ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2015/162
2014 m. liepos 9 d.
dėl valstybės pagalbos SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kurią Latvija suteikė bankui „Parex“
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 4550)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtą (-as) nuostatą (-as) (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. Ankstesnės „Parex“ skirtos priemonės
(1)
2008 m. lapkričio 10 d. Latvija pranešė Komisijai apie bankui „AS Parex banka“ (toliau - PAREX bankas) skirtų valstybės pagalbos priemonių, kuriomis siekta sutvirtinti finansų sistemos stabilumą, rinkinį. Atsižvelgdama į Latvijos įsipareigojimą per šešis mėnesius pateikti PAREX banko restruktūrizavimo planą, 2008 m. lapkričio 24 d. Komisija laikinai patvirtino šias priemones (2) (toliau - pirmasis sanavimo sprendimas).
(2)
Latvijos prašymu Komisija dukart patvirtino PAREX bankui skirtų pagalbos priemonių pakeitimus: 2009 m. vasario 11 d. sprendimu (3) (toliau - antrasis sanavimo sprendimas) ir 2009 m. gegužės 11 d. sprendimu (4) (toliau - trečiasis sanavimo sprendimas).
(3)
2009 m. gegužės 11 d. Latvija pateikė PAREX banko restruktūrizavimo planą. 2009 m. birželio 29 d. sprendime (5) Komisija padarė pirminę išvadą, kad restruktūrizavimo priemonės, apie kurias pranešta, yra valstybės pagalba PAREX bankui, ir išreiškė abejones, ar tokią pagalbą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka. Dėl to Komisija nusprendė pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nurodytą procedūrą ir paprašė, kad Latvija pateiktų pagalbos suderinamumui įvertinti reikalingą informaciją.
(4)
2009 m. gegužės 11 d.-2010 m. rugsėjo 15 d. Latvija ir Komisija keletą kartų keitėsi informacija ir aptarė PAREX banko restruktūrizavimą. Per tą laikotarpį Latvija keletą kartų atnaujino PAREX banko restruktūrizavimo planą.
(5)
Restruktūrizavimo plane numatyta PAREX banką suskaidyti į naujai įsteigtą „gerą banką“ pavadinimu „AS Citadele banka“ (toliau - bankas „Citadele“), kuris perimtų visą pagrindinį turtą ir dalį nepagrindinio turto (6), ir vadinamąjį „blogą banką“ (bankas „Reverta“) (7), kuriam tektų likęs nepagrindinis ir neveiksnus turtas. Bankas suskaidytas 2010 m. rugpjūčio 1 d.
(6)
2010 m. rugsėjo 15 d. sprendimu (8) (toliau - galutinis sprendimas dėl PAREX) Komisija, atsižvelgdama į Latvijos valdžios institucijų prisiimtus įsipareigojimus, kuriuos jos pateikė 2010 m. rugsėjo 3 d., patvirtino PAREX banko restruktūrizavimo planą.
(7)
2012 m. rugpjūčio 10 d. sprendimu (toliau - sprendimas dėl įsipareigojimų pakeitimo) (9) Komisija Latvijos prašymu patvirtino trijų įsipareigojimų, įtrauktų į galutinį sprendimą dėl PAREX, pakeitimus. Šie pakeitimai tai: 1) NVS paskolų (10) perdavimo terminas pratęstas iki 2014 m. gruodžio 31 d.; 2) padidinta mažiausio galimo kapitalo pakankamumo riba, leidžiama „Citadele“ banko ir grupės lygmeniu, ir 3) leista perkelti ankstesnių metų nepanaudotas skolinimo viršutines ribas, kartu laikantis pradinių rinkos dalies apribojimų.
(8)
Komisija pažymi, kad 2014 m. birželio 5 d. Latvija išimties tvarka sutiko, kad šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
1.2. Oficiali tyrimo procedūra
(9)
2013 m. spalio 1 d. Latvija perdavė dar vieną prašymą iš dalies pakeisti galutinį sprendimą dėl PAREX - atidėti banko „Citadele“ turto valdymo padalinio (11) pardavimo terminą. Vertindama prašymą dėl šio pakeitimo Komisija nustatė, kad Latvijos bankams PAREX ir „Citadele“ suteikta valstybės pagalba viršijo Komisijos patvirtintas pagalbos priemones.
(10)
[…] (12) -2014 m. kovo 4 d. Latvija ir Komisija keletą kartų keitėsi informacija dėl šių papildomų pagalbos priemonių. Latvija pateikė informaciją ir dokumentus 2013 m. spalio 30 d., 2014 m. sausio 31 d. ir 2014 m. kovo 4 d. (įskaitant pakoreguotą PAREX banko restruktūrizavimo planą).
(11)
Nuo 2013 m. lapkričio 11 d. Komisija taip pat kas mėnesį gavo informaciją apie Latvijos padarytą pažangą banko „Citadele“ pardavimo procese, kuris pradėtas 2013 m. spalio mėn.
(12)
2014 m. balandžio 16 d. sprendimu (13) (toliau - sprendimas pradėti procedūrą) Komisija pranešė Latvijai, kad išnagrinėjusi Latvijos valdžios institucijų pateiktą informaciją, nusprendė pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis) 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą. Sprendime pradėti procedūrą Komisija taip pat pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbos, į šį kvietimą 2014 m. gegužės 23 d. gautas vienas atsakymas.
(13)
Latvija pranešė Komisijai, jog dėl skubumo išimties tvarka sutinka, kad šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
2. APRAŠYMAS
2.1. Svarstoma įmonė
(14)
PAREX bankas buvo antras pagal dydį Latvijos bankas, kurio bendras turtas 2008 m. gruodžio 31 d. sudarė 3,4 mlrd. LVL (4,9 mlrd. EUR). PAREX bankas įsteigtas 1992 m. 2008 m. lapkričio mėn. Latvija įsigijo 84,83 % banko akcinio kapitalo iš dviejų stambiausių akcininkų už simbolinę pirkimo kainą, iš viso už 2 LVL (apie 3 EUR), tai buvo valstybės pagalbos priemonė, kurią Komisija patvirtino pirmuoju ir antruoju sanavimo sprendimais. Po sanavimo sprendimais patvirtinto rekapitalizavimo 2009 m. gegužės mėn. papildomai skirta 140,75 mln. LVL injekcija (šią priemonę Komisija patvirtino trečiuoju sanavimo sprendimu) Latvija padidino savo dalyvavimo PAREX banko kapitale dalį iki 95 %.
(15)
2009 m. balandžio mėn. Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas (toliau - ERPB) įsigijo PAREX banko akcinio kapitalo dalį, kurią sudarė 25 % ir 1 akcija. Po 2010 m. įvykusio PAREX banko suskaidymo į gerą ir blogą bankus ir vėlesnių akcijų nuosavybės struktūros pakeitimų dabar banko „Citadele“ akcininkai yra Latvija (75 %) ir ERPB (25 %), o banko „Reverta“ akcininkai yra Latvija (84,15 %), ERPB (12,74 %) ir kiti (3,11 %).
(16)
Išsamus PAREX banko aprašymas iki to laikotarpio, kai priimtas galutinis sprendimas dėl PAREX, pateiktas to sprendimo 11-15 konstatuojamosiose dalyse.
2.2. Patvirtintos bankams „Citadele“ ir „Reverta“ skirtos pagalbos priemonės
(17)
PAREX bankui leista pasinaudoti keliomis pagalbos priemonėmis, kurias Komisija patvirtino savo pirmuoju, antruoju ir trečiuoju sanavimo sprendimais (toliau - sanavimo sprendimai) ir galutiniu sprendimu dėl PAREX.
(18)
Restruktūrizavimo plane, kurį Komisija patvirtino galutiniu sprendimu dėl PAREX, numatyta, kad anksčiau Komisijos patvirtinta sanavimo pagalba bus tęsiama iki restruktūrizavimo laikotarpio pabaigos ir banko suskaidymo į bankus „Citadele“ ir „Reverta“. Galutiniame sprendime dėl PAREX taip pat patvirtinta papildoma restruktūrizavimo pagalba bankams „Reverta“ ir „Citadele“. Jame taip pat išdėstytas šios sanavimo sprendimais preliminariai patvirtintos pagalbos panaudojimo po „Parex banka“ suskaidymo mechanizmas:
a)
likvidumo paramos, kurią sudarė valstybės indėliai bankuose „Citadele“ ir „Reverta“ (14);
b)
valstybės garantijos bankų „Citadele“ ir „Reverta“ įsipareigojimams (15);
c)
valstybės vykdomo bankų „Citadele“ ir „Reverta“ rekapitalizavimo (16) ir
d)
bankui „Citadele“ skirtos paramos turtui priemonės (17).
3. PAGRINDAS PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ
3.1. Papildomos Latvijos įgyvendintos bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“ skirtos priemonės
(19)
Remiantis 2013 m. rugpjūčio 29 d. stebėsenos patikėtinio (18) ataskaita ir dokumentais bei informacija, kurią Latvija pateikė nuo 2013 m. spalio mėn., išsiaiškinta, kad Latvija įgyvendino šias priemones, apie jas prieš tai nepranešusi Komisijai:
a)
2009 m. gegužės 22 d. septyneriems metams, t. y. iki 2016 m. gegužės 21 d., Latvija suteikė PAREX bankui 50,27 mln. LVL subordinuotąją paskolą (atitinkančią 2 lygio kapitalo kriterijus) (toliau - pirmoji priemonė). Šios subordinuotosios paskolos terminas viršija maksimalų penkerių metų terminą, kuris buvo nustatytas pirmajame sanavimo sprendime ir patvirtintas galutiniame sprendime dėl PAREX.
b)
2013 m. birželio 27 d. Latvija dar 18 mėnesių pratęsė bankui „Citadele“ suteiktų 37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų terminą (toliau - antroji priemonė) (iš 45 mln. LVL, kuriuos Latvija tuo metu buvo suteikusi). (19) Latvija nepranešė Komisijai apie subordinuotųjų paskolų termino pratęsimą.
c)
Be to, nuo 2011 m. Latvija bankui „Reverta“ teikė likvidumo paramą, kuri viršijo maksimalias Komisijos galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas ribas (toliau - trečioji priemonė) ir pagal pagrindinį, ir pagal nepalankiausią scenarijus. (20)
(20)
Pagal informaciją, kurią Komisija turėjo priimdama sprendimą pradėti procedūrą, dėl pirmosios ir antrosios priemonių Komisijai kilo didelių abejonių, ar šias priemones galima laikyti suderinamomis su vidaus rinka, atsižvelgiant į tai, kad:
a)
atlikus pradinį Latvijos suteiktų subordinuotųjų paskolų suderinamumo vertinimą padaryta išvada, kad penkerių metų terminas yra mažiausias būtinas terminas, todėl tuo remiantis jas galima laikyti suderinamomis, ir
b)
naujų argumentų, kuriais būtų pagrįsta, kad būtent ilgesnis terminas yra mažiausias griežtai būtinas terminas, nebuvo pateikta.
(21)
Priimant sprendimą pradėti procedūrą pakankamai argumentų, kuriais būtų įrodytas trečiosios priemonės suderinamumas, taip pat nebuvo pateikta.
(22)
Tuo remdamasi ir vadovaudamasi Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (21) 13 straipsnio 1 dalimi ir 4 straipsnio 4 dalimi, Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl neteisėtos pagalbos, suteiktos 19 konstatuojamojoje dalyje nurodyta pirmąja, antrąja ir trečiąja priemonėmis.
3.2. Įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimas
(23)
Latvija taip pat neįvykdė galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtinto savo įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį - iki 2013 m. birželio 30 d. be pardavimo patikėtinio arba iki 2013 m. gruodžio 31 d. su pardavimo patikėtiniu (toliau - ketvirtoji priemonė). (22) Todėl tas įsipareigojimas parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį iki nurodytųjų terminų buvo pažeistas.
(24)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė išvadą, kad 21 konstatuojamojoje dalyje apibūdintas įsipareigojimo pažeidimas padarytas dėl netinkamo pagalbos taikymo. Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą dėl netinkamo pagalbos taikymo pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 16 straipsnį.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(25)
Po sprendimo pradėti procedūrą priėmimo Komisija gavo pastabas iš vieno asmens, kuris nepateikė faktų, įrodančių, kad gali būti laikomas suinteresuotąja šalimi, t. y. kad yra šalis, kurios pačios interesus priemonė gali paveikti (pavyzdžiui, konkurentai arba prekybos asociacijos (23)), arba šalis, kuri veikia suinteresuotosios šalies vardu.
(26)
Gautos pastabos pateiktos dėl įtariamų neteisėtų PAREX banko veiksmų, bet ne dėl pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių, kurias Latvija skyrė bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“, ir ne dėl ketvirtosios priemonės. Iš esmės šios pastabos buvo pateiktos dėl faktų ir informacijos, kurie neturi tiesioginės svarbos valstybės pagalbos taisyklių įgyvendinimui aptariamu atveju. Todėl per vertinimą, kuris buvo atliekamas rengiantis priimti šį sprendimą, šios pastabos buvo užregistruotos ir vertintos kaip bendro pobūdžio rinkos informacija.
5. LATVIJOS PASTABOS DĖL OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS
(27)
Po sprendimo pradėti procedūrą priėmimo 2014 m. gegužės 26 d. Latvija pateikė pastabas, kuriomis norėjo atsakyti į Komisijos išreikštas abejones dėl pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių suderinamumo ir dėl įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimo.
