NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1302/2013
2013 m. gruodžio 17 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1082/2006 dėl Europos teritorinio bendradarbiavimo grupės (ETBG) atsižvelgiant į patikslintas, supaprastintas ir pagerintas tokių grupių steigimo ir jų veikimo sąlygas
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 175 straipsnio trečią pastraipą,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)
vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1082/2006 (3), Komisija 2011 m. liepos 29 d. priėmė ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl to reglamento taikymo; Toje ataskaitoje Komisija paskelbė apie savo ketinimą pasiūlyti keletą Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 pakeitimų, kad būtų supaprastintas ETBG steigimas ir veikla, taip pat apie savo ketinimą pasiūlyti paaiškinti tam tikras galiojančias nuostatas. Kliūtys steigti naujas ETBG turėtų būti pašalintos, kartu turėtų būti užtikrintas jau įsteigtų ETBG veiklos tęstinumas ir supaprastintas jų veikimas, nes taip bus galima platesniu mastu naudoti ETBG bei prisidėti prie geresnio viešųjų įstaigų politinio nuoseklumo ir bendradarbiavimo nesukuriant papildomos naštos nacionalinėms ar Sąjungos administracijoms;
(2)
dėl ETBG steigimo turėtų spręsti grupės nariai ir jų nacionalinės valdžios institucijos; Sąjungos lygmeniu ETBG steigimas nėra automatiškai siejamas su jokia teisine ar finansine nauda;
(3)
Lisabonos sutartyje į sanglaudos politiką įtrauktas teritorinis aspektas, o terminas „Bendrija“ pakeistas terminu „Sąjunga“. Todėl turėtų pasikeisti Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 terminologija;
(4)
ETBG gali turėti potencialo dar labiau skatinti ir užtikrinti harmoningą visos Sąjungos vystymąsi ir ypač ekonominę, socialinę ir teritorinę jos regionų sanglaudą, taip pat prisidėti siekiant 2020 m. Europa, pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos (toliau - strategija „Europa 2020“) tikslų. ETBG taip pat gali teigiamai prisidėti prie regionų, kurie susiduria su didelėmis ir nuolatinėmis gamtinėmis ar demografinėmis problemomis, įskaitant specifinę atokiausių regionų padėtį, teritorinio bendradarbiavimo kliūčių mažinimo ir gali būt itin naudingos stiprinant trečiųjų šalių, užjūrio šalių ir teritorijų (toliau - UŠT), ir Sąjungos pasienio regionų bendradarbiavimą, taip pat naudojant Sąjungos išorės bendradarbiavimo programas;
(5)
iki šiol įgyta ETBG patirtis rodo, kad ETBG kaip teisinė priemonė taip pat naudojama bendradarbiavimui užtikrinti įgyvendinant kitą Sąjungos politiką nei sanglaudos politika, įskaitant įgyvendinamas programas ar jų dalis, kurioms naudojama ne sanglaudos politikos, o kita Sąjungos finansinė parama. ETBG veiksmingumas ir efektyvumas turėtų būti padidintas išplečiant ETBG pobūdį, šalinant nuolatines kliūtis ir palengvinant ETBG kūrimą ir veiklą kartu išsaugant valstybėms narėms galimybę riboti veiksmus, kuriuos ETBG gali vykdyti be Sąjungos finansinės paramos. Pagal Reglamentą (ES) Nr. 1082/2006 ETBG kiekvienoje valstybėje narėje užtikrintas didžiausias teisnumas, suteikiamas juridiniams asmenims pagal tos valstybės narės nacionalinės teisės aktus, įskaitant galimybę sudaryti susitarimus su kitomis ETBG ar kitais juridiniais asmenimis siekiant vykdyti bendrus bendradarbiavimo projektus, kad, inter alia, būtų užtikrintas veiksmingesnis makroregioninių strategijų įgyvendinimas;
(6)
pagal savo pobūdį ETBG veikia daugiau nei vienoje valstybėje narėje. Dėl to pagal Reglamentą (EB) Nr. 1082/2006 nustatyta galimybė, kuria naudojantis ETBG susitarime ir įstatuose leidžiama nurodyti tam tikrais klausimais taikytiną teisę. Turėtų būti patikslinta, kokiais atvejais pagal tame reglamente nustatytą taikomos teisės hierarchiją tokie nurodymai turi suteikti viršenybę valstybių narių, kuriose yra ETBG registruota buveinė, nacionalinės teisės aktams. Be to, Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 nuostatos dėl taikomos teisės turėtų būti taikomos ir ETBG veiksmams bei veiklai, kurių teisinį vertinimą kiekvienu atskiru atveju atlieka valstybės narės;
(7)
skirtingose valstybėse narėse vietos ir regionų institucijų statusas skiriasi, todėl vienose valstybėse narėse šių institucijų kompetencija gali būti regioninė, o kitose, visų pirma mažesnėse arba centralizuotose valstybėse narėse, - nacionalinė. Todėl nacionalinės valdžios institucijos turėtų galėti tapti ETBG narėmis kartu su pačia valstybe nare;
(8)
kadangi Reglamente (EB) Nr. 1082/2006 nurodyta, kad pagal privatinę teisę įsteigtos įstaigos gali tapti ETBG narėmis, jei jos laikomos viešosios teisės reglamentuojamomis įstaigomis, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB (4), ETBG ateityje turėtų būti galima naudoti viešosioms paslaugoms bendrai valdyti, ypatingą dėmesį skiriant visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms ar infrastruktūrai. Todėl kiti privatinės arba viešosios teisės reglamentuojami subjektai taip pat gali tapti ETBG nariais. Tai taip pat turėtų būti taikoma valstybės įmonėms, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/17/EB (5), ir įmonėms, kurioms patikėta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas tokiose srityse, kaip švietimas ir mokymai, medicininė priežiūra, socialiniai poreikiai, susiję su sveikatos ir ilgalaike priežiūra, vaikų priežiūra, galimybe įsidarbinti ir vėl integruotis į darbo rinką, socialiniu būstu, taip pat pažeidžiamoms grupėms priklausančių asmenų priežiūros ir socialinės įtraukties paslaugomis;
