NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/322
ze dne 2. března 2015
o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (1), v platném znění (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“),
s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014-2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „vnitřní dohoda“), a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské investiční banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Rady ministrů AKT-EU č. 1/2013 (3) stanoví víceletý finanční rámec pro spolupráci s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi na období 2014-2020 vložením nové přílohy Ic k dohodě o partnerství AKT-EU.
(2)
Vnitřní dohoda vymezuje jednotlivé přidělené finanční prostředky pro 11. Evropský rozvojový fond (ERF), stanoví klíč k rozdělování příspěvků členských států a příspěvkům do 11. ERF, zřizuje Výbor ERF a Výbor pro investiční facilitu a stanoví vážení hlasů a zásadu rozhodování kvalifikovanou většinou v těchto výborech.
(3)
Vnitřní dohoda dále stanoví úhrnnou částku pomoci Unie skupině afrických, karibských a tichomořských států (dále jen „státy AKT“) (mimo Jihoafrickou republiku) a zámořským zemím a územím během období sedmi let od 2014 do 2020 ve výši 30 506 milionů EUR, kterou přispějí členské státy. Z této částky je 29 089 milionů EUR přiděleno státům AKT, jak je uvedeno ve víceletém finančním rámci na období 2014-2020 obsaženém v příloze Ic dohody o partnerství AKT-EU, 364,5 milionu EUR je přiděleno zámořským zemím a územím a 1 052,5 milionu EUR je přiděleno Komisi na podpůrné výdaje spojené s programováním ERF a jeho prováděním Komisí, z čehož nejméně 76,3 milionu EUR má být přiděleno Komisi na opatření ke zlepšení dopadu programů ERF podle čl. 6 odst. 3 vnitřní dohody.
(4)
Příděl prostředků z 11. ERF zámořským zemím a územím se řídí rozhodnutím Rady 2013/755/EU (4) a jeho prováděcími pravidly a následnými změnami.
(5)
Opatření, na která se vztahuje financování podle nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (5) a která jsou způsobilá pro takové financování, by měla být z 11. ERF financována jen ve výjimečných případech, kdy je taková pomoc nezbytná k zajištění kontinuity spolupráce od období krize po stabilní podmínky pro rozvoj a kdy tato opatření nelze financovat ze souhrnného rozpočtu Unie.
(6)
Dne 11. dubna 2006 přijala Rada zásadu, že Africký mírový projekt bude financován z ERF, a dohodla se na budoucích postupech a koncepci projektu.
(7)
Země AKT budou také způsobilé pro pomoc Unie v rámci tematických programů stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (6), nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 234/2014 (7), nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (8) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 235/2014 (9). Tyto programy by měly dodat přidanou hodnotu programům financovaným z 11. ERF a ve vztahu k těmto programům by měl být zajištěn jejich soulad, subsidiarita a doplňkovost.
(8)
Jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (10), v zájmu posílení mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání lze dát k dispozici financování z Evropského rozvojového fondu v souladu s postupy, kterými se tento fond řídí, na akce v oblasti vzdělávací mobility do třetích zemí nebo ze třetích zemí a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Na použití těchto finančních prostředků se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 1288/2013.
(9)
Měla by být dále podporována regionální spolupráce mezi státy AKT, zámořskými zeměmi a územími a nejvzdálenějšími regiony Unie. V souladu s čl. 10 odst. 1 vnitřní dohody by mělo prováděcí nařízení obsahovat vhodná opatření umožňující poskytnout odpovídající prostředky na financování úvěrů z 11. ERF a Evropského fondu pro regionální rozvoj určených na projekty spolupráce mezi nejvzdálenějšími regiony EU a zeměmi AKT, jakož i zámořskými zeměmi a územími v Karibiku, západní Africe a Indickém oceánu, a to zejména zjednodušené mechanismy pro společné řízení těchto projektů.
(10)
Pro provádění 11. ERF je nezbytné stanovit postup pro programování, přezkum a schvalování pomoci a rovněž podrobná pravidla pro dohled nad jejím použitím.
(11)
Obecný politický rámec pro programování a provádění 11. ERF by měly poskytnout „Evropský konsensus o rozvoji“ ze dne 22. prosince 2005 a závěry Rady ze dne 14. května 2012 o „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agendě pro změnu“, včetně mezinárodně dohodnutých zásad o účinnosti pomoci, jako jsou zásady stanovené v Pařížské deklaraci o účinnosti pomoci (2005), v Kodexu pravidel EU, pokud jde o dělbu práce v oblasti rozvojové politiky (2007), v pokynech EU pro akční program z Akkry (2008), ve společném postoji EU, týkajícím se mimo jiné záruky transparentnosti poskytované Evropskou unií a dalších aspektů transparentnosti a odpovědnosti, pro čtvrté fórum na vysoké úrovni o účinnosti pomoci, které se konalo v Busanu a jež vyústilo mimo jiné ve výsledný dokument jednání z Busanu (2011), a dále v akčním plánu pro rovnost žen a mužů v rámci vnější činnosti (2010) a v Úmluvě Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, jíž je Unie smluvní stranou.
(12)
Dne 14. května 2012 přijala Rada závěry o „budoucím přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“. V těchto závěrech Rada uvedla, že se zavazuje využívat rozpočtovou podporu efektivně s cílem podpořit snižování chudoby a využívání systémů jednotlivých zemí, učinit pomoc více předvídatelnou a posílit odpovědnost partnerských zemí, pokud jde o rozvojové politiky a reformy, v souladu s Evropským konsensem o rozvoji a Agendou pro změnu, jakož i s mezinárodním programem zaměřeným na účinnost pomoci.
(13)
Unie by měla podporovat komplexní přístup při odezvě na krize a katastrofy a na konfliktní či nestabilní situace včetně situací během přechodného období. Tento přístup by měl především vycházet ze závěrů Rady o bezpečnosti a rozvoji, o reakci EU na nestabilní situace, o předcházení konfliktům, jakož i z jakýchkoli příslušných následných závěrů. Unie by měla uplatňovat přístup a zásady Nové dohody o angažovanosti v nestabilních státech. To by mělo rovněž přispět k zajištění vhodné rovnováhy mezi přístupy k bezpečnostní, diplomatické, rozvojové a humanitární problematice a k propojení krátkodobé reakce s dlouhodobou institucionální podporou.
(14)
Ve svých závěrech ze dne 12. prosince 2013 o zprávě Komise o tom, jak Unie podporuje demokratickou správu věcí veřejných, se zaměřením na iniciativu v oblasti správy věcí veřejných, Rada konstatovala, že bez ohledu na potřeby partnerských zemí a závazek Unie poskytnout předvídatelné financování mohou prvky přístupu založeného na pobídkách při plánování podněcovat pokrok a výsledky v oblasti demokratické správy věcí veřejných a měly by dynamickým způsobem reagovat na úroveň odhodlání a pokroku, pokud jde o lidská práva, demokracii, právní stát a řádnou správu věcí veřejných. Rada rovněž konstatovala, že zatímco finanční pobídky nejsou dostačující, aby stimulovaly demokratické reformy, funguje přístup založený na pobídkách nejlépe tehdy, pokud je k dispozici kritické množství finančních prostředků k vytvoření významných dopadů a výsledků, a pokud jsou příspěvky součástí širší strategie zapojení Unie. Přístup založený na pobídkách by měl zohlednit dosavadní zkušenosti a poznatky získané v souvislosti s mechanismy založenými na výsledcích, jako je například iniciativa v oblasti správy věcí veřejných v rámci 10. ERF.
(15)
V průběhu roku 2013 uspořádal Výbor ERF zřízený podle vnitřní dohody o 10. ERF (11) několik počátečních výměn názorů ohledně způsobu stanovení víceletých orientačních přídělů 11. ERF. Tato jednání vytvořila základ pro konečné schválení národních orientačních přídělů.
(16)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosaženo prostřednictvím soudržnosti a vzájemné doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost a ve vhodných případech také využíváním finančních nástrojů, které mají pákový efekt. Unie by se měla rovněž snažit zajistit soudržnost s dalšími oblastmi své vnější činnosti při utváření politiky rozvojové spolupráce Unie a jejím strategickém plánování i při plánování a provádění jednotlivých opatření.
(17)
Boj proti změně klimatu a ochrana životního prostředí patří mezi velké výzvy, jimž Unie čelí a u nichž existuje naléhavá potřeba společného mezinárodního postupu. V souladu se záměrem uvedeným ve sdělení Komise ze dne 29. června 2011 s názvem „Rozpočet - Evropa 2020“, v němž je zdůrazněno odhodlání Unie podporovat ve své vnitřní i vnější politice inteligentní, udržitelný růst podporující začlenění, který v sobě spojuje hospodářský, sociální a environmentální pilíř, by toto nařízení mělo v co největší možné míře přispět k dosažení cíle vynaložit alespoň 20 % financování Unie na cíle týkající se změny klimatu, přičemž by se měla dodržovat zásada partnerství se zeměmi AKT stanovená dohodou o partnerství AKT-EU. Opatření za účelem vytvoření nízkouhlíkové společnosti odolné vůči změně klimatu by se měla v mezích možností vzájemně podporovat, aby se posílily jejich dopady.
(18)
Unie a členské státy by měly zlepšit jednotnost a doplňkovost svých politik v oblasti rozvojové spolupráce, a to zejména tím, že budou reagovat na priority partnerských zemí a regionů na úrovni jednotlivých zemí a regionů. K zajištění toho, že se politiky rozvojové spolupráce Unie a členských států doplňují a vzájemně posilují, je vhodné usilovat o společné víceleté programování a jeho navazující kroky na místní úrovni, zejména pak společnou analýzu, společnou reakci, dělbu práce, orientační finanční příděly a případně společný rámec pro výsledky.
(19)
Na summitu EU-Afrika v prosinci 2007 bylo přijato Strategické partnerství mezi Afrikou a EU, potvrzené na summitu EU-Afrika v listopadu 2010. Rada také dne 19. listopadu 2012 přijala závěry o společné strategii partnerství mezi EU a Karibikem, nahrazující závěry Rady o partnerství mezi EU a Karibikem ze dne 11. dubna 2006. Pro oblast Tichomoří přijala Rada závěry o obnoveném rozvojovém partnerství dne 14. května 2012, které aktualizují a doplňují strategii přijatou v roce 2006 (závěry Rady ze dne 17. července 2006).
(20)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v celém výdajovém cyklu, včetně předcházení, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, vymáhání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných sankcí. Tato opatření by měla být prováděna v souladu s platnými dohodami uzavřenými s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi.
(21)
Organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost jsou upraveny v rozhodnutí Rady 2010/427/EU (12),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
CÍLE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Cíle a kritéria způsobilosti
1. Zeměpisná spolupráce se zeměmi a regiony AKT v rámci 11. ERF je založena na cílech, základních zásadách a hodnotách vyjádřených v obecných ustanoveních dohody o partnerství AKT-EU.
2. Především a v rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie, Evropského konsensu o rozvoji a Agendy pro změnu a následných změn a dodatků:
a)
hlavním cílem spolupráce podle tohoto nařízení je snížení a v dlouhodobém výhledu vymýcení chudoby;
b)
spolupráce podle tohoto nařízení rovněž přispěje k:
i)
podpoře udržitelného hospodářského, sociálního a environmentálního rozvoje podporujícího začlenění a
ii)
posílení a podpoře demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných, lidských práv a příslušných zásad mezinárodního práva a
iii)
uplatňování přístupu založeného na právech a zahrnujícího všechna lidská práva.
Dosažení cílů uvedených v prvním pododstavci se měří pomocí příslušných ukazatelů, včetně ukazatelů lidského rozvoje, zejména rozvojového cíle tisíciletí 1 v případě písmene a) uvedeného pododstavce a rozvojových cílů tisíciletí 1 až 8 v případě písmene b) uvedeného pododstavce, a po roce 2015 dalších ukazatelů dohodnutých na úrovni Unie a jejích členských států.
3. Programování musí být koncipováno tak, aby v co největší možné míře splňovalo kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), a to s přihlédnutím k cíli Unie zajistit v období let 2014 až 2020, aby bylo nejméně 90 % její celkové vnější pomoci započítáno jako oficiální rozvojová pomoc.
4. Akce, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1257/96 a které jsou způsobilé pro financování podle uvedeného nařízení, nejsou v zásadě financovány podle tohoto nařízení, aniž je dotčena potřeba zajistit kontinuitu spolupráce od krizové situace až do dosažení stabilních podmínek pro rozvoj. V těchto případech je kladen zvláštní důraz na to, aby byly humanitární pomoc, obnova a rozvojová pomoci účinně propojeny se snižováním rizika katastrof a zvyšováním odolnosti a aby k plnění těchto cílů přispívaly.
Článek 2
Obecné zásady
1. Při provádění tohoto nařízení je nutno zajistit soudržnost s ostatními oblastmi vnější činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami Unie a soudržnost rozvojových politik v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za tímto účelem vycházejí opatření financovaná podle tohoto nařízení, včetně těch, jež řídí Evropská investiční banka (EIB), z politiky spolupráce stanovené v takových dokumentech, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány sjednané mezi Unií a dotyčnými třetími zeměmi a regiony, a z rozhodnutí, zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
2. Unie a členské státy pracují na společném víceletém programování založeném na strategiích partnerských zemí pro snižování chudoby nebo obdobných rozvojových strategiích. Mohou provádět společnou činnost zahrnující sdílenou analýzu těchto strategií a společnou reakci na ně zjišťováním prioritních odvětví pro intervenci a dělbou práce v rámci dané země, prováděním společných misí více dárců a využíváním režimů spolufinancování a delegované spolupráce.
3. Unie prosazuje mnohostranný přístup ke globálním výzvám a v tomto ohledu spolupracuje s členskými státy a s partnerskými zeměmi. Tam, kde je to vhodné, podporuje spolupráci s mezinárodními organizacemi a orgány i s dalšími bilaterálními dárci.
4. Vztahy mezi Unií a jejími členskými státy a partnerskými zeměmi jsou založeny na sdílených hodnotách lidských práv, demokracie a právního státu, jakož i na zásadách vlastní a vzájemné odpovědnosti, a tyto hodnoty a zásady podporují. Podpora poskytovaná partnerům se přizpůsobí jejich situaci z hlediska rozvoje a jejich angažovanosti a pokroku v oblasti lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných.
Ve vztazích s partnerskými zeměmi jsou dále zohledňovány jejich angažovanost a dosažené výsledky při provádění mezinárodních dohod a smluvních vztahů s Unií, a to i v oblasti migrace, jak je stanoveno v dohodě o partnerství AKT-EU.