(28)
2014 m. gegužės 30 d. Latvija taip pat pateikė atnaujintą restruktūrizavimo planą, į kurį įtraukta šio sprendimo 5.1-5.5 skyriuose aptarta informacija ir kompensacinės priemonės.
(29)
Atsakydama į Komisijos prašymą pateikti informacijos, 2014 m. birželio 23 d. Latvija pateikė papildomų duomenų apie antrąją priemonę.
5.1. Dėl to, kad pradinis subordinuotųjų paskolų terminas viršija sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą terminą (pirmosios priemonės)
(30)
2014 m. gegužės 26 d. pastabose Latvija tvirtina, kad pirmąją priemonę patvirtinti reikėjo tam, kad PAREX bankas galėtų laikytis taikomų teisės aktuose nustatytų mokumo reikalavimų ir taip būtų apsisaugota nuo nepataisomos žalos trapiai Latvijos bankų sistemai, kurioje bankai yra stipriai tarpusavyje susiję ir yra stipriai priklausomi vienas nuo kito.
(31)
Latvija teigia, kad tuo metu, kai buvo priimamas pirmasis sanavimo sprendimas, Latvijos valdžios institucijos turėjo mažai informacijos apie tikrąją finansinę PAREX banko padėtį ir turto kokybę. Todėl savo pradiniame Komisijai pateiktame prašyme patvirtinti valstybės pagalbos priemones Latvija įsipareigojo subordinuotąsias paskolas suteikti penkeriems metams, nes toks terminas buvo mažiausias reikalingas terminas tam, kad subordinuotosios paskolos pagal atitinkamus Latvijos teisės aktus atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus.
(32)
Latvija taip pat nurodo, jog norėdama, kad finansinė PAREX banko padėtis būtų įvertinta tiksliau, ji nurodė įmonei „PricewaterhouseCoopers“ atlikti išsamų PAREX banko patikrinimą; šis patikrinimas baigtas 2009 m. sausio 26 d. po pirmojo sanavimo sprendimo priėmimo.
(33)
Latvija kartu pabrėžia, kad 2008-2009 m. padėtis rinkoje labai sparčiai keitėsi, o paskolų kokybė prastėjo greičiau, nei tikėtasi. Blogėjančią padėtį atspindi ir dėl to priimti trys Komisijos sprendimai dėl PAREX banko sanavimo ir Latvijos pateiktos kelios PAREX banko restruktūrizavimo plano redakcijos, kurių paskutinioji pateikta 2009 m. gegužės 11 d. (toliau - 2009 m. restruktūrizavimo planas).
(34)
Latvija paaiškina, kad tokiomis aplinkybėmis dėl sparčių ekonominės aplinkos pokyčių, kuriuos daugiausia lėmė pasaulio finansų krizė ir rinkoje mažėjantis pasitikėjimas PAREX banku, sanavimo sprendimų prielaidos ir prognozės greitai ėmė nebeatitikti tikrovės. Todėl Latvija padarė išvadą, kad norint stabilizuoti trapią Latvijos bankų sistemą, Latvijos PAREX bankui suteiktų subordinuotųjų paskolų penkerių metų terminas nebebus pakankamas. Iš tikrųjų, paaiškėjo, jog tam, kad PAREX bankas, kuris tuo metu buvo sisteminis bankas, galėtų vykdyti mokumo reikalavimus, visų pirma jam taikomus kapitalo pakankamumo reikalavimus, reikalingos ilgesnės negu penkerių metų subordinuotosios paskolos.
(35)
Remiantis tuo metu, kai buvo suteiktos subordinuotosios paskolos, PAREX bankui taikytais reikalavimais (grindžiamais „Bazelis II“ standartais (24)), tik 80 % iš 50,27 mln. LVL vertės penkerių metų paskolų (t. y. tik 40,22 mln. LVL) būtų atitikę 2 lygio kapitalo kriterijus. Visų pirma, reguliavimo tikslais subordinuotųjų paskolų sumai kasmet reikėjo taikyti kaupiamąją diskonto (arba amortizacijos) normą, taip atspindint mažėjančią šių priemonių, kaip teigiamų sudedamųjų reguliuojamojo kapitalo dalių, vertę. Dėl to kapitalo pakankamumo tikslais suteikiant penkerių metų paskolą galima įskaityti tik 80 % jos sumos, antrų metų pradžioje - tik 60 % ir t. t.
(36)
Savo argumentus Latvija dar pagrindžia palyginamaisiais skaičiavimais, iš kurių matyti, kad jeigu Latvija subordinuotąsias paskolas būtų suteikusi tik penkerių metų laikotarpiui, jų suteikimo metu ne visa jų suma būtų atitikusi 2 lygio kapitalo kriterijus.
(37)
Paaiškėjo, jog tam, kad visa 50,27 mln. LVL valstybės suteiktų subordinuotųjų paskolų suma 2009-2010 m. atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus ir PAREX bankas galėtų laikytis siekiamo kapitalo pakankamumo rodiklio, reikia, kad Latvijos PAREX bankui suteiktų subordinuotųjų paskolų terminas būtų septyneri metai. 1 lentelėje parodytos PAREX banko 2 lygio kapitalo sumos kiekvienų metų pabaigoje, remiantis 2009 m. gegužės mėn. suteiktos 50,27 mln. LVL subordinuotosios paskolos terminu.
1 lentelė
2009 m. gegužės mėn. suteiktos subordinuotosios paskolos terminas ir tai, kaip ji atitinka 2 lygio kapitalą (milijonais LVL)
Terminas
2009
2010
2011
5 metų paskola
40,22
30,16
20,11
6 metų paskola
50,27
40,22
30,16
7 metų paskola
50,27
50,27
40,22
8 metų paskola
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija paaiškina, kad 2009 m. birželio 9 d. įmonė „Nomura International“ (kurią Latvija 2009 m. kovo mėn. pasamdė PAREX banko pardavimui organizuoti) Latvijos valdžios institucijoms pristatė PAREX banko pardavimo strategiją, kurioje buvo numatytas labai griežtas grafikas ir pardavimą planuota užbaigti 2010 m. Todėl buvo būtina, kad PAREX bankas ir toliau bent iki 2010 m. pabaigos visapusiškai atitiktų taikomus kapitalo reikalavimus.
(39)
Baigdama Latvija tvirtina, kad jeigu subordinuotosios paskolos terminas būtų buvęs tik penkeri metai, 2009 m. restruktūrizavimo plane būtų buvę numatyta kitų priemonių, kuriomis PAREX banko kapitalo pakankamumas būtų stiprinamas kitais būdais (pvz., naujo kapitalo injekcijos, subordinuotųjų paskolų pratęsimas iš karto ir pan.). Jei tokių priemonių nebūtų buvę, indėlininkai būtų buvę palikti be apsaugos, o Latvijos finansų sistemos stabilumui būtų kilusi didžiulė grėsmė.
5.2. Dėl subordinuotųjų paskolų termino pratęsimo apie tai nepranešus (antrosios priemonės)
(40)
Dėl antrosios priemonės Latvija tvirtina, kad subordinuotosios paskolos terminą dar pratęsti buvo būtina dėl 2013 m. padarytų teisės aktų pakeitimų. Visų pirma, 2013 m. kovo 1 d. Latvijos finansų ir kapitalo rinkos komisija (toliau - FCMC) informavo banką „Citadele“, kad grupės kapitalo pakankamumo rodiklis iki 2013 m. pabaigos absoliučiąja verte turi pasiekti ne mažiau kaip 10 %, o tam, kad būtų atremta esama ir galima rizika, rekomenduojamas rodiklis yra […]. Iki 2013 m. kovo mėn. buvo reikalaujama, kad kapitalo pakankamumo rodiklis būtų ne mažesnis kaip 8,4 %.
(41)
Latvija teigia, kad antroji priemonė buvo taikoma sąžiningai, nes Latvijos valdžios institucijos manė, jog priemonė atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes valstybei nesukelia piniginių nuostolių.
(42)
Latvija taip pat nurodo, kad tuo metu, kai antroji priemonė buvo patvirtinta, ji kartu su banku „Citadele“ sąžiningai manė, kad galimybė pratęsti aptariamos subordinuotosios paskolos terminą buvo numatyta atitinkamuose Komisijos sprendimuose ir restruktūrizavimo plane.
(43)
Latvija tvirtina, kad bet kuris rinkos investuotojas, būdamas pagrindinio banko „Citadele“ akcininko vietoje, būtų visomis išgalėmis stengęsis kiek galėdamas išsaugoti investicijos vertę ir būtų norėjęs priimti ir įgyvendinti reikiamas priemones, kad turimo akcijų paketo buhalterinė vertė nesumažėtų dėl banko negalėjimo įvykdyti kapitalo reikalavimų. Jeigu bankui „Citadele“ tuo metu būtų nepavykę laikytis griežtesnių FCMC nustatytų kapitalo pakankamumo reikalavimų, būtų kilusi grėsmė banko stabilumui, gyvybingumui ir patrauklumui rinkoje, o tai galų gale būtų turėję įtakos galimybei jį parduoti geromis finansinėmis sąlygomis.
(44)
Latvija taip pat pateikia priešingos padėties scenarijų, pagal kurį antroji priemonė nebūtų įgyvendinama. Pagal šį priešingos padėties scenarijų rekomenduojamas kapitalo pakankamumo rodiklis būtų buvęs nepasiektas, nes kapitalo pakankamumas 2013 m. gruodžio 31 d. būtų buvęs mažesnis už 9,3 %, o reikalaujamas minimalus jo dydis yra 10 %.
(45)
Latvija taip pat tvirtina, kad alternatyvių priemonių, kuriomis būtų galima sustiprinti banko „Citadele“ kapitalo pakankamumą (pavyzdžiui, padidinti kapitalą arba suteikti naujų subordinuotųjų paskolų), taikyti nebuvo galima. Tiksliau, ji nurodo, kad 2013 m. bankas „Citadele“ nebūtų galėjęs iš trečiųjų šalių investuotojų gauti subordinuotųjų paskolų, nes Latvijos valdžios institucijos buvo įsipareigojusios per trumpą laikotarpį (t. y. iki 2014 m. gruodžio 31 d.) parduoti banko „Citadele“. Netikrumas dėl galimo pirkėjo ir jo būsimos strategijos būtų skatinęs subordinuotosios paskolos teikėjus reikalauti visoms jų bankui „Citadele“ suteiktoms subordinuotosioms paskoloms nustatyti galimybę pasinaudoti pasirinkimo parduoti sandoriu (kontrolės pasikeitimo sąlyga). (25) Praktiškai tai būtų reiškę, kad faktinis šių subordinuotųjų paskolų terminas paskolų suteikimo metu būtų laikytas trumpesniu negu penkeri metai, taigi paskolos nebūtų atitikusios 2 lygio kapitalo kriterijų.
(46)
Atsakydama į Komisijos prašymą informuoti, ar Latvija kreipėsi į ERPB dėl galimybės pratęsti bankui „Citadele“ suteiktų subordinuotųjų paskolų terminą, Latvijos valdžios institucijos 2014 m. birželio 23 d. pateikė informaciją. Šia informacija patvirtino, kad prieš suteikdamos antrąją priemonę jos nesikreipė į ERPB su pasiūlymu pratęsti suteiktų subordinuotųjų paskolų terminą. Kartu pakartojo, kad antrąją priemonę reikėjo patvirtinti siekiant išvengti pavojaus, kad bankui „Citadele“ gali nepavykti įgyvendinti naujų, griežtesnių kapitalo reikalavimų.
(47)
Latvija tvirtina, kad nedelsdama turėjo pratęsti banko „Citadele“ subordinuotosios skolos terminą ir kad ji nesiderėjo dėl panašaus subordinuotosios skolos ERPB termino pratęsimo.
(48)
Latvija tvirtina, kad šiuo atžvilgiu priimdama savo sprendimą vadovavosi trimis dalykais:
a)
Buvo būtina veiksmingai pašalinti grėsmę, kad gali būti pažeisti naujieji kapitalo reikalavimai. Bankas „Citadele“ apskaičiavo kvalifikuotojo 2 lygio kapitalo poreikį ir padarė išvadą, kad kitaip negu pagal antrąją priemonę, pagal kurią terminas būtų pratęstas 18 mėnesių, visais atvejais norint pakeisti subordinuotosios skolos, kurios viena šalis yra ERPB, terminą, jį būtų reikėję pratęsti daug ilgesniam laikotarpiui. Šis skirtumas susidarė dėl to, kad pagrindinė tos paskolos dalis buvo mažesnė, todėl jos poveikis banko „Citadele“ kapitalo pozicijai būtų buvęs daug mažesnis. Latvija taip pat nurodo, kad norint pratęsti subordinuotąją ERPB paskolą, su ERPB būtų reikėję dėl to derėtis. Be to, atsižvelgiant į reglamentuojančios teisės skirtumus ir bendrą teisinę struktūrą, kurią reikėtų sukurti norint pratęsti subordinuotąją paskolą, kurios viena šalis yra ERPB, ir vien tik Latvijai tenkančią subordinuotosios skolos dalį, būtų tekę atlikti painias teisines procedūras.
b)
Latvija pabrėžia, kad pratęsimo metu ji taip pat manė, kad dėl subordinuotosios skolos ERPB termino pratęsimo „Citadele“ būtų sudėtingiau parduoti, nes parduodant galiotų daugiau tarpusavyje susijusių sutarčių dėl subordinuotosios skolos. Jos manymu, tai apsunkintų banko „Citadele“ pardavimą, nes gali būti, kad tai paveiktų atitinkamas sandorio užbaigimo sąlygas ir dėl to išaugtų atitinkamos sandorio išlaidos.
c)
Latvija dar pažymi, jog gali būti, kad dėl savo statuso banko „Citadele“ atžvilgiu ERPB būtų buvę sudėtingiau nuspręsti leisti pratęsti terminą. 2014 m. birželio 23 d. rašte ji nurodo, jog yra tvirtai įsitikinusi, kad iš esmės ERPB būtų linkęs sutikti, kad atitinkamos priemonės terminas būtų pratęstas. Tačiau ji taip pat pripažįsta, kad ERPB pozicija skiriasi nuo Latvijos tuo, kad Latvija yra pagrindinė banko „Citadele“ akcininkė, todėl ji gali daryti lemiamą poveikį pardavimo procesui ir su pasiūlymus pateikusiais pirkėjais derėtis dėl įvairių subordinuotųjų paskolų apmokėjimo galimybių. Todėl Latvija pripažino, kad dėl negalėjimo pakankamai kontroliuoti banko „Citadele“ pardavimo ERPB galėjo nenorėti pratęsti atitinkamos paskolos termino arba bet kuriuo atveju būtų tekę pradėti ilgas derybas.
5.3. Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos apie ją nepranešus (trečiosios priemonės)
(49)
Latvija ir bankas „Reverta“ pripažįsta, kad nuo 2010 m. gruodžio mėn. Latvijos PAREX bankui (o vėliau „Reverta“) suteikta likvidumo parama viršija galutinio sprendimo dėl PAREX 55 konstatuojamojoje dalyje nustatytą leidžiamą likvidumo paramos ribą. Sprendime pradėti procedūrą nurodyta, kad iki 2013 m. gruodžio 31 d. bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama sudarė 362,52 mln. LVL ir 55,52 mln. LVL viršijo 307 mln. LVL likvidumo paramos ribą, nustatytą „nepalankiausių sąlygų“ scenarijui.
(50)
Latvija tvirtina, kad Komisija galutiniame sprendime dėl PAREX iš pradžių leido PAREX bankui suteiktą 218,7 mln. LVL likvidumo paramą konvertuoti į kapitalą. Suma, kurią ketinta konvertuoti, vėliau sprendimą iš dalies pakeitus sumažinta iki 118,7 mln. LVL. Jeigu 118,7 mln. LVL likvidumo parama būtų buvusi konvertuota į kapitalą, tada likvidumo parama būtų sumažėjusi ir būtų atitikusi leidžiamus apribojimus. Tačiau tik 49,5 mln. LVL iš 118,7 mln. LVL likvidumo paramos buvo faktiškai konvertuoti į kapitalą. Latvija nurodo, kad tai buvo pagrindinė priežastis, dėl kurios likvidumo parama viršijo ribą.
(51)
Latvija dar tvirtina, kad likvidumo parama viršijo ribą dėl to, kad grynųjų pinigų srautas buvo lėtesnis, palyginti su grynųjų pinigų srauto tempais, kurie buvo numatyti priimant galutinį sprendimą dėl PAREX. Blogi skolininkai delsė mokėti, todėl pinigų susigrąžinimas užtruko beveik dvejais metais ilgiau. Latvija mano, kad šis reiškinys yra laikinas, ir tikisi, kad 2015-2016 m. likvidumo parama ribos nebeviršys.
(52)
Vis dėlto Latvija ir bankas „Reverta“ pripažįsta, jog nukrypo nuo leidžiamo pagalbos dydžio ribų, nes priėmus sprendimą dėl įsipareigojimų pakeitimo patyrė sunkumų tinkamai paskirstydama valstybės pagalbą tarp leidžiamos likvidumo paramos ir kapitalo įnašų.
(53)
Latvijos valdžios institucijos taip pat paaiškina, kad jeigu PAREX banko (dabartinio banko „Reverta“) veiklos licencija būtų buvusi palikta galioti, Latvija būtų turėjusi skirti didesnę kapitalo injekciją į PAREX banką, negu numatyta iš pradžių (iš tikrųjų minimalus kapitalo poreikis pagal mokumo taisykles buvo didesnis už maksimalią paramą kapitalui, 218,7 mln. LVL, kuri buvo leista pagal galutinį sprendimą dėl PAREX). Pagal pradinį Komisijai pateiktą restruktūrizavimo planą ekonominė vertė, gauta pardavus turtą ir konvertavus 218,7 mln. LVL, būtų buvusi nepakankama tam, kad PAREX bankas (bankas „Reverta“) atitiktų teisės aktuose nustatytus kapitalo pakankamumo reikalavimus.
(54)
Todėl jeigu veiklos licencija būtų buvusi palikta galioti, PAREX bankui (bankui „Reverta“) būtų reikėję papildomo kapitalo. Panaikinus banko veiklos licenciją papildomos pagalbos dydis sumažėjo iki sumos, reikalingos veiklos nutraukimo procesui įvykdyti.
(55)
Pasak Latvijos, po 2011 m. gruodžio 31 d. likvidumo paramos daugiau nebereikėjo konvertuoti į kapitalą, nes banko „Reverta“ veiklos licencija buvo panaikinta. Latvija apie savo planą nebekonvertuoti likvidumo paramos į kapitalą Komisiją informavo po 2011 m. gruodžio 31 d., kai buvo keičiamasi informacija rengiantis priimti sprendimą dėl įsipareigojimų pakeitimo, tačiau ji nepatvirtino, kad ketina tai faktiškai padaryti, ir atskirai Komisijai nenurodė techninių nekonvertavimo padarinių ir Komisijos apie juos neinformavo. Visų pirma, Latvija nepaminėjo, kad dėl sprendimo likvidumo paramos nekonvertuoti į kapitalą lėšos, kurios jau buvo suteiktos kaip likvidumo parama, sumažės ne taip greitai, kaip buvo reikalaujama pagal galutinį sprendimą dėl PAREX.
(56)
Kadangi iki 2011 m. gruodžio 31 d. tik 49,5 mln. LVL iš suteiktos likvidumo paramos buvo faktiškai konvertuota į kapitalą, o 69,2 mln. LVL likvidumo paramos nebuvo konvertuota į kapitalą, likvidumo paramos lygis išliko beveik tokia pat suma aukštesnis, negu buvo leidžiama.
(57)
Pasak Latvijos, likvidumo paramos išlaikymas ir nekonvertavimas į kapitalą Latvijos valdžios institucijoms buvo mažiausiai apsunkinanti priemonė, kuria valstybės pagalba faktiškai sumažinta iki mažiausio būtino dydžio.
(58)
Latvija ir bankas „Reverta“ patvirtina, kad bankui „Reverta“ nebereikia „naujų lėšų“. Kadangi į kapitalą konvertuota mažesnė likvidumo paramos suma, Latvija tikisi, kad bankas „Reverta“ iki 2014 m. pabaigos išlaikys [300-350] mln. LVL, iki 2015 m. pabaigos [250-300] mln. LVL, iki 2016 pabaigos ir 2017 m. (po banko „Reverta“ likvidavimo) [200-250] mln. LVL likvidumo paramos. Pasak Latvijos, ta likvidumo parama viršys iš pradžių leistą ribą, nes i) mažesnė likvidumo paramos dalis konvertuota į kapitalą ir ii) numatoma, kad iš banko „Reverta“ uždarymo bus gauta mažiau piniginių pajamų, negu iš pradžių planuota.
(59)
Remdamasi nauja grynųjų pinigų prognoze, kurioje atsispindi turto susigrąžinimo sunkumai, Latvija numato, kad banko „Reverta“ likvidavimo proceso pabaigoje (2017 m. gruodžio 31 d.) kapitalo pozicija bus neigiama ir sudarys [250-300] mln. LVL.
5.4. Dėl įsipareigojimo parduoti turto valdymo padalinį (ketvirtosios priemonės)
(60)
Banko „Citadele“ pardavimo procesą Latvija pradėjo 2011 m., laikydamasi galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtintų įsipareigojimų. Pirmasis bandymas parduoti vyko konsultuojant įmonei „Nomura International“, bet dėl neramumų euro zonoje, kuriuos sukėlė Graikiją ištikusi ekonomikos ir finansų krizė, taip pat dėl bankų „Snoras“ ir „Krajbanka“ žlugimo Lietuvoje ir Latvijoje, šis bandymas buvo nesėkmingas.
(61)
Be to, 2013 m. vasario mėn. Latvija nepriklausomiems ekspertams […] užsakė atlikti specialų tyrimą, inter alia, apie tai, kokį poveikį padarys turto valdymo padalinio pardavimas pagal prisiimtus įsipareigojimus nustatytą datą. Ekspertas nurodė, kad dviejų atskirų bendrovių (turto valdymo padalinio ir likusios banko „Citadele“ dalies) vertė yra mažesnė negu viso banko „Citadele“ vertė. Dėl to nuo banko „Citadele“ atskyrus turto valdymo padalinį, sumažėtų banko buhalterinė vertė, todėl tai pakenktų akcininkų turimų akcijų vertei. Ekspertas įvairiomis prognozėmis parodė, kad be turto valdymo padalinio banko „veiklos pelnas sumažėtų, […]“ ir kad jo […] pablogėtų.
(62)
Pasak Latvijos, remiantis eksperto tyrimu, turto valdymo padalinio pardavimas 2013 m. atskirai nuo likusios banko „Citadele“ dalies būtų pabloginęs „Citadele“ gyvybingumą, taigi ir jo patrauklumą rinkoje. Tai būtų labai sumažinę banko galimybes pritraukti privačius rinkos dalyvius, kad šie investuotų į banką „Citadele“ už priimtiną kainą. Todėl antrasis banko „Citadele“ pardavimo etapas pradėtas 2013 m., padedant išorės konsultantams „Société Générale“ ir „Linklaters LLP“. Šiuo metu svarstomi du pardavimo metodai: susijungimo ir įsigijimo sandoris (angl. M&A) arba pradinis viešas akcijų platinimas (angl. IPO).
5.5. Latvijos siūlomos kompensacinės priemonės
(63)
Siekdama užtikrinti, kad papildomos pagalbos priemonės, kurias Latvija suteikė bankams PAREX, „Citadele“ ir „Reverta“ pirmąja, antrąja ir trečiąja priemonėmis, taip pat tai, kad nepavyko parduoti „Citadele“ turto valdymo padalinio iki tos datos, iki kurios buvo įsipareigota tai padaryti (ketvirtoji priemonė), būtų suderinama su vidaus rinka pagal Sąjungos valstybės pagalbos taisykles, Latvija pasiūlė keletą kompensacinių priemonių, kurios išdėstytos 64-73 konstatuojamosiose dalyse.
5.5.1. Banko „Citadele“ ir turto valdymo padalinio pardavimo terminas
(64)
Latvija ir bankas „Citadele“ įsipareigoja visomis išgalėmis stengtis kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip iki […] įpareigojančių pasiūlymų dėl visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ (įskaitant turto valdymo padalinį) kapitalo dalies pardavimo. Pardavimas turi būti baigtas ne vėliau kaip […]. Latvijos Respublikai (ir jos konsultantui) leidžiama pačiai nuspręsti dėl tinkamos sandorio struktūros ir sąlygų (pavyzdžiui, ar pasirinkti pardavimo sandorį, ar IPO), bet Latvijos Respublika visą turimą banko „Citadele“ kapitalo dalį turi parduoti ne vėliau kaip iki […]. Pasirinkus IPO būdą, Latvijos Respublika įsipareigoja su FCMC suderinti privalomą prospektą iki […].
(65)
Latvija ir bankas „Citadele“ taip pat įsipareigoja paskirti pardavimo patikėtinį, jeigu iki […] nebus gauta jokių įpareigojančių pasiūlymų arba jeigu, tam pačiam tikslui pasirinkus IPO būdą, su FCMC nebus suderintas joks prospektas. Tokiu atveju Latvijos Respublika imsis reikiamų priemonių ir užtikrins, kad pardavimo patikėtinis būtų paskirtas ir pradėtų dirbti nuo […]. Yra suprantama, kad finansinis banko „Citadele“ pardavimo konsultantas taip pat gali būti paskirtas pardavimo patikėtiniu nuo […]. Jeigu bus paskirtas pardavimo patikėtinis, Latvija ir „Citadele“ įsipareigoja priimti visas šalis įpareigojančius ir neatšaukiamus pasiūlymus iki […] ir sudaryti įpareigojantį ir neatšaukiamą susitarimą dėl visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ kapitalo dalies pardavimo iki […], kuris turi būti baigtas vykdyti ne vėliau kaip iki […].
(66)
Latvija ir „Citadele“ taip pat įsipareigoja, kad nuo […] „Citadele“ bus […] nauja bendrovė, o likusioji „Citadele“ dalis bus […], jeigu Latvijos Respublika iki […] nesudarys įpareigojančio ir neatšaukiamo susitarimo, kuriame būtų numatyta visos Latvijos Respublikos turimos „Citadele“ kapitalo dalies pardavimą baigti iki […], arba jeigu IPO būdu Latvijos Respublika negalės parduoti visos turimos „Citadele“ kapitalo dalies iki […].
