PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/10
ze dne 6. ledna 2015
o kritériích pro žadatele o přidělení kapacity železniční infrastruktury a o zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 870/2014
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 41 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU se stanoví, že provozovatelé infrastruktury mohou stanovit požadavky kladené na žadatele, aby zajistili naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury.
(2)
Takové požadavky by měly být přiměřené, transparentní a nediskriminační. Mohou zahrnovat pouze poskytnutí finanční záruky, které by měly být úměrné zamýšlenému rozsahu činnosti žadatele, a ujištění o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
(3)
Finanční záruky by mohly být ve formě záloh nebo záruk poskytovaných finančními institucemi.
(4)
V rámci přiměřenosti požadavků podle čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU je třeba zohlednit skutečnost, že infrastruktura konkurenčních druhů dopravy, jako je silniční a letecká doprava, námořní lodě a vnitrozemské vodní cesty, mnohdy není zatížena poplatky za její využití, a tudíž pro ni není třeba poskytovat finanční záruky. Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž mezi jednotlivými druhy dopravy, měly by být finanční záruky omezeny na nezbytně nutné minimum z hlediska jejich výše i doby trvání.
(5)
Tyto finanční záruky jsou přiměřené, pouze jsou-li nutné k ujištění provozovatele infrastruktury ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury. Jelikož provozovatelé infrastruktury mohou využít i kontroly finanční způsobilosti železničních podniků a související dohled v rámci postupu pro vydávání licencí v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU, a zejména jejím článkem 20, potřeba finanční záruky se tím dále snižuje.
(6)
Na uvedené záruky se vztahuje zásada nediskriminace, takže by se požadavky na záruky kladené na žadatele v soukromém a ve veřejném vlastnictví neměly nijak lišit.
(7)
Záruky by měly být úměrné míře rizika, které žadatel pro provozovatele infrastruktury v různých fázích přidělování kapacity představuje. Riziko je obecně považováno za nízké, dokud lze kapacitu přerozdělit jiným železničním podnikům.
(8)
Záruku, která se vyžaduje při podání vyhovujících návrhů na přidělení kapacity infrastruktury, lze považovat za přiměřenou, transparentní a nediskriminační, pouze pokud provozovatel infrastruktury stanoví ve zprávě o síti jasná a transparentní pravidla pro podání žádosti o přidělení kapacity a nabídne žadatelům potřebné podpůrné nástroje. Jelikož před zahájením řízení pro podávání žádostí není možné objektivně rozhodnout o schopnosti žadatele připravit vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury, lze případné nedostatky ve vztahu k dané schopnosti určit až po uplynutí daného řízení, a to pokud žadatel opakovaně nepředloží uvedené návrhy nebo provozovateli infrastruktury nesdělí potřebné informace. Žadatel by za uvedené selhání měl nést odpovědnost, a to v podobě sankce ve formě jeho vyloučení z podávání žádosti o konkrétní trasu vlaku.
(9)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 870/2014 (2) bylo omylem přijato v jiném znění než v tom, ke kterému se kladně vyjádřil výbor. Prováděcí nařízení (EU) č. 870/2014 by proto mělo být zrušeno.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na finanční záruky, které může vyžadovat provozovatel infrastruktury pro naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů, aniž by byla překročena výše přiměřená rozsahu činnosti zamýšlené žadatelem. Požadavky zahrnují zejména podmínky, v jakých situacích lze vyžadovat záruku či zálohu, jakož i výši finanční záruky a dobu jejího trvání. Toto nařízení dále podrobněji stanoví kritéria pro posouzení schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použije tato definice:
„finanční zárukou“ se rozumí a) zálohy, které mají snížit budoucí závazky k úhradě poplatků za infrastrukturu a které mají tyto závazky předem plnit, nebo b) smluvní ujednání, jimiž se finanční instituce (např. banka) zavazuje zajistit úhradu daných plateb k datu jejich splatnosti.
Článek 3
Podmínky finančních záruk
1. Žadatel může žádosti o finanční záruku vyhovět buď prostřednictvím zálohy, nebo prostřednictvím smluvního ujednání ve smyslu článku 2. Poskytne-li žadatel zálohu na poplatky za infrastrukturu, nesmí provozovatel infrastruktury zároveň za tytéž zamýšlené činnosti požadovat jiné finanční záruky.
2. Provozovatel infrastruktury smí na žadatelích požadovat poskytnutí finanční záruky v případě, že je možné se na základě úvěrového hodnocení žadatele domnívat, že by mohl mít potíže s pravidelnou úhradou poplatků za infrastrukturu. Provozovatel infrastruktury tato úvěrová hodnocení případně uvede v oddíle o zásadách zpoplatnění v rámci své zprávy o síti. Ve své žádosti o finanční záruku vychází provozovatel infrastruktury z úvěrových hodnocení, která nejsou starší dvou let a která poskytla ratingová agentura či jiný profesionální subjekt poskytující ratingové služby či úvěrové hodnocení.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí finanční záruku vyžadovat:
a)
po určeném železničním podniku v případě, že finanční záruku již poskytl či uhradil žadatel, který není železničním podnikem, za účelem úhrady budoucích plateb za tytéž zamýšlené činnosti;
b)
má-li poplatek za infrastrukturu provozovateli infrastruktury přímo uhradit příslušný orgán podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (3).
Článek 4
Výše finančních záruk a doba jejich trvání
1. Výše finančních záruk na jednoho žadatele nepřekročí odhadovanou výši poplatků, které vzniknou během dvou měsíců provozu vlaků, jenž je předmětem žádosti.
2. Provozovatel infrastruktury nesmí vyžadovat, aby finanční záruka nabyla účinku či byla zaplacena dříve než deset dnů před prvním dnem v měsíci, v němž železniční podnik zahájí provoz vlaků, na který se vztahují poplatky za infrastrukturu, jež má uvedená záruka pokrýt. Je-li kapacita infrastruktury přidělena až po tomto datu, může provozovatel infrastruktury vyžadovat finanční záruku v krátké lhůtě.
Článek 5
Schopnost podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury
Provozovatel infrastruktury smí žádost o konkrétní trasu vlaku zamítnout z důvodu, že nezískal jistotu o schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury ve smyslu čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU, pouze pokud:
a)
žadatel nevyhověl dvěma následným žádostem o poskytnutí chybějících informací nebo opakovaně reagoval způsobem, který nesplňuje podmínky stanovené ve zprávě o síti uvedené v článku 27 směrnice 2012/34/EU a v příloze IV uvedené směrnice, pokud jde o řízení pro podávání žádostí k trasám vlaků, a
b)
provozovatel infrastruktury je schopen na žádost regulačního subjektu a k jeho spokojenosti doložit, že učinil veškeré přiměřené kroky, aby podpořil řádné a včasné podání žádostí.
Článek 6
Přechodné ustanovení
Provozovatelé infrastruktury uvedou v případě potřeby své zprávy o síti pro první období jízdního řádu po vstupu tohoto nařízení v platnost do souladu s jeho ustanoveními.
Článek 7
Prováděcí nařízení (EU) č. 870/2014 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 16. června 2015, s výjimkou článku 7, který se použije ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. ledna 2015.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/10
2015 m. sausio 6 d.
dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų prašantiems pareiškėjams taikomų kriterijų, kuriuo panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 870/2014
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (1), ypač į jos 41 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad infrastruktūros valdytojai gali pareiškėjams nustatyti reikalavimus, kad būtų apsaugoti jų teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų ir infrastruktūros panaudojimo;
(2)
tie reikalavimai turėtų būti tinkami, skaidrūs ir nediskriminuojantys. Jie gali apimti tik finansinės garantijos, kuri neturėtų viršyti tam tikro numatomam veiklos mastui proporcingo dydžio, pateikimą ir pareiškėjo gebėjimo parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti užtikrinimą;
(3)
finansinės garantijos galėtų būti avansai arba finansų įstaigų suteiktos garantijos;
(4)
kad Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje nurodyti reikalavimai būtų tinkami, reikėtų atsižvelgti į tai, kad už naudojimąsi konkuruojančių transporto rūšių, pvz., kelių ir oro transporto, laivų ir vidaus vandenų kelių transporto, infrastruktūra dažnai nėra renkami jokie naudotojo mokesčiai, todėl finansinės garantijos nereikalingos. Siekiant užtikrinti sąžiningą transporto rūšių konkurenciją, finansinės garantijos dydis ir trukmė turėtų būti apriboti iki būtino minimumo;
(5)
tos finansinės garantijos yra tinkamos tik jei jos yra būtinos siekiant užtikrinti infrastruktūros valdytojui būsimas pajamas ir infrastruktūros naudojimą. Atsižvelgiant į tai, kad infrastruktūros valdytojai gali atlikti geležinkelio įmonių finansinio pajėgumo patikras ir stebėjimą pagal licencijavimo procedūrą, nustatytą Direktyvos 2012/34/ES III skyriuje ir ypač tos direktyvos 20 straipsnyje, finansinių garantijų poreikis yra dar mažesnis;
(6)
toms garantijos taikomas nediskriminavimo principas, todėl garantijų reikalavimai privatiems ir viešiems pareiškėjams neturėtų skirtis;
(7)
garantijos turėtų atitikti pareiškėjo keliamą riziką infrastruktūros valdytojui skirtingais pajėgumų paskirstymo etapais. Apskritai rizika yra maža, jei pajėgumai gali būti perskirstyti kitoms geležinkelio įmonėms;
(8)
garantija, kurios prašoma tam, kad būtų parengta tinkama paraiška, gali būti laikoma tinkama, skaidria ir nediskriminacine tik jei infrastruktūros valdytojas tinklo nuostatuose nustato aiškias ir skaidrias pajėgumų paraiškos rengimo taisykles ir teikia pareiškėjams būtinas pagalbines priemones. Kadangi neįmanoma objektyviai įvertinti gebėjimo parengti tinkamą paraišką prieš paraiškos procedūrą, jo trūkumą galima nustatyti tik tai procedūrai pasibaigus, remiantis kartotiniu tų paraiškų ar būtinos informacijos nepateikimu infrastruktūros valdytojui. Pareiškėjas turėtų būti atsakingas už tokį nepateikimą ir už jį gali būti skiriama sankcija - pareiškėjo pašalinimas iš paraiškų dėl konkrečios traukinio linijos teikimo procedūros;
(9)
buvo klaidingai priimta kita, o ne komiteto teigiamos nuomonės sulaukusi Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 870/2014 (2) redakcija. Todėl Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 870/2014 turėtų būti panaikintas;
(10)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatomi reikalavimai finansinėms garantijoms, kurių gali prašyti infrastruktūros valdytojas, siekdamas užtikrinti, kad jo teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų būtų patenkinti neviršijant pareiškėjo numatomam veiklos lygiui proporcingo lygio. Reikalavimai visų pirma apima sąlygas, kuriomis galima prašyti garantijos arba avanso, taip pat reikalavimus dėl finansinės garantijos dydžio ir trukmės. Be to, šiame reglamente pateikiamos tam tikros išsamios nuostatos dėl kriterijų, kuriais remiantis vertinamas pareiškėjo gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
finansinė garantija- a) avansai, kuriais siekiama sumažinti ir numatyti būsimus įsipareigojimus sumokėti infrastruktūros mokesčius, arba b) sutartinės priemonės, kuriomis finansų įstaiga, kaip antai bankas, įsipareigoja užtikrinti, kad, atsiradus tokiems mokėjimams, jie būtų įvykdyti.
3 straipsnis
Finansinėms garantijoms taikomos sąlygos
1. Pareiškėjas gali pasirinkti finansinės garantijos prašymą patenkinti arba avansu, arba sutartine priemone, kaip apibrėžta 2 straipsnyje. Jeigu pareiškėjas sumoka infrastruktūros mokesčių avansą, infrastruktūros valdytojas negali tuo pačiu metu prašyti kitų finansinių garantijų dėl tos pačios numatomos veiklos.
2. Infrastruktūros valdytojas gali prašyti pareiškėjų pateikti finansinių garantijų, kai iš pareiškėjo kredito reitingo matyti, kad jam gali būti sunku reguliariai mokėti infrastruktūros mokesčius. Infrastruktūros valdytojas prireikus nurodo tokius kredito reitingus tinklo nuostatų skirsnyje apie apmokestinimo principus. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos prašo remdamasis kredito reitingų agentūros arba kito profesionalaus reitingų arba kreditų vertinimo balus suteikiančio subjekto pateiktais ne senesniais nei dvejų metų reitingais.
3. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos neprašo:
a)
iš paskirtos geležinkelio įmonės, jeigu pareiškėjas, kuris nėra geležinkelio įmonė, jau suteikė arba sumokėjo finansinę garantiją, kad padengtų būsimus tos pačios numatomos veiklos mokėjimus;
b)
jeigu infrastruktūros mokesčius pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1370/2007 (3) turi tiesiogiai sumokėti kompetentinga institucija.
4 straipsnis
Finansinių garantijų dydis ir trukmė
1. Vieno pareiškėjo finansinių garantijų dydis neviršija numatomos per du prašomos traukinio veiklos mėnesius patirsimų mokesčių sumos.
2. Infrastruktūros valdytojas nereikalauja, kad finansinė garantija įsigaliotų ar būtų sumokėta daugiau kaip dešimt dienų prieš mėnesio, kurį geležinkelio įmonė pradeda traukinio veiklą, kurios infrastruktūros mokesčiams padengti ši finansinė garantija yra skirta, pirmąją dieną. Jeigu pajėgumai paskiriami po šio momento, infrastruktūros valdytojas gali skubiai prašyti finansinės garantijos.
5 straipsnis
Gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti
Infrastruktūros valdytojas neatmeta paraiškos dėl konkrečios traukinio linijos remdamasis tuo, kad neužtikrintas gebėjimas parengti tinkamą paraišką infrastruktūros pajėgumams gauti, kaip apibrėžta Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje, išskyrus atvejus, kai:
a)
pareiškėjas neatsakė į du paskesnius prašymus pateikti trūkstamą informaciją arba pakartotinai atsakė nesilaikydamas tinklo nuostatuose, nurodytuose Direktyvos 2012/34/ES 27 straipsnyje ir tos direktyvos IV priede, nustatytų sąlygų dėl paraiškų dėl traukinio linijų teikimo procedūrų ir
b)
infrastruktūros valdytojas gali reguliavimo institucijos prašymu ir taip, kad ją tenkintų, įrodyti, jog ėmėsi visų pagrįstų priemonių, kad paraiškos būtų pateiktos tinkamai ir laiku.
6 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostata
Jei reikia, infrastruktūros valdytojai suderina savo tinklo nuostatus su šio reglamento nuostatomis pirmajam tvarkaraščio laikotarpiui, prasidedančiam po šio reglamento įsigaliojimo.
7 straipsnis
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 870/2014 panaikinamas.
8 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. birželio 16 d., išskyrus 7 straipsnį, kuris taikomas nuo įsigaliojimo dienos.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. sausio 6 d.