5. Unie prosazuje účinnou spolupráci s partnerskými zeměmi a regiony v souladu s osvědčenými mezinárodními postupy. Kdekoli je to možné, přizpůsobuje svou podporu rozvojovým strategiím, reformním politikám a postupům partnerských zemí nebo regionů a podněcuje demokratickou, vnitrostátní a vzájemnou odpovědnost. Za tímto účelem podporuje:
a)
proces rozvoje, který je transparentní, řídí ho partnerská země nebo region a nese za něj odpovědnost, včetně podpory místní odborné základny;
b)
přístup založený na právech a zahrnující všechna lidská práva, ať už občanská a politická, ekonomická, sociální či kulturní, s cílem začlenit do provádění tohoto nařízení zásady v oblasti lidských práv, napomoci partnerským zemím při plnění jejich mezinárodních závazků v oblasti lidských práv a podpořit držitele práv, a to zejména chudé a zranitelné skupiny, při vymáhání jejich nároků;
c)
zlepšování postavení obyvatel partnerských zemí a přístupy k rozvoji, které podporují začleňování, účast a široké zapojení všech částí společnosti do procesu rozvoje a do vnitrostátního a regionálního dialogu, včetně dialogu politického. Zvláštní pozornost je věnována vzájemné roli parlamentů, místních orgánů a občanské společnosti, mimo jiné z hlediska účasti, dohledu a odpovědnosti;
d)
účinné způsoby a nástroje spolupráce v souladu s osvědčenými postupy Výboru pro rozvojovou pomoc OECD, včetně používání inovativních nástrojů, jako je kombinování grantů a půjček a dalších mechanismů sdílení rizik ve vybraných odvětvích a zemích a zapojení soukromého sektoru, s řádným přihlédnutím k otázkám udržitelnosti dluhu a počtu uvedených mechanismů, a požadavek systematického posuzování dopadu v souladu s cíli tohoto nařízení, zejména s cílem snižování chudoby, jakož i specifické mechanismy rozpočtové podpory, jako jsou např. dohody o budování státu. Všechny programy, zásahy a způsoby a nástroje spolupráce je nutno přizpůsobovat konkrétním okolnostem v jednotlivých partnerských zemích nebo regionech se zaměřením na přístupy založené na programech, na poskytování předvídatelného financování pomoci, na využití soukromých zdrojů, včetně zdrojů z místního soukromého sektoru, na všeobecný a nediskriminační přístup k základním službám a na vývoj a používání systémů jednotlivých zemí;
e)
využití domácích příjmů a posílení daňové politiky partnerských zemí s cílem snížit chudobu a závislost na pomoci;
f)
lepší dopad politik a programování prostřednictvím koordinace, souladu a harmonizace mezi dárci, aby se vytvořila součinnost, omezilo se překrývání a zdvojování, zlepšila se doplňkovost a podpořily se iniciativy více dárců, a prostřednictvím koordinace v partnerských zemích a regionech za použití dohodnutých směrů a zásad osvědčených postupů v oblasti koordinace a účinnosti pomoci;
g)
přístupy k rozvoji založené na výsledcích, i za pomoci transparentních rámců pro výsledky specifických pro jednotlivé země, popřípadě včetně mezinárodně dohodnutých cílových hodnot a porovnatelných a sčitatelných ukazatelů, například ukazatelů týkajících se rozvojových cílů tisíciletí, aby bylo možné posuzovat a oznamovat výsledky, včetně výstupů, výsledků a dopadu rozvojové pomoci.
6. Unie podle potřeby podporuje realizaci dvoustranné, regionální a mnohostranné spolupráce a dialogu, rozvojový rozměr smluv o partnerství a třístrannou spolupráci. Unie podporuje spolupráci mezi jižními zeměmi navzájem.
7. Ve svých činnostech spojených s rozvojovou spoluprací Unie podle potřeby vychází ze zkušeností, které členské státy získaly při reformách a transformaci, a ze získaných poznatků a tyto zkušenosti a poznatky sdílí.
8. Unie usiluje o pravidelnou výměnu informací s aktéry partnerství v souladu s článkem 4 dohody o partnerství AKT-EU.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 3
Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků
1. Komise rozhodne o víceletých orientačních přídělech pro každou zemi a každý region AKT a pro spolupráci v rámci AKT na základě kritérií stanovených v článcích 3, 9 a 12c přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, a to v mezích finančních limitů stanovených v článku 2 vnitřní dohody.
2. Při rozhodování o víceletých vnitrostátních orientačních přídělech je prosazován přístup založený na diferenciaci mezi partnerskými zeměmi, aby jim byla poskytována konkrétní, na míru uzpůsobená spolupráce, která vychází z jejich:
a)
potřeb;
b)
schopnosti vytvářet finanční zdroje a mít k nim přístup a na jejich schopnosti využít pomoc;
c)
závazků a jejich plnění a
d)
potenciálního dopadu pomoci Unie.
Nejpotřebnější země, zejména nejméně rozvinuté země, země s nízkými příjmy a země v krizi, po skončení krize a nestabilní a zranitelné země mají při přidělování zdrojů přednost.
Unie svou pomoc přizpůsobí prostřednictvím dynamických opatření pro konkrétní země zaměřených na výsledky podle čl. 7 odst. 2 v souladu se situací dané země a s její angažovaností a pokrokem, pokud jde o otázky, jako je řádná správa věcí veřejných, lidská práva, demokracie, právní stát a schopnost dané země provádět reformy a uspokojovat požadavky a potřeby svých obyvatel.
3. Výbor ERF uskuteční výměnu názorů ohledně způsobu stanovení víceletých orientačních přídělů podle odstavce 1.
Článek 4
Obecný rámec programování
1. Proces programování pomoci pro země a regiony AKT v rámci dohody o partnerství AKT-EU je veden v souladu s obecnými zásadami uvedenými v článcích 1 až 14 přílohy IV uvedené dohody a v článcích 1 a 2 tohoto nařízení.
2. S výjimkou případů stanovených v odstavci 3 se programování provádí společně s dotyčnou partnerskou zemí nebo regionem a v rostoucí míře odpovídá strategii partnerské země nebo regionu pro snižování chudoby nebo obdobným strategiím.
V počáteční fázi programování a v jeho průběhu vedou Unie a její členské státy vzájemné konzultace, aby posílily soudržnost, doplňkovost a jednotnost svých činností v oblasti spolupráce. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování se členskými státy, které jsou na daném místě zastoupeny. Společné programování by mělo vycházet z komparativních výhod všech dárců Unie. Další členské státy jsou vyzvány k zapojení za účelem posílení společné vnější činnosti Unie.
Finanční operace EIB přispívají k naplňování obecných zásad Unie, a to zejména zásad vymezených v článku 21 Smlouvy o Evropské unii, a cílů dohody o partnerství AKT-EU, jako je snižování chudoby prostřednictvím udržitelného růstu podporujícího začlenění a hospodářského, environmentálního a sociálního rozvoje. Při programování v rámci 11. ERF by EIB a Komise měly ve vhodných případech usilovat o co největší součinnost. V zájmu zvýšení soudržnosti vnější činnosti Unie je EIB v počáteční fázi konzultována ohledně záležitostí týkajících se jejích odborných znalostí a operací.
Konzultováni jsou rovněž další dárci a aktéři v oblasti rozvoje, včetně zástupců občanské společnosti a regionálních a místních orgánů.
3. Za okolností, jaké jsou uvedeny v čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 5 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, může Komise zavést zvláštní ustanovení pro programování a provádění rozvojové pomoci spočívající v tom, že zdroje přidělené dotyčnému státu řídí sama, a to v souladu s příslušnými politikami Unie.
4. Unie v zásadě soustředí svou dvoustrannou pomoc nanejvýš do tří odvětví, na nichž se dohodne s partnerskými zeměmi.
Článek 5
Programové dokumenty
1. Strategické dokumenty jsou dokumenty, které Unie a partnerská země nebo region vypracovávají, aby poskytly soudržný rámec pro rozvojovou spolupráci v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli a obecnými zásadami dohody o partnerství AKT-EU a v souladu s články 2, 8 a 12a přílohy IV této dohody.
Při přípravě a provádění strategických dokumentů se uplatňují zásady účinnosti pomoci: zásady vlastní odpovědnosti dotyčné země, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení se systémům přijímající země nebo regionu, transparentnosti, vzájemné odpovědnosti a zaměření na výsledky, jak stanoví článek 2 tohoto nařízení. Programové období musí být v zásadě souběžné se strategickými cykly partnerské země.
2. Strategický dokument není nutný, pokud s tím partnerská země nebo region souhlasí, v případě:
a)
zemí nebo regionů, které mají rozvojovou strategii ve formě rozvojového plánu nebo podobného rozvojového dokumentu schváleného Komisí jako základ pro příslušný víceletý orientační program při přijímání tohoto programu;
b)
zemí nebo regionů, pro které byl mezi Unií a členskými státy sjednán společný víceletý programový dokument;
c)
zemí nebo regionů, pro které již existuje společný rámcový dokument, jenž stanoví komplexní přístup Unie ke vztahům s partnerskou zemí nebo regionem, včetně rozvojové politiky Unie;
d)
regionů, které mají strategii společně sjednanou s Unií;
e)
zemí, kde má Unie v úmyslu uvést svou strategii do souladu s novým vnitrostátním cyklem, který začíná před 1. lednem 2017; v těchto případech bude víceletý orientační program pro přechodné období mezi rokem 2014 a začátkem nového vnitrostátního cyklu obsahovat opatření Unie pro tuto zemi.
3. Strategické dokumenty se nevyžadují v případě zemí nebo regionů přijímajících finanční prostředky Unie přidělené původně podle tohoto nařízení, jejichž výše pro období 2014-2020 nepřesahuje 50 milionů EUR. V těchto případech obsahují víceleté orientační programy strategii Unie pro tyto země nebo regiony.
Pokud možnosti uvedené v odstavcích 2 a 3 nejsou pro partnerskou zemi nebo region přijatelné, vypracuje se strategický dokument.
4. S výjimkou okolností uvedených v čl. 4 odst. 3 vycházejí víceleté orientační programy z dialogu s partnerskou zemí nebo regionem, jsou koncipovány na základě strategických nebo podobných dokumentů uvedených v tomto článku a budou předmětem dohody s dotyčnou zemí nebo regionem.
Pro účely tohoto nařízení lze společný víceletý programový dokument uvedený v odst. 2 písm. b) tohoto článku se souhlasem dotyčné země nebo regionu považovat za víceletý orientační program, pokud je dotyčný programový dokument v souladu se zásadami a podmínkami stanovenými v tomto odstavci, včetně orientačního přídělu finančních prostředků, a v souladu s postupem uvedeným v článku 14.
5. Víceleté orientační programy stanoví zvolená prioritní odvětví pro financování z prostředků Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, ukazatele výkonnosti a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti. Vysvětlují rovněž, jak navrhované programy přispějí k celkové strategii pro danou zemi uvedené v tomto článku a jak napomohou k realizaci Agendy pro změnu.
V souladu se zásadami účinnosti pomoci nesmí strategie pro spolupráci v rámci skupiny států AKT vést k roztříštěnosti a musí zajistit doplňkovost s programy pro danou zemi a region a přinášet ve vztahu k těmto programům skutečnou přidanou hodnotu.
6. Vedle programových dokumentů pro jednotlivé země a regiony Komise společně se státy AKT prostřednictvím sekretariátu států AKT připraví strategický dokument pro spolupráci v rámci skupiny států AKT a související víceletý orientační program, a to v souladu se zásadami stanovenými v článcích 12 až 14 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
7. Zvláštní ustanovení uvedená v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení mohou mít podobu zvláštních programů podpory a zohledňovat zvláštní okolnosti uvedené v čl. 6 odst. 1.
Článek 6
Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci
1. Při přípravě programových dokumentů pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci nebo pro země a regiony, jež často zasahují přírodní katastrofy, je třeba náležitě zohlednit zranitelnost, zvláštní potřeby a okolnosti dotyčného obyvatelstva, zemí nebo regionů.
Unie je i nadále plně odhodlána provádět Novou dohodu o angažovanosti v nestabilních zemích a uplatňovat její zásady, a to i kladením důrazu na pět stanovených cílů v oblasti budování míru a státu, zajištěním místní odpovědnosti a zabezpečením těsného souladu s plány jednotlivých zemí vypracovanými v rámci provádění uvedené dohody.
Náležitá pozornost bude věnována předcházení konfliktům a jejich řešení, budování státu a míru, usmíření po ukončení konfliktu a opatřením na obnovu země tím, že zvláštní důraz bude kladen na inkluzivní a legitimní politiky, bezpečnost, spravedlnost, ekonomické základy a budování kapacit pro odpovědné a spravedlivé poskytování služeb. Zvláštní pozornost bude věnována úloze žen a aspektům týkajícím se dětí v rámci uvedených procesů.
V případech, kdy jsou partnerské země nebo regiony přímo účastny krize, situace po krizi nebo nestabilní situace nebo kdy jsou těmito situacemi postiženy, se klade zvláštní důraz na zlepšení koordinace okamžité pomoci, obnovy a rozvoje mezi všemi příslušnými aktéry, a to i v případě politických iniciativ, aby byla těmto zemím poskytnuta pomoc při přechodu z mimořádné situace do fáze rozvoje. U nestabilních zemí a regionů nebo zemí a regionů, jež pravidelně zasahují přírodní katastrofy, obsahují programy ustanovení, která se týkají připravenosti na katastrofy, předcházení jejich vzniku a zvládání jejich důsledků, a řeší problém zranitelnosti v mimořádných situacích a posilují odolnost obyvatel.
2. V případě zemí nebo regionů, které se nacházejí v krizi, v situaci po krizi nebo v nestabilní situaci, lze vypracovat ad hoc přezkum strategie spolupráce pro dotyčnou zemi nebo region. Takovýto přezkum může navrhnout konkrétní přizpůsobenou strategii, která zajistí přechod k dlouhodobé spolupráci a rozvoji a podpoří lepší koordinaci a přechod od nástrojů humanitární pomoci k nástrojům rozvojové politiky.
Článek 7
Schvalování a změny programových dokumentů
1. Programové dokumenty včetně orientačních přídělů jsou schvalovány Komisí v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
Ve stejné době, kdy jsou programové dokumenty předány Výboru ERF, je Komise předá pro informaci také Smíšenému parlamentnímu shromáždění, přičemž plně dodrží rozhodovací postup podle hlavy IV tohoto nařízení.
Programové dokumenty následně potvrdí dotyčný stát nebo region AKT, jak je stanoveno v příloze IV dohody o partnerství AKT-EU. Země nebo regiony bez podepsaného programového dokumentu zůstávají způsobilé pro financování za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty a víceleté orientační programy, včetně orientačních přídělů, lze upravovat s ohledem na přezkumy uvedené v článcích 5, 11 a 14 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
V souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 4 a čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení a na základě předchozích ERF a dalších zkušeností nabytých v souvislosti s pobídkami, včetně získaných poznatků, je možno orientační příděly pro jednotlivé země doplnit mimo jiné prostřednictvím mechanismu založeného na výsledcích. V této souvislosti a při vědomí skutečnosti, že nestabilním a zranitelným státům je nutno poskytnout zvláštní zacházení s cílem zajistit řádné zohlednění jejich specifických potřeb, je třeba dát k dispozici zdroje, pokud možno až do výše pobídkové tranše v oblasti správy věcí veřejných podle 10. ERF, s cílem poskytnout pobídky k reformám zaměřeným na výsledky v souladu s Agendou pro změnu a k plnění závazků stanovených v dohodě o partnerství AKT-EU. Výbor ERF uskuteční v souladu s čl. 14 odst. 2 výměnu názorů ohledně mechanismu založeného na výsledcích.
3. Postup stanovený v článku 14 se vztahuje také na podstatné změny s výrazným dopadem na strategii, její programové dokumenty nebo její programovatelný příděl finančních prostředků. Dotyčný stát nebo region AKT popřípadě následně potvrdí odpovídající dodatek k programovým dokumentům.
4. V řádně odůvodněných zvláště naléhavých případech, jako jsou krize nebo bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu nebo základních svobod, včetně případů uvedených v čl. 6 odst. 2, může být ke změně programových dokumentů uvedených v článku 5 použit postup uvedený v čl. 14 odst. 4.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 8
Obecný rámec provádění
Provádění pomoci poskytované zemím a regionům AKT a řízené Komisí a EIB v rámci dohody o partnerství AKT-EU se uskutečňuje v souladu s finančním nařízením uvedeným v čl. 10 odst. 2 vnitřní dohody (dále jen „finanční nařízení pro ERF“).
Článek 9
Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření
1. Komise přijme roční akční programy vycházející z orientačních programových dokumentů uvedených v článku 5.
V případě opakovaných akcí může Komise přijmout také víceleté akční programy až na tříleté období.
V nezbytných a řádně odůvodněných případech lze přijmout určitou akci jako individuální opatření před nebo po přijetí ročních nebo víceletých akčních programů.
2. Akční programy a individuální opatření připravuje Komise s partnerskou zemí nebo regionem, přičemž do příprav zapojí členské státy, které jsou zastoupeny na místě, a koordinuje je případně s ostatními dárci, zejména v případech společného programování, a s EIB. Členské státy, které na místě nejsou zastoupeny, jsou o činnostech probíhajících na místní úrovni informovány.
Akční programy obsahují konkrétní popis jednotlivých zamýšlených operací. Tento popis upřesňuje sledované cíle, očekávané výsledky a hlavní činnosti.
V popisu jsou stanoveny očekávané výsledky z hlediska výstupů, výsledků a dopadů spolu s kvantifikovanými či kvalitativně vymezenými cíli spolu s vysvětlením jejich vzájemných vazeb, jakož i jejich vazeb s cíli vytyčenými ve víceletém orientačním programu. Pro výstupy a v zásadě i pro výsledky se stanoví konkrétní, měřitelné a realistické ukazatele spolu s výchozími úrovněmi a časově vázanými referenčními hodnotami, a to v co největším souladu s výstupy a referenčními hodnotami partnerské země či regionu. V případě potřeby se provede analýza nákladů a přínosů.
V popisu jsou uvedena rizika, případně spolu s návrhy na jejich zmírnění, analýza konkrétních odvětvových souvislostí a hlavní zúčastněné subjekty, způsoby provádění, rozpočet a orientační harmonogram a v případě rozpočtové podpory kritéria vyplácení, včetně případných proměnlivých splátek. Jsou v něm vymezena rovněž veškerá související podpůrná opatření a ujednání o monitorování, auditu a hodnocení.
V příslušných případech vyznačí popis doplňkovost se stávajícími či plánovanými činnostmi EIB v partnerské zemi či regionu.
3. V případech uvedených v čl. 4 odst. 3 a v případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb či výjimečných okolností může Komise přijmout zvláštní opatření, včetně opatření s cílem usnadnit přechod od pomoci při mimořádných událostech k operacím zaměřeným na dlouhodobý rozvoj nebo opatření s cílem zajistit lepší připravenost obyvatelstva na zvládání opakujících se krizí.
4. Akční programy a individuální opatření uvedené v odstavci 1, pro které finanční pomoc Unie přesáhne 5 milionů EUR, a zvláštní opatření, pro něž finanční pomoc Unie přesáhne 10 milionů EUR, přijímá Komise v souladu s postupem uvedeným v článku 14 tohoto nařízení. Tento postup se nevyžaduje u akčních programů a opatření, jejichž hodnota je nižší než výše uvedené hodnoty, a dále u nepodstatných změn. Nepodstatnými změnami se rozumí technické úpravy jako prodloužení prováděcího období, přerozdělování prostředků v rámci rozpočtového výhledu nebo zvýšení či snížení velikosti rozpočtu o méně než 20 % původního rozpočtu, které však nepřekračuje částku 10 milionů EUR, pokud tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původního akčního programu nebo opatření. V takovém případě akční programy a opatření a jejich nepodstatné změny přijímá Komise, která o nich informuje Výbor ERF ve lhůtě jednoho měsíce od jejich přijetí.
Každý členský stát může požádat o vyjmutí projektu či programu z akčního programu předloženého Výboru ERF v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení. Pokud tuto žádost podporuje blokační menšina členských států stanovená v čl. 8 odst. 3 ve spojení s čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody, přijme Komise roční akční program bez dotyčného projektu nebo programu. S výjimkou případů, kdy Komise v souladu s názory členských států ve Výboru ERF nehodlá pokračovat ve vyňatém projektu nebo programu, se tento projekt nebo program později znovu předloží Výboru ERF mimo rámec akčního programu ve formě individuálního opatření, které poté přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení.
V řádně odůvodněných a naléhavých případech, jako jsou krize, přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy či bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu, lidských práv nebo základních svobod, může Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 4 tohoto nařízení přijmout individuální nebo zvláštní opatření nebo pozměňovací návrhy stávajících akčních programů a opatření.
5. Komise přijímá zvláštní akční programy pro podpůrné výdaje uvedené v článku 6 vnitřní dohody v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení. Všechny změny v akčních programech pro podpůrné výdaje jsou přijímány v souladu s týmž postupem.
6. U projektů citlivých z hlediska životního prostředí, zejména pokud je pravděpodobné, že budou mít značné nepříznivé environmentální nebo sociální dopady citlivé, různorodé či bezprecedentní povahy, se na úrovni projektu provede vhodné prověření z hlediska životního prostředí, a to i z hlediska dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost a souvisejících sociálních dopadů, a popřípadě se posoudí i vliv na životní prostředí (EIA). Toto prověření se řídí mezinárodně uznávanými postupy. Strategické posuzování vlivů na životní prostředí (SEA) se případně použije při provádění odvětvových programů. Zajistí se zapojení zúčastněných osob do hodnocení a posuzování vlivů na životní prostředí a přístup veřejnosti k výsledkům.
Článek 10
Dodatečné příspěvky členských států
1. Členské státy mohou z vlastního podnětu poskytnout Komisi nebo EIB dobrovolné příspěvky v souladu s čl. 1 odst. 9 vnitřní dohody, aby napomohly dosažení cílů dohody o partnerství AKT-EU mimo sdílené spolufinancování. Tyto příspěvky neovlivňují celkový příděl finančních prostředků v rámci 11. ERF. Nakládá se s nimi stejně jako s pravidelnými příspěvky členských států podle čl. 1 odst. 2 vnitřní dohody s výjimkou článků 6 a 7 vnitřní dohody, pro něž mohou být v dvoustranné dohodě o příspěvcích stanovena zvláštní ustanovení.
2. Tyto prostředky jsou účelově vyčleněné pouze v řádně odůvodněných případech, například v reakci na výjimečné okolnosti uvedené v čl. 4 odst. 3. V tomto případě se s dobrovolnými příspěvky svěřenými Komisi nakládá jako s účelově vázaným příjmem v souladu s finančním nařízením pro ERF.
3. Dodatečné finanční prostředky se začleňují do programování a přezkumu a do ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření podle tohoto nařízení a zohledňují vlastní odpovědnost partnerské země nebo regionu.
4. Veškeré z toho vyplývající změny akčních programů, individuálních a zvláštních opatření přijímá Komise v souladu s článkem 9.
5. Členské státy, které svěří Komisi nebo EIB dodatečné dobrovolné příspěvky, aby napomohly dosažení cílů dohody o partnerství AKT-EU, předem uvědomí o těchto příspěvcích Radu, Výbor ERF a Výbor pro investiční facilitu.
Článek 11
Daně, cla a poplatky
Na pomoc Unie se nevztahují zvláštní daně, cla ani poplatky a poskytnutí této pomoci nevede k jejich výběru.
Aniž je dotčen článek 31 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, mohou být takové daně, cla a poplatky způsobilé podle podmínek stanovených ve finančním nařízení pro ERF.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, aby zajistila, že při provádění činností financovaných podle tohoto nařízení jsou chráněny finanční zájmy Unie uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným protiprávním činnostem, prostřednictvím účinných kontrol a v případě zjištěných nesrovnalostí prostřednictvím znovuzískání neoprávněně vyplacených částek, nebo popřípadě prostřednictvím restituce těchto částek, a je-li to vhodné, použitím účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět audit a ověřování u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení, nebo v případě mezinárodních organizací pravomoc provádět ověřování v souladu s dohodami, které s těmito organizacemi byly uzavřeny, a to na základě dokumentů a inspekcí na místě.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření, včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (13) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (14), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou či rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanými podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci či jiné nezákonné činnosti poškozující finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, dohody o spolupráci s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, dohody o grantech a rozhodnutí o přidělení grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahují ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů, kontrol a inspekcí na místě v souladu s jejich pravomocemi.
Článek 13
Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení
Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení stanoví článek 20 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
HLAVA IV
ROZHODOVACÍ POSTUPY
Článek 14
Povinnosti Výboru ERF
1. Výbor ERF zřízený článkem 8 vnitřní dohody zaujímá stanoviska v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 3 a 4 tohoto článku.
Jednání Výboru ERF, na nichž jsou projednávány otázky týkající se EIB, se účastní pozorovatel z EIB.
2. Úkoly Výboru ERF zahrnují povinnosti stanovené v hlavách II a III tohoto nařízení:
a)
programování pomoci Unie v rámci 11. ERF a přezkumy programování, zejména se zaměřením na celostátní a regionální strategie a strategie spolupráce uvnitř skupiny států AKT, a
b)
sledování provádění pomoci Unie a hodnocení této pomoci, zahrnující mimo jiné dopad pomoci na snižování chudoby, odvětvové aspekty, průřezová témata, fungování koordinace s členskými státy a jinými dárci na místní úrovni a pokrok, pokud jde o zásady účinnosti pomoci uvedené v článku 2.
V případě programů rozpočtové podpory, k nimž Výbor ERF vyjádřil kladné stanovisko, ale které jsou během provádění pozastaveny, Komise předem informuje výbor o pozastavení a následném rozhodnutí o obnovení plateb.
Každý členský stát může Komisi kdykoli vyzvat, aby Výboru ERF poskytla informace a uspořádala výměnu názorů o otázkách týkajících se úkolů popsaných v tomto odstavci. Na základě této výměny názorů mohou členské státy vydat doporučení, jež Komise vezme v úvahu.
3. Pokud je Výbor ERF vyzván, aby zaujal stanovisko, předloží zástupce Komise Výboru ERF návrh opatření, která mají být přijata, ve lhůtách stanovených v rozhodnutí Rady o jednacím řádu Výboru ERF uvedeném v čl. 8 odst. 5 vnitřní dohody. Výbor ERF zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci, tato lhůta však nepřesáhne 30 dní. EIB se účastní výměny názorů. Stanovisko se přijímá kvalifikovanou většinou uvedenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody, přičemž hlasům členských států je přidělena váha způsobem stanoveným v čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody.
Po zaujetí stanoviska Výboru ERF přijme Komise opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem Výboru ERF, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě Komise odloží použitelnost opatření o dobu nepřesahující v zásadě 30 dní ode dne jejího sdělení, která však může být za výjimečných okolností prodloužena až o 30 dní. Během tohoto období může Rada stejnou kvalifikovanou většinou jako Výbor ERF přijmout jiné rozhodnutí.
4. V řádně odůvodněných a naléhavých případech podle čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 4 přijme Komise opatření, která jsou okamžitě použitelná, aniž by byla předtím předložena Výboru ERF, a zůstávají v platnosti po dobu trvání přijatého nebo změněného dokumentu, akčního programu nebo opatření.
Předseda předloží opatření nejpozději 14 dní po jeho přijetí Výboru ERF k vyjádření stanoviska.
Pokud Výbor ERF zaujme záporné stanovisko v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, Komise opatření přijatá v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce okamžitě zruší.
Článek 15
Africký mírový projekt
Finanční prostředky na Africký mírový projekt se vyčleňují v rámci orientačních programů pro spolupráci uvnitř skupiny států AKT. Tyto finanční prostředky mohou být doplněny regionálními orientačními programy. Použijí se tyto zvláštní postupy:
a)
na žádost Africké unie, potvrzenou Výborem velvyslanců AKT, připraví Komise víceleté akční programy, které podrobněji stanoví sledované cíle, rozsah a povahu možných zásahů a prováděcí opatření; dohodnutý formát pro podávání zpráv se upřesní na úrovni jednotlivých zásahů. Příloha akčního programu popisuje zvláštní rozhodovací postupy pro každý možný druh zásahu s ohledem na jeho povahu, rozsah a naléhavost;
b)
tento akční program, včetně přílohy uvedené v písmenu a), a veškeré jeho změny jsou projednány v příslušných přípravných pracovních skupinách Rady a v Politickém a bezpečnostním výboru a schváleny Výborem stálých zástupců kvalifikovanou většinou stanovenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody a poté přijaty Komisí;
c)
akční program, s výjimkou přílohy uvedené v písmenu a), je základem pro finanční dohodu, která se uzavírá mezi Komisí a Africkou unií;
d)
každý zásah, který má být podle dohody o financování proveden, podléhá předchozímu schválení Politickým a bezpečnostním výborem; příslušné přípravné pracovní skupiny Rady jsou informovány nebo, alespoň pokud mají být financovány nové operace na podporu míru, konzultovány včas před předložením zásahů Politickému a bezpečnostnímu výboru v souladu se zvláštními rozhodovacími postupy podle písmene a), aby se zajistilo, že vedle vojenského a bezpečnostního rozměru budou zohledněny rovněž aspekty plánovaných opatření týkající se rozvoje a financování. Aniž je dotčeno financování operací na podporu míru, zvláštní pozornost je přitom věnována činnostem uznávaným jako oficiální rozvojová pomoc;
e)
Komise každoročně a na žádost Rady nebo Výboru ERF připraví pro informaci Rady a Výboru ERF zprávu o činnosti týkající se použití finančních prostředků, v níž rozliší závazky a platby v souvislosti s oficiální a jinou rozvojovou pomocí.
Na konci prvního víceletého akčního programu přezkoumají Unie a její členské státy výsledky a postupy Afrického mírového projektu a projednají možné varianty financování v budoucnosti. V této souvislosti a s cílem zajistit pro Africký mírový projekt pevnější základ povede Unie a její členské státy diskuse zabývající se otázkou finančních prostředků pro operace na podporu míru, včetně operací financovaných z ERF, a otázkou udržitelné podpory ze strany Unie pro operace na podporu míru vedené africkými státy v období po roce 2020. Kromě toho Komise nejpozději v roce 2018 provede hodnocení projektu.
Článek 16
Výbor pro investiční facilitu
1. Výbor pro investiční facilitu zřízený pod záštitou EIB článkem 9 vnitřní dohody se skládá ze zástupců vlád členských států a zástupce Komise. K účasti jsou přizváni pozorovatel z generálního sekretariátu Rady a pozorovatel z Evropské služby pro vnější činnost. Každý členský stát, stejně jako Komise, jmenuje jednoho zástupce a určí jednoho náhradníka. S cílem zajistit kontinuitu práce výboru volí členové Výboru pro investiční facilitu ze svých řad předsedu tohoto výboru na období dvou let. EIB zajišťuje sekretariát výboru a podpůrné služby. Oprávněni hlasovat jsou pouze členové Výboru pro investiční facilitu jmenovaní členskými státy nebo jejich náhradníci.
Rada přijme jednomyslně jednací řád Výboru pro investiční facilitu na základě návrhu vypracovaného EIB po konzultaci s Komisí.
Výbor pro investiční facilitu rozhoduje kvalifikovanou většinou. Hlasům je přidělena váha způsobem stanoveným v článku 8 vnitřní dohody.
Výbor pro investiční facilitu se schází nejméně čtyřikrát ročně. Další zasedání mohou být svolána na žádost EIB nebo členů výboru v souladu s jeho jednacím řádem. Výbor pro investiční facilitu může navíc zaujmout stanovisko písemným postupem v souladu se svým jednacím řádem.
2. Výbor pro investiční facilitu schvaluje:
a)
operační pokyny pro provádění investiční facility;
b)
investiční strategie a plány činnosti investiční facility včetně ukazatelů výkonnosti, a to na základě cílů dohody o partnerství AKT-EU a obecných zásad rozvojové politiky Unie;
c)
výroční zprávy investiční facility;
d)
veškeré dokumenty týkající se obecné politiky investiční facility, včetně hodnotících zpráv.
3. Výbor pro investiční facilitu zaujímá stanoviska:
a)
k návrhům na poskytnutí úrokového příspěvku podle čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 písm. b) přílohy II dohody o partnerství AKT-EU. V těchto případech zaujme Výbor pro investiční facilitu rovněž stanovisko k použití tohoto úrokového příspěvku;
b)
k návrhům na investice prostřednictvím investiční facility do jakéhokoli projektu, k němuž Komise zaujala záporné stanovisko;
c)
k jiným návrhům týkajícím se investiční facility na základě obecných zásad stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu;
d)
k návrhům týkajícím se vytvoření rámce EIB pro měření výsledků v míře, v jaké lze tento rámec použít na operace podle dohody o partnerství AKT-EU.
S cílem urychlit schvalovací postup pro malé operace může Výbor pro investiční facilitu zaujmout kladné stanovisko k návrhům EIB na celkový příděl (úrokové příspěvky, technická pomoc) nebo celkový souhlas (poskytování půjček, vlastní kapitál), které EIB následně, bez dalšího stanoviska Výboru pro investiční facilitu nebo Komise, přidělí jednotlivým projektům podle kritérií stanovených v rámci celkového přídělu/schválení, včetně maximální výše dílčího přídělu úrokového příspěvku pro jednotlivé projekty.
Kromě toho mohou řídící orgány EIB čas od času požádat Výbor pro investiční facilitu, aby zaujal stanovisko ke všem návrhům financování nebo k určitým kategoriím návrhů financování.
4. EIB odpovídá za to, že Výboru pro investiční facilitu jsou včas předloženy veškeré záležitosti, jež vyžadují jeho schválení nebo stanovisko podle odstavců 2 a 3. Každý návrh, který je Výboru pro investiční facilitu předložen za účelem vyjádření stanoviska, musí splňovat příslušná kritéria a zásady stanovené v operačních pokynech pro investiční facilitu.
5. EIB úzce spolupracuje s Komisí a případně koordinuje svou činnost s dalšími dárci. EIB zejména:
a)
připravuje nebo reviduje společně s Komisí operační pokyny pro provádění investiční facility uvedené v odst. 2 písm. a). EIB odpovídá za dodržování pokynů a zajišťuje, aby projekty, které podporuje, splňovaly mezinárodní sociální a environmentální normy a byly v souladu s cíli dohody o partnerství AKT-EU, s obecnými zásadami rozvojové politiky Unie a s příslušnými strategiemi spolupráce s danou zemí nebo regionem;
b)
žádá Komisi o stanovisko při přípravě investičních strategií, plánů činnosti a dokumentů týkajících se obecné politiky;
c)
informuje Komisi o projektech, které spravuje, v souladu s čl. 18 odst. 1. EIB žádá Komisi ve fázi posuzování projektů o stanovisko ke shodě projektů s příslušnou strategií spolupráce s určitou zemí či regionem nebo případně s obecnými cíli investiční facility;
d)
s výjimkou úrokových příspěvků spadajících pod celkový příděl podle odst. 3 písm. a) žádá ve fázi posuzování projektů Komisi o souhlas s jakýmkoli návrhem na úrokový příspěvek předloženým Výboru pro investiční facilitu, pokud jde o jeho soulad s čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU a s kritérii stanovenými v operačních pokynech pro investiční facilitu.
Pokud Komise do tří týdnů od předložení návrhu neoznámí záporné stanovisko k návrhu, má se za to, že k návrhu zaujala kladné stanovisko nebo že s návrhem souhlasí. Pokud jde o stanoviska k projektům finančního nebo veřejného sektoru a o souhlas s úrokovými příspěvky, může Komise požádat, aby jí byl konečný návrh projektu předložen k vyjádření stanoviska nebo ke schválení dva týdny předtím, než je zaslán Výboru pro investiční facilitu.
6. EIB nepřikročí k žádnému opatření podle odst. 3 písm. a), b) nebo c), pokud Výbor pro investiční facilitu nezaujme kladné stanovisko.
Pokud Výbor pro investiční facilitu zaujme kladné stanovisko, rozhodne EIB o návrhu v souladu s vlastními postupy. Zejména může rozhodnout, že návrh nebude uskutečněn. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o případech, kdy se rozhodla návrhy neuskutečnit.
O půjčkách z vlastních zdrojů a o investicích v rámci investiční facility, pro které není vyžadováno stanovisko Výboru pro investiční facilitu, rozhoduje EIB v souladu s vlastními postupy a v případě investiční facility v souladu s operačními pokyny pro investiční facilitu a investičními strategiemi schválenými Výborem pro investiční facilitu.
Bez ohledu na záporné stanovisko Výboru pro investiční facilitu k návrhu na poskytnutí úrokového příspěvku může EIB poskytnout danou půjčku bez přiznání úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat.
EIB může za podmínek stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu a za podmínky, že základní účel půjčky nebo investice v rámci investiční facility zůstane nezměněn, rozhodnout o změně podmínek půjčky nebo investice v rámci investiční facility, k níž Výbor pro investiční facilitu zaujal kladné stanovisko podle odstavce 3, nebo každé půjčky, k níž Výbor pro investiční facilitu zaujal kladné stanovisko, pokud jde o úrokové příspěvky. EIB může zejména rozhodnout o zvýšení objemu půjčky nebo investice v rámci investiční facility až o 20 %.
Toto zvýšení může mít u projektů s úrokovými příspěvky podle čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU za následek poměrný nárůst úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat. U projektů spadajících pod čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU, u kterých bylo požádáno o zvýšení úrokového příspěvku, je Výbor pro investiční facilitu požádán o stanovisko předtím, než EIB učiní další kroky.
7. EIB spravuje investice prostřednictvím investiční facility a veškeré prostředky držené na účet investiční facility v souladu s cíli dohody o partnerství AKT-EU. Může se zejména podílet na činnosti řídících a dozorčích orgánů právnických osob, v nichž investiční facilita investuje, a může v souladu s operačními pokyny pro investiční facilitu uzavírat vyrovnání, udílet absolutorium a měnit práva, která má na účet investiční facility.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Účast třetí země nebo regionu
Za účelem zajištění soudržnosti a účinnosti pomoci Unie může Komise rozhodnout, že rozvojové země, které nepatří mezi státy AKT, a subjekty pro regionální integraci s účastí států AKT, které podporují regionální spolupráci a integraci a jsou způsobilé pro pomoc Unie podle jiných finančních nástrojů Unie pro vnější činnost, a pokud je příslušný projekt nebo program regionální nebo přeshraniční povahy v souladu s článkem 6 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, jsou způsobilé k financování podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Zámořské země a území způsobilé pro pomoc Unie podle rozhodnutí 2013/755/EU a nejvzdálenější regiony Unie se mohou také účastnit projektů nebo programů regionální spolupráce, přičemž finančními prostředky umožňující účast těchto území nebo nejvzdálenějších regionů se doplňují finanční prostředky podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Měl by být zohledněn cíl posílené spolupráce mezi členskými státy, nejvzdálenějšími regiony Unie, zámořskými zeměmi a územími a státy AKT a popřípadě by měly být zřízeny koordinační mechanismy. Ustanovení týkající se tohoto financování a typů financování uvedených v nařízení Rady (EU) 2015/323 (15) je možné zahrnout do strategických dokumentů a víceletých orientačních programů a do akčních programů a opatření uvedených v článku 9 tohoto nařízení.
Článek 18
Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní
1. Komise a EIB pravidelně monitorují své akce a financovaná opatření a přezkoumávají pokrok v dosahování očekávaných výsledků. Komise vyhodnotí také dopad a účinnost svých odvětvových politik a akcí a účinnost programování, případně prostřednictvím nezávislých externích hodnocení. Návrhy Rady na nezávislá externí hodnocení se náležitě zohlední. Hodnocení by měla vycházet ze zásad osvědčených postupů stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD, aby se Komise přesvědčila, zda jsou plněny konkrétní cíle s přihlédnutím k rovnosti pohlaví, a aby v zájmu zlepšení budoucích operací zformulovala doporučení a poskytla podklady s cílem usnadnit učení. Tato hodnocení se provádí na základě předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro konkrétní zemi a jsou měřitelné.
EIB prostřednictvím postupů stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu pravidelně informuje Komisi a členské státy o provádění projektů financovaných ze zdrojů 11. ERF, které spravuje.
2. Komise své hodnotící zprávy společně s reakcí svých útvarů na hlavní doporučení zasílá pro informaci členským státům prostřednictvím Výboru ERF a EIB. Veškerá hodnocení, včetně doporučení a následných opatření, je možno na žádost členského státu projednat ve Výboru ERF. V takových případech Komise podá o rok později Výboru ERF zprávu o provádění dohodnutých následných opatření. Výsledky se použijí jako zpětná vazba pro sestavování programů a přidělování zdrojů.
3. Do fáze hodnocení pomoci Unie poskytované na základě tohoto nařízení zapojí Komise ve vhodné míře příslušné zúčastněné subjekty a může případně usilovat o provádění společných hodnocení s členskými státy, ostatními dárci a partnery v rámci rozvojové spolupráce.
4. Komise přezkoumává pokrok dosažený při provádění 11. ERF, včetně víceletých orientačních programů, a počínaje rokem 2016 každoročně předkládá Radě zprávu o provádění. Zpráva obsahuje analýzu hlavních výstupů a výsledků, a pokud možno i podíl finanční pomoci Unie na dopadech. Za tímto účelem se vytvoří rámec pro výsledky. Zpráva Komise se zasílá rovněž Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
5. Výroční zpráva obsahuje rovněž informace za předchozí rok týkající se financovaných opatření, výsledků monitorování a hodnocení, zapojení příslušných partnerů v rámci rozvojové spolupráce a provádění závazků a prostředků na platby v členění podle jednotlivých zemí, regionů a oblastí spolupráce. Obsahuje rovněž kvalitativní analýzu původně předpokládaných a dosažených výsledků, založenou mimo jiné na údajích z monitorovacích systémů, a kroky navazující na získané poznatky.
6. Zpráva v maximální míře využívá konkrétní a měřitelné ukazatele týkající se úlohy pomoci při naplňování cílů dohody o partnerství AKT-EU. Zpráva odráží hlavní ponaučení a naplňování doporučení z hodnocení z předešlých let. Ve vhodných případech zpráva rovněž pokud možno posoudí dodržování zásad účinnosti pomoci, včetně zásad týkajících se inovativních finančních nástrojů.
7. Unie a její členské státy nejpozději do konce roku 2018 provedou přezkum výkonnosti, v jehož rámci prostřednictvím ukazatelů výstupů, výsledků a dopadu měřících účinnost využití zdrojů a účinnost ERF posoudí stupeň realizace závazků a plateb a výsledky a dopad poskytované pomoci. Uvedený přezkum se zaměří rovněž na přispění financovaných opatření k dosahování cílů dohody o partnerství AKT-EU a k plnění priorit Unie, jak jsou stanoveny v Agendě pro změnu. Přezkum se uskutečňuje na základě návrhu Komise.
8. EIB poskytuje Výboru pro finanční facilitu informace o pokroku dosaženém při naplňování cílů investiční facility. Podle článku 6b přílohy II dohody o partnerství AKT-EU se v polovině období a na konci doby trvání 11. ERF provede společný přezkum celkové výkonnosti investiční facility. Přezkum v polovině období provede nezávislý externí odborník ve spolupráci s EIB a tento přezkum je zpřístupněn Výboru pro investiční facilitu.
Článek 19
Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti
Odhad celkových ročních výdajů na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti se provede na základě přijatých orientačních programových dokumentů. Finanční prostředky přidělené v rámci ERF jsou předmětem každoročního systému sledování založeného na metodice OECD („ukazatele z Ria“), aniž by bylo vyloučeno použití přesnějších metodik, jsou-li dostupné; tento systém je začleněn do stávající metodiky řízení výkonnosti programů EU, aby bylo možné vyčíslit výdaje vztahující se k opatřením v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti na úrovni akčních programů, individuálních a zvláštních opatření uvedených v článku 9 a zaznamenaných do hodnocení a výročních zpráv.
Článek 20
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. března 2015.
TARYBOS REGLAMENTAS (ES) 2015/322
2015 m. kovo 2 d.
dėl 11-ojo Europos plėtros fondo įgyvendinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno valstybių grupės narių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą su paskutiniais pakeitimais (1) (toliau - AKR ir ES partnerystės susitarimas),
atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių Europos Sąjungos valstybių narių Vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Europos Sąjungos pagalbos finansavimo pagal 2014-2020 m. daugiametę finansinę programą vadovaujantis AKR ir ES partnerystės susitarimu ir dėl finansinės paramos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ketvirtoji dalis (2) (toliau - Vidaus susitarimas), ypač į jo 10 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos investicijų banko nuomonę,
kadangi:
(1)
AKR ir ES Ministrų Tarybos sprendimu Nr. 1/2013 (3) nustatoma 2014-2020 m. daugiametė finansinė bendradarbiavimo su Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno (AKR) valstybėmis programa įtraukiant naują AKR ir ES partnerystės susitarimo Ic priedą;
(2)
Vidaus susitarime apibrėžiami įvairūs 11-ojo Europos plėtros fondo (toliau - EPF) finansiniai paketai, įnašų dydis ir įnašai į EPF, įsteigiamas EPF komitetas ir Investicinės priemonės komitetas (toliau - IP komitetas) bei nustatomas balsų skaičiavimo būdas ir kvalifikuotos balsų daugumos taisyklė tuose komitetuose;
(3)
be to, Vidaus susitarimu nustatoma visa Sąjungos pagalbos AKR valstybių grupės valstybėms (toliau - AKR valstybės) (išskyrus Pietų Afrikos Respubliką) bei užjūrio šalims ir teritorijoms (UŠT) suma septynerių metų laikotarpiui (2014-2020 m.) - 30 506 mln. EUR, kurią skiria valstybės narės. Iš šios sumos 29 089 mln. EUR skiriama AKR valstybėms, kaip nustatyta AKR ir ES partnerystės susitarimo Ic priede nurodytoje 2014-2020 m. daugiametėje finansinėje programoje, 364,5 mln. EUR skiriama UŠT, o 1 052,5 mln. EUR skiriama Komisijai paramos išlaidoms, susijusioms su Komisijos vykdomu EPF programavimu ir įgyvendinimu, padengti, iš kurių bent 76,3 mln. EUR turi būti skiriama Komisijai priemonėms, kuriomis didinamas EPF programų poveikis, finansuoti, kaip nurodyta Vidaus susitarimo dėl EPF 6 straipsnio 3 dalyje;
(4)
iš 11-ojo EPF užjūrio šalims ir teritorijoms skiriamos lėšos reglamentuojamos Tarybos sprendimu 2013/755/ES (4) ir jo įgyvendinimo taisyklėmis bei paskesnėmis atnaujintomis šių teisės aktų redakcijomis;
(5)
priemonės, numatytos ir atitinkančios finansavimo reikalavimus pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1257/96 (5), tik išskirtinėmis aplinkybėmis turėtų būti finansuojamos 11-ojo EPF lėšomis, kai tokios pagalbos reikia siekiant užtikrinti bendradarbiavimo tęstinumą pereinant nuo krizės prie stabilių vystymosi sąlygų ir kai jų negalima finansuoti iš bendrojo Sąjungos biudžeto;
(6)
2006 m. balandžio 11 d. Taryba patvirtino principą, kad Afrikos taikos priemonė būtų finansuojama iš EPF, ir susitarė dėl būsimų priemonės sąlygų ir struktūros;
(7)
AKR valstybės taip pat atitinka reikalavimus gauti Sąjungos pagalbą pagal temines programas, numatytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (6) (ES) Nr. 233/2014, Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 234/2014 (7), Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 230/2014 (8) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 235/2014 (9). Šios programos turėtų suteikti papildomos naudos iš 11-ojo EPF finansuojamoms programoms, būti suderintos ir jas papildyti;
(8)
kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1288/2013 (10) 8 konstatuojamojoje dalyje siekiant skatinti tarptautinį aukštojo mokslo matmenį, veiklai, susijusiai su judumu mokymosi tikslais iš ES nepriklausančių šalių ir į jas, ir bendradarbiavimui bei politiniam dialogui su tų šalių valdžios institucijomis, įstaigomis ir organizacijomis gali būti skiriamos lėšos iš Europos plėtros fondo laikantis fondo valdymo procedūrų. Naudojant šias lėšas bus taikomos Reglamento (ES) Nr. 1288/2013 nuostatos;
(9)
turėtų būti toliau skatinamas AKR valstybių, UŠT bei atokiausių Sąjungos regionų regioninis bendradarbiavimas. Pagal Vidaus susitarimo 10 straipsnio 1 dalį įgyvendinimo reglamente turėtų būti nustatytos tinkamos priemonės, kuriomis būtų sudarytos sąlygos derinti kreditų finansavimą iš 11-ojo EPF ir Europos regioninės plėtros fondo, siekiant finansuoti Sąjungos atokiausių regionų ir AKR valstybių, taip pat užjūrio šalių ir teritorijų, esančių Karibų jūros regione, Vakarų Afrikoje ir Indijos vandenyno regione, bendradarbiavimo projektus, visų pirma paprastesni jungtinio tokių projektų valdymo mechanizmai;
(10)
siekiant įgyvendinti 11-ąjį EPF, reikėtų nustatyti pagalbos programavimo, patikrinimo ir patvirtinimo tvarką ir išsamias pagalbos panaudojimo priežiūros taisykles;
(11)
2005 m. gruodžio 22 d. Europos konsensusas dėl vystymosi ir 2012 m. gegužės 14 d. Tarybos išvados dėl „ES vystymosi politikos poveikio didinimas. Pokyčių darbotvarkė“, įskaitant tarptautiniu mastu sutartus pagalbos veiksmingumo principus, pvz., Paryžiaus deklaracijoje dėl pagalbos veiksmingumo (2005 m.), ES elgesio kodekse dėl darbo pasidalijimo įgyvendinant vystymosi politiką (2007 m.), ES Akros veiksmų darbotvarkės gairėse (2008 m.), ES bendrojoje pozicijoje, be kita ko, dėl ES skaidrumo garantavimo priemonės ir kitų skaidrumo ir atskaitomybės aspektų, skirtoje Busane vykusiam ketvirtajam aukšto lygio forumui dėl pagalbos veiksmingumo, kuriame, inter alia, buvo priimtas Busano baigiamasis dokumentas (2011 m.), Lyčių lygybės veiksmų plane išorės veiksmų srityje (2010 m.) ir Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijoje, kurios šalis yra Sąjunga, nustatytus principus, turėtų būti bendras politikos pagrindas, kuriuo remiantis būtų programuojamas ir įgyvendinamas 11-asis EPF;
(12)
2012 m. gegužės 14 d. Taryba priėmė išvadas „Požiūris į ES paramą trečiųjų šalių biudžetui ateityje“. Tose išvadose Taryba pareiškė įsipareigojanti veiksmingai naudoti paramą biudžetui siekiant remti skurdo mažinimą ir naudojimąsi šalių sistemomis, siekti, kad parama būtų geriau prognozuojama, ir stiprinti šalių partnerių savarankiškumą įgyvendinant vystymosi politiką ir reformas, laikantis Europos konsensuso dėl vystymosi, Pokyčių darbotvarkės ir tarptautinės pagalbos veiksmingumo darbotvarkės;
(13)
Sąjunga turėtų skatinti visapusišką požiūrį reaguojant į krizes ir nelaimes, į su konfliktais susijusias ir nestabilias situacijas, įskaitant pereinamojo laikotarpio atvejus. Visų pirma toks požiūris turėtų remtis Tarybos išvadomis dėl saugumo ir vystymosi, dėl Sąjungos atsako į pažeidžiamumą, dėl konfliktų prevencijos ir visomis paskesnėmis susijusiomis išvadomis. Sąjunga turėtų laikytis naujame susitarime dėl bendradarbiavimo su nestabiliomis valstybėmis išdėstyto požiūrio ir principų. Tai taip pat turėtų padėti užtikrinti tinkamą pusiausvyrą tarp saugumo, diplomatinių veiksmų, vystymosi ir humanitarinio požiūrio ir susieti trumpalaikius reagavimo veiksmus su ilgalaike institucine parama;
(14)
2013 m. gruodžio 12 d. išvadose dėl Komisijos ataskaitos dėl valdymo iniciatyvos įgyvendinimu pagrįstos ES paramos demokratiniam valdymui Taryba pažymėjo, kad, nepaisant šalių partnerių poreikių ir Sąjungos įsipareigojimo teikti numatomą finansavimą, programavimui taikomo paskatomis grindžiamo požiūrio elementai gali skatinti pažangą bei rezultatus demokratinio valdymo srityje ir turėtų dinamiškai atspindėti įsipareigojimų ir pažangos žmogaus teisių, demokratijos, teisinės valstybės ir gero valdymo srityse lygį. Taryba taip pat pažymėjo, kad nors finansinių paskatų nepakanka, kad būtų pradėtos demokratinės reformos, paskatomis grindžiamas požiūris geriausių rezultatų duoda tuomet, kai siekiant svarbaus poveikio ir rezultatų užtikrinama kritinė finansavimo masė ir kai lėšų skyrimas yra platesnės Sąjungos veiklos strategijos dalis. Taikant paskatomis grindžiamą požiūrį reikėtų atsižvelgti į ankstesnę patirtį ir įgytas žinias, susijusias su rezultatais grindžiamais mechanizmais, pavyzdžiui, 10-ojo EPF valdymo iniciatyva;
(15)
2013 m. EPF komitete, įsteigtame pagal Vidaus susitarimą dėl 10-ojo EPF (11), įvyko keli pradiniai pasikeitimai nuomonėmis dėl 11-ojo EPF daugiamečio orientacinio išteklių paskirstymo nustatymo metodo. Tos diskusijos sudarė pagrindą galutiniam nacionalinių orientacinių asignavimų patvirtinimui;
(16)
Sąjunga turėtų siekti kuo efektyviau naudoti turimus išteklius, kad jos išorės veiksmų poveikis būtų optimalus. Tai turėtų būti pasiekta užtikrinant Sąjungos išorės veiksmams skirtų priemonių nuoseklumą ir papildomumą, taip pat atitinkamais atvejais naudojant sverto poveikį turinčias finansines priemones. Nuoseklumą su kitomis savo išorės veiksmų sritimis Sąjunga taip pat turėtų siekti užtikrinti formuodama Sąjungos vystomojo bendradarbiavimo politiką ir vykdydama jos strateginį planavimą, programuodama bei įgyvendindama priemones;
(17)
kova su klimato kaita ir aplinkos apsauga yra vieni iš didžiausių uždavinių, su kuriais susiduria Sąjunga ir dėl kurių reikia skubiai imtis tarptautinio masto veiksmų. Remiantis 2011 m. birželio 29 d. Komisijos komunikate „Strategijos“ Europa 2020 „biudžetas“, kuriame pabrėžtas Sąjungos įsipareigojimas savo vidaus ir išorės politikoje skatinti pažangų, integracinį ir tvarų augimą, susiejant kartu ekonomikos, socialinės ir aplinkos srities ramsčius, išdėstytu ketinimu, šiuo reglamentu turėtų būti kuo labiau padedama siekti tikslo, kad bent 20 % viso Sąjungos finansavimo būtų skiriama tikslams klimato politikos srityje finansuoti, kartu laikantis partnerystės su AKR valstybėmis principo, įtvirtinto AKR ir ES partnerystės susitarime. Kai įmanoma, su perėjimu prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ir klimato kaitai atsparios visuomenės susiję veiksmai turėtų vienas kitą papildyti, kad būtų sustiprintas jų poveikis;
(18)
Sąjunga ir valstybės narės turėtų gerinti savo vystomojo bendradarbiavimo politikos nuoseklumą ir papildomumą, visų pirma reaguodamos į šalių ir regionų partnerių prioritetus šalies ir regionų lygmeniu. Siekiant užtikrinti, kad Sąjungos ir valstybių narių vystomojo bendradarbiavimo politika papildytų ir sustiprintų viena kitą, tikslinga siekti vykdyti bendrą daugiametį programavimą ir jo tolesnius etapus vietos lygiu, visų pirma bendrų analizių, bendro reagavimo, darbo pasidalijimo, orientacinių finansinių asignavimų ir atitinkamais atvejais bendros rezultatų sistemos srityse;
(19)
2007 m. gruodžio mėn. vykusiame ES ir Afrikos aukščiausiojo lygio susitikime priimta Afrikos ir ES strateginė partnerystė, kuri patvirtinta 2010 m. lapkričio mėn. vykusiame ES ir Afrikos aukščiausiojo lygio susitikime. 2012 m. lapkričio 19 d. Taryba taip pat priėmė išvadas dėl bendros Karibų šalių ir ES partnerystės strategijos, kurios pakeitė 2006 m. balandžio 11 d. Tarybos išvadas dėl ES ir Karibų šalių partnerystės. Kalbant apie Ramiojo vandenyno šalis, 2012 m. gegužės 14 d. Taryba priėmė išvadas dėl atnaujinamos vystymosi partnerystės, kuriomis atnaujinta ir papildyta 2006 m. priimta strategija (2006 m. liepos 17 d. Tarybos išvados);
(20)
Sąjungos finansiniai interesai turėtų būti ginami per visą išlaidų ciklą taikant proporcingas priemones, įskaitant pažeidimų prevenciją, nustatymą ir tyrimą, prarastų, neteisingai išmokėtų ar netinkamai panaudotų lėšų grąžinimą ir atitinkamais atvejais sankcijas. Tokios priemonės turėtų būti vykdomos pagal galiojančius su tarptautinėmis organizacijomis ir trečiosiomis šalimis sudarytus susitarimus;
(21)
Europos išorės veiksmų tarnybos struktūra ir veikimas nustatyti Tarybos sprendime 2010/427/ES (12),
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
TIKSLAI IR BENDRIEJI PRINCIPAI
1 straipsnis
Tikslai ir tinkamumo kriterijai
1. Geografinis bendradarbiavimas su AKR valstybėmis ir regionais įgyvendinant 11-ąjį EPF grindžiamas tikslais, pagrindiniais principais ir vertybėmis, nurodytais AKR ir ES partnerystės susitarimo bendrosiose nuostatose.
2. Visų pirma atsižvelgiant į Sąjungos išorės veiksmų principus ir tikslus, Europos konsensusą dėl vystymosi, Pokyčių darbotvarkę ir paskesnius jų pakeitimus ir papildymus:
a)
svarbiausias bendradarbiavimo pagal šį reglamentą tikslas yra mažinti skurdą ir ilgainiui jį visiškai jį panaikinti;
b)
bendradarbiavimas pagal šį reglamentą taip pat padeda:
i)
skatinti darnų ir integracinį ekonominį, socialinį ir aplinkos apsaugos vystymąsi;
ii)
įtvirtinti ir remti demokratiją, teisinę valstybę, gerą valdymą, žmogaus teises, atitinkamus tarptautinės teisės principus ir
iii)
įgyvendinti teisėmis grindžiamą požiūrį, apimantį visas žmogaus teises.
Pirmoje pastraipoje nurodytų tikslų įgyvendinimas vertinamas taikant atitinkamus rodiklius, įskaitant žmogaus socialinės raidos rodiklius, visų pirma 1-ąjį Tūkstantmečio vystymosi tikslą (TVT) taikant tos pastraipos a punktui ir 1-8 TVT taikant tos pastraipos b punktui, o laikotarpiu po 2015 m. - kitus Sąjungos ir valstybių narių tarptautiniu mastu sutartus rodiklius.
3. Programavimas turi vykti taip, kad kuo labiau atitiktų Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) Paramos vystymuisi komiteto (DAC) nustatytus oficialios paramos vystymuisi (OPV) kriterijus, atsižvelgiant į Sąjungos tikslą užtikrinti, kad 2014-2020 m. laikotarpiu bent 90 % jos bendros išorės paramos sudarytų OPV.
4. Veiksmai, kuriems taikomas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/96 ir kurie atitinka finansavimo pagal tą reglamentą reikalavimus, pagal šį reglamentą iš esmės nefinansuojami, nedarant poveikio būtinybei užtikrinti bendradarbiavimo tęstinumą pereinant nuo krizės prie stabilių vystymosi sąlygų. Tokiais atvejais ypač daug dėmesio skiriama užtikrinimui, kad humanitarinė pagalba, parama atstatymui ir vystymuisi būtų veiksmingai susietos ir jomis būtų prisidedama prie nelaimių rizikos mažinimo bei atsparumo joms didinimo veiksmų.
2 straipsnis
Bendrieji principai
1. Įgyvendinant šį reglamentą užtikrinamas nuoseklumas su kitomis Sąjungos išorės veiksmų sritimis ir kita susijusia Sąjungos politika, taip pat politikos suderinamumas vystymosi labui, kaip nurodyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 208 straipsnyje. Šiuo tikslu pagal šį reglamentą finansuojamos priemonės, įskaitant Europos investicijų banko (EIB) valdomas priemones, yra grindžiamos bendradarbiavimo politika, numatyta įvairiuose dokumentuose, kaip antai Sąjungos susitarimai, deklaracijos ir veiksmų planai su atitinkamomis trečiosiomis šalimis ir regionais, ir Sąjungos sprendimais, konkrečiais interesais, politikos prioritetais ir strategijomis.
2. Sąjunga ir valstybės narės siekia vykdyti bendrą daugiametį programavimą pagal šalių partnerių skurdo mažinimo ar lygiavertes vystymosi strategijas. Jos gali imtis bendrų veiksmų, be kita ko, atlikti šių strategijų bendras analizes ir imtis su šiomis strategijomis susijusių bendrų veiksmų, kad nustatytų prioritetinius intervencijų sektorius ir darbo pasidalijimą šalyje, vykdydamos bendrus paramos teikėjų lygmens veiksmus ir laikydamosi bendro finansavimo ir įgaliojamojo bendradarbiavimo tvarkos.
3. Sąjunga skatina daugiašalį požiūrį į pasaulines problemas ir šiuo tikslu bendradarbiauja su valstybėmis narėmis ir šalimis partnerėmis. Atitinkamais atvejais ji skatina bendradarbiavimą su tarptautinėmis organizacijomis ir įstaigomis bei kitais dvišaliais paramos teikėjais.
4. Sąjungos bei jos valstybių narių ir šalių partnerių santykiai grindžiami bendromis vertybėmis - žmogaus teisių, demokratijos bei teisinės valstybės principais, taip pat atsakomybės ir abipusės atskaitomybės principais; šios vertybės ir principai bus propaguojami plėtojant šiuos santykius. Parama šalims partnerėms bus pritaikyta atsižvelgiant į jų vystymosi padėtį ir įsipareigojimą bei pažangą žmogaus teisių, demokratijos, teisinės valstybės ir gero valdymo srityse.
Be to, palaikant santykius su šalimis partnerėmis atsižvelgiama į jų įsipareigojimą ir rezultatus įgyvendinant tarptautinius susitarimus bei plėtojant sutartinius santykius su Sąjunga, be kita ko, migracijos srityje, kaip nustatyta AKR ir ES partnerystės susitarime.
5. Sąjunga skatina veiksmingą bendradarbiavimą su šalimis partnerėmis ir regionais partneriais, atsižvelgdama į geriausią tarptautinę patirtį. Kai įmanoma, savo paramą jie derina su partnerių nacionalinėmis ar regioninėmis vystymosi strategijomis, reformų politika bei procedūromis ir remia demokratinę atsakomybę ir vietos bei tarpusavio atskaitomybę. Šiuo tikslu ji skatina:
a)
skaidrų vystymosi procesą, kuriam vadovauja ir už kurį atsako šalis partnerė ar regionas partneris, įskaitant vietos lygmens kompetencijos skatinimą;
b)
teisėmis grindžiamą požiūrį, apimantį visas žmogaus teises, ar tai būtų civilinės ir politinės, ekonominės, socialinės, ar kultūrinės teisės, siekiant žmogaus teisių principus įtraukti į šio reglamento įgyvendinimą, padėti šalims partnerėms įgyvendinti jų tarptautinius įsipareigojimus žmogaus teisių srityje ir remti teisių subjektus, daug dėmesio skiriant neturtingoms ir pažeidžiamoms grupėms, jiems reikalaujant savo teisių;
c)
didesnes šalių partnerių gyventojų teises, įtrauktimi ir dalyvavimu grindžiamą požiūrį į vystymąsi bei platų visų visuomenės sluoksnių dalyvavimą vystymosi procese ir nacionaliniame bei regioniniame dialoge, įskaitant politinį dialogą. Daugiausia dėmesio skiriama atitinkamoms parlamentų, vietos valdžios institucijų ir pilietinės visuomenės funkcijoms, inter alia, susijusioms su dalyvavimu, priežiūra ir atskaitomybe;
d)
veiksmingus bendradarbiavimo būdus ir priemones, atsižvelgiant į EBPO Paramos vystymusi komiteto geriausią patirtį, be kita ko, naudojant naujas priemones, pavyzdžiui, dotacijų ir paskolų derinimo priemones ir kitus rizikos pasidalijimo mechanizmus pasirinktuose sektoriuose bei šalyse, ir privačiojo sektoriaus dalyvavimą, deramai atsižvelgiant į skolos tvarumo ir tokių mechanizmų skaičiaus klausimus, ir reikalavimą atlikti sistemingą poveikio vertinimą laikantis šio reglamento tikslų, visų pirma tikslo mažinti skurdą, taip pat konkrečius paramos biudžetui mechanizmus, pavyzdžiui, sutartis dėl paramos valstybei stiprinti. Visos programos, intervencijos ir bendradarbiavimo būdai bei priemonės pritaikomi atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos šalies partnerės ar regiono partnerio aplinkybes, daugiausia dėmesio skiriant programomis grindžiamiems požiūriams, nuspėjamam pagalbos lėšų teikimui, privačių išteklių sutelkimui, įskaitant vietos privačiojo sektoriaus išteklius, visuotinėms ir nediskriminacinėms galimybėms naudotis pagrindinėmis paslaugomis ir šalių sistemų plėtojimui ir naudojimui;
e)
sutelkti nacionalines pajamas ir stiprinti šalių partnerių fiskalinę politiką, kad būtų mažinamas skurdas ir priklausomybė nuo pagalbos;
f)
didesnį politikos ir programavimo poveikį koordinuojant ir derinant paramos teikėjų veiklą ir užtikrinant jos nuoseklumą, siekiant kurti sinergiją ir sumažinti sutaptį ir dubliavimąsi, pagerinti papildomumą ir remti paramos teikėjų lygmens iniciatyvas, ir koordinuojant veiksmus šalyse partnerėse ir regionuose partneriuose taikant suderintas gaires ir geriausios praktikos principus koordinavimo ir pagalbos veiksmingumo srityse;
g)
rezultatais grindžiamą požiūrį į vystymąsi, taip pat naudojant skaidrias šalių valdomas rezultatų sistemas, kurios, kai tinkama, grindžiamos tarptautiniu mastu sutartais tikslais ir tokiais palyginamais ir apibendrinamais rodikliais kaip TVT, kad būtų galima įvertinti rezultatus, įskaitant paramos vystymuisi našumą, pasekmes bei poveikį, ir apie juos pranešti.
6. Sąjunga, inter alia, remia dvišalį, regioninį ir daugiašalį bendradarbiavimą ir dialogą, partnerystės susitarimų vystymosi aspektą ir trišalį bendradarbiavimą. Sąjunga skatina Pietų šalių savitarpio bendradarbiavimą.
7. Vykdydama vystomojo bendradarbiavimo veiklą, Sąjunga prireikus remiasi patirtimi, kurią valstybės narės įgijo vykstant reformų procesams ir pereinamuoju laikotarpiu, ir ja dalijasi.
8. Sąjunga siekia reguliariai keistis informacija su partnerystės subjektais pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 4 straipsnį.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PROGRAMAVIMAS IR LĖŠŲ PASKIRSTYMAS
3 straipsnis
Bendroji lėšų paskirstymo struktūra
1. Komisija nustato daugiametį orientacinį išteklių paskirstymą kiekvienai AKR valstybei ir regionui ir AKR vidaus bendradarbiavimui remdamasi kriterijais, nustatytais AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 3, 9 ir 12c straipsniuose, neviršydama Vidaus susitarimo 2 straipsnyje nustatytų finansinių ribų.
2. Nustatant nacionalines orientacines paskirstytinas lėšas, laikomasi diferencijavimo požiūrio, kad būtų užtikrinta, kad su šalimis partnerėmis būtų palaikomas specialus, konkrečiai prie jų pritaikytas bendradarbiavimas, atsižvelgiant į jų:
a)
poreikius;
b)
pajėgumą kurti ir naudoti finansinius išteklius bei įsisavinti lėšas;
c)
įsipareigojimus ir veiklos rezultatus ir
d)
galimą Sąjungos pagalbos poveikį.
Skirstant išteklius prioritetinėmis laikomos šalys, kurioms labiausiai reikia pagalbos, visų pirma mažiausiai išsivysčiusios šalys, mažas pajamas gaunančios šalys, taip pat šalys per krizę, po krizės, esant nestabiliai ir pažeidžiamai padėčiai.
Sąjunga pritaikys savo paramą taikydama dinamiškas, į rezultatus orientuotas konkrečioms šalims skirtas priemones, kaip nurodyta 7 straipsnio 2 dalyje, atsižvelgdama į padėtį šalyse ir jų įsipareigojimus bei pažangą gero valdymo, žmogaus teisių, demokratijos, teisinės valstybės srityse ir jų gebėjimą vykdyti reformas bei atsižvelgti į savo gyventojų reikalavimus ir poreikius.
3. EPF komitetas surengia pasikeitimą nuomonėmis dėl 1 dalyje nurodyto daugiamečio orientacinio išteklių paskirstymo nustatymo metodo.
4 straipsnis
Bendra programavimo struktūra
1. Pagal AKR ir ES partnerystės susitarimą Komisijos valdomas pagalbos AKR valstybėms ir regionams programavimo procesas vykdomas pagal to susitarimo IV priedo 1-14 straipsniuose ir pagal šio reglamento 1 ir 2 straipsniuose išdėstytus bendruosius principus.
2. Išskyrus 3 dalyje nustatytus atvejus, į programavimo procesą bus kuo labiau įtraukiama atitinkama šalis partnerė ar regionas partneris ir programavimas kuo labiau derinamas su šalies partnerės ar regiono partnerio skurdo mažinimo ar lygiavertėmis strategijomis.
Sąjunga ir valstybės narės ankstyvajame etape ir viso programavimo proceso metu tarpusavyje konsultuojasi, kad užtikrintų bendradarbiavimo veiklos darnumą, papildomumą ir nuoseklumą. Konsultuojantis gali būti pradėtas bendras programavimas su valstybėmis narėmis, turinčiomis atstovų vietoje. Bendras programavimas turėtų būti pagrįstas Sąjungos paramos teikėjų lyginamaisiais pranašumais. Kitos valstybės narės raginamos dalyvauti stiprinant Sąjungos bendrus išorės veiksmus.
EIB finansavimo operacijomis prisidedama prie bendrųjų Sąjungos principų, visų pirma apibrėžtų Europos Sąjungos sutarties (ES sutartis) 21 straipsnyje, ir AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslų, pavyzdžiui, skurdo mažinimo užtikrinant integracinį ir darnų ekonomikos augimą bei ekonominį, aplinkos apsaugos ir socialinį vystymąsi. EIB ir Komisija turėtų siekti atitinkamais atvejais kuo labiau padidinti 11-ojo EPF programavimo proceso sinergiją. Ankstyvajame etape su EIB konsultuojamasi klausimais, susijusiais su jo ekspertine patirtimi ir operacijomis, siekiant padidinti Sąjungos išorės veiksmų darnumą.
Taip pat konsultuojamasi su kitais paramos teikėjais ir vystymosi proceso dalyviais, įskaitant pilietinės visuomenės atstovus ir regionų ir vietos valdžios institucijas.
3. AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 3 straipsnio 3 dalyje ir 4 straipsnio 5 dalyje nurodytomis aplinkybėmis Komisija gali nustatyti konkrečias paramos vystymuisi programavimo ir teikimo nuostatas, pagal atitinkamą Sąjungos politiką pati administruodama atitinkamai valstybei skirtus išteklius.
4. Dvišalę paramą Sąjunga iš esmės skiria daugiausia trijuose sektoriuose, dėl kurių susitaria su šalimis partnerėmis.
5 straipsnis
Programavimo dokumentai
1. Strategijos dokumentai - Sąjungos ir atitinkamos šalies partnerės arba regiono partnerio parengti dokumentai, sudarantys nuoseklų vystomojo bendradarbiavimo politikos pagrindą, atitinkantys AKR ir ES partnerystės susitarimo bendrąjį tikslą ir taikymo sritį, tikslus ir bendruosius principus, taip pat to susitarimo IV priedo 2, 8 ir 12a straipsniuose įtvirtintus principus.
Strategijos dokumentai rengiami ir įgyvendinami vadovaujantis pagalbos veiksmingumo principais: šalies partnerės atsakomybės, partnerystės, koordinavimo, derinimo, suderinimo su šalies paramos gavėjos ar regioninėmis sistemomis, skaidrumo, tarpusavio atskaitomybės ir orientavimosi į rezultatus, kaip nustatyta šio reglamento 2 straipsnyje. Programavimo laikotarpis turi būti iš esmės suderintas su šalių partnerių strategijų ciklais.
2. Atitinkamai šaliai partnerei arba regionui partneriui sutikus, nereikalaujama parengti strategijos dokumentą:
a)
šalims arba regionams, kurie kaip vystymosi strategiją turi parengtą vystymosi planą arba panašų vystymosi dokumentą, kuriuo Komisija rėmėsi priimdama atitinkamą daugiametę orientacinę programą;
b)
šalims ar regionams, dėl kurių bendro daugiamečio programavimo dokumento susitarė Sąjunga ir valstybės narės;
c)
šalims ar regionams, kurie jau turi bendrą pagrindų dokumentą, kuriame nustatytas visapusiškas Sąjungos požiūris į santykius su ta šalimi partnere ar regionu partneriu, įskaitant Sąjungos vystymosi politiką;
d)
regionams, kurie turi strategiją, dėl kurios bendrai susitarta su Sąjunga;
e)
šalims, kuriose Sąjunga strategiją ketina suderinti su naujuoju šalies ciklu, prasidėsiančiu prieš 2017 m. sausio 1 d.; tokiais atvejais daugiametėje orientacinėje programoje, kuri galios pereinamuoju laikotarpiu nuo 2014 m. iki naujojo šalies ciklo pradžios, bus nustatyti Sąjungos veiksmai šioje šalyje.
3. Nereikalaujama parengti strategijos dokumentus šalims ar regionams, kurie pagal šį reglamentą gauna pradinę Sąjungos lėšų dalį, kuri 2014-2020 m. laikotarpiu neviršija 50 mln. EUR. Tokiais atvejais daugiametėse orientacinėse programose bus nustatyti Sąjungos veiksmai šiose šalyse arba regionuose.
Jeigu 2 ir 3 dalyse nurodytos galimybės šalims partnerėms arba regionams partneriams yra nepriimtinos, parengiamas strategijos dokumentas.
4. Išskyrus 4 straipsnio 3 dalyje numatytų aplinkybių atveju, daugiametės orientacinės programos sudaromos palaikant dialogą su šalimi partnere arba regionu partneriu ir remiantis strategijos dokumentais arba šiame straipsnyje nurodytais panašiais dokumentais ir dėl jų susitariama su atitinkama šalimi ar regionu.
Įgyvendinant šį reglamentą šio straipsnio 2 dalies b punkte numatytas bendras daugiametis programavimo dokumentas, atitinkantis šioje dalyje įtvirtintus principus ir sąlygas, įskaitant orientacines paskirstytinas lėšas, pagal 14 straipsnyje nustatytą procedūrą gali būti laikomas daugiamete orientacine programa, jei dėl to susitariama su šalimi partnere arba regionu partneriu.
5. Daugiametėse orientacinėse programose nustatomi pasirinkti Sąjungos finansavimo prioritetiniai sektoriai, konkretūs tikslai, tikėtini rezultatai, veiklos rodikliai ir tiek bendros, tiek pagal prioritetinę sritį paskirstytinos orientacinės lėšos. Jose taip pat paaiškinama, kaip siūlomomis programomis bus prisidedama prie šiame straipsnyje nurodytos bendros šalies strategijos ir Pokyčių darbotvarkės įgyvendinimo.
Vadovaujantis pagalbos veiksmingumo principais AKR vidaus strategija vengiama susiskaidymo ir užtikrinamas papildomumas bei reali pridėtinė vertė šalių ir regionų programų atžvilgiu.
6. Be šalių ir regionų programavimo dokumentų, laikydamosi AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 12-14 straipsniuose nustatytų principų Komisija ir AKR valstybės, padedant AKR sekretoriatui, bendrai parengia AKR vidaus strategijos dokumentą ir su juo susijusią daugiametę orientacinę programą.
7. 4 straipsnio 3 dalyje nurodytos specialios nuostatos gali būti taikomos kaip specialios paramos programos, atsižvelgiant į konkrečius 6 straipsnio 1 dalyje nurodytus atvejus.
6 straipsnis
Programavimas, skirtas šalims ir regionams per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai
1. Rengiant programavimo dokumentus, skirtus šalims ir regionams per krizę, po krizės ar esantiems nestabilioje padėtyje arba neapsaugotiems nuo gaivalinių nelaimių, tinkamai atsižvelgiama į atitinkamų gyventojų, šalių ar regionų pažeidžiamumą, specialius poreikius ir aplinkybes.
Sąjunga išlieka visapusiškai įsipareigojusi įgyvendinti naująjį susitarimą dėl bendradarbiavimo su nestabiliomis valstybėmis ir susitarimo principus, be kita ko, daug dėmesio skirti penkiems taikos ir valstybės kūrimo tikslams, užtikrinti vietos atsakomybę ir tinkamai prisitaikyti prie nacionalinių planų, parengtų įgyvendinant naująjį susitarimą.
Deramas dėmesys bus skirtas konfliktų prevencijai ir sprendimui, valstybės ir taikos kūrimui, susitaikymui po konflikto ir atstatymo priemonėms, konkretų dėmesį skiriant integracinei ir teisėtai politikai, saugumui, teisingumui, ekonomikos pagrindams ir gebėjimų stiprinimui, kad būtų užtikrintas atskaitingas ir teisingas paslaugų teikimas. Itin daug dėmesio bus skiriama moterų vaidmeniui ir vaikų perspektyvoms tuose procesuose.
Jei šalys partnerės ar regionai partneriai yra tiesiogiai susiję su krize, laikotarpiu po krizės ar nestabilia padėtimi arba yra jų paveikti, ypač daug dėmesio skiriama visų atitinkamų subjektų pagalbos, atkuriamųjų ir vystymosi srities veiksmų, be kita ko, skirtų politinių iniciatyvų įgyvendinimui, koordinavimo stiprinimui siekiant padėti pereiti iš ekstremaliosios situacijos į vystymosi etapą. Programose, skirtose šalims ir regionams, kurie yra nestabilioje padėtyje arba kuriuose reguliariai nutinka gaivalinių nelaimių, numatomos pasirengimo nelaimėms ir prevencijos priemonės bei tokių nelaimių padarinių šalinimo veiksmai ir sprendžiami uždaviniai, susiję su pažeidžiamumu dėl sukrėtimų, ir stiprinamas atsparumas.
2. Gali būti atlikta šalių ir regionų per krizę, po krizės ar esant nestabiliai padėčiai, bendradarbiavimo strategijos ad hoc peržiūra. Po tokių peržiūrų gali būti pasiūlyta konkreti pritaikyta strategija, kad būtų užtikrintas perėjimas prie ilgalaikio bendradarbiavimo ir vystymosi, skatinamas geresnis humanitarinių ir vystymosi politikos priemonių koordinavimas ir perėjimas nuo vienų prie kitų.
7 straipsnis
Programavimo dokumentų tvirtinimas ir keitimas
1. Komisija patvirtina programavimo dokumentus, įskaitant jų orientacines paskirstytinas lėšas, pagal 14 straipsnyje nustatytą procedūrą.
Programavimo dokumentus perduodama EPF komitetui, Komisija juos taip pat perduoda Jungtinei parlamentinei asamblėjai susipažinti, kartu visapusiškai laikydamasi sprendimų priėmimo procedūros pagal šio reglamento IV antraštinę dalį.
Programavimo dokumentus vėliau tvirtina atitinkama AKR valstybė arba regionas, kaip nustatyta AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priede. Programavimo dokumentų nepasirašiusios šalys arba regionai ir toliau turi teisę gauti finansavimą šio reglamento 4 straipsnio 3 dalyje nustatytomis sąlygomis.
2. Strategijos dokumentai ir daugiametės orientacinės programos, įskaitant jų orientacines paskirstytinas lėšas, gali būtų koreguojami atsižvelgiant į AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 5, 11 ir 14 straipsniuose numatytas peržiūras.
Laikantis šio reglamento 2 straipsnio 4 dalies bei 3 straipsnio 2 dalies nuostatų ir remiantis ankstesne EPF ir kita patirtimi, įgyta įgyvendinant iniciatyvas, įskaitant įgytą patirtį, orientaciniai išteklių paskirstymai šalims gali būti papildomi, be kita ko, veiklos rezultatais grindžiamu mechanizmu. Šiuo požiūriu, pripažįstant, kad nestabilioms ir pažeidžiamoms valstybėms turi būti taikomos specialios sąlygos siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai atsižvelgta į jų ypatingus poreikius, turi būti skirta išteklių (jei įmanoma, neviršijant 10-ojo EPF Valdymo skatinimui skirtos dalies ribų), kad būtų suteikta paskatų vykdyti į rezultatus orientuotas reformas vadovaujantis Pokyčių darbotvarke ir įgyvendinti AKR ir ES partnerystės susitarime nustatytus įsipareigojimus, EPF komitetas pagal šio reglamento 14 straipsnio 2 dalį surengia pasikeitimą nuomonėmis dėl veiklos rezultatais grindžiamo mechanizmo.
3. 14 straipsnyje nustatytos procedūros taip pat laikomasi darant esminius pakeitimus, dėl kurių iš esmės keičiasi strategija, jos programavimo dokumentai ir (arba) programuojamas išteklių paskirstymas. Jei taikoma, prie programavimo dokumentų pridedamus atitinkamus priedėlius vėliau tvirtina atitinkama AKR valstybė arba regionas.
4. Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, pvz., krizių arba tiesioginių grėsmių demokratijai, teisinei valstybei, žmogaus teisėms arba pagrindinėms laisvėms, įskaitant 6 straipsnio 2 dalyje nurodytus atvejus, keičiant 5 straipsnyje nurodytus programavimo dokumentus gali būti laikomasi 14 straipsnio 4 dalyje nurodytos procedūros.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
ĮGYVENDINIMAS
8 straipsnis
Bendroji įgyvendinimo struktūra
AKR valstybėms ir regionams skirta pagalba, kurią pagal AKR ir ES partnerystės susitarimą valdo Komisija ir EIB, teikiama laikantis Vidaus susitarimo 10 straipsnio 2 dalyje nurodyto finansinio reglamento (EPF finansinis reglamentas).
9 straipsnis
Veiksmų programų, atskirų priemonių ir specialių priemonių priėmimas
1. Komisija pavirtina metines veiksmų programas, grindžiamas 5 straipsnyje nurodytais orientaciniais programavimo dokumentais.
Jeigu veiksmai kartojasi, ji taip pat gali priimti daugiametes veiksmų programas, kurių trukmė - iki trejų metų.
Prieš priimant metines arba daugiametes veiksmų programas arba jas priėmus, prireikus ir tinkamai pagrįstais atvejais veiksmas gali būti priimtas kaip atskira priemonė.
2. Metines veiksmų programas ir atskiras priemones Komisija rengia kartu su šalimi partnere ar regionu partneriu, dalyvaujant valstybių narių vietos atstovams ir prireikus koordinuojant veiklą su kitais paramos teikėjais, visų pirma bendro programavimo atvejais, ir su EIB. Vietoje atstovų neturinčios valstybės narės bus informuojamos apie vietoje vykdomą veiklą.
Į veiksmų programas įtraukiamas konkretus kiekvienos numatomos operacijos aprašymas. Tame aprašyme tiksliai nurodomi siekiami tikslai, tikėtini rezultatai ir pagrindinės veiklos rūšys.
Aprašyme išdėstomi tikėtini rezultatai: našumas, pasekmės bei poveikis, nurodomi kiekybiniai ar kokybiniai uždaviniai, pateikiami jų tarpusavio sąsajų ir sąsajų su daugiametėje orientacinėje programoje nustatytais tikslais paaiškinimai. Našumas ir iš esmės pasekmės apibūdinami konkrečiais išmatuojamais ir tikroviškais rodikliais, nustatant pradinius etapus ir per nustatytą laiką pasiektinus lyginamuosius standartus, kuo labiau suderinant su šalies partnerės arba regiono partnerio našumu ir lyginamaisiais standartais. Atitinkamais atvejais bus atliekama sąnaudų ir naudos analizė.
Apibūdinime išdėstoma rizika, atitinkamais atvejais pateikiami pasiūlymai dėl jos sušvelninimo, pateikiama konkretaus sektoriaus konteksto analizė ir nurodomi pagrindiniai suinteresuotieji subjektai, įgyvendinimo metodai, biudžetas ir orientacinis tvarkaraštis, o jei teikiama parama biudžetui - išmokų kriterijai, įskaitant galimas kintamas dalis. Jame taip pat tiksliai nurodomos susijusios paramos priemonės, taip pat stebėsenos, audito ir vertinimo tvarka.
Atitinkamais atvejais apibūdinime taip pat nurodomas papildomumas su dabartine arba numatoma EIB veikla šalyje partnerėje arba regione partneryje.
3. 4 straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais ir su nenumatytais tinkamai pagrįstais poreikiais arba išimtinėmis aplinkybėmis susijusiais atvejais Komisija gali patvirtinti specialias priemones, be kita ko, priemones, skirtas perėjimui nuo paramos ekstremaliosios situacijos atveju prie ilgalaikių vystymosi operacijų ar priemonių, siekiant geriau parengti gyventojus pasikartojančioms krizėms.
4. 1 dalyje numatytas veiksmų programas ir atskiras priemones, kurioms skiriama Sąjungos finansinė parama viršija 5 mln. EUR, ir specialias priemones, kurioms skiriama Sąjungos finansinė parama viršija 10 mln. EUR, Komisija priima pagal 14 straipsnyje nurodytą procedūrą. Šios procedūros nereikia laikytis, kai veiksmų programoms ir priemonėms skiriama parama yra mažesnė už tas ribas ir kai jų pakeitimai yra neesminiai. Neesminiai pakeitimai yra techniniai pakeitimai, pavyzdžiui, įgyvendinimo laikotarpio pratęsimas, lėšų perskirstymas neviršijant prognozuojamo biudžeto, biudžeto padidinimas arba sumažinimas ne daugiau kaip 20 % pradinio biudžeto, tačiau neviršijant 10 mln. EUR, jeigu tie pakeitimai iš esmės nepakeičia pradinės veiksmų programos arba priemonės tikslų. Tokiu atveju veiksmų programas ir priemones bei neesminius jų pakeitimus priima Komisija ir per vieną mėnesį nuo jų priėmimo apie tai informuoja EPF komitetą.
Kiekviena valstybė narė gali prašyti, kad projektas arba programa būtų išbraukti iš veiksmų programos, kuri buvo pateikta EPF komitetui laikantis šio reglamento 14 straipsnyje nustatytos tvarkos. Jeigu tokiam prašymui pritaria valstybių narių blokuojanti mažuma, kaip nustatyta Vidaus susitarimo 8 straipsnio 3 dalyje, siejamoje su 8 straipsnio 2 dalimi, Komisija priima veiksmų programą į ją neįtraukdama atitinkamo projekto ar programos. Išskyrus atvejus, kai Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių nuomonę EPF komitete, nenori, kad išbrauktas projektas ar programa būtų tęsiami, vėlesniame etape tas projektas ar programa EPF komitetui dar kartą pateikiami atskirai nuo veiksmų programos kaip atskira priemonė, kurią tada Komisija priima laikydamasi šio reglamento 14 straipsnyje nustatytos procedūros.
Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, pavyzdžiui, krizių, gaivalinių ar žmogaus sukeltų nelaimių, arba tiesioginių grėsmių demokratijai, teisinei valstybei, žmogaus teisėms arba pagrindinėms laisvėms, Komisija gali priimti atskiras arba specialias priemones arba esamų veiksmų programų ir priemonių pakeitimus, laikydamasi šio reglamento 14 straipsnio 4 dalyje nurodytos procedūros.
5. Laikydamasi šio reglamento 14 straipsnyje nustatytos procedūros Komisija priima specialias veiksmų programas Vidaus susitarimo 6 straipsnyje nurodytoms išlaidoms padengti. Išlaidoms padengti parengtų veiksmų programų pakeitimai priimami laikantis tos pačios procedūros.
6. Projekto lygmeniu atliekama atitinkama patikra aplinkosaugos požiūriu, be kita ko, dėl klimato kaitos, biologinės įvairovės ir susijusio socialinio poveikio, atitinkamais atvejais įskaitant aplinkosaugos požiūriu rizikingų projektų poveikio aplinkai įvertinimą, ypač jei tie projektai gali daryti didelį neigiamą poveikį aplinkai ir (arba) turėti didelį neigiamą socialinį poveikį, kurie būtų rizikingi, įvairiapusiai arba beprecedenčiai. Ta patikra atliekama laikantis tarptautiniu mastu pripažintos praktikos. Jei reikia, įgyvendinant sektorines programas atliekamas strateginis poveikio aplinkai vertinimas. Užtikrinama, kad atliekant poveikio aplinkai vertinimą dalyvautų suinteresuotieji subjektai ir kad visuomenė galėtų susipažinti su jo rezultatais.
10 straipsnis
Papildomi valstybių narių įnašai
1. Pagal Vidaus susitarimo 1 straipsnio 9 dalį valstybės narės gali savo iniciatyva teikti Komisijai arba EIB savanoriškus įnašus, nepriskiriamus jungtinio bendro finansavimo priemonėms, kad padėtų pasiekti AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslus. Tokie įnašai nedaro poveikio bendram lėšų paskirstymui pagal 11-ąjį EPF. Tokie įnašai tvarkomi taip pat kaip ir Vidaus susitarimo 1 straipsnio 2 dalyje nurodyti valstybių narių reguliarūs įnašai, išskyrus vidaus susitarimo 6 ir 7 straipsnių nuostatose numatytus atvejus, kuriems dvišaliame susitarime dėl įnašų gali būti nustatyta speciali tvarka.
2. Išankstinis lėšų paskirstymas galimas tik tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis, pavyzdžiui, atsižvelgiant į 4 straipsnio 3 dalyje nurodytas išimtines aplinkybes. Tokiu atveju Komisijai patikėti savanoriški įnašai pagal EPF finansinį reglamentą laikomi asignuotomis pajamomis.
3. Papildomos lėšos įtraukiamos į programavimo bei peržiūros procesą ir į šiame reglamente nurodytas metines veiksmų programas, atskiras priemones ir specialias priemones, taip pat atsižvelgiama į šalies partnerės ar regiono partnerio atsakomybę.
4. Bet kokius paskesnius veiksmų programų, atskirų priemonių arba specialių priemonių pakeitimus Komisija priima laikydamasi 9 straipsnio.
5. Valstybės narės, kurios Komisijai arba EIB patiki papildomus savanoriškus įnašus, kad padėtų pasiekti AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslus, apie tuos įnašus iš anksto praneša Tarybai, EPF komitetui arba IP komitetui.
11 straipsnis
Mokesčiai, muitai ir rinkliavos
Už Sąjungos pagalbą specialūs mokesčiai, muitai arba rinkliavos nemokami arba nerenkami.
Nedarant poveikio AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 31 straipsniui, tokie mokesčiai, muitai ir rinkliavos gali būti renkami sąlygomis, nustatytomis EPF finansiniame reglamente.
12 straipsnis
Sąjungos finansinių interesų apsauga
1. Komisija imasi tinkamų priemonių, kuriomis būtų užtikrinta, kad įgyvendinant pagal šį reglamentą finansuojamus veiksmus Sąjungos finansiniai interesai būtų apsaugoti taikant prevencines kovos su sukčiavimu, korupcija ir kitokia neteisėta veika priemones, atliekant veiksmingus patikrinimus, o nustačius pažeidimus - susigrąžinant neteisingai sumokėtas sumas arba, tam tikrais atvejais, išieškant žalos atlyginimą ir, tam tikrais atvejais, taikant veiksmingas, proporcingas bei atgrasomąsias administracines ir finansines nuobaudas.
2. Komisijai arba jos atstovams ir Audito Rūmams suteikiami įgaliojimai atlikti visų dotacijų gavėjų, rangovų ir subrangovų, pagal šį reglamentą gavusių Sąjungos lėšų, auditą ir remiantis dokumentais ir patikrinimais vietoje juos tikrinti, o tarptautinių organizacijų atveju - įgaliojimai jas tikrinti laikantis su jomis sudarytų susitarimų.
3. Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) gali atlikti tyrimus, įskaitant patikrinimus ir inspektavimus vietoje, remdamasi Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 883/2013 (13) ir Tarybos reglamento (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 (14) nuostatomis ir procedūromis, kad nustatytų sukčiavimo, korupcijos ar kitos neteisėtos veikos, kenkiančios Sąjungos finansiniams interesams, atvejus, susijusius su pagal šį reglamentą finansuojamais dotacijų susitarimais, dotacijų sprendimais arba sutartimis.
4. Nedarant poveikio 1, 2 ir 3 dalims, į bendradarbiavimo susitarimus su trečiosiomis šalimis bei tarptautinėmis organizacijomis, sutartis, dotacijų susitarimus ir dotacijų sprendimus, sudaromus įgyvendinant šį reglamentą, įtraukiamos nuostatos, kuriomis Komisijai, Audito Rūmams ir OLAF aiškiai suteikiami įgaliojimai pagal jų atitinkamą kompetenciją atlikti tokį auditą, patikras vietoje ir tikrinimus.
13 straipsnis
Nacionalinės priklausomybės ir kilmės taisyklės, taikomos viešųjų pirkimų konkursuose, konkursuose dėl dotacijų skyrimo ir kituose konkursuose
Nacionalinės priklausomybės ir kilmės taisyklės, taikomos viešųjų pirkimų konkursuose, konkursuose dėl dotacijų skyrimo ir kituose konkursuose, nustatytos AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 20 straipsnyje.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
SPRENDIMŲ PRIĖMIMO PROCEDŪROS
14 straipsnis
EPF komiteto pareigos
1. Pagal Vidaus susitarimo 8 straipsnį įsteigtas EPF komitetas teikia savo nuomonę laikydamasis šio straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatytos procedūros.
EIB stebėtojas dalyvauja EPF komiteto darbe nagrinėjant su EIB susijusius klausimus.
2. EPF komiteto užduotys apima šio reglamento II ir III antraštinėse dalyse nurodytas pareigas:
a)
Sąjungos pagalbos pagal 11-ąjį EPF programavimą ir programavimo peržiūras, ypač daug dėmesio skiriant šalies, regiono ir AKR vidaus strategijoms, ir
b)
Sąjungos paramos teikimo stebėseną ir vertinimą, be kita ko, atsižvelgiant į paramos poveikį mažinant skurdą, sektoriams būdingus aspektus, kompleksinius klausimus, veiklos koordinavimo vietos lygiu su valstybėmis narėmis ir kitais paramos teikėjais veikimą ir pažangą laikantis 2 straipsnyje nurodytų pagalbos veiksmingumo principų.
Paramos biudžetui programų, dėl kurių EPF komitetas pareiškė palankią nuomonę, tačiau kurių įgyvendinimas yra sustabdytas, atveju Komisija iš anksto informuoja komitetą apie jų sustabdymą ir paskesnį sprendimą atnaujinti išmokų mokėjimą.
Kiekviena valstybė narė gali bet kuriuo metu prašyti Komisijos suteikti informaciją EPF komitetui ir surengti pasikeitimą nuomonėmis dėl klausimų, susijusių su šioje dalyje nurodytomis užduotimis. Po tokių pasikeitimų nuomonėmis valstybės narės gali parengti rekomendacijas, į kurias Komisija turi atsižvelgti.
3. Kai EPF komiteto prašoma pateikti nuomonę, Komisijos atstovas per laikotarpį, nustatytą Tarybos sprendime dėl EPF komiteto darbo tvarkos taisyklių, nurodytame Vidaus susitarimo 8 straipsnio 5 dalyje, pateikia priemonių, kurių reikia imtis, projektą. EPF komitetas savo nuomonę pateikia per ne ilgesnį kaip 30 dienų laikotarpį, kurį pirmininkas gali nustatyti atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Keičiantis nuomonėmis dalyvauja EIB. Nuomonė patvirtinama kvalifikuota balsų dauguma, kaip išdėstyta vidaus susitarimo 8 straipsnio 3 dalyje, remiantis valstybių narių balsais, kurie skaičiuojami Vidaus susitarimo 8 straipsnio 2 dalyje nustatytu būdu.
EPF komitetui pateikus savo nuomonę, Komisija patvirtina priemones, kurios taikomos nedelsiant.
Tačiau, jeigu tokios priemonės neatitinka EPF komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama apie jas praneša Tarybai. Tokiu atveju Komisija atideda šių priemonių taikymą laikotarpiui, kuris iš esmės neviršija 30 dienų nuo tokio pranešimo dienos, tačiau kurį išskirtinėmis aplinkybėmis galima pratęsti dar vienam 30 dienų neviršijančiam laikotarpiui. Taryba, spręsdama tokia pačia kvalifikuota balsų dauguma kaip EPF komitetas, per šį laikotarpį gali priimti kitokį sprendimą.
4. Dėl deramai pagrįstų neišvengiamų skubos priežasčių, kaip numatyta 7 straipsnio 4 dalyje ir 9 straipsnio 4 dalyje, Komisija priima priemones, kurios taikomos nedelsiant, apie jas iš anksto nepranešdama EPF komitetui, ir tokios priemonės galioja priimto arba pakeisto dokumento, veiksmų programos arba priemonės taikymo laikotarpiu.
Praėjus ne daugiau kaip 14 dienų nuo priemonių priėmimo, pirmininkas jas teikia EPF komitetui, kad šis pateiktų savo nuomonę.
Jeigu EPF komitetas pateikia nepalankią nuomonę pagal šio straipsnio 3 dalį, Komisija nedelsdama panaikina pagal šios dalies pirmą pastraipą priimtas priemones.
15 straipsnis
Afrikos taikos priemonė
AKR vidaus orientacinėse programose numatoma skirti lėšų Afrikos taikos priemonei. Toks finansavimas gali būti papildytas regioninėmis orientacinėmis programomis. Konkreti procedūra taikoma taip:
a)
Afrikos Sąjungos prašymu, kurį patvirtino AKR ir ES ambasadorių komitetas, Komisija rengia daugiametes veiksmų programas, kuriose tiksliai nurodomi siekiami tikslai, galimų intervencinių veiksmų apimtis bei pobūdis ir įgyvendinimo tvarka; intervencinių priemonių lygmeniu nustatomas sutartas ataskaitų teikimo formatas. Veiksmų programos priede aprašomos konkrečios sprendimų priėmimo procedūros, taikomos kiekvienai galimai intervencijai atsižvelgiant į jų pobūdį, dydį ir skubumą;
b)
prieš Komisijai patvirtinant veiksmų programą, šias veiksmų programas, įskaitant a punkte nurodytą priedą, ir visus jos pakeitimus apsvarsto atitinkamos parengiamosios Tarybos darbo grupės bei Politinis ir saugumo komitetas ir kvalifikuota balsų dauguma patvirtina COREPER, kaip nustatyta Vidaus susitarimo 8 straipsnio 3 dalyje;
c)
veiksmų programomis, išskyrus a punkte nurodytą priedą, remiamasi sudarant Komisijos ir Afrikos Sąjungos finansavimo susitarimą;
d)
visas intervencines priemones, kurios turi būti įgyvendinamos pagal finansavimo susitarimą, pirmiausia patvirtina Politinis ir saugumo komitetas; prieš intervencines priemones pateikiant Politiniam ir saugumo komitetui arba bent prieš pradedant finansuoti naujas taikos paramos operacijas, apie tai deramu laiku informuojamos atitinkamos parengiamosios Tarybos darbo grupės arba su jomis laiku konsultuojamasi laikantis a punkte nurodytų konkrečių sprendimų priėmimo procedūrų siekiant užtikrinti, kad būtų atsižvelgta ne tik į numatytų priemonių karinius ir saugumo aspektus, bet ir į su vystymusi bei finansavimu susijusius aspektus. Nedarant poveikio taikos paramos operacijų finansavimui, ypač daug dėmesio skiriama veiklai, kuri pripažįstama kaip OPV;
e)
kasmet Tarybos arba EPF komiteto prašymu Komisija, kad informuotų Tarybą ir EPF komitetą, parengia lėšų panaudojimo veiklos ataskaitą, atskirdama su OPV susijusius ir su OPV nesusijusius įsipareigojimus ir išmokas.
Pasibaigus pirmosios daugiametės veiksmų programos įgyvendinimui Sąjunga ir jos valstybės narės peržiūrės Afrikos taikos priemonės rezultatus bei procedūras ir apsvarstys galimo finansavimo ateityje galimybes. Tokiomis aplinkybėmis ir siekdamos Afrikos taikos priemonei suteikti tvirtesnį pagrindą, Sąjunga ir jos valstybės narės surengs diskusijas, kuriose bus sprendžiamas tiek lėšų skyrimo taikos paramos operacijoms, įskaitant EPF finansuojamas operacijas, tiek tvarios Sąjungos paramos skyrimo Afrikos vadovaujamoms taikos paramos operacijoms po 2020 m. klausimas. Be to, ne vėliau kaip 2018 m. Komisija atliks Afrikos taikos priemonės įvertinimą.
16 straipsnis
Investicinės priemonės komitