėtų vykdyti savo veiklą tinkamai atsižvelgdama į įmonės dydį, veiklos sektorių ir struktūrą, atitinkamo gaminio technologijos sudėtingumą ir į tai, ar gamybos procesas yra masinis, ar serijinis.
Naudotojų inspekcija turi turėti priemones, būtinas su atitikties vertinimo veikla susijusioms techninėms ir administracinėms užduotims tinkamai atlikti, ir galimybę naudotis visa reikiama įranga ar įrenginiais.
7. Už atitikties vertinimo užduočių vykdymą atsakingi darbuotojai:
a)
turi tinkamą techninį ir profesinį parengimą, apimantį visą atitikties vertinimo veiklą, dėl kurios atitikties vertinimo įstaiga notifikuota;
b)
pakankamai gerai išmano atliekamo vertinimo reikalavimus ir turi tinkamus įgaliojimus tiems vertinimams atlikti;
c)
turi reikiamų žinių ir išmano I priede nustatytus esminius saugos reikalavimus, taikomus darniuosius standartus, atitinkamas derinamųjų Sąjungos teisės aktų ir nacionalinės teisės aktų nuostatas;
d)
turi gebėjimų rengti pažymėjimus, įrašus ir ataskaitas, kuriais patvirtinamas vertinimo atlikimo faktas.
8. Užtikrinamas naudotojų inspekcijų, jų aukščiausiojo lygio vadovų ir darbuotojų, atsakingų už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, nešališkumas. Naudotojų inspekcijos negali vykdyti jokios veiklos, kuri pakenktų jų gebėjimui priimti objektyvius ir sąžiningus sprendimus, susijusius su jų vykdomu tikrinimu.
Naudotojų inspekcijos aukščiausiojo lygio vadovų ir darbuotojų, atsakingų už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, atlyginimas nepriklauso nuo atliktų vertinimų skaičiaus arba nuo jų rezultatų.
9. Naudotojų inspekcija apsidraudžia civilinės atsakomybės draudimu, išskyrus atvejus, kai atsakomybę prisiima grupė, kuriai ji priklauso.
10. Naudotojų inspekcijų darbuotojai laikosi profesinio slaptumo reikalavimo, taikomo visai informacijai, kurią jie gauna atlikdami užduotis pagal 16 straipsnį arba bet kurią nacionalinės teisės aktų nuostatą, kuria jis įgyvendinamas, išskyrus atvejus, susijusius su valstybės narės, kurioje vykdoma veikla, kompetentingomis institucijomis. Turi būti saugomos nuosavybės teisės.
11. Naudotojų inspekcijos dalyvauja atitinkamoje standartizacijos veikloje ir notifikuotųjų įstaigų koordinavimo grupės, sudarytos pagal atitinkamus derinamuosius Sąjungos teisės aktus, veikloje arba užtikrina, kad jų darbuotojai, atsakingi už atitikties vertinimo užduočių atlikimą, būtų apie šią veiklą informuoti, bei šios grupės priimtus administracinius sprendimus ir parengtus dokumentus jos taiko kaip bendrąsias gaires.
26 straipsnis
Atitikties vertinimo įstaigų atitikties prezumpcija
Kai atitikties vertinimo įstaiga įrodo, kad atitinka kriterijus, nustatytus atitinkamuose darniuosiuose standartuose arba jų dalyse, kurių nuorodos paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, prezumiuojama, kad ji atitinka 24 arba 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus tiek, kiek taikytini darnieji standartai apima tuos reikalavimus.
27 straipsnis
Atitikties vertinimo įstaigų pavaldžiosios įstaigos ir subranga
1. Kai notifikuotoji įstaiga, naudotojų inspekcija arba pripažinta trečiųjų šalių organizacija konkrečias užduotis, susijusias su atitikties vertinimu, paveda atlikti subrangovui arba pavaldžiajai įstaigai, ji užtikrina, kad subrangovas ar pavaldžioji įstaiga atitiktų 24 arba 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus, ir apie tai praneša notifikuojančiajai institucijai.