(67)
Latvija ir bankas „Citadele“ įsipareigoja užbaigti visos Latvijos Respublikos turimos banko „Citadele“ kapitalo dalies pardavimo ir pirkimo sandorį iki […]. Jeigu šios kapitalo dalies pardavimas nebus baigtas iki […], jie įsipareigoja, kad bankas „Citadele“ bus […] nauja įmonė, o likusi banko „Citadele“ veiklos dalis bus […].
(68)
Jeigu bankas „Citadele“ bus […] bet kuriuo iš 64-67 konstatuojamosiose dalyse nurodytų atvejų, bet kurią banko „Citadele“ veiklos dalį, kuri domins trečiąsias šalis, Latvijos Respublika ir (arba) bankas „Citadele“ gali parduoti ir perduoti tokiai trečiajai šaliai (nepažeidžiant […] principų ir neteikiant naujos valstybės pagalbos).
5.5.2. Tolesnis įnašų į įstatinį kapitalą mažinimas
(69)
Dėl banko „Reverta“, sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo leista konvertuoti į kapitalą 118,7 mln. LVL valstybės indėlių ir palūkanų (likvidumo paramos). Kadangi iki šiol į kapitalą konvertuota tik 49,5 mln. LVL likvidumo paramos, Latvija siūlo nedelsiant ir visam laikui sumažinti maksimalią bendrą kapitalo sumą, kurią Latvija gali skirti bankui „Reverta“, nuo 118,7 mln. LVL iki 49,5 mln. LVL.
5.5.3. Įsipareigojimas griežtinti dalijimosi išlaidomis priemones, uždraudžiant visus pinigų srautus banko „Reverta“ perimtiems subordinuotiesiems kreditoriams
(70)
Latvija pripažįsta, jog siekiant užtikrinti, kad pirmoji, antroji ir trečioji priemonės būtų suderinamos su vidaus rinka, reikalingos griežtesnės dalijimosi išlaidomis priemonės. Šiomis priemonėmis, inter alia, būtų užtikrinama, kad jokia trečioji šalis negalėtų pasinaudoti papildoma bankams „Reverta“ ir „Citadele“ teikiama valstybės pagalba.
(71)
Tuo tikslu Latvija įsipareigoja griežtinti ankstesnius įsipareigojimus dalytis išlaidomis buvusiems pagrindiniams PAREX banko, jo filialų akcininkams ir kitiems kreditoriams (toliau - perimti subordinuotieji kreditoriai), kurie yra suteikę subordinuotąsias paskolas (toliau - perimtos subordinuotosios paskolos) taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis sąlygas.
(72)
Bankas „Reverta“ viršijo likvidumo paramos ribą, kuri buvo leista galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies dėl to, kad turėjo mokėti palūkanas už perimtas subordinuotąsias paskolas. Jeigu bankas „Reverta“ tų palūkanų nebūtų mokėjęs arba jeigu perimtos subordinuotosios paskolos būtų buvusios nurašytos iš karto, kai tik buvo priimtas galutinis sprendimas dėl PAREX, Latvijai galbūt nebūtų tekę įgyvendinti pirmosios, antrosios ir trečiosios priemonių tokia apimtimi, kokia jos buvo faktiškai įgyvendintos.
(73)
Atsižvelgdama į tai, Latvija siūlo tiksliau išdėstyti ir sugriežtinti savo įsipareigojimus dėl pagrindinės skolos dalies ir palūkanų, mokėtinų už perimtas subordinuotąsias paskolas, taip:
a)
bankai „Citadele“ ir „Reverta“ (buvęs PAREX bankas) ir jų susijusios įmonės jokiems subordinuotosios skolos vertybinių popierių turėtojams arba akcininkams, kurie griežtąja prasme nėra Latvijos valstybė arba ERPB, nemoka jokių palūkanų, dividendų ar atkarpų už esamas kapitalo priemones (įskaitant privilegijuotąsias akcijas, B klasės akcijas ir aukštesnio bei žemesnio už 2 lygio kapitalą lygio priemones) (nepaisant to, ar jų mokėjimo terminas jau sukako, ar sumos dar kaupiasi) ir nesinaudoja jokiomis su jomis susijusiomis pirkimo pasirinkimo sandorio teisėmis tol, kol ir jeigu bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus iki galo grąžinta ir jeigu neatsiras teisinio įpareigojimo tai padaryti. Tuos teisinius įpareigojimus, kurių yra, Latvija įsipareigoja kuo greičiau įvykdyti (bet kuriuo atveju ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.).
b)
Latvija taip pat įsipareigoja negrąžinti jokios negrąžintos perimtų subordinuotųjų paskolų dalies (pagrindinės dalies) (jeigu ir tol, kol valstybės pagalba bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ nebus iki galo grąžinta):
i)
kuriai taikomas privalomas nurodymas, kad jokie perimtų subordinuotųjų paskolų mokėjimai neskaičiuojami ir nemokami;
ii)
kuri buvo konvertuota į 1 lygio kapitalą be balsavimo teisių arba
iii)
nurašyta;
tiek, kiek tai yra reikalinga neigiamai grynajai banko „Reverta“ turto vertei padengti, ir su sąlyga, kad tam bus turimas teisinis pagrindas.
c)
Latvija įsipareigos imtis visų reikalingų priemonių ir užtikrins, kad visos teisinės nuostatos, reikalingos pirmiau išvardytiems įsipareigojimams vykdyti, būtų priimtos ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.
5.6. Latvijos atsakymas į trečiosios šalies pastabas
(74)
2014 m. birželio 6 d. Latvija pateikė atsakymą į Komisijos gautas trečiosios šalies pastabas. Latvija tvirtina, kad pastabose išdėstyti kaltinimai yra nepagrįsti ir sprendimui pradėti procedūrą nėra svarbūs. Latvija atmeta trečiosios šalies kaltinimus ir prašo, kad Komisija į juos neatsižvelgtų.
6. ĮVERTINIMAS
6.1. Valstybės pagalbos buvimas pagal naujas priemones
(75)
Pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(76)
Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi atitikti visas šias sąlygas: a) priemonė turi būti finansuojama iš valstybinių išteklių; b) ji turi suteikti atrankųjį pranašumą, nes ja gali būti palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba; c) priemonė turi iškraipyti konkurenciją arba kelti tokią grėsmę ir turi būti pavojus, kad ji gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
6.1.1. Pirmoji priemonė
(77)
Tai, kad suteikdama subordinuotąsias paskolas Latvija teikė PAREX bankui valstybės pagalbą, nustatyta pirmajame sanavimo sprendime, kuriame Komisija patvirtino, kad penkeriems metams suteikiama subordinuotoji paskola yra suderinama pagalbos priemonė. Komisija tuo metu nusprendė, kad rinkos ekonomikos investuotojas subordinuotosios paskolos penkeriems metams nebūtų suteikęs. (26)
(78)
Subordinuotosios paskolos, kurias Latvija faktiškai suteikė PAREX bankui, buvo identiškos priemonei, kurią Komisija patvirtino, išskyrus tai, kad jų terminas buvo ilgesnis, dėl to PAREX bankas įgijo papildomo pranašumo.
(79)
Subordinuotoji skola, kurios terminas yra septyneri metai, paskolos gavėjui suteiktų didesnį pranašumą negu subordinuotoji skola, kurios terminas yra penkeri metai, nes didėjant investicijos trukmei investuotojo patiriama atitinkamos investicijos rizika auga. Kai buvo suteikta septynerių metų subordinuotoji paskola, tikimybė, kad rinkos ekonomikos investuotojas būtų suteikęs tokio ilgesnio termino subordinuotąją paskolą, tapo dar mažesnė negu tuo atveju, kai skolos terminas būtų penkeri metai. Todėl dėl ilgesnio subordinuotosios skolos termino PAREX bankas įgijo papildomą pranašumą, palyginti su tos formos subordinuotąja paskola, kokia buvo patvirtina sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX. Kadangi visos kitos sąlygos, kurios yra reikalingos tam, kad priemonė būtų valstybės pagalba, jau buvo nustatytos pirmajame sanavimo sprendime, pirmoji priemonė yra valstybės pagalba.
6.1.2. Antroji priemonė
(80)
2013 m. birželio 27 d. Latvija pratęsė bankui „Citadele“ suteiktų 37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų dalies terminą dar 18 mėnesių (iš 45 mln. LVL, kuriuos Latvija tuo metu buvo iš viso suteikusi).
(81)
Kadangi daugiau argumentų nepateikta, sprendime pradėti procedūrą Komisija įvertino, kad rinkos ekonomikos investuotojas termino taip nebūtų pratęsęs, nes dėl to kilo papildomos rizikos, palyginti su ankstesne subordinuotųjų paskolų forma. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad dėl ilgesnio subordinuotosios skolos termino valstybė bankui „Citadele“ suteikė papildomą pranašumą, palyginti su tos formos subordinuotąja paskola, kokia buvo patvirtina sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX, taigi ir papildomą pagalbą.
(82)
Latvija teigė, kad rinkos investuotojas būtų racionaliai pasirinkęs imtis specialių priemonių, kad išsaugotų banko kapitalo pakankamumą ir savo investicijos vertę. Todėl ji tvirtina, kad iš esmės antrąja priemone bankui „Citadele“ jokio pranašumo nebuvo suteikta, nes papildoma suteikta pagalba atitiko rinkos ekonomikos dalyvio principą.
(83)
Komisija neneigia, kad rinkos ekonomikos dalyvio principas yra taikytinas tokiam sandoriui, koks sudarytas antrąja priemone. Tačiau ji primena, kad Sąjungos teismai pabrėžė, kad jei vykstant administracinei procedūrai valstybė narė nurodo minėtą kriterijų, esant abejonių, ji privalo nedviprasmiškai ir remdamasi objektyvia bei patikrinama informacija įrodyti, kad priemonės ėmėsi veikdama kaip akcininkė ir kad šiuo aspektu, be kita ko, gali būti reikalaujama informacijos, iš kurios paaiškėtų, kad šis sprendimas grindžiamas ekonominiais vertinimais, kurie šiomis aplinkybėmis būtų panašūs į racionalaus privataus investuotojo, esančio kaip galima panašesnėje į minėtos valstybės narės padėtyje, vertinimus prieš atliekant minėtą investiciją, siekiant nustatyti tokios investicijos pelningumą ateityje (27).
(84)
Tuo remdamasi Komisija laikosi nuomonės, kad Latvijos teiginys, jog ji veikė laikydamasi rinkos ekonomikos dalyvio principo, yra nepagrįstas argumentais ir išsamia analize.
(85)
Pirma, Komisijai nepateikta jokių įrodymų, kad Latvija, priimdama sprendimą įgyvendinti antrąją priemonę, atliko savo investicijos į banko „Citadele“ vertinimą. Veikdamas kaip akcininkas, rinkos investuotojas būtų nustatęs banko „Citadele“ ir savo investicijos tame banke dabartinę vertę prieš antrosios priemonės įgyvendinimą (taigi, be priemonės) ir ją įgyvendinus ir būtų palyginęs šias dvi vertes. Komisija mano, kad pelno siekiantis rinkos investuotojas pirmiausia būtų nustatęs dabartinę savo investicijos banke vertę, o tada būtų įsitikinęs, ar tos investicijos dabartinė vertė būtų išsaugota, jeigu subordinuotųjų paskolų terminas būtų papildomai pratęstas. Jeigu atlikęs tokią analizę matytų, kad vertę būtų galima išsaugoti ar net padidinti, tada pelno siekiantis rinkos investuotojas žengtų antrą žingsnį ir palygintų vertės išsaugojimo (arba net padidinimo) alternatyviąsias sąnaudas ir verčių skirtumus.
(86)
Jeigu Latvija būtų atlikusi tokią analizę, būtų įrodžiusi, kad termino pratęsimas buvo veiksminga bent jau investicijos vertės išsaugojimo priemonė, o tada būtų įrodžiusi, kad alternatyviosios tokios priemonės sąnaudos buvo mažesnės už vertės padidėjimą. Tik tada, jeigu alternatyviosios papildomo pratęsimo sąnaudos būtų mažesnės už įgyvendinus antrąją priemonę išsaugotą vertę, Komisija galėtų pripažinti, kad Latvijos veiksmai atitinka rinkos ekonomikos dalyvio principą. Tačiau Latvija nepateikė nei lygiagrečiai atlikto investicijos vertės vertinimo, nei analizės, iš kurios būtų matyti, kad alternatyviosios papildomo termino suteikimo sąnaudos buvo mažesnės už įgyvendinant antrąją priemonę išsaugotą vertę.
(87)
Dėl šios priežasties Komisija laikosi nuomonės, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis yra panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(88)
Antra, bet kuriuo atveju, pagal įtvirtintus principus, kuriais remiantis taikomas rinkos ekonomikos dalyvio principas, reikalaujama palyginti racionalaus privataus investuotojo elgseną ir valstybės narės elgseną ku panašesniu atveju (28). Taigi, nustatydama savo investicijos į banką „Citadele“ vertę, Latvija būtų turėjusi atsižvelgti į įsipareigojimus dėl banko „Citadele“ pardavimo, nustatytus galutiniame sprendime dėl PAREX. 2013 m. birželio mėn., tuo metu, kai buvo įgyvendinama antroji priemonė, tarp šių įsipareigojimų buvo įtraukta prievolė banką „Citadele“ parduoti iki 2014 m. gruodžio 31 d., taip pat banką „Citadele“ parduoti be turto valdymo padalinio (nes turto valdymo padalinio nepardavus iki 2013 m. birželio 30 d., jis turėjo būti parduotas atskirai). Atsižvelgiant į tai, kad iki 2013 m. birželio 27 d., kai terminą buvo leista pratęsti, nebuvo rasta nė vieno turto valdymo padalinio pirkėjo, privatus investuotojas būtų padaręs išvadą, kad turto valdymo padalinio kartu su banku „Citadele“ nebus įmanoma parduoti iki galutiniame sprendime dėl PAREX nustatyto 2013 m. birželio 30 d. termino ir kad dėl to šiuos subjektus reikės parduoti atskirai.
(89)
Be to, privatus banko akcininkas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į valstybės narės padėtį, nebūtų turėjęs pagrindo daryti prielaidai, kad šių įsipareigojimų bus leista nevykdyti arba jų vykdymas bus atidėtas, nes tokių pakeitimų Komisijos nebuvo prašyta patvirtinti. Todėl nustatant investicijos 2013 m. birželio mėn. vertę nebuvo galima turėti jokių lūkesčių, kad šie įsipareigojimai bus nesvarbūs, nes nebuvo galima daryti prielaidos, kad Komisija patvirtins kurių nors įsipareigojimų pakeitimus iki termino, iki kurio Latvija buvo įsipareigojusi juos įvykdyti.
(90)
Todėl norint nuspręsti, ar leisti pratęsti terminą, prie parametrų, pagal kuriuos reikia vertinti Latvijos investicijos į banką „Citadelę“ 2013 m. birželio mėn. vertę, reikia priskirti galutiniame sprendime dėl PAREX įtvirtintus įsipareigojimus. Latvija nepateikė įrodymų, kad atsižvelgė į visus šiuos parametrus arba kad tuo metu jos investicijos vertė, apskaičiuota atsižvelgus į šiuos parametrus, buvo didesnė už alternatyviąsias termino pratęsimo sąnaudas. Taip pat ir dėl šios priežasties Komisija mano, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis yra panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(91)
Trečia, net jei Latvija būtų atlikusi pakankamai išsamią antrosios priemonės, kaip priemonės savo investicijos į banką „Citadele“ 2013 m. birželio mėn. vertei išsaugoti, analizę ir net jeigu ji būtų šioje analizėje atsižvelgusi į apribojimus, susijusius su numatytu banko „Citadele“ pardavimu ir turto valdymo padalinio pardavimu atskirai nuo banko „Citadele“, į kuriuos rinkos ekonomikos dalyvis būtų atsižvelgęs, Latvijos argumentai dėl antrosios priemonės sąnaudų ir ta priemone esą išsaugotos investicijos į banką „Citadele“ vertės yra nepatikimi.
(92)
Kita vertus, nors Latvija teigia, kad dėl antrosios priemonės valstybė nepatyrė jokių sąnaudų, šis teiginys nėra pagrįstas jokiais išsamesniais duomenimis arba įrodymais, kad tuo metu, kai buvo įgyvendinta antroji priemonė, Latvija būtų atlikusi sąnaudų vertinimą. Tokia alternatyviųjų sąnaudų ir kitokio pobūdžio antrosios priemonės sąnaudų analizė privačiam investuotojui, norinčiam racionaliai nuspręsti, ar pratęsti subordinuotosios paskolos terminą, būtų buvęs būtinas žingsnis. Kadangi sąnaudų įvertinimo nėra, Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų galėjęs įvertinti, ar siekiant kuo didesnio pelno antrąją priemonę būtų tikslinga įgyvendinti.
(93)
Kita vertus, nors Latvija teigia, kad antrąja priemone buvo išsaugota Latvijos investicijos į banką „Citadele“ vertė, šis argumentas nėra pagrįstas investicijos į banką „Citadele“, kurią valstybė narė turėjo 2013 m. birželio mėn., ypatumais. Komisija pažymi, kad pelno siekiančio investuotojo vertinimu dabartinė investicijos vertė priklauso nuo būsimo pajamų srauto iš tos investicijos (pavyzdžiui, dividendų) perspektyvų ir nuo tos investicijos kapitalo vertės tuo laiko momentu (šią vertę, pavyzdžiui, galima nustatyti pagal kainą, kurią pirkėjas mokėtų už akcininko investiciją tuo momentu, arba kainos, kurią pirkėjas už akcininko investiciją mokėtų ateityje, diskontuotą vertę). Iš visų Komisijos turimų rodiklių matyti, kad Latvijos investicijos į banką „Citadele“ 2013 m. birželio mėn. vertė buvo maža, jeigu iš viso buvo teigiama.
(94)
Kalbant apie galimus būsimus pajamų srautus iš Latvijos investicijos į banką „Citadele“, nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad 2013 m. birželio mėn. akcininkai būtų galėję tikėtis kuriuo nors metu artimiausioje ateityje iš „Citadele“ gauti dividendų. Jeigu privatus banko akcininkas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į valstybės narės padėtį, būtų vertinęs pajamas iš dividendų paskirstymo, jis būtų atsižvelgęs į įsipareigojimą banką „Citadele“ parduoti iki 2014 m. gruodžio 31 d. Be to, atlikus 61 konstatuojamojoje dalyje nurodytą tyrimą buvo nustatyta, kad be turto valdymo padalinio „Citadele“ taptų nuostolingas, o padarius tokią išvadą viltys gauti kokių nors pajamų iš dividendų paskirstymo dar sumažėjo, turint galvoje, kad 2013 m. birželio 27 d. rinkos ekonomikos dalyvis būtų turėjęs daryti prielaidą, kad bankas „Citadele“ ir turto valdymo padalinys turės būti parduodami atskirai.
(95)
Tuo metu, kai terminas buvo pratęstas, nebuvo jokių įrodymų, kad bankas „Citadele“ galės (turint galvoje numatomą pelną ir kapitalo pakankamumo rodiklį) skirstyti dividendus iki 2014 m. gruodžio 31 d., nes 10,3 % kapitalo pakankamumo rodiklis, kurį ketinta pasiekti iki 2013 m. gruodžio 31 d., tik šiek tiek viršytų būtiną minimalų 10 % kapitalo pakankamumo rodiklį ir būtų daug mažesnis už […] proc. kapitalo pakankamumo rodiklį, kurį rekomendavo FCMC esamai ir galimai banko „Citadele“ rizikai padengti. Todėl privatus investuotojas būtų atsižvelgęs į tai, kad 2013 m. birželio mėn. tikimybė, kad akcininkai gali tikėtis, jog bankas „Citadele“ artimiausioje ateityje skirstys kokius nors dividendus, buvo maža.
(96)
Dėl Latvijos investicijos į banką „Citadele“ kapitalo vertės 2013 m. birželio mėn., iš Latvijos valdžios institucijų pateikto ir 61 konstatuojamojoje dalyje aptarto 2013 m. vasario mėn. parengto tyrimo matyti, kad turto valdymo padalinio pardavimas atskirai nuo banko „Citadele“ būtų neigiamai paveikęs banką „Citadele“. Privatus investuotojas, atsidūręs padėtyje, kuo panašesnėje į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, būtų atsižvelgęs į tai, jog maždaug prieš keturis mėnesius nepriklausomas ekspertas nustatė, kad banko „Citadele“ pardavimo be turto valdymo padalinio vertė būtų mažesnė negu tada, jei abu subjektai būtų parduodami kartu. Todėl tam, kad privatus investuotojas pratęsdamas subordinuotųjų paskolų terminą prisiimtų papildomą riziką, jam būtų reikėję įtikinamų priežasčių - kuo didesnės pagal riziką įvertintos grąžos. Tačiau Latvija nepateikė jokių įrodymų, kad tokių įtikinamų priežasčių, dėl kurių rinkos ekonomikos dalyvis tuo metu būtų prisiėmęs papildomą riziką, yra. Net ir tada, jei terminas būtų pratęstas, nebuvo jokių įrodymų, kad bankas „Citadele“ be turto valdymo padalinio būtų parduotas […], dėl to Komisija daro išvadą, kad 2013 m. birželio mėn. Latvija neturėjo […], kad jos investicija bus išsaugota, o tai […] įgyvendinti antrąją priemonę.
(97)
Dėl šių priežasčių Komisija taip pat mano, kad negalima daryti išvados, jog antroji priemonė atitinka rinkos ekonomikos dalyvio, kurio padėtis panaši į 2013 m. birželio mėn. Latvijos padėtį, elgseną.
(98)
Ketvirtas ir paskutinis dalykas, Komisija taip pat pažymi, kad ERPB, kuris, neskaičiuojant Latvijos valstybės, 2013 m. birželio mėn. buvo vienintelis banko „Citadele“ akcininkas, nepratęsė bankui „Citadele“ suteiktos subordinuotosios paskolos termino, o Latvija niekada nesikreipė į ERPB, kad aptartų jo dalyvavimą įgyvendinant antrąją priemonę, kaip paaiškinta 46-48 konstatuojamosiose dalyse. Tai, kad nė karto nebuvo bandyta aptarti galimybės pasidalyti antrosios priemonės sąnaudas, jeigu tą priemonę buvo ketinama taikyti siekiant išsaugoti investicijos į banką „Citadele“ vertę, yra dar vienas požymis, kad antroji priemonė neatitinka rinkos ekonomikos dalyvio principo reikalavimų.
(99)
Dėl šio aspekto Komisija pirmiausia primena, kad, remiantis FCMC raštu, bankas „Citadele“ turėjo dešimt mėnesių (nuo 2013 m. kovo 1 d. iki gruodžio 31 d.), kad įvykdytų naująjį kapitalo pakankamumo reikalavimą. Į tai atsižvelgdama Komisija mano, kad pagrindinis akcininkas būtų išnaudojęs visą dešimties mėnesių laikotarpį, kad rastų tinkamą sprendimą, kaip įvykdyti naująjį kapitalo reikalavimą kuo mažesnėmis sąnaudomis. Latvija savo argumentu dėl banko „Citadele“ pardavimo palengvinimo nepaaiškina, kodėl antroji priemonė buvo patvirtina nesikreipus į banko „Citadele“ smulkųjį akcininką per keturis mėnesius nuo FCMC rašto gavimo, užuot geriau išnaudojus didesnę dešimties mėnesių laikotarpio dalį, kurią buvo galima išnaudoti.
(100)
Be to, net jeigu tam, kad pratęsiant terminą dalyvautų ERPB, būtų reikėję taikyti kitokiomis savybėmis pasižyminčią priemonę negu antroji priemonė, Latvija nepateikia jokių įrodymų, kad ši kitokia priemonė, kurią įgyvendinant būtų dalyvavęs ERPB, būtų buvusi ne tokia veiksminga kaip antroji priemonė, arba kad dėl jos pagrindinis akcininkas būtų patyręs daugiau sąnaudų, palyginti su antrąja priemone.
(101)
Dėl Latvijos argumento, kad tuo atveju, jeigu ERPB būtų pratęsęs savo subordinuotosios paskolos terminą, parduodant banką „Citadele“ būtų buvę patirta papildomų išlaidų, Latvijos valdžios institucijos nepateikė jokių įrodymų, kad dėl tokio pratęsimo iš tikrųjų būtų buvę patirta papildomų sąnaudų. Nebuvo atliktas joks banko „Citadele“ pardavimo įgyvendinus antrąją priemonę sąnaudų ir hipotetinio banko „Citadele“ pardavimo tuo atveju, jeigu pratęsiant terminą būtų dalyvavęs ERPB, palyginimo tyrimas, kuriuo būtų galima pagrįsti Latvijos argumentą dėl to, kad būtų buvę patirta papildomų sunkumų. Komisija mano, kad bet kuris privatus veiklos vykdytojas, svarstydamas, kaip išsaugoti savo investicijos į banką „Citadele“ vertę, galėtų bent jau remtis lygiagrečiai atliktu alternatyviųjų sąnaudų, kurių būtų patirta per pardavimo procesą tuo atveju, jeigu banko „Citadele“ smulkusis akcininkas būtų pratęsęs savo subordinuotosios paskolos bankui terminą, įvertinimu.
(102)
Galiausiai, kaip minėta 48 konstatuojamosios dalies c punkte, Latvija paaiškina, jog yra įsitikinusi, kad ERPB būtų norėjęs pratęsti savo paskolų bankui „Citadele“ terminą. Tokiu atveju, net jeigu įsitraukus ERPB procedūros būtų tapusios sudėtingesnės, Komisija mano, kad privatus pagrindinis akcininkas, kuris svarstė galimybę pratęsti savo paties subordinuotosios paskolos bankui „Citadele“ terminą, būtų bent jau kreipęsis į smulkųjį akcininką, kuris taip pat buvo suteikęs subordinuotąją paskolą bankui „Citadele“ ir jo prašęs, kad jis i) pasidalytų papildomos pagalbos banko „Citadele“ išlaidomis pratęsdamas savo paskolų terminą arba ii) sudarytų kokį nors kitą susitarimą tiesiogiai su pagrindiniu akcininku dėl pagrindiniam akcininkui tenkančių antrosios priemonės išlaidų apmokėjimo. Atsižvelgdama į rinkos ekonomikos dalyvio principą Komisija negali sutikti, kad bendrovės pagrindinis akcininkas būtų sutikęs prisiimti visas visų tos bendrovės investicijų vertės išsaugojimo išlaidas ir būtų saugojęs smulkiojo akcininko investicijos vertę nė nesikreipdamas į jį su prašymu prisidėti ir savo įnašu.