(9)
Į Reglamentą (EB) Nr. 1082/2006 neįtrauktos išsamios taisyklės dėl trečiųjų šalių subjektų dalyvavimo pagal tą reglamentą įsteigtoje ETBG, t. y. kai ją įsteigia nariai iš bent dviejų valstybių narių. Atsižvelgiant į tai, kad toliau derinamos taisyklės, kuriomis reglamentuojamas vienos ar daugiau valstybių narių ir vienos ar daugiau trečiųjų šalių bendradarbiavimas - daugiausia tarpvalstybinio bendradarbiavimo pagal Europos kaimynystės priemonę (EKP) ir Pasirengimo narystei pagalbos priemonę (PNPP II) pagrindu, tačiau taip pat papildomo finansavimo Europos plėtros fondo lėšomis ir tarptautinio bendradarbiavimo vadovaujantis Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslu, pagal kurį lėšos, skirtos pagal EKP ir PNPP II, turi būti pervedamos siekiant telkti tokius ir Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) pagal jungtines bendradarbiavimo programas skirtus asignavimus, kontekste - turėtų būti aiškiai numatytas narių iš trečiųjų šalių, esančių valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje dalyvavimas bent dviejų valstybių narių įsteigtose ETBG. Tai turėtų būti įmanoma, jei tai leidžiama pagal trečiųjų šalių teisės aktus arba bent vienos iš dalyvaujančių valstybių narių ir trečiųjų šalių susitarimus;
(10)
siekiant stiprinti Sąjungos ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą ir tuo tikslu siekiant didinti visų pirma teritorinio bendradarbiavimo, įskaitant tarpvalstybinį, tarptautinį ir tarpregioninį ETBG narių bendradarbiavimą vienoje ar daugiau sričių, veiksmingumą, trečiosioms šalims, esančioms valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje, turėtų būti leidžiama dalyvauti ETBG. Todėl pagal Europos teritorinio bendradarbiavimo programas Sąjungos lėšomis bendrai finansuojamais veiksmais, net jeigu jie yra įgyvendinami iš dalies arba visiškai už Sąjungos teritorijos ribų ir todėl ETBG veikla taip pat yra vykdoma bent tam tikru mastu ne Sąjungos teritorijoje, turėtų būti toliau siekiama Sąjungos sanglaudos politikos tikslų. Atsižvelgiant į šias aplinkybes ir kai taikoma, ETGB, turinčių narių ir iš trečiųjų šalių, esančių bent vienos valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje, veiklos indėlis siekiant Sąjungos išorės veiksmų politikos, pvz., vystomojo bendradarbiavimo ar ekonominio, finansinio ir techninio bendradarbiavimo, tikslų tėra šalutinis, nes atitinkamomis bendradarbiavimo programomis ir, savo ruožtu, tos ETBG veikloje daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama Sąjungos sanglaudos politikos tikslams. Vadinasi, vystomojo bendradarbiavimo ar ekonominio, finansinio ir techninio bendradarbiavimo tikslai, kuriuos tarpusavyje įgyvendina tik viena valstybė narė, įskaitant jos atokiausius regionus, ir viena ar daugiau trečiųjų šalių, tik papildo sanglaudos politika grindžiamus teritorinio bendradarbiavimo tikslus, kuriuos tarpusavyje įgyvendina valstybės narės, įskaitant jų atokiausius regionus. Todėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 175 straipsnio trečia pastraipa yra pakankamas teisinis pagrindas šiam reglamentui priimti;
(11)
gavus UŠT nacionalinių, regioninių, subregioninių ir vietos valdžios institucijų ir organizacijų ir, kai tinkama, kitų viešųjų įstaigų ar institucijų, įskaitant viešųjų paslaugų teikėjus, leidimą dalyvauti ETBG remiantis Tarybos sprendimu 2013/755/ES (6) ir atsižvelgiant į tai, kad 2014-2020 m. programavimo laikotarpiu specialus papildomas finansinis asignavimas pagal daugiametę finansinę programą turi sustiprinti atokiausių Sąjungos regionų ir kaimyninių trečiųjų šalių bei kai kurių UŠT, išvardytų SESV II priede, esančių tų atokiausių regionų kaimynystėje, bendradarbiavimą, galimybė naudotis ETBG teisine priemone turėtų būti sudaryta ir nariams iš UŠT. Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir skaidrumą, turėtų būti nustatytos specialios narių iš UŠT prisijungimo prie ETBG patvirtinimo procedūros, įskaitant, kai būtina, specialias taisykles dėl atitinkamai ETBG, kurioje yra ir narių iš UŠT, taikytinos teisės;
(12)
Reglamente (EB) Nr. 1082/2006 susitarimas, kuriame išdėstyta būsimų ETBG sudėtis, atskiriamas nuo įstatų, kuriuose nustatyta įgyvendinimo veikla. Vis dėlto pagal tą reglamentą šiuo metu įstatuose turi būti pateiktos visos susitarimo nuostatos. Nors ir susitarimas, ir įstatai yra siunčiami valstybėms narėms, jie yra atskiri dokumentai, ir patvirtinimas turėtų būti reikalingas tik priimant susitarimą. Be to, kai kurie šiuo metu į įstatus įtraukti aspektai turėtų būti perkelti į susitarimą;
(13)
steigiant ETBG įgyta patirtis rodo, kad valstybės narės retai baigia patvirtinimo procedūrą per nustatytuosius tris mėnesius. Todėl tas laikotarpis turėtų būti pailgintas iki šešių mėnesių. Kita vertus, siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, pasibaigus šiam laikotarpiui turėtų būti laikoma, kad susitarimas patvirtinamas nebyliu sutikimu, kai taikoma, vadovaujantis atitinkamų valstybių narių nacionaline teise, įskaitant jų atitinkamus konstitucinius reikalavimus. Tačiau valstybė narė, kurioje turi būti siūlomos ETBG registruota buveinė, turėtų oficialiai patvirtinti susitarimą. Nors valstybės narės turi galėti taikyti nacionalines galimo nario dalyvavimo ETBG patvirtinimo procedūros taisykles arba, vadovaudamosi nacionalinėmis taisyklėmis, kuriomis įgyvendinamas Reglamentas (EB) Nr. 1082/2006, parengti specialias taisykles, neturėtų būti nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo nuostatos dėl nebylaus sutikimo pasibaigus šešiems mėnesiams, išskyrus šiame reglamente nurodytus atvejus;