2. Notifikuotosios įstaigos, naudotojų inspekcijos ir pripažintos trečiųjų šalių organizacijos prisiima visą atsakomybę už subrangovų ar pavaldžiųjų įstaigų atliekamas užduotis, neatsižvelgiant į tai, kur jie yra įsteigti.
3. Pavesti darbą subrangovui arba pavaldžiajai įstaigai galima tik gavus kliento sutikimą.
4. Paskelbtosios įstaigos, naudotojų inspekcijos ir pripažintos trečiųjų šalių organizacijos saugo dokumentus, susijusius su subrangovo ar pavaldžiosios įstaigos kvalifikacijos įvertinimu ir jų pagal 14, 15 ir 16 straipsnius arba I priedo 3.1.2 ir 3.1.3 punktus atliktu darbu, kad notifikuojančioji institucija galėtų juos patikrinti.
28 straipsnis
Pranešimo paraiška
1. Atitikties vertinimo įstaiga pranešimo paraišką pateikia valstybės narės, kurioje yra įsisteigusi, notifikuojančiajai institucijai.
2. Prie pranešimo paraiškos pridedamas atitikties vertinimo veiklos, atitikties vertinimo modulio ar modulių ir slėginės įrangos, kurią vertinti ta įstaiga teigia turinti kompetencijos, aprašymas, taip pat nacionalinės akreditacijos įstaigos išduotas akreditacijos pažymėjimas, jeigu jis yra, kuriuo patvirtinama, kad atitikties vertinimo įstaiga atitinka 24 arba 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus.
3. Jeigu tam tikra atitikties vertinimo įstaiga negali pateikti akreditacijos pažymėjimo, ji notifikuojančiajai institucijai pateikia visus patvirtinamuosius dokumentus, būtinus jos atitikčiai 24 arba 25 straipsnyje nustatytiems reikalavimams patikrinti, patvirtinti ir reguliariai stebėti.
29 straipsnis
Pranešimo procedūra
1. Notifikuojančiosios institucijos gali pranešti tik apie tas atitikties vertinimo įstaigas, kurios atitinka 24 arba 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus.
2. Notifikuojančiosios institucijos pranešimus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms siunčia naudodamosi Komisijos parengta ir prižiūrima elektronine pranešimo priemone.
3. Pranešime pateikiama išsami informacija apie atitikties vertinimo veiklą, atitikties vertinimo modulį ar modulius, atitinkamą slėginę įrangą ir atitinkamą kompetencijos patvirtinimą.
4. Kai pranešimas nėra grindžiamas akreditacijos pažymėjimu, kaip nurodyta 28 straipsnio 2 dalyje, notifikuojančioji institucija Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikia dokumentus, kuriais patvirtina atitikties vertinimo įstaigos kompetenciją ir tai, kad yra nustatyta tvarka, skirta užtikrinti, kad ta įstaiga bus reguliariai stebima ir toliau atitiks 24 arba 25 straipsnyje nustatytus reikalavimus.
5. Atitinkama įstaiga gali vykdyti notifikuotosios įstaigos, pripažintos trečiųjų šalių organizacijos arba naudotojų inspekcijos veiklą tik tuo atveju, jeigu per dvi savaites po pranešimo, kai yra pateikiamas akreditacijos pažymėjimas, arba per du mėnesius po pranešimo, kai akreditacijos pažymėjimas nepateikiamas, Komisija arba kitos valstybės narės nepareiškia prieštaravimų.
Tik tokia įstaiga pagal šią direktyvą laikoma notifikuotąja įstaiga, pripažinta trečiųjų šalių organizacija arba naudotojų inspekcija.
6. Notifikuojančioji institucija Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša apie visus vėlesnius pranešimo pakeitimus.