(103)
Atsižvelgiant į visus šiuos veiksnius, tai, kad nuo 2013 m. kovo 1 d. iki birželio 27 d. į ERPB nė sykio nebuvo kreiptasi, yra dar vienas požymis, kad antroji priemonė buvo įgyvendinta nesilaikant rinkos ekonomikos dalyvio principo reikalavimų.
(104)
Dėl kiekvienos iš 85-103 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių nebuvo vienareikšmiškai ir remiantis objektyviais ir patikrinamais faktais įrodyta, kad įgyvendindama antrąją priemonę valstybė narė veikė kaip privati akcininkė. Tokiomis aplinkybėmis Komisija negali pripažinti, kad įprastas rinkos sąlygas atitinkančiomis aplinkybėmis bankas „Citadele“ būtų galėjęs įgyti tokį pat pranašumą, kokį įgijo dėl antrąja priemone suteiktų valstybinių išteklių.
(105)
Latvija antrąją priemonę skyrė bankui „Citadele“, kuris veikia ir veiks tarptautinei konkurencijai atvirose rinkose. Todėl bet koks valstybiniais ištekliais suteiktas pranašumas paveiks konkurenciją bankų sektoriuje ir darys įtaką Sąjungos vidaus prekybai. Be to, ši priemonė yra atranki, nes ja naudojasi tik bankas „Citadele“. Ji finansuojama iš valstybinių išteklių. Remiantis 45 konstatuojamojoje dalyje išdėstytu Latvijos paaiškinimu, 2013 m. birželio mėn. trečioji šalis - rinkos ekonomikos dalyvis į antrąją priemonę panašios priemonės nebūtų įgyvendinęs panašiomis sąlygomis. Todėl Komisija patvirtina ankstesnį, sprendime pradėti procedūrą išdėstytą pirminį vertinimą, kad antroji priemonė yra papildoma valstybės pagalba.
6.1.3. Trečioji priemonė
(106)
Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos, iš pradžių ji buvo patvirtinta kaip pirmajame sanavimo sprendime patvirtintų suderinamų valstybės pagalbos priemonių dalis, kurią sudaro valstybės indėliai. Tuo metu Komisija pažymėjo, kad PAREX bankui trūksta likvidžių užtikrinimo priemonių ir kad Latvija padėjo piniginius indėlius, atsižvelgdama į banko likvidumo poreikius, nors nė vienas rinkos investuotojas, žinodamas apie trapią PAREX banko padėtį, likvidumo priemonių nenorėjo skirti. (29)
(107)
Priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX (ir jį suskaidžius į gerą ir blogą bankus) likvidumo parama buvo pervesta bankams „Citadele“ ir „Reverta“. Pirmasis bankas jau visiškai grąžino jam tekusią likvidumo paramos dalį. Banko „Reverta“ buvo paprašyta sumažinti gautos likvidumo paramos sumas taip, kaip nurodyta 19 konstatuojamosios dalies c punkte. Tačiau „Reverta“ faktiškai suteiktos likvidumo paramos suma viršija net tas ribas, kurios galutiniame sprendime dėl PAREX buvo patvirtintos nepalankiausiam scenarijui. Papildoma likvidumo parama „Reverta“ suteikiama papildomo pranašumo, palyginti su sanavimo sprendimais ir galutiniu sprendimu dėl PAREX patvirtinta pagalba. Latvija netvirtino, kad suteikdama likvidumo paramą ji veikė kaip rinkos skolintojas ir nepateikė jokių faktų, kuriais remdamasi Komisija galėtų daryti išvadą, kad įprastas rinkos sąlygas atitinkančiomis aplinkybėmis bankas „Reverta“ galėtų įgyti tokį pat pranašumą, kokį įgijo dėl trečiąja priemone suteiktų valstybinių išteklių. Jokie kiti likvidumo paramos parametrai, išskyrus kiekybinius, nebuvo pakeisti, todėl Komisija daro išvadą, kad priemonė yra valstybės pagalba.
(108)
Remiantis 106 ir 107 konstatuojamosiomis dalimis ir tuo, kad didesne likvidumo parama akivaizdžiai suteikiama papildomo pranašumo, palyginti su patvirtintomis pagalbos priemonėmis, ji yra papildoma pagalba (nes vis dar atitinka visus kitus Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje išdėstytus kriterijus).
6.2. Naujos papildomos pagalbos suderinamumo teisinis pagrindas
(109)
Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punkte Komisijai suteikiami įgaliojimai nuspręsti, ar pagalba dera su vidaus rinka, jei ji skirta „kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“.
(110)
Atsižvelgiant į sisteminę PAREX banko svarbą (jis buvo vienas didžiausių Latvijos bankų) ir jo skolinimo Latvijos ekonomikai reikšmingumą tuo metu, kai buvo patvirtintos pagalbos priemonės, Komisija sutiko, kad nepašalinus banko patiriamų sunkumų būtų galėję kilti rimtų padarinių Latvijos ekonomikai.
(111)
Todėl sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX pagalbos priemonės, patvirtintos PAREX bankui, buvo vertinamos pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą, taip pat pagal komunikatus, kurie buvo priimti dėl finansų krizės ir galiojo tuo metu, kai buvo suteikta pagalba (30).
(112)
Komisija mano, kad tas pats teisinis pagrindas galioja ir papildomai pagalbai, suteiktai pirmąja ir antrąja priemonėmis, atsižvelgiant į jų įgyvendinimo laiką ir panašumą į patvirtintas pagalbos priemones.
(113)
Dėl trečiosios priemonės, Komisija turi įvertinti jos suderinamumą remdamasi 2013 m. Bankų komunikate (31) išdėstytais atnaujintais kriterijais. Iš tikrųjų bet kuri pagalba, kuri visa arba kurios dalis yra suteikiama be Komisijos leidimo (ir taip pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalį), nuo 2013 m. Bankų komunikato paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos turi būti vertinama pagal tą komunikatą. Kadangi trečioji priemonė buvo ištisai taikoma nuo 2011 m. iki dabar, galima daryti išvadą, kad pagalba iš dalies buvo suteikta po 2013 m. rugpjūčio 1 d., 2013 m. Bankų komunikato paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
6.3. Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
6.3.1. Dėl pirmosios priemonės
(114)
Subordinuotosios paskolos, kurią Latvija suteikė PAREX bankui terminas nuo jos suteikimo dienos (2009 m. gegužės 22 d.) buvo septyneri metai (2016 m. gegužės 21 d.), taigi viršijo maksimalų penkerių metų terminą, kuris buvo nustatytas pirmajame sanavimo sprendime ir vėliau patvirtintas galutiniame sprendime dėl PAREX. Apie šią priemonę Komisijai nebuvo pranešta.
(115)
Dėl šios papildomos pagalbos priemonės, kurią sudarė tai, kad subordinuotųjų paskolų terminas pratęstas ilgesniam laikui, negu buvo numatyta sprendimuose, Komisija abejojo, ar ta priemonė yra mažiausio būtino dydžio, todėl negalėjo padaryti išvados, kad įvykdyti visi suderinamumo kriterijai.
(116)
Taigi, sprendime pradėti procedūrą Komisija priminė, kad sanavimo sprendimuose įvertinta, jog PAREX bankui penkeriems metams suteikta ir patvirtinta subordinuotoji paskola apribota iki mažiausio būtino dydžio ir termino. Todėl remiantis šia išvada penkerių metų subordinuotoji paskola sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX įvertinta kaip suderinama.
(117)
Remdamasi sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX išdėstytais argumentais ir tuo, kad naujų argumentų nepateikta, Komisija išreiškė abejonių, ar ilgesnis subordinuotųjų paskolų terminas, kuris buvo pratęstas iki septynerių metų vietoj iš pradžių patvirtintų penkerių metų, yra suderinamas.
(118)
Atsižvelgdama į naujus argumentus, kuriuos Latvija pateikė priėmus sprendimą pradėti procedūrą ir kurie išdėstyti 5.1 skyriuje, Komisija gali iš naujo įvertinti, ar septynerių metų subordinuotoji paskola, kurią Latvija suteikė PAREX bankui, atitinka valstybės pagalbos suderinamumo reikalavimą, pagal kurį valstybės pagalba turi būti mažiausio būtino dydžio.
(119)
Pagal 2008 m. Bankų komunikatą pagalbos priemonė savo dydžiu ir forma turi būti būtina pagalbos tikslui pasiekti. Tai reiškia, kad kapitalo injekcija turi būti mažiausio tikslui pasiekti būtino dydžio. Subordinuotoji paskola, atitinkanti 2 lygio kapitalo kriterijus, buvo suteikta PAREX bankui tam, kad jo kapitalo pakankamumo rodiklis ir toliau atitiktų reikalavimus, ir siekiant užtikrinti, kad jis būtų pakankamai kapitalizuotas, kad bankas galėtų geriau atremti galimus nuostolius ir kad Latvijos ekonomikoje būtų išvengta rimtų neramumų.
(120)
Būtiniausi subordinuotosioms paskoloms keliami reikalavimai, kad jos atitiktų PAREX banko 2 lygio kapitalo kriterijus, į kuriuos Komisija atsižvelgė pirmame sanavimo sprendime, buvo grindžiami Latvijoje galiojančiais teisės aktais, apie kuriuos Latvija informavo. (32) Taigi, buvo nustatyta, jog tam, kad subordinuotoji paskola atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus, jos terminas turi būti ne trumpesnis kaip penkeri metai. Šis vertinimas paskesniais sprendimais nebuvo pakeistas.
(121)
Susipažinusi su papildoma Latvijos pateikta informacija, kuri yra išdėstyta 30-39 konstatuojamosiose dalyse, Komisija pripažįsta, kad dėl papildomų apribojimų pakito sąlygos, kurias subordinuotosios paskolos turi atitikti tam, kad iki 2010 m. visapusiškai tenkintų 2 lygio kapitalo kriterijus.
(122)
Visų pirma, Komisija pažymi, kad sistemos „Bazelis II“ kriterijų poveikis PAREX banko 2009 m. gautų subordinuotųjų paskolų, atitikusių 2 lygio kapitalo kriterijus, sumai buvo svarbus veiksnys apibrėžiant trumpiausią pradinį subordinuotųjų paskolų terminą. Norint pasiekti galutinį pagalbos priemonės tikslą, būtent užtikrinti pakankamą PAREX banko kapitalizavimą ir išvengti rimtų neramumų Latvijos ekonomikoje, tuo metu, kai buvo suteikta pradinė subordinuotoji paskola, reikėjo tinkamai atsižvelgti į sistemoje „Bazelis II“ taikomą amortizacijos koeficientą.
(123)
Komisija mano, kad jeigu prielaidos ir prognozės, kurias Latvija pateikė tuo metu, kai buvo priimami sanavimo sprendimai, būtų tinkamai ir iki galo atspindėjusios subordinuotosios skolos amortizavimą pagal sistemos „Bazelis II“ taisykles, kaip aptarta 37 konstatuojamojoje dalyje, subordinuotųjų paskolų terminas būtų buvęs vertintas kitaip ir būtų buvusi padaryta išvada, kad mažiausias būtinas terminas yra septyneri, o ne penkeri metai.
(124)
Komisija taip pat primena, kad trečiajame sanavimo sprendime vertinant pagalbos suderinamumą buvo vadovaujamasi, inter alia, Latvijos valdžios institucijų įsipareigojimu kuo greičiau, bet ne vėliau kaip per trejus metus nuo pirmųjų sanavimo priemonių suteikimo PAREX bankui (33), t. y. ne vėliau kaip 2011 m., parduoti turimas PAREX banko akcijas.
(125)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisija mano, kad septyneri metai nuo pat pradžių galėjo būti laikomi mažiausiu būtinu terminu, kad Latvijos suteiktos subordinuotosios paskolos atitiktų 2 lygio kapitalo kriterijus ir būtų užtikrinta, kad PAREX bankas įvykdytų reikalavimą dėl kapitalo pakankamumo rodiklio, taip siekiant išsaugoti Latvijos bankų sistemos stabilumą ir įvykdyti įsipareigojimą parduoti banką.
6.3.2. Dėl subordinuotųjų paskolų termino pratęsimo apie tai nepranešus (antrosios priemonės)
(126)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija išreiškė abejonių, ar papildomą pagalbą, kurią sudarė subordinuotųjų paskolų termino pratęsimas 18 mėnesių, galima laikyti suderinama, nes pagal pradinį vertinimą subordinuotosios skolos penkerių metų terminas buvo mažiausias būtinas terminas ir naujų argumentų, kuriais būtų pagrįstas suderinamumas, nebuvo pateikta.
(127)
Atsižvelgdama į informaciją, kurią Latvija pateikė priėmus sprendimą pradėti procedūrą, Komisija pažymi, kad 2013 m. pakeisti teisės aktų reikalavimai dėl minimalaus kapitalo. (34)
(128)
Tuo tikslu Komisijai pateiktas 2013 m. kovo 1 d. FCMC raštas bankui „Citadele“. Šiame rašte bankų priežiūros institucija pateikia pastabas dėl vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo, išdėstyto ataskaitoje, kurią bankas „Citadele“ pateikė FCMC apie savo 2012 m. birželio 30 d. finansinę padėtį.
(129)
2013 m. kovo 1 d. rašte pirmiausia atkreiptas dėmesys į tai, kad remiantis FCMC politikos dokumentais visi bankai turi užtikrinti, kad jų kapitalo pakankamumo rodiklis būtų didesnis už 10 %. Tada aiškiai nurodoma: „jeigu banko ir konsoliduojamos grupės kapitalo pakankamumo rodiklis tampa mažesnis negu 10 %, FCMC daro išvadą, kad banko ir konsoliduojamos grupės kapitalas yra nepakankamas ir gali nustatyti taisomąsias priemones, pavyzdžiui, apriboti banko veiklą“. Rašte priduriama, kad banko „Citadele“ ir jo konsoliduojamos grupės kapitalo pakankamumo rodiklis, jeigu ši nori padengti esamą ir galimą „Citadele“ operacijų riziką, iki 2013 m. pabaigos turi būti […] proc.
(130)
Atsižvelgdama į tą raštą Komisija sutinka, kad banko „Citadele“ kapitalo pakankamumo rodiklis 2013 m. pabaigoje turėjo viršyti bent 10 %, kad bankas galėtų toliau visapusiškai vykdyti savo operacijas.
(131)
Komisija primena, kad bendras valstybės pagalbos, teikiamos per subordinuotąsias paskolas, tikslas, kuris buvo nurodytas sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX, buvo užtikrinti pakankamą PAREX banko (po 2010 m. banko „Citadele“) kapitalizavimą, siekiant išvengti rimtų neramumų Latvijos ekonomikoje.
(132)
Todėl Komisija sutinka, kad 2013 m. birželio mėn. Latvija turėjo imtis taisomųjų veiksmų, kad išvengtų rizikos, kuri būtų iškilusi, jeigu bankas „Citadele“ būtų neįvykdęs netikėtai sugriežtintų priežiūros reikalavimų. Siekiant pašalinti galimybę dėl naujųjų reikalavimų atsirasti kapitalo trūkumui, vieninteliai galimi sprendimai buvo šie:
a)
skirti papildomų lėšų injekciją - 1 lygio arba 2 lygio kapitalo (pvz., suteikti naujų subordinuotųjų paskolų);
b)
pratęsti esamų subordinuotųjų paskolų terminą, siekiant pakeisti jų amortizacijos normą ir leisti didesnę paskolų procentinę dalį paversti banko kapitalu.
(133)
2 lentelėje palyginti scenarijai, kurie būtų susiklostę, jeigu kitiems parametrams nesikeičiant subordinuotųjų paskolų terminas būtų pratęstas 2013 m. (tai padaryta antrąja priemone) arba paliktas toks pat, su kokiu paskolos buvo iš pradžių suteiktos. Remdamasi skaičiavimais Komisija daro išvadą, kad jeigu subordinuotųjų paskolų terminas būtų buvęs nepakeistas ir visi kiti veiksniai nebūtų keitęsi, iki 2013 m. pabaigos bankui „Citadele“ būtų nepavykę užtikrinti 10 % kapitalo pakankamumo rodiklio.
2 lentelė
Kapitalo pakankamumo rodiklio termino nepratęsus ir terminą pratęsus dydžio palyginimas
Kapitalo pakankamumo rodiklis %
2013 m. gruodžio 31 d.
Finansinės prognozės iki termino pratęsimo 18 mėnesių (nustatytos 2013 m. birželio mėn.)
9,75
Faktiniai 2013 m. gruodžio 31 d. duomenys, terminą pratęsus
10,30 (35)
Apskaičiuota faktinė padėtis termino nepratęsus 18 mėnesių
9,30
(134)
Atsižvelgdama į tai, kad:
a)
naujuosius kapitalo reikalavimus reikėjo įvykdyti iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
b)
turto valdymo padalinį reikėjo parduoti iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
c)
subordinuotosios skolos amortizavimas tiesiogiai veikia kapitalo pakankamumo rodiklį,
Komisija sutinka, kad antroji priemonė yra veiksmingas ir racionalus sprendimas, kad bankas „Citadele“ įgyvendintų naujuosius kapitalo pakankamumo reikalavimus, ir kad pratęstas terminas buvo trumpiausias tam tikslui pasiekti būtinas laikotarpis. Šiam sprendimui įgyvendinti nereikėjo pervesti naujų lėšų (nors Latvijai reikėjo atsisakyti galimybės susigrąžinti lėšas, kurias kitu atveju būtų reikėję grąžinti), tačiau juo patenkintas priežiūros institucijų prašymas, kurį šios pateikė siekdamos apsaugoti finansinį stabilumą.
(135)
Komisija taip pat teigiamai vertina tai, kad, 2013 m. gruodžio 31 d. duomenimis, banko „Citadele“ kapitalo pakankamumo rodiklis buvo šiek tiek didesnis negu 10 % (36), o tai, Komisijos nuomone, patvirtina, kad termino pratęsimas 18 mėnesių buvo mažiausios būtinos trukmės.
6.3.3. Dėl bankui „Reverta“ suteiktos likvidumo paramos apie ją nepranešus (trečiosios priemonės)
(136)
Nuo 2011 m. Latvijos bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama viršijo didžiausias ribas, kurias Komisija patvirtino galutiniame sprendime dėl PAREX ir palankiausiam, ir nepalankiausiam scenarijams. Šios ribos primenamos 3 lentelėje (37). Faktinės likvidumo paramos sumos, kuriomis bankas „Reverta“ pasinaudojo (remiantis duomenimis, kuriuos Latvija pateikė pakeistame 2014 m. sausio mėn. pateiktame restruktūrizavimo plane) ir kurios nurodytos 4 lentelėje, visą laiką viršijo galutiniame sprendime dėl PAREX išdėstytas sumas:
3 lentelė
Galutiniame spendime dėl PAREX nustatytos likvidumo paramos bankui „Reverta“ ribos
mln. LVL
10 8 1
10 12 31
11 12 31
12 12 31
13 12 31
Pagrindinis scenarijus
458
446
419
349
315
Palankiausias scenarijus
458
446
419
356
322
Nepalankiausias scenarijus
458
446
419
344
307
4 lentelė
Faktinės likvidumo paramos sumos, kuriomis bankas „Reverta“ pasinaudojo
mln. LVL
10 8 1
10 12 31
11 12 31
12 12 31
13 12 31
Negrąžinta likvidumo parama
446
446
428
385
363
(137)
Bankui „Reverta“ suteikta likvidumo parama, kurią sudarė valstybės indėliai, iš pradžių pirmajame sanavimo sprendime buvo patvirtinta kaip suderinamų valstybės pagalbos priemonių dalis.
(138)
Priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX (ir jį suskaidžius į gerą ir blogą bankus) likvidumo parama buvo pervesta bankams „Citadele“ ir „Reverta“. Bankas „Citadele“ jau grąžino visą jai tekusią likvidumo paramos dalį, o bankas „Reverta“ turėjo apriboti gautą likvidumo paramą. Tačiau likvidumo paramos suma, kuri faktiškai suteikta bankui„Reverta“, viršija visas galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas ribas.
(139)
Galutiniame sprendime dėl PAREX restruktūrizavimo planas buvo vertinamas remiantis prielaidomis, kurios buvo daromos tuo metu dėl likvidumą didinančių priemonių, kurių bankas „Reverta“ tikėjosi gauti ir kurios padėtų jam pradėti grąžinti valstybės indėliais suteiktos likvidumo paramos dalį, kad ši parama atitiktų galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytas ribas. (38)
(140)
Buvo numatyta, kaip nurodyta galutiniame sprendime dėl PAREX, kad negrąžintos sumos sudarys nuo [0-100] mln. LVL (pagrindinis scenarijus) iki [100-200] mln. LVL (nepalankiausias scenarijus). Tačiau remiantis paskutinėmis Latvijos pateiktomis pinigų srautų prognozėmis, planuojama, kad suteikta likvidumo parama viršys galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą ribą iki 2017 m., kaip parodyta 5 lentelėje.
5 lentelė
Viršyta likvidumo parama bankui „Reverta“, palyginti su 2010 m. restruktūrizavimo planu
mln. LVL
14 12 31
15 12 31
16 12 31
17 12 31
Nepalankiausias scenarijus (pradinis restruktūrizavimo planas)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Numatoma likvidumo parama (2014 m. atnaujintas planas)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Skirtumas
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komisija supranta, kad atsižvelgiant į šiuos sunkumus:
a)
mažesnę turto kokybę ir vertę, palyginti su ta, kokia planuota restruktūrizavimo plane, ir
b)
lėtesnį išieškojimą panaudojant užtikrinimo priemones ir teisminius ginčus su skolininkais,
lėšų susigrąžinimas vėlavo dvejais metais (kaip paminėta 45 konstatuojamojoje dalyje), palyginti su tuo, kas buvo planuota priimant galutinį sprendimą dėl PAREX. Dėl šio vėlavimo iškilo poreikis padidinti valstybės pagalbą.
(142)
Todėl blogėjant banko „Reverta“ finansinei būklei, palyginti su tuo, kas prognozuota galutiniame sprendime dėl PAREX, iškilo papildomas likvidumo paramos poreikis. Komisija pažymi, kad suteikta likvidumo parama kelerius paskutinius metus bankui „Reverta“ patiriant sunkumų susigrąžinti savo turtą laipsniškai didėjo.
(143)
Kaip nurodyta 56 konstatuojamojoje dalyje, Latvija teigia kad tik 49,5 mln. LVL iš 118,7 mln. LVL likvidumo paramos buvo konvertuoti į kapitalą, o dėl likusios 69,2 mln. LVL likvidumo paramos dalies likvidumo parama beveik tokia pačia suma viršijo ribą.
(144)
Tačiau Komisija primena, kad, kaip nurodyta galutinio sprendimo dėl PAREX 63 konstatuojamosios dalies b punkte, į kapitalą galima konvertuoti tik valstybės indėlius. Todėl Komisija mano, jog tai, kad mažesnė likvidumo paramos dalis konvertuota į kapitalą, savaime nenulemia likvidumo paramos ribos viršijimo.
(145)
Komisija taip pat pažymi, kad banko „Reverta“ veiklos licencija 2011 m. buvo panaikinta, dėl to išvengta poreikio į kapitalą konvertuoti didesnę likvidumo paramos dalį tam, kad būtų įvykdyti teisės aktų reikalavimai dėl mokumo normos. Taigi, Komisija pripažįsta, kad nebetaikant kapitalo reikalavimų (39), Latvija galėjo bankui „Reverta“ suteikti mažesnę rekapitalizavimo pagalbą už sprendimuose patvirtintą maksimalią jos sumą.
(146)
Atsižvelgdama į sunkumus, kurių bankas „Reverta“ patyrė susigrąžindamas turtą, ir į nedidelę rekapitalizavimo sumą, kuri buvo reikalinga panaikinus banko veiklos licenciją, Komisija daro išvadą, kad banko „Reverta“ gauta likvidumo parama buvo apribota iki mažiausio tinkamam veiklos nutraukimo procesui užtikrinti būtino dydžio.
(147)
Komisija taip pat daro išvadą, kad papildoma likvidumo parama atitinka 2013 m. Bankų komunikate nustatytą reikalavimą dėl dalijimosi išlaidomis. Visų pirma, Komisija pažymi, kad pagal 2013 m. Bankų komunikato 77 punktą buvusių PAREX banko akcininkų nuosavas kapitalas visiškai nurašytas ir kad Latvija dabar yra įsipareigojusi užtikrinti, kad subordinuotųjų paskolų teikėjams nebūtų teikiama jokia papildoma pagalba.
6.3.4. Dėl įsipareigojimo parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį pažeidimo (ketvirtosios priemonės)
(148)
Latvijos valdžios institucijos nurodo, kad dėl tuo metu susiklosčiusių sudėtingų rinkos sąlygų iki nustatyto termino Latvija negalėjo rasti pirkėjų, kuriuos domintų banko „Citadele“ turto valdymo padalinio pirkimas, ir negalės to padaryti net ir artimiausioje ateityje.
(149)
Latvijos valdžios institucijos primena, kad greta kitų įsipareigojimų banko „Citadele“ pardavimas buvo įvertintas kaip viena pagrindinių priemonių, skirtų pagalbos priemonių sukeltam konkurencijos iškraipymui ištaisyti. Tačiau atsižvelgiant į blogėjančią banko „Citadele“ finansinę būklę, palyginti su tuo, kas buvo numatyta priimant galutinį sprendimą dėl PAREX, banko „Citadele“ artimiausiu metu parduoti nepavyks.
(150)
Latvija taip pat nurodo, kad, turto valdymo padalinį parduodant kartu su banku „Citadele“, susidomėjimas banku „Citadele“ rinkoje būtų didesnis, o pratęsus pardavimo laikotarpį tikimybė pakartotinai privatizuoti banką „Citadele“ būtų didesnė.
(151)
Komisija sutinka, kad finansinė banko „Citadele“ būklė yra blogesnė, palyginti su ta, kuri planuota pradiniame restruktūrizavimo plane. Tokį pat įvertinimą patvirtino stebėsenos patikėtinis (40) ir atspindi 6 lentelėje pateikti rodikliai.
6 lentelė
Pagrindinių finansinių rodiklių palyginimas su restruktūrizavimo planu
2013 12 31
Restruktūrizavimo plano rodikliai
Faktiniai rodikliai
Veiklos sąnaudos/pajamos iš viso
[50-60]
57,0 %
Turto vertės sumažėjimas/grynosios paskolos
[0-5]
2,0 %
Grynosios pajamos (nuostolis), mln. LVL
[20-30]
10,8
Nuosavo kapitalo grąža (angl. ROE) %
[20-30]
8,1 %
Nuosavas kapitalas/turtas iš viso
[5-10]
6,9 %
Kapitalo pakankamumo rodiklis
[10-20]
11,7 %
Kadangi banko „Citadele“ pelningumas buvo mažesnis, palyginti su numatytuoju pradiniame restruktūrizavimo plane, Komisija supranta sunkumus, kurių patiriama norint banką „Citadele“ parduoti per trumpą laiką.
(152)
Komisija primena, kad įsipareigojimas dėl turto valdymo padalinio pardavimo ir įsipareigojimai dėl paties banko „Citadele“ pardavimo buvo įtraukti į galutinį sprendimą dėl PAREX, siekiant sumažinti konkurencijos iškraipymus, nes konkurentams suteikta galimybė pateikti pasiūlymus dėl šių bendrovių įsigijimo. (41)
(153)
Komisija teigiamai vertina tai, kad priėmus galutinį sprendimą dėl PAREX, bankas „Citadele“ pradėjo pardavimo procesą, taip siekdamas patikrinti rinkos susidomėjimą, ir paskyrė nepriklausomą ekspertą, kad šis parengtų strategiją, kaip geriausia organizuoti pardavimą, kaip paminėta 61 ir 62 konstatuojamosiose dalyse, taip sąžiningai stengdamasis vykdyti šiuos įsipareigojimus.
(154)
Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad Latvija prašo pratęsti turto valdymo padalinio pardavimo terminą, palyginti su terminais, kurių įsipareigojo laikytis 2009 m. Latvija prašo iš dalies pakeisti galutinį sprendimą dėl PAREX ir atidėti pradinį turto valdymo padalinio pardavimo terminą, kad jį galėtų parduoti kartu su banku „Citadele“ laikydamasi papildomų 64-68 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų įsipareigojimų.
6.3.5. Kompensacinės priemonės, kuriomis mažinamas konkurencijos iškraipymas ir griežtinamas dalijimasis išlaidomis
(155)
Kad Komisija patvirtintų savo galutinių sprendimų pakeitimus, pakeitimai turi būti grindžiami naujais įsipareigojimais, kuriuos būtų galima prilyginti numatytiesiems iš pradžių (42). Tokiu atveju pagalbos priemonės išliktų suderinamos pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą tik tada, jeigu nepakistų bendra pradiniu sprendimu įtvirtinta pusiausvyra. Siekiant išsaugoti pradinę pusiausvyrą, pakeisti įsipareigojimai neturėtų neigiamai paveikti pagalbos gavėjo gyvybingumo, o visas įsipareigojimų rinkinys išlaidų pasidalijimo ir kompensacinių priemonių atžvilgiais turėtų būti bent jau lygiavertis, atsižvelgiant į taikomų Komisijos komunikatų reikalavimus.
(156)
Šiuo atžvilgiu Komisija teigiamai vertina Latvijos pasiūlytus ir 64-73 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus įsipareigojimus, nes jais padedama mažinti galimus konkurencijos iškraipymus dėl pirmosios, antrosios, trečiosios ir ketvirtosios priemonių ir užtikrinti tinkamą dalijimąsi išlaidomis su suinteresuotaisiais pagalbos gavėjų asmenimis.
(157)
Restruktūrizavimo komunikato 4 skyriuje raginama taikyti veiksmingas ir proporcingas konkurencijos iškraipymo mažinimo priemones.
(158)
Galutiniame sprendime dėl PAREX numatytos kelios tokios priemonės, iš kurių pagrindinė - Latvijos įsipareigojimas iki 2015 m. gruodžio 31 d. parduoti banką „Citadele“ arba įgalioti jį parduoti (43). Komisija laikėsi nuomonės, kad įsipareigojimai iki to termino parduoti banką „Citadele“, taip pat apriboti ir sumažinti „Citadele“ rinkos dalį buvo pakankami ir tinkami tam, kad būtų išvengta konkurencijos iškraipymų dėl PAREX bankui suteiktos valstybės pagalbos.
(159)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija laikėsi nuomonės, kad ir ilgesniu pradiniu subordinuotosios skolos terminu, ir jo pratęsimu 18 mėnesių, įvykdytu 2013 m., PAREX bankui suteikta papildomo pranašumo, palyginti su subordinuotosios paskolos forma, patvirtinta sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX.
(160)
Atsižvelgdama į tai, Komisija palankiai vertina Latvijos siūlomą prisiimti įsipareigojimą sutrumpinti banko „Citadele“ pardavimo terminą nuo 2015 m. gruodžio 31 d. iki […] ir taip kompensuoti papildomą pranašumą, įgytą dėl ilgesnio subordinuotųjų paskolų termino. Banko „Citadele“ pardavimo paspartinimas padės išsaugoti vienodas veiklos sąlygas.
(161)
Be to, Komisija pažymi, kad Latvija numatė prisiimti aiškų įsipareigojimą […], jeigu iki ankstesnio termino pardavimo įvykdyti nepavyktų. Šiuo įsipareigojimu suteikiama papildoma apsauga (kuri restruktūrizavimo plane atskirai nebuvo numatyta), kuria užtikrinama, kad konkurencijos iškraipymas bus tinkamai sumažintas, nes greičiau negu […] bankas „Citadele“ […].
(162)
Komisija teigiamai vertina tai, kad Latvija įsipareigojo dar labiau sumažinti kapitalo, kurį Latvijos valdžios institucijos gali suteikti bankui „Reverta“, sumą, kaip paaiškinta 69 konstatuojamojoje dalyje.
(163)
Restruktūrizavimo komunikato 3 skyriuje numatyta, kad bankas ir jo akcininkai turi kiek galėdami prisidėti prie restruktūrizavimo, užtikrindami, kad pagalba būtų apribota iki mažiausio būtino dydžio ir būtų sprendžiamas konkurencijos iškraipymo ir neatsakingo elgesio rizika.
(164)
Šiuo atžvilgiu Komisija atkreipia dėmesį į papildomas Latvijos siūlomas kompensacines priemones, skirtas užtikrinti, kad trečiosios šalys negalėtų pasinaudoti papildoma banko „Reverta“ gauta pagalba, būtent įsipareigojimą sugriežtinti dalijimosi išlaidomis tvarką, kaip aptarta 70-73 konstatuojamosiose dalyse.
(165)
Latvija įsipareigoja, kad bankai „Citadele“ ir „Reverta“ (buvęs PAREX bankas) ir jų susijusios įmonės jokiems subordinuotosios skolos vertybinių popierių turėtojams arba akcininkams, išskyrus Latvijos valstybę ir ERPB, nemokės jokių palūkanų, dividendų ar atkarpų už esamas kapitalo priemones (įskaitant privilegijuotąsias akcijas, B klasės akcijas ir aukštesnio bei žemesnio už 2 lygio kapitalą lygio priemones) (nepaisant to, ar jų mokėjimo terminas jau sukako, ar sumos dar kaupiasi) ir nesinaudos jokiomis su jomis susijusiomis pirkimo pasirinkimo sandorio teisėmis tol, kol ir jeigu bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus iki galo grąžinta ir jeigu neatsiras teisinio įpareigojimo tai padaryti. Šiuo atžvilgiu Latvija taip pat įsipareigoja esamus šio pobūdžio teisinius įpareigojimus įvykdyti kuo greičiau ir ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d. Dėl to esamų kapitalo priemonių turėtojai negaus jokių mokėjimų, nes šios esamos kapitalo priemonės neturi privalomų atkarpų ir banko „Reverta“ likvidavimo atveju (tai įvyks iki 2017 m. pabaigos) bus žemesnio prioriteto už pirmaeilę skolą. Kadangi banko „Reverta“ kapitalas yra neigiamas, šių kapitalo priemonių turėtojams praktiškai nebus įmanoma gauti jokių mokėjimų arba kompensacijų.
(166)
Be to, greta 165 konstatuojamojoje dalyje paminėtų įsipareigojimų Latvija taip pat įsipareigoja negrąžinti jokios negrąžintos perimtų subordinuotųjų paskolų dalies (pagrindinės dalies), jeigu ir tol, kol visa bankams „Reverta“ ir (arba) „Citadele“ suteikta valstybės pagalba nebus grąžinta, tiek, kiek tai bus reikalinga neigiamai grynajai banko „Reverta“ turto vertei padengti, ir su sąlyga, kad tam bus turimas teisinis pagrindas. Tuo tikslu negrąžinta perimtų subordinuotųjų paskolų dalis (pagrindinė dalis) bus i) tvarkoma laikantis privalomo nurodymo, kad jokie perimtų subordinuotųjų paskolų mokėjimai neskaičiuojami ir nemokami; ii) konvertuota į 1 lygio kapitalą be balsavimo teisių arba iii) nurašyta. Šiuo atžvilgiu, turint galvoje tai, kad nacionalinėje teisėje šiuo metu nėra numatyto tinkamo teisinio pagrindo, kuriuo remiantis šio įsipareigojimo būtų galima laikytis, Latvija taip pat įsipareigoja imtis visų reikiamų priemonių ir užtikrinti, kad visos šiam įsipareigojimui vykdyti reikalingos teisinės nuostatos būtų priimtos ne vėliau kaip iki 2015 m. balandžio 30 d.
(167)
Komisija palankiai vertina 165 ir 166 konstatuojamojoje dalyje minėtus Latvijos įsipareigojimus, nes jais apribojami perimtų subordinuotųjų paskolų ir bankų „Reverta“ bei „Citadele“ kapitalo priemonių pagrindinės dalies ir palūkanų mokėjimai ir taip užtikrinamas dalijimasis papildomomis išlaidomis.
(168)
Dėl to Komisija daro išvadą, kad 5.5 skyriuje paminėtas kompensacines priemones galima laikyti pakankamomis ir lygiavertėmis (pagal veiksmingumą) toms, kurias Latvija siūlė anksčiau ir kurias Komisija patvirtino galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies pakeistame sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo. Iš tikrųjų siūlomomis kompensacinėmis priemonėmis siekiama to paties tikslo - apriboti konkurencijos iškraipymą. Jų tikslas yra aiškus, nes jomis siekiama apriboti konkurencijos iškraipymą tose rinkose, kuriose veikia bankas „Citadele“.
(169)
Todėl Komisija daro išvadą, kad iš dalies pakeisti įsipareigojimai, vertinant pagal gyvybingumo atkūrimą, dalijimąsi išlaidomis ir konkurencijos iškraipymų sumažinimą, prilygsta pradiniams įsipareigojimams. Vietoj pradinių įsipareigojimų prisiėmus naujus įsipareigojimus pagalbos suderinamumo su vidaus rinka būklė, nustatyta galutiniame sprendime dėl PAREX, iš dalies pakeistame sprendimu dėl įsipareigojimų pakeitimo, nepasikeitė.
7. IŠVADA
(170)
Komisija apgailestauja, kad Latvija neteisėtai įgyvendino pirmąją, antrąją ir trečiąją priemones, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį, ir pažeidė įsipareigojimą parduoti banko „Citadele“ turto valdymo padalinį iki galutiniame sprendime dėl PAREX nustatyto termino (ketvirtoji priemonė).
(171)
Tačiau atsižvelgdama į pirmiau išvardytas priežastis ir papildomus Latvijos ir banko „Citadele“ prisiimtus įsipareigojimus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį šios priemonės yra valstybės pagalba:
a)
subordinuotųjų PAREX banko paskolų, kurių pradinis terminas viršijo sanavimo sprendimuose ir galutiniame sprendime dėl PAREX nustatytą terminą, suteikimas (pirmoji priemonė);
b)
37 mln. LVL vertės subordinuotųjų paskolų, suteiktų bankui „Citadele“, termino pratęsimas dar 18 mėnesių (antroji priemonė);
c)
likvidumo paramos suteikimas bankui „Reverta“, viršijant Komisijos galutiniame sprendime dėl PAREX patvirtintas maksimalias ribas (trečioji priemonė).
2 straipsnis
Remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu ir atsižvelgiant į Latvijos prisiimtus ir I priede išdėstytus įsipareigojimus, 1 straipsnyje nurodytos pagalbos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka.
3 straipsnis
Banko „Citadele“ turto valdymo padalinio (TVP) pardavimo terminas iki 2013 m. birželio 30 d. be pardavimo patikėtinio arba iki 2013 m. gruodžio 31 d. su pardavimo patikėtiniu (ketvirtoji priemonė), nurodytas 2009 m. rugsėjo 15 d. Komisijos sprendimo C(2010) 6202 final corr. dėl valstybės pagalbos C 26/09 (ex N 289/09) 73 konstatuojamojoje dalyje, kurio Latvija ketina laikytis restruktūrizuodama „AS Parex banka“, iš dalies keičiamas, laikantis Latvijos prisiimto II priede išdėstyto įsipareigojimo.
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Latvijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 9 d.