(14)
turėtų būti nustatyti pagrindai, kuriais remiantys valstybės narės gali atsisakyti patvirtinti galimo nario dalyvavimą ar susitarimą. Vis dėlto, sprendžiant dėl to patvirtinimo neturėtų būti atsižvelgiama į nacionalinę teisę, kurioje reikalaujama taikyti kitokias taisykles ir procedūras nei nustatytos Reglamente (EB) Nr. 1082/2006;
(15)
kadangi Reglamentas (EB) Nr. 1082/2006 negali būti taikomas trečiosiose šalyse, valstybė narė, kurioje siūloma įsteigti ETBG registruotą buveinę, tvirtindama galimų narių iš trečiųjų šalių, įsteigtų pagal tų trečiųjų šalių teisės aktus, dalyvavimą, turėtų įsitikinti, konsultuodamasi su tomis valstybėmis narėmis, pagal kurių įstatymus įsteigti kiti galimi ETBG nariai, kad trečiosios šalys taikė sąlygas ir procedūras, lygiavertes nustatytosioms Reglamente (EB) Nr. 1082/2006 arba veikė pagal tarptautinius dvišalius ar daugiašalius susitarimus tarp Europos Tarybos valstybių narių (nesvarbu, ar jos yra Sąjungos valstybės narės), sudarytus remiantis 1980 m. gegužės 21 d. Madride pasirašyta Europos konvencija dėl pasienio bendradarbiavimo tarp teritorinių bendrijų ir valdžios organų ir pagal ją priimtais papildomais protokolais. Taip pat turėtų būti nurodyta, kad tais atvejais, kai dalyvauja kelios Sąjungos valstybės narės ir viena ar daugiau trečiųjų šalių, turėtų pakakti, kad tokį susitarimą sudarytų atitinkama trečioji šalis ir viena dalyvaujanti Sąjungos valstybė narė;
(16)
siekiant skatinti prie veikiančios ETBG prisijungti naujus narius, turėtų būti supaprastinta susitarimų pakeitimo tvarka. Vadinasi, naujo nario iš susitarimą jau patvirtinusios valstybės narės atveju apie tokius pakeitimus reikėtų pranešti tik tai valstybei narei, pagal kurios įstatymus įsteigtas naujas galimas narys, ir valstybei narei, kurioje yra ETBG registruota buveinė, o ne visoms dalyvaujančioms valstybėms narėms. Apie tolesnius susitarimo pakeitimus turėtų būti pranešama visoms susijusioms valstybėms narėms. Tačiau toks keitimo procedūros supaprastinimas neturėtų būti taikomas tuo atveju, kai naujas galimas narys yra iš susitarimo dar nepatvirtinusios valstybės narės, trečiosios šalies arba UŠT, nes būtina, visas dalyvaujančias valstybes nares įgalinti patikrinti, ar toks prisijungimas atitinka jų viešąjį interesą arba viešąją politiką;
(17)
atsižvelgiant į Sąjungos valstybių narių ir UŠT ryšius, tos valstybės narės turėtų dalyvauti galimų narių iš UŠT dalyvavimo patvirtinimo procedūrose. Atsižvelgiant į specifinius valstybės narės ir UŠT valdymo santykius, valstybė narė turėtų arba pritarti galimo nario dalyvavimui, arba pateikti valstybei narei, kurioje yra siūloma registruoti ETBG buveinę, rašytinį patvirtinimą, kad UŠT kompetentingos institucijos pritarė galimo nario dalyvavimui vadovaudamosi sąlygomis ir procedūromis, lygiavertėmis Reglamente (EB) No 1082/2006 nustatytoms sąlygoms ir procedūroms. Tokia pat procedūra turėtų būti taikoma tuo atveju, kai galimas narys iš UŠT pageidauja prisijungti prie veikiančios ETBG;
(18)
kadangi įstatuose nebeturi būti visų susitarimo nuostatų, ir susitarimas, ir įstatai turėtų būti įregistruojami ir (arba) paskelbiami. Be to, siekiant skaidrumo, pranešimas apie sprendimą įsteigti ETBG turėtų būti paskelbtas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje. Siekiant nuoseklumo tame pranešime turėtų būti Reglamento (EB) Nr. 1082/2006, iš dalies pakeisto šiuo reglamentu, priede nustatyta informacija;
(19)
ETBG paskirtis turėtų būti išplėsta siekiant sudaryti geresnes teritorinio bendradarbiavimo sąlygas ir apskritai jį skatinti, įskaitant strateginį planavimą bei regioninių ir vietos klausimų sprendimo valdymą atsižvelgiant į sanglaudos politiką ir kitas Sąjungos politikos sritis, taip prisidedant prie strategijos „Europa 2020“ arba makroregioninių strategijų įgyvendinimo. Todėl ETBG turėtų turėti galimybę įgyvendinti veiksmus naudodamasi ne pagal Sąjungos sanglaudos politiką teikiama finansine parama. Be to, turėtų būti reikalaujama, kad visi nariai iš kiekvienos atstovaujamos valstybės narės ar trečiosios šalies turėtų veiksmingam ETBG veikimui reikiamą kompetenciją, nebent valstybė narė ar trečioji šalis patvirtina nario, įsteigto pagal jos nacionalinę teisę, dalyvavimą net ir tuo atveju, kai narys neturi kompetencijos atlikti visų susitarime nurodytų užduočių;
(20)
ETBG kaip teisine priemone nesiekiama pažeisti Europos Tarybos acquis numatytos sistemos, pagal kurią siūlomos skirtingos galimybės ir sistemos, kurias naudodamos regionų ir vietos valdžios institucijos gali bendradarbiauti tarpvalstybiniu mastu, įskaitant neseniai sukurtas Europos regionų bendradarbiavimo grupes (7), nei numatyti konkrečių bendrų taisyklių, kuriomis būtų vienodai reglamentuojamos visos tokios priemonės visoje Sąjungoje;
(21)
ir konkrečios ETBG užduotys, ir valstybių narių galimybė apriboti ETBG veiksmus, kuriuos šios grupės gali vykdyti be finansinės Sąjungos paramos, turėtų būti suderintos su nuostatomis, kuriomis 2014-2020 m. programavimo laikotarpiu reglamentuojami ERPF, Europos socialinis fondas ir Sanglaudos fondas;
(22)
nors Reglamente (EB) Nr. 1082/2006 nustatyta, kad ETBG užduotys negali būti susijusios su, be kita ko, reguliavimo įgaliojimais, kurių teisinės pasekmės skirtingose valstybėse narėse gali skirtis, ETBG asamblėja turėtų galėti - jei taip konkrečiai numatyta pagal susitarimą ir jei tai atitinka Sąjungos ir nacionalinę teisę - nustatyti ETBG valdomo infrastruktūros objekto naudojimo sąlygas ar sąlygas, pagal kurias gali būti teikiamos visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, įskaitant tarifus ir mokesčius naudotojams;
(23)
prie ETBG leidus prisijungti nariams iš trečiųjų šalių arba UŠT, susitarime turėtų būti nurodyta šių narių dalyvavimo tvarka;
(24)
susitarime be apskritai taikytinos teisės, kaip nustatyta Reglamento (EB) No 1082/2006 2 straipsnyje, turėtų būti išvardyti Sąjungos ir nacionalinė teisė, taikoma ETBG. Be to, ta nacionalinė teisė galėtų būti tos valstybės narės, kurioje ETBG organai vykdo savo įgaliojimus, teisė ypač tais atvejais, kai darbuotojai, tiesiogiai pavaldūs direktoriui, dirba ne toje valstybėje narėje, kurioje registruota ETBG buveinė. Susitarime taip pat turėtų būti išvardyta taikytina Sąjungos ir nacionalinė teisė, tiesiogiai susijusi su ETBG veikla, vykdoma atsižvelgiant į susitarime nurodytas užduotis, įskaitant kai ETBG valdo visuotinės svarbos viešąsias paslaugas ar infrastruktūrą;
(25)
šiame reglamente neturėtų būti nagrinėjamos su tarpvalstybiniais viešaisiais pirkimais susijusios problemos, su kuriomis susiduria ETBG;
(26)
atsižvelgiant į ETBG darbuotojams taikomų taisyklių ir principų, pagal kuriuos susitariama dėl personalo valdymo ir įdarbinimo tvarkos svarbą, jie turėtų būti nurodyti susitarime, o ne įstatuose. Turėtų būti galima numatyti, kad susitarime būtų galima nustatyti įvairias galimybes pasirinkti ETBG darbuotojams taikytinas taisykles. Konkreti personalo valdymo ir įdarbinimo tvarka turėtų būti nustatyta įstatuose;
(27)
valstybės narės turėtų labiau išnaudoti galimybes, nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 883/2004 (8), kad galėtų bendru sutarimu nustatyti pagal tą reglamentą taikytinų teisės aktų išimtis, atsižvelgiant į tam tikrų asmenų arba tam tikrų asmenų kategorijų interesus, ir laikyti ETBG darbuotojus tokios kategorijos asmenimis;
(28)
atsižvelgiant į tvarkos, susijusios su nario atsakomybe svarbą, ta tvarka turėtų būti numatyta susitarime, o ne įstatuose;
(29)
tais atvejais, kai ETBG išskirtinis tikslas yra valdyti pagal ERPF remiamą bendradarbiavimo programą ar jos dalį arba kai ETBG sprendžia su tarpregioniniu bendradarbiavimu arba tinklais susijusius klausimus, neturėtų būti reikalaujama pateikti informacijos apie teritoriją, kurioje ETBG gali vykdyti savo užduotis. Pirmuoju atveju teritorijos apimtis turėtų būti apibrėžta ir, kai tinkama, pakeista atitinkamoje bendradarbiavimo programoje. Antruoju - reikalavimas pateikti tokią informaciją, kuris daugiausia keliamas neesminei veiklai, trukdytų naujiems nariams prisijungti prie tarpregioninio bendradarbiavimo arba tinklų;
(30)
turėtų būti patikslinta, pirma, įvairūs susitarimai dėl viešųjų lėšų valdymo kontrolės ir, antra, ETBG atskaitomybės audito tvarka;
(31)
ETBG, kurių narių atsakomybė ribota, turėtų būti aiškiau atskirtos nuo tų grupių, kurių narių atsakomybė neribota. Be to, kad ETBG, kurių narių atsakomybė ribota, galėtų įgyvendinti veiklą, dėl kurios galėtų atsirasti skolų, valstybėms narėms turėtų būti leista reikalauti, kad tokios ETBG užtikrintų atitinkamą su jų veikla susijusios rizikos draudimą arba kad tokios ETBG būtų užtikrintos atitinkama finansine garantija;
(32)
valstybės narės turėtų pateikti Komisijai bet kokias nuostatas, priimtas siekiant įgyvendinti Reglamentą (EB) Nr. 1082/2006, visus jų pakeitimus. Siekiant pagerinti valstybių narių, Komisijos ir Regionų komiteto keitimąsi informacija ir veiklos koordinavimą, Komisija turėtų perduoti tokias nuostatas valstybėms narėms ir Regionų komitetui. Regionų komitetas įsteigė ETBG platformą, kuria visiems suinteresuotiesiems subjektams suteikiama galimybė dalytis patirtimi, gerosios patirties pavyzdžiais ir gerinti informavimą apie ETBG galimybes bei uždavinius ir kuria sudaromos sąlygos dalytis patirtimi ETBG steigimo teritoriniu lygmeniu srityje bei gerąja patirtimi, susijusia su teritoriniu bendradarbiavimu;
(33)
turėtų būti nustatytas naujas galutinis terminas parengti pranešimą apie Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 taikymą. Atsižvelgiant į Komisijos siekį formuoti įrodymais grindžiamą politiką, tame pranešime turi būti vertinami tokie aspektai, kaip efektyvumas, veiksmingumas, aktualumas Europos pridėtinė vertė, supaprastinimo galimybės ir tvarumas. Efektyvumas inter alia turėtų apimti įvairių Komisijos tarnybų pastangas ir Komisijos bei kitų įstaigų, pvz., Europos išorės veiksmų tarnybos, pastangas skleisti žinias apie ETBG priemonę. Komisija turėtų perduoti tą pranešimą Europos Parlamentui, Tarybai ir, pagal SESV 307 straipsnio pirmą pastraipą, Regionų komitetui. Tas pranešimas turėtų būti perduotas ne vėliau kaip 2018 m. rugpjūčio 1 d.
(34)
pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus nustatančius rodiklių, kuriais remiantis vertinamas Reglamentas (EB) Nr. 1086/2006 ir rengiama jo taikymo ataskaita, sąrašą. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(35)
veikiančios ETBG neturėtų būti įpareigotos pakeisti savo susitarimą ir įstatus pagal šiuo reglamentu padarytus Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 pakeitimus;
(36)
būtina nurodyti, koks taisyklių rinkinys turėtų būti taikomas tų ETBG, kurių patvirtinimo procedūra buvo pradėta prieš šio reglamento taikymo pradžios datą, patvirtinimui;
(37)
norint pritaikyti esamas nacionalines taisykles, kad būtų galima įgyvendinti šį reglamentą prieš pateikiant Komisijai programas pagal Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslą, šis reglamentas turėtų būti pradėtas taikyti praėjus šešiems mėnesiams nuo jo įsigaliojimo dienos. Pritaikydamos savo šiuo metu galiojančias nacionalines taisykles, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad būtų paskirtos už ETBG tvirtinimą atsakingos kompetentingos institucijos ir kad vadovaujantis jų teisine ir administracine tvarka tos institucijos būtų tos pačios įstaigos, kurios, remiantis Reglamento (EB) No 1082/2006 4 straipsniu, yra atsakingos už pranešimų priėmimą;
(38)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. patobulinti tokią teisinę priemonę kaip ETBG, valstybės narės negali pačios deramai pasiekti, o jo tikslingiau siekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga gali priimti priemones pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Vadovaujantis proporcingumo principu, kaip nustatyta tame straipsnyje, šiuo reglamentu nenumatoma nieko, kas nėra būtina siekiant šio tikslo, o pagal kiekvienos valstybės narės konstitucinę sistemą naudotis ETBG nėra privaloma;
(39)
todėl Reglamentas (ES) Nr. 1082/2006 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 daliniai pakeitimai
Reglamentas (EB) Nr. 1082/2006 iš dalies keičiamas taip:
1.
1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 ir 2 dalys pakeičiamos taip:
„1. Europos teritorinio bendradarbiavimo grupė (toliau - ETBG) gali būti įsteigta Sąjungos teritorijoje šiame reglamente numatytomis sąlygomis ir tvarka.
2. ETBG tikslas - sudaryti geresnes pirmiausia 3 straipsnio 1 dalyje nurodyto jos narių teritorinio bendradarbiavimo, įskaitant tarpvalstybinį, tarptautinį ir tarpregioninį bendradarbiavimą, sąlygas ir jį skatinti, kad būtų sustiprinta Sąjungos ekonominė ir socialinė sanglauda.“;
b)
Papildomas šia dalimi:
„5. ETBG registruota buveinė yra valstybėje narėje, pagal kurios teisės aktus įsteigtas bent vienas ETBG narys.“;
2.
2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalis pakeičiama taip:
„1. ETBG organų veiksmai reglamentuojami:
a)
šiuo reglamentu;
b)
8 straipsnyje nurodytu susitarimu, kai tai aiškiai nurodyta pagal šį reglamentą; ir
c)
pagal šį reglamentą nereglamentuojamų ar iš dalies reglamentuojamų klausimų srityje - valstybių narių, kuriose yra ETBG registruota buveinė, nacionaline teise.
Kai būtina nustatyti taikytiną teisę pagal Sąjungos teisę ar tarptautinę privatinę teisę, ETBG laikoma valstybės narės, kurioje yra jos registruota buveinė, subjektu.“;
b)
įterpiama ši dalis:
„1a. ETBG veikla, Sąjungos teritorijoje vykdoma atliekant 7 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytas užduotis, reglamentuojama taikytina Sąjungos teise ir nacionaline teise, kaip nustatyta 8 straipsnyje nurodytame susitarime.
ETBG veikla, kuri yra bendrai finansuojama iš Sąjungos biudžeto, turi atitikti taikytinoje Sąjungos teisėje ir su tos Sąjungos teisės taikymu susijusioje nacionalinėje teisėje nustatytus reikalavimus.“;
3.
3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:
„1. ETBG nariais gali tapti šie subjektai:
a)
valstybės narės arba nacionalinio lygmens institucijos;
b)
regioninės institucijos;
c)
vietos institucijos;
d)
valstybės įmonės, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB (9) 2 straipsnio 1 dalies b punkte, arba viešosios teisės reglamentuojamos įstaigos, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB (10) 1 straipsnio 9 punkto antroje pastraipoje;
e)
įmonės, kurioms patikėta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas laikantis taikomos Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatų;
f)
trečiųjų šalių nacionalinės, regioninės arba vietos valdžios institucijos ar įstaigos arba valstybės įmonės, lygiavertės d punkte nurodytosioms, laikantis 3a straipsnyje nustatytų sąlygų.
(9) 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 1)." 						
(10) 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 114).“;" 						
b)
2 dalis pakeičiama taip:
„2. ETBG sudaro nariai, esantys ne mažiau kaip dviejų valstybių narių teritorijoje, išskyrus atvejus, nurodytus 3a straipsnio 2 ir 5 dalyse.“;
4.
įterpiamas šis straipsnis:
„3a straipsnis
Narių iš trečiųjų šalių ar užjūrio šalių ar teritorijų (UŠT) prisijungimas
1. Pagal 4 straipsnio 3a dalį ETBG gali sudaryti nariai iš ne mažiau kaip dviejų valstybių narių teritorijų ir vienos ar daugiau trečiųjų šalių, esančių bent vienos iš tų valstybių narių, įskaitant jų atokiausius regionus, kaimynystėje, kai tos valstybės narės ir trečiosios šalys kartu vykdo teritorinio bendradarbiavimo veiksmus arba įgyvendina Sąjungos remiamas programas.
Šiame reglamente trečioji šalis arba UŠT laikoma esančia valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje, jei trečioji šalis arba UŠT ir ta valstybė narė turi bendrą sausumos sieną arba jei trečioji šalis ir UŠT, ir valstybė narė atitinka bendros jūrų tarpvalstybinės ar tarptautinės programos kriterijus pagal Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslą arba atitinka kitos tarpvalstybinės, jūrų kirtimo ar jūrų baseino bendradarbiavimo programos kriterijus, įskaitant atvejus, kai jos skiriamos tarptautinių vandenų.
2. ETBG gali sudaryti nariai esantys tik vienos valstybės narės teritorijoje ir vienoje ar daugiau trečiųjų šalių, esančių tos valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje, kai atitinkama valstybė narė mano, kad ta ETBG atitinka jos teritorinio bendradarbiavimo tarpvalstybinio ar tarptautinio bendradarbiavimo kontekste arba dvišalių santykių su atitinkamomis trečiosiomis šalimis mastą.
3. 1 ir 2 dalių taikymo tikslais trečiosios šalys, esančios valstybės narės, įskaitant jos atokiausius regionus, kaimynystėje, apima jūrų sienas tarp atitinkamų šalių.
4. Pagal 4a straipsnį ir laikantis šio straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų ETBG taip pat gali sudaryti nariai esantys vienos ar daugiau valstybių narių teritorijoje, įskaitant jų atokiausius regionus, ir vienoje ar daugiau UŠT, nepriklausomai nuo to, ar tokios ETBG sudėtyje yra narių iš vienos ar daugiau trečiųjų šalių.
5. Pagal 4a straipsnį ir laikantis šio straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų ETBG taip pat gali sudaryti nariai, esantys tik vienos valstybės narės teritorijoje, įskaitant jos atokiausius regionus, ir vienoje ar daugiau UŠT, nepriklausomai nuo to, ar tokios ETBG sudėtyje yra narių iš vienos ar daugiau trečiųjų šalių.
6. ETBG nėra įsteigiama tik tarp narių iš valstybės narės ir vienos ar daugiau UŠT, susijusių su ta pačia valstybe nare.“;
5.
4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
3 dalis pakeičiama taip:
„3. Galimam nariui pranešus pagal 2 dalį, tą pranešimą gavusi valstybė narė, atsižvelgdama į savo konstitucinę sąrangą, patvirtina galimo nario dalyvavimą ETBG ir susitarimą, išskyrus atvejus, kai, tos valstybės narės nuomone:
a)
toks dalyvavimas ar susitarimas nėra suderinamas su bet kuriuo iš šių elementų:
i)
šiuo reglamentu;
ii)
kita Sąjungos teise, susijusia su ETBG veiksmais ir veikla,
iii)
nacionaline teise, susijusia su galimo nario įgaliojimais ir kompetencija;
b)
toks dalyvavimas nėra pagrįstas dėl priežasčių, susijusių su tos valstybės narės viešuoju interesu arba viešąja tvarka; arba
c)
įstatai neatitinka susitarimo.
Nepatvirtinimo atveju valstybė narė išdėsto nepatvirtinimo priežastis, ir, kai tinkama, pasiūlo būtinus susitarimo pakeitimus.
Valstybė narė priima sprendimą dėl patvirtinimo per šešių mėnesių laikotarpį nuo pagal 2 dalį pateikto pranešimo gavimo dienos. Jei pranešimą gavusi valstybė narė nepaprieštarauja per tą laikotarpį, galimo nario dalyvavimas ir susitarimas laikomi patvirtintais. Tačiau kad ETBG galėtų būti įsteigta, valstybė narė, kurioje turi būti siūlomos ETBG registruota buveinė, oficialiai patvirtina susitarimą.
Dėl bet kokio valstybės narės prašymo pateikti papildomos informacijos, trečioje pastraipoje nurodytas terminas sustabdomas. Sustabdymo laikotarpis pradedamas skaičiuoti dieną po to, kai valstybė narė išsiuntė savo pastabas galimam nariui, ir tęsiasi tol, kol galimas narys atsako į pastabas.
Tačiau trečioje pastraipoje nurodytas terminas nestabdomas, jei galimas narys atsakymą į valstybės narės pastabas pateikia per dešimt darbo dienų nuo sustabdymo laikotarpio pradžios.
Spręsdamos dėl galimo nario dalyvavimo ETBG, valstybės narės gali taikyti savo nacionalines taisykles.“;
b)
įterpiama ši dalis:
„3a. Jei ETBG galimi nariai yra iš vienos ar daugiau trečiųjų šalių, valstybė narė, kurioje turi būti siūlomos ETBG registruota buveinė, konsultuodamasi su kitomis atitinkamomis valstybėmis narėmis, įsitikina, kad tenkinamos 3a straipsnyje nustatytos sąlygos ir kad trečioji šalis patvirtino galimo nario dalyvavimą pagal:
a)
sąlygas ir procedūras, lygiavertes šiame reglamente nustatytoms sąlygoms ir procedūroms; arba
b)
bent vienos valstybės narės, pagal kurios teisės aktus įsteigtas galimas narys, ir tos trečiosios šalies sudarytą susitarimą.“;
c)
5 ir 6 dalys pakeičiamos taip:
„5. Nariai susitaria dėl 8 straipsnyje nurodyto susitarimo, užtikrindami suderinamumą su patvirtinimu pagal šio straipsnio 3 dalį.
6. ETBG praneša valstybėms narėms, pagal kurių teisės aktus įsteigti jos nariai, apie bet kokį susitarimo ar įstatų pakeitimą. Bet koks susitarimo pakeitimas, išskyrus išimtinai naujo nario prisijungimo, reglamentuojamo 6a dalies a punkte, atvejus, patvirtinamas tų valstybių narių šiame straipsnyje nustatyta tvarka.“;
d)
Papildomas šia dalimi:
„6a. Tuo atveju, kai prie veikiančios ETBG prisijungia naujų narių, taikomos šios nuostatos:
a)
jei prisijungia naujas narys iš valstybės narės, kuri jau patvirtino susitarimą, tokį prisijungimą patvirtina tik ta valstybė narė, pagal kurios teisės aktus yra įsteigtas naujasis narys, vadovaudamasi 3 dalyje nustatyta tvarka, ir apie jį pranešama valstybei narei, kurioje yra ETBG registruota buveinė;
b)
jei prisijungia naujas narys iš valstybės narės, kuri dar nėra patvirtinusi susitarimo, taikoma 6 dalyje nustatyta tvarka;
c)
jei prie esamos ETBG prisijungia naujas narys iš trečiosios šalies, tokį prisijungimą tikrina ta valstybė narė, kurioje yra ETBG registruota buveinė, vadovaudamasi 3a dalyje nustatyta tvarka.“;
6.
įterpiamas šis straipsnis:
„4a straipsnis
Narių iš UŠT dalyvavimas
Galimo ETBG nario iš UŠT atveju valstybė narė, su kuria yra susijusi UŠT, įsitikina, kad įvykdytos 3a straipsnyje nustatytos sąlygos, ir, atsižvelgdama į savo ryšį su UŠT:
a)
patvirtina galimo nario dalyvavimą pagal 4 straipsnio 3 dalį; arba
b)
raštu patvirtina valstybei narei, kurioje turi būti siūlomos ETBG registruota buveinė, kad UŠT kompetentingos institucijos patvirtino galimo nario dalyvavimą laikydamosi sąlygų ir procedūrų, lygiaverčių šiame reglamente nustatytoms sąlygoms ir procedūroms.“;
7.
5 straipsnis pakeičiamas taip:
„5 straipsnis
Juridinio asmens statuso įgijimas ir skelbimas Oficialiajame leidinyje
1. Susitarimas ir įstatai bei visi vėlesni jų pakeitimai įregistruojami ir (arba) paskelbiami valstybėje narėje, kurioje yra atitinkamos ETBG registruota buveinė, laikantis tos valstybės narės taikomos nacionalinės teisės. ETBG įgyja juridinio asmens statusą susitarimo ir įstatų registracijos ar paskelbimo dieną, atsižvelgiant į tai, kas įvyksta anksčiau. Nariai informuoja atitinkamas valstybes nares ir Regionų komitetą apie susitarimo ir įstatų įregistravimą ir paskelbimą.
2. ETBG užtikrina, kad per dešimt darbo dienų nuo susitarimo ir įstatų įregistravimo ar paskelbimo Regionų komitetui būtų nusiųstas prašymas, parengtas pagal šio reglamento priede pateiktą šabloną. Tada Regionų komitetas perduoda Europos Sąjungos leidinių biurui tą prašymą, kad Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje būtų paskelbtas pranešimas apie ETBG įsteigimą, kartu su informacija, nurodyta šio reglamento priede.“;
8.
6 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip:
„4. Nepaisant šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalių nuostatų, tais atvejais, kai 7 straipsnio 3 dalyje nurodytos ETBG užduotys apima veiksmus, kuriuos bendrai finansuoja Sąjunga, taikomi atitinkami teisės aktai, kuriais reglamentuojama Sąjungos suteiktų lėšų kontrolė.“;
9.
7 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
2 ir 3 dalys pakeičiamos taip:
„2. ETBG veikia neviršydama jai patikėtų užduočių, t.y. sąlygų teritoriniam bendradarbiavimui, siekiant didesnės ekonominės, socialinės ir teritorinės Sąjungos sanglaudos, sudarymas ir jo skatinimas bei vidaus rinkos kliūčių pašalinimas. Kiekvieną užduotį nustato jos nariai, kadangi jos priklauso kiekvieno iš narių kompetencijai, išskyrus atvejus, kai valstybė narė ar trečioji šalis patvirtina pagal jos nacionalinę teisę įsteigto nario dalyvavimą, net jei tas narys neturi kompetencijos atlikti visas susitarime nurodytas užduotis.
3. ETBG gali vykdyti konkrečius savo narių teritorinio bendradarbiavimo veiksmus pagal 1 straipsnio 2 dalyje nustatytą tikslą, Sąjungai teikiant finansinę paramą arba jos neteikiant.
Visų pirma, ETBG užduotys gali būti susijusios su teritorinio bendradarbiavimo programų ar jų dalių įgyvendinimu arba veiksmų, kuriuos Sąjunga remia per Europos regioninės plėtros fondą, Europos socialinį fondą ir (arba) Sanglaudos fondą, įgyvendinimu.
Valstybės narės gali apriboti užduotis, kurias ETBG gali vykdyti be finansinės Sąjungos paramos. Tačiau, nedarant poveikio 13 straipsniui, valstybės narės negali pašalinti užduočių, kurios yra susijusios su Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1299/2013 (11) 7 straipsnyje nurodytais investavimo prioritetais.
(11) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1299/2013 dėl konkrečių Europos regioninės plėtros fondo paramos Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslui nuostatų (OL 347 20.12.2013, p. 259).“;" 						
b)
4 dalis papildoma šia pastraipa:
„Tačiau, pagal taikytiną Sąjungos ir nacionalinę teisę, ETBG asamblėja, nurodyta 10 straipsnio 1 dalies a punkte, gali nustatyti ETBG valdomo infrastruktūros objekto naudojimo sąlygas arba sąlygas, pagal kurias teikiamos visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, įskaitant tarifus ir mokesčius naudotojams.“;
10.
8 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
„2. Susitarime nurodoma:
a)
ETBG pavadinimas ir jos registruota buveinė;
b)
teritorijos, kurioje ETBG gali vykdyti savo užduotis, dydis;
c)
ETBG tikslas ir užduotys;
d)
ETBG egzistavimo trukmė ir jos likvidavimo sąlygos;
e)
ETBG narių sąrašas;
f)
ETBG organų sąrašas ir jų atitinkama kompetencija;
g)
susitarimo interpretavimo ir vykdymo užtikrinimo tikslais taikytina Sąjungos teisė ir valstybės narės, kurioje yra ETBG registruota buveinė, nacionalinė teisė;
h)
taikytina Sąjungos teisė ir valstybės narės, kurioje ETBG organai vykdo veiklą, nacionalinė teisė;
i)
jei taikoma, narių iš trečiųjų šalių ar UŠT dalyvavimo tvarka, įskaitant taikytinos teisės nustatymą, tuo atveju, kai ETBG vykdo užduotis trečiosiose šalyse ar UŠT;
j)
taikytina Sąjungos ir nacionalinė teisė, tiesiogiai susijusi su ETBG veikla, vykdoma pagal susitarime nurodytas užduotis;
k)
ETBG darbuotojams taikomos taisyklės, taip pat principai, pagal kuriuos susitariama dėl personalo valdymo ir įdarbinimo procedūrų;
l)
ETBG ir jos narių atsakomybės nustatymo tvarka pagal 12 straipsnį;
m)
atitinkama abipusio pripažinimo, įskaitant pripažinimą viešųjų lėšų valdymo kontrolės srityje, tvarka; ir
n)
įstatų priėmimo ir susitarimo keitimo procedūros, atitinkančios 4 ir 5 straipsniuose nurodytas pareigas.
3. Tais atvejais, kai ETBG užduotys yra susijusios tik su bendradarbiavimo programos ar jos dalies valdymu pagal Reglamentą (ES) Nr. 1299/2013 arba kai ETBG sprendžia su tarpregioniniu bendradarbiavimu arba tinklais susijusius klausimus, 2 dalies b punkte nurodytos informacijos pateikti nereikalaujama.“;
11.
9 straipsnis pakeičiamas taip:
„9 straipsnis
Įstatai
1. ETBG įstatus remdamiesi jos susitarimu ir juo vadovaudamiesi vieningai priima jos nariai.
2. ETBG įstatuose nurodoma bent jau ši informacija:
a)
jos organų veikla ir jų kompetencija, taip pat narių atstovų skaičius atitinkamuose organuose;
b)
sprendimų priėmimo procedūros;
c)
jos darbo kalba (-os);
d)
jos veikimo tvarka;
e)
jos procedūros, susijusios su personalo valdymu ir įdarbinimu;
f)
narių finansinių įnašų teikimo tvarka;
g)
jos nariams taikomos apskaitos bei biudžeto taisyklės;
h)
nepriklausomo jos atskaitomybės išorės auditoriaus paskyrimas; ir
i)
įstatų pakeitimo tvarka, atitinkanti 4 ir 5 straipsniuose nurodytas pareigas.“;
12.
11 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
„2. Jos atskaitomybės, įskaitant, kai to reikalaujama, pridedamą metinę ataskaitą, rengimas bei tos atskaitomybės auditas ir paskelbimas reglamentuojamas valstybės narės, kurioje yra ETBG registruota buveinė, nacionalinės teisės.“;
13.
12 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalis papildoma šia pastraipa:
„ETBG yra atsakinga už visas savo skolas.“;
b)
2 dalis pakeičiama taip:
„2. Nedarant poveikio 3 dalies nuostatoms, jei ETBG turto nepakanka jos įsipareigojimams įvykdyti, jos nariai yra atsakingi už bet kokio pobūdžio ETBG skolas, kiekvieno nario atsakomybės dalį nustatant proporcingai jo finansiniam įnašui. To finansinio įnašo teikimo tvarka nustatoma įstatuose.
Įstatuose ETBG nariai gali numatyti, kad kai nebebus ETBG nariai, jie išliks atsakingi už įsipareigojimus, atsiradusius dėl ETBG veiklos jų narystės laikotarpiu.
2a. Jeigu bent vieno ETBG nario iš valstybės narės atsakomybė yra ribota pagal nacionalinę teisę, pagal kurią jis yra įsteigtas, kiti nariai taip pat gali numatyti susitarime apriboti savo atsakomybę tuo atveju, kai tai jiems leidžiama pagal nacionalinę teisę, kuria įgyvendinamas šis reglamentas.
Į ETBG, kurios narių atsakomybė yra ribota, pavadinimą įtraukiami žodžiai „ribotos atsakomybės“.
Reikalavimai, kad ETBG, kurios narių atsakomybė yra ribota, susitarimas, įstatai ir atskaitomybė būtų skelbiami, yra bent tokie pat, kaip reikalaujama kitų juridinių asmenų, kurių narių atsakomybė ribota pagal valstybės narės, kurioje yra tos ETBG registruota buveinė, įstatymus, atveju.
Jeigu ETBG narių atsakomybė yra ribota, bet kuri atitinkama valstybė narė gali reikalauti, kad ETBG turėtų atitinkamą draudimą arba kad jos būtų užtikrintos valstybėje narėje įsteigto banko ar kitos finansų įstaigos suteikta garantija, arba kad jai būtų taikoma kaip garantija viešojo subjekto arba valstybės narės suteikta priemonė, siekiant kad būtų padengta su ETBG veikla susijusi rizika.“;
14.
15 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:
„2. Jei šiame reglamente nenumatyta kitaip, sprendžiant ginčus, kuriuose dalyvauja ETBG, taikoma Sąjungos teisė, kuria reglamentuojama jurisdikcija. Tokioje Sąjungos teisėje nenumatytais atvejais teismai, turintys kompetenciją spręsti ginčus, yra valstybės narės, kurioje yra ETBG registruota buveinė, teismai.“;
15.
16 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalis pakeičiama taip:
„1. Valstybės narės priima tinkamas nuostatas, kad užtikrintų veiksmingą šio reglamento taikymą, taip pat nustato kompetentingas institucijas, atsakingas už patvirtinimo procedūrą pagal savo teisinę ir administracinę tvarką.
Kai to reikalaujama pagal valstybės narės nacionalinę teisę, ta valstybė narė gali sudaryti išsamų užduočių, kurias pagal jos įstatymus įsteigti ETBG nariai, kaip apibrėžta 3 straipsnio 1 dalyje, jau turi, sąrašą, susijusį su teritoriniu bendradarbiavimu toje valstybėje narėje.
Valstybė narė pateikia Komisijai visas pagal šį straipsnį priimtas nuostatas arba jų pakeitimus. Komisija perduoda tas nuostatas kitoms valstybėms narėms ir Regionų komitetui.“;
b)
įterpiama ši dalis:
„1a. 1 dalyje nurodytomis nuostatomis tiek, kiek jos yra susijusios su valstybe nare, su kuria yra susijusi UŠT, užtikrinamas, atsižvelgiant į jos ryšį su ta UŠT, ir veiksmingas šio reglamento taikymas tos UŠT, esančios kitų valstybių narių ar jų atokiausių regionų kaimynystėje, atžvilgiu.“;
16.
17 straipsnis pakeičiamas taip:
„17 straipsnis
Ataskaita
Ne vėliau kaip 2018 m. rugpjūčio 1 d. Komisija Europos Parlamentui, Tarybai ir Regionų komitetui perduoda šio reglamento taikymo ataskaitą, kurioje, remiantis rodikliais, įvertinamas jo efektyvumas, veiksmingumas, aktualumas, Europos pridėtinė vertė ir supaprastinimo galimybės.
Komisijai pagal 17a straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose nustatomas pirmoje pastraipoje nurodytų rodiklių sąrašas.“;
17.
Papildomas šiuo straipsniu:
„17a straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 17 straipsnio antroje pastraipoje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2013 m. gruodžio 21 d..
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 17 straipsnio antroje pastraipoje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 17 straipsnio antrą pastraipą priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per tris mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.“.
2 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. ETBG, įsteigtų anksčiau nei 2013 m. gruodžio 21 d., susitarimas ir įstatai neprivalo būti pakeisti pagal šiuo reglamentu iš dalies pakeisto Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 nuostatas.
2. ETBG, kurioms pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 4 straipsnį nustatyta procedūra buvo pradėta taikyti prieš 2014 m. balandžio 22 d. ir kurias telieka įregistruoti arba paskelbti pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 5 straipsnį, atveju, susitarimas ir įstatai įregistruojami ir (arba) paskelbiami pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006, prieš jį iš dalies pakeičiant šiuo reglamentu, nuostatas.
3. ETBG, kurioms pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 4 straipsnį nustatyta procedūra buvo pradėta taikyti anksčiau nei prieš šešis mėnesius prieš 2014 m. balandžio 22 d., patvirtinamos pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 nuostatas, prieš jį iš dalies pakeičiant šiuo reglamentu.
4. ETBG, kurioms pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 4 straipsnį nustatyta procedūra buvo pradėta taikyti prieš 2014 m. balandžio 22 d., išskyrus tas, kurios nurodytos šio straipsnio 2 ir 3 dalyse, patvirtinamos pagal šiuo reglamentu iš dalies pakeisto Reglamento (EB) Nr. 1082/2006 nuostatas.
5. Valstybės narės ne vėliau kaip 2014 m. balandžio 22 d. pateikia Komisijai būtinus nacionalinių nuostatų, priimtų pagal Reglamento (EB) Nr. 1082/2006, iš dalies pakeisto šiuo reglamentu, 16 straipsnio 1 dalį, pakeitimus.
3 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. balandžio 22 d..
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gruodžio 17 d.