30 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų identifikaciniai numeriai ir sąrašai
1. Komisija notifikuotajai įstaigai suteikia identifikacinį numerį.
Komisija suteikia tik vieną identifikacinį numerį net ir tuo atveju, kai apie įstaigą yra pranešta pagal kelis Sąjungos aktus.
2. Komisija viešai paskelbia pagal šią direktyvą notifikuotųjų įstaigų sąrašą ir nurodo joms suteiktus identifikacinius numerius bei veiklą, kuriai atlikti apie jas yra pranešta.
Komisija užtikrina, kad sąrašas būtų nuolat atnaujinamas.
31 straipsnis
Pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų sąrašai
Komisija viešai paskelbia pagal šią direktyvą pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų sąrašą ir nurodo joms suteiktus identifikacinius numerius ir veiklą, kuriai atlikti apie jas yra pranešta.
Komisija užtikrina, kad sąrašas būtų nuolat atnaujinamas.
32 straipsnis
Pranešimų pakeitimai
1. Kai notifikuojančioji institucija išsiaiškina arba jai yra pranešama, kad notifikuotoji įstaiga ar pripažinta trečiųjų šalių organizacija nebeatitinka 24 straipsnyje nustatytų reikalavimų arba kad ji nevykdo savo pareigų, notifikuojančioji institucija atitinkamai apriboja, laikinai sustabdo arba panaikina pranešimo galiojimą, atsižvelgdama į tų reikalavimų nesilaikymo arba pareigų nevykdymo rimtumą. Apie tai ji nedelsdama informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
Kai notifikuojančioji institucija išsiaiškina arba jai yra pranešama, kad naudotojų inspekcija nebeatitinka 25 straipsnyje nustatytų reikalavimų arba kad ji nevykdo savo pareigų, notifikuojančioji institucija atitinkamai apriboja, laikinai sustabdo arba panaikina pranešimo galiojimą, atsižvelgdama į tų reikalavimų nesilaikymo arba pareigų nevykdymo rimtumą. Apie tai ji nedelsdama informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
2. Jeigu pranešimo galiojimas apribojamas, laikinai sustabdomas ar atšaukiamas arba kai notifikuotoji įstaiga, pripažinta trečiųjų šalių organizacija ar naudotojų inspekcija nutraukia veiklą, notifikuojančioji valstybė narė imasi tinkamų priemonių siekdama užtikrinti, kad tos įstaigos bylos būtų perduotos tvarkyti kitai notifikuotajai įstaigai arba saugomos, kad su jomis galėtų susipažinti prašymą pateikusios atsakingos notifikuojančiosios ir rinkos priežiūros institucijos.
33 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų kompetencijos ginčijimas
1. Komisija nagrinėja visus atvejus, kai jai kyla abejonių arba kai jai pranešama apie abejones dėl notifikuotosios įstaigos, pripažintos trečiųjų šalių organizacijos ar naudotojų inspekcijos kompetencijos arba dėl to, ar notifikuotoji įstaiga ir toliau vykdo jai nustatytus reikalavimus ir pavestas pareigas.
2. Komisijos prašymu notifikuojančioji valstybė narė pateikia Komisijai visą informaciją, susijusią su pranešimo pagrindu arba atitinkamos atitikties vertinimo įstaigos kompetencijos patvirtinimu.
3. Komisija užtikrina, kad visa neskelbtina informacija, gauta atliekant tyrimą, būtų nagrinėjama konfidencialiai.
4. Kai Komisija nustato, kad notifikuotoji įstaiga, pripažinta trečiųjų šalių organizacija arba naudotojų inspekcija neatitinka arba nebeatitinka jai taikomų notifikavimo reikalavimų, ji priima įgyvendinimo aktą, kuriuo notifikuojančiosios valstybės narės prašoma imtis būtinų taisomųjų priemonių, įskaitant, jei būtina, notifikavimo galiojimo panaikinimą.
Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 44 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
34 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų, naudotojų inspekcijų ir pripažintų trečiųjų šalių organizacijų veiklos pareigos
1. Notifikuotosios įstaigos, naudotojų inspekcijos ir pripažintos trečiųjų šalių organizacijos atlieka atitikties vertinimą pagal 14 straipsnyje, 15 straipsnyje, 16 straipsnyje arba I priedo 3.1.2 ir 3.1.3 punktuose numatytas atitikties vertinimo procedūras.
2. Atitikties vertinimai atliekami laikantis proporcingumo principo, stengiantis išvengti nereikalingos naštos ekonominės veiklos vykdytojams.
Atitikties vertinimo įstaigos veiklą vykdo tinkamai atsižvelgdamos į įmonės dydį, veiklos sektorių ir struktūrą, atitinkamos slėginės įrangos technologijos sudėtingumo lygį ir į tai, ar gamybos procesas yra masinis, ar serijinis.
Vis dėlto jos veikia pakankamai griežtai ir užtikrina tokį apsaugos lygį, kokio reikia slėginės įrangos atitikčiai šios direktyvos reikalavimams užtikrinti.
3. Kai atitikties vertinimo įstaiga nustato, kad gamintojas neįvykdė I priede arba atitinkamuose darniuosiuose standartuose ar kitose techninėse specifikacijose nustatytų esminių saugos reikalavimų, ji reikalauja, kad tas gamintojas imtųsi tinkamų taisomųjų priemonių, ir neišduoda atitikties sertifikato.
4. Kai po sertifikato išdavimo atitikties vertinimo įstaiga, vykdydama atitikties stebėseną, nustato, kad slėginė įranga nebeatitinka reikalavimų, ji reikalauja, kad gamintojas imtųsi tinkamų taisomųjų priemonių, ir jei būtina laikinai sustabdo arba panaikina sertifikato galiojimą.
5. Kai taisomųjų priemonių nesiimama arba jos nedaro reikiamo poveikio, atitikties vertinimo įstaiga prireikus apriboja, laikinai sustabdo arba panaikina sertifikato galiojimą.
35 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų sprendimų apskundimas
Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatytos notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų priimtų sprendimų apskundimo procedūros.
36 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų pareiga informuoti
1. Notifikuotosios įstaigos, pripažintos trečiųjų šalių organizacijos ir naudotojų inspekcijos informuoja notifikuojančiąją instituciją apie:
a)
kiekvieną atsisakymą išduoti sertifikatą, sertifikato galiojimo apribojimą, laikiną sustabdymą ar panaikinimą;
b)
bet kokias aplinkybes, turinčias įtakos pranešimo taikymo sričiai ar sąlygoms;
c)
kiekvieną prašymą suteikti informacijos, kurį jos gavo iš rinkos priežiūros institucijų dėl atitikties vertinimo veiklos;
d)
jei prašoma, atitikties vertinimo veiklą, vykdytą pranešime taikymo srityje, ir bet kokią kitą veiklą, įskaitant tarpvalstybiniu mastu vykdytą veiklą ir subrangą.
2. Notifikuotosios įstaigos, pripažintos trečiųjų šalių organizacijos ir naudotojų inspekcijos kitoms pagal šią direktyvą notifikuotosioms įstaigoms, vykdančioms panašią tokios pačios slėginės įrangos atitikties vertinimo veiklą, teikia informaciją dėl klausimų, susijusių su neigiamais ir, jei prašoma, teigiamais atitikties vertinimo rezultatais.
37 straipsnis
Patirties mainai
Komisija pasirūpina, kad būtų organizuojami valstybių narių nacionalinių institucijų, atsakingų už notifikuotųjų įstaigų pranešimo politiką, patirties mainai.
38 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų, pripažintų trečiųjų šalių organizacijų ir naudotojų inspekcijų veiklos koordinavimas
Komisija užtikrina deramą pagal šią direktyvą atitikties vertinimo įstaigų veiklos koordinavimą ir bendradarbiavimą bei tai, kad šis koordinavimas bei bendradarbiavimas tinkamai vyktų sektoriaus atitikties vertinimo įstaigų grupėje.
Valstybės narės užtikrina, kad atitikties vertinimo įstaigos, apie kurias jos pranešė, tiesiogiai ar per paskirtuosius atstovus, dalyvautų tokios grupės veikloje.
5 SKYRIUS
SĄJUNGOS RINKOS PRIEŽIŪRA, Į SĄJUNGOS RINKĄ PATENKANČIOS SLĖGINĖS ĮRANGOS IR AGREGATŲ KONTROLĖ IR SĄJUNGOS APSAUGOS PROCEDŪRA
39 straipsnis
Sąjungos rinkos priežiūra ir į Sąjungos rinką patenkančių slėginės įrangos ir agregatų kontrolė
Slėginei įrangai ir agregatams, kuriems taikomas šios direktyvos 1 straipsnis, taikomi Reglamento (EB) Nr. 765/2008 15 straipsnio 3 dalis ir 16-29 straipsniai.
40 straipsnis
Nacionaliniu lygmeniu pavojų keliančios slėginės įrangos arba agregatų atveju taikoma procedūra
1. Kai vienos valstybės narės rinkos priežiūros institucijos turi pakankamai priežasčių manyti, kad slėginė įranga arba agregatai, kuriems taikoma ši direktyva, kelia pavojų žmonių sveikatai ar saugai, naminiams gyvūnams ar turtui, jos atlieka su atitinkama slėgine įranga arba agregatu susijusį vertinimą, apimantį visus atitinkamus šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus. Atitinkami ekonominės veiklos vykdytojai prireikus tuo tikslu bendradarbiauja su rinkos priežiūros institucijomis.
Jeigu atlikdamos pirmoje pastraipoje nurodytą vertinimą rinkos priežiūros institucijos nustato, kad slėginė įranga arba agregatas neatitinka šioje direktyvoje nustatytų reikalavimų, jos nedelsdamos pareikalauja, kad susijęs ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų būtinų taisomųjų veiksmų, kad užtikrintų slėginės įrangos arba agregato atitiktį tiems reikalavimams, pašalintų slėginę įrangą arba agregatą iš rinkos arba juos pašalintų per pagrįstą laikotarpį, kurį jos nustato atsižvelgdamos į pavojaus pobūdį.
Rinkos priežiūros institucijos apie tai informuoja atitinkamą notifikuotąją įstaigą.
Šios dalies antroje pastraipoje nurodytoms priemonėms taikomas Reglamento (EB) Nr. 765/2008 21 straipsnis.
2. Kai rinkos priežiūros institucijos mano, kad neatitiktis neapsiriboja jų nacionaline teritorija, apie vertinimo rezultatus ir veiksmus, kurių jų nurodymu turi imtis ekonominės veiklos vykdytojai, jos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
3. Ekonominės veiklos vykdytojas užtikrina, kad visų tinkamų taisomųjų veiksmų būtų imtasi visos atitinkamos slėginės įrangos ir agregatų, kuriuos jis tiekė rinkai visoje Sąjungoje, atžvilgiu.
4. Kai per 1 dalies antroje pastraipoje nurodytą laikotarpį atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas nesiima tinkamų taisomųjų priemonių, rinkos priežiūros institucijos imasi visų tinkamų laikinųjų priemonių, kad būtų uždraustas arba apribotas slėginės įrangos arba agregato tiekimas jų nacionalinei rinkai, kad slėginė įranga arba agregatas būtų pašalinti iš rinkos arba atšaukti.
Rinkos priežiūros institucijos apie tas priemones nedelsdamos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
5. Pateikiant 4 dalies antroje pastraipoje nurodytą informaciją pateikiami visi turimi duomenys, visų pirma nurodomi reikalavimų neatitinkančiai slėginei įrangai arba agregatui identifikuoti būtini duomenys, slėginės įrangos arba agregatų kilmė, tariamos neatitikties pobūdis ir susijusi rizika, taikomų nacionalinių priemonių pobūdis ir trukmė, taip pat atitinkamo ekonominės veiklos vykdytojo pateikti argumentai. Visų pirma rinkos priežiūros institucijos nurodo, ar neatitiktis priskirtina vienai iš šių priežasčių:
a)
įranga arba agregatas neatitinka reikalavimų, susijusių su žmonių sveikata ar sauga arba su naminių gyvūnų ar turto apsauga, arba
b)
12 straipsnyje nurodyti darnieji standartai, kuriais remiantis daryta atitikties prielaida, turi trūkumų.
6. Kitos nei pagal šį straipsnį procedūrą inicijavusios valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie visas priemones, kurių ėmėsi, ir pateikia visą turimą papildomą informaciją, susijusią su atitinkamos slėginės įrangos arba agregato neatitiktimi, ir, jei nesutinka su priimta nacionaline priemone, pareiškia prieštaravimus.
7. Jeigu per tris mėnesius po 4 dalies antroje pastraipoje nurodytos informacijos gavimo dienos nei valstybės narės, nei Komisija nepareiškia prieštaravimų dėl valstybės narės taikomos laikinosios priemonės, ta priemonė laikoma pagrįsta.
8. Valstybės narės užtikrina, kad atitinkamos slėginės įrangos arba agregato atžvilgiu nedelsiant būtų imtasi reikiamų ribojamųjų priemonių, kaip antai slėginės įrangos arba agregato būtų pašalinti iš rinkos.
41 straipsnis
Sąjungos apsaugos procedūra
1. Kai užbaigus 40 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatytą procedūrą, dėl priemonės, kurios ėmėsi kuri nors valstybė narė, yra pareiškiami prieštaravimai arba jeigu Komisija mano, kad nacionalinė priemonė prieštarauja Sąjungos teisės aktams, Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis ir atitinkamu ekonominės veiklos vykdytoju ar vykdytojais ir įvertina nacionalinę priemonę. Remdamasi to vertinimo rezultatais, Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustato, ar nacionalinė priemonė yra pagrįsta.
Komisija sprendimą adresuoja visoms valstybėms narėms ir nedelsdama praneša apie jį valstybėms narėms ir atitinkamam ekonominės veiklos vykdytojui ar vykdytojams.
2. Jei nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, visos valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad reikalavimų neatitinkanti slėginė įranga arba agregatas būtų pašalinti iš jų rinkų ir praneša apie tai Komisijai. Jei nacionalinė priemonė laikoma nepagrįsta, atitinkama valstybė narė tą priemonę atšaukia.
3. Kai nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, o slėginės įrangos arba agregato neatitiktis siejama su darniųjų standartų trūkumais, nurodytais šios direktyvos 40 straipsnio 5 dalies b punkte, Komisija taiko Reglamento (ES) Nr. 1025/2012 11 straipsnyje numatytą procedūrą.
42 straipsnis
Reikalavimus atitinkanti slėginė įranga arba agregatai, kurie kelia pavojų
1. Kai valstybė narė, kuri pagal 40 straipsnio 1 dalį atlieka vertinimą, nustato, kad šią direktyvą atitinkanti slėginė įranga arba agregatas vis dėlto kelia pavojų žmonių sveikatai ar saugai, naminiams gyvūnams ar turtui, ji reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų tinkamų priemonių siekdamas užtikrinti, kad rinkai pateikta slėginė įranga arba agregatas nebekeltų pavojaus, pašalintų slėginę įrangą arba agregatą iš rinkos arba juos atšauktų per pagrįstą laikotarpį, kurį ji nustato atsižvelgdama į rizikos pobūdį.
2. Ekonominės veiklos vykdytojai vykdytojas užtikrina, kad taisomųjų veiksmų būtų imtasi visos susijusios slėginės įrangos arba agregatų, kuriuos jis tiekė rinkai visoje Sąjungoje, atžvilgiu.
3. Valstybė narė nedelsdama informuoja apie tai Komisiją ir kitas valstybes nares. Ta informacija apima visus turimus duomenis, visų pirma nurodomi atitinkamai slėginei įrangai arba agregatui identifikuoti būtini duomenys, slėginės įrangos arba agregato kilmę ir tiekimo grandinė, susijusios rizikos pobūdį ir taikomų nacionalinių priemonių pobūdis ir trukmė.
4. Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis ir atitinkamu ekonominės veiklos vykdytoju ar vykdytojais ir įvertina taikomas nacionalines priemones. Remdamasi to vertinimo rezultatais, Komisija įgyvendinimo aktais nusprendžia, ar nacionalinė priemonė yra pagrįsta, ar ne, ir, kai tai būtina, pasiūlo atitinkamas priemones.
Šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 44 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Dėl tinkamai pagrįstų priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti ir kurios susijusios su žmonių sveikatos apsauga ir sauga arba naminių gyvūnų ar turto apsauga, Komisija priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus laikydamasi 44 straipsnio 4 dalyje nurodytos procedūros.
5. Komisija savo sprendimą skiria visoms valstybėms narėms ir nedelsdama jį perduoda joms ir atitinkamam (-iems) ekonominės veiklos vykdytojui (-ams).
43 straipsnis
Oficiali neatitiktis
1. Nedarant poveikio 40 straipsniui, kai valstybė narė nustato vieną iš toliau nurodytų faktų, ji reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas pašalintų susijusią neatitiktį:
a)
gaminys CE ženklu pažymėtas pažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 765/2008 30 straipsnį arba šios direktyvos 19 straipsnį;
b)
nepritvirtintas CE ženklas;
c)
gaminys notifikuotosios įstaigos identifikaciniu numeriu, jeigu ta įstaiga dalyvauja atliekant gamybos kontrolę, pažymėtas pažeidžiant 19 straipsnį arba nepažymėtas;
d)
gaminys nepažymėtas I priedo 3.3 punkte nurodytais ženklais ir etiketėmis arba pažymėtas pažeidžiant 19 straipsnį arba I priedo 3.3 punktą;
e)
neparengta ES atitikties deklaracija;
f)
ES atitikties deklaracija parengta neteisingai;
g)
techninių dokumentų nėra arba yra ne visi techniniai dokumentai;
h)
6 straipsnio 6 dalyje ir 8 straipsnio 3 dalyje nurodyta informacija nepateikta, yra neteisinga ar neišsami;
i)
neįvykdytas bet kuris kitas 6 ar 8 straipsnyje nustatytas administracinis reikalavimas.
2. Jeigu 1 dalyje nurodyta neatitiktis nepašalinama, atitinkama valstybė narė imasi visų tinkamų priemonių, kad būtų apribotas ar uždraustas slėginės įrangos arba agregato tiekimas rinkai arba užtikrinta, kad slėginė įranga arba agregatas būtų atšaukti ar pašalinti iš rinkos.
6 SKYRIUS
KOMITETO PROCEDŪRA IR DELEGUOTIEJI AKTAI
44 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda Slėginės įrangos komitetas. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 4 straipsnis.
3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
4. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su jo 5 straipsniu.
5. Komisija konsultuojasi su komitetu visais klausimais, dėl kurių pagal Reglamentą (ES) Nr. 1025/2012 ar bet kurį kitą Sąjungos aktą privaloma konsultuotis su sektorių ekspertais.
Be to, komitetas gali nagrinėti bet kurį kitą klausimą dėl šios direktyvos taikymo, kurį, remdamasis savo darbo tvarkos taisyklėmis, gali iškelti jo pirmininkas arba valstybės narės atstovas.
45 straipsnis
Deleguotieji įgaliojimai
1. Siekiant atsižvelgti į labai svarių su sauga susijusių priežasčių atsiradimą, Komisijai pagal 46 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl slėginės įrangos arba agregatų klasifikacijos pakeitimo, kad:
a)
4 straipsnio 3 dalyje nurodytam slėginės įrangos gaminiui ar slėginės įrangos vienetų grupei būtų taikomi 4 straipsnio 1 dalyje nustatyti reikalavimai;
b)
4 straipsnio 3 dalyje nurodytam agregatui arba agregatų grupei būtų taikomi 4 straipsnio 2 dalyje nustatyti reikalavimai;
c)
slėginės įrangos vienetas arba slėginės įrangos vienetų grupė, nukrypstant nuo II priede nustatytų reikalavimų, būtų priskiriami kitai kategorijai.
2. Valstybė narė, kuriai kyla abejonių dėl slėginės įrangos arba agregatų saugos, nedelsdama informuoja Komisiją apie savo abejones ir jas pagrindžia.
3. Prieš priimdama deleguotąjį aktą Komisija atlieka išsamų rizikos, dėl kurios kategorija turi būti pakeista, vertinimą.
46 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 45 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2015 m. birželio 1 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 45 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 45 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
7 SKYRIUS
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
47 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikomų ekonominės veiklos vykdytojams, pažeidusiems pagal šią direktyvą priimtas nacionalinės teisės nuostatas, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų vykdomos. Tokiose taisyklėse gali būti numatytos baudžiamosios sankcijos už rimtus pažeidimus.
Pirmoje pastraipoje nurodytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
48 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Valstybės narės netrukdo pradėti eksploatuoti slėginę įrangą ir agregatus, kurie Direktyvos 97/23/EB taikymo pradžios dieną atitinka valstybių narių teritorijoje galiojančias taisykles ir buvo pateikti rinkai iki 2002 m. gegužės 29 d.
2. Valstybės narės netrukdo tiekti rinkai ir (arba) pradėti eksploatuoti slėginę įrangą arba agregatus, kuriems taikoma Direktyva 97/23/EB, kurie atitinka tą direktyvą ir kurie buvo pateikti rinkai anksčiau nei 2015 m. birželio 1 d.
3. Remiantis Direktyva 97/23/EB atitikties vertinimo įstaigų išduoti sertifikatai ir priimti sprendimai galioja pagal šią direktyvą.
49 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2015 m. vasario 28 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi 13 straipsnio. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstus.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2015 m. birželio 1 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip pat turi įtraukti teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į Direktyvos 97/23/EB 9 straipsnį, laikomos nuorodomis į šios direktyvos 13 straipsnį. Nuorodos darymo tvarką ir minėto teiginio redakciją nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. liepos 18 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi 2 straipsnio 15-32 dalių, 6-12, 14, 17 ir 18 straipsnių, 19 straipsnio 3-5 dalių, 20-43 straipsnių, 47, 48 straipsnių ir I, II, III ir IV priedų. Jos nedelsdamos pateikia tų nuostatų tekstą Komisijai.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2016 m. liepos 19 d.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip pat turi įtraukti teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į direktyvą, kurią panaikina ši direktyva, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką ir minėto teiginio redakciją nustato valstybės narės.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
50 straipsnis
Panaikinimas
Direktyvos 97/23/EB 9 straipsnis išbraukiamas nuo 2015 m. birželio 1 d., nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su to straipsnio perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminu, nustatytu V priedo B dalyje.
Direktyva 97/23/EB su daliniais pakeitimais, padarytais aktais, nurodytais V priedo A dalyje, panaikinama nuo 2016 m. liepos 19 d., nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su V priedo B dalyje nurodytos direktyvos, perkėlimo į nacionalinę teisę terminu ir taikymo pradžios data.
Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal VI priede pateiktą atitikties lentelę.
51 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
1 straipsnis, 2 straipsnio 1-14 punktai, 3, 4, 5, 14, 15 ir 16 straipsniai, 19 straipsnio 1 ir 2 dalys, 44, 45 ir 46 straipsniai taikomi nuo 2016 m. liepos 19 d.
52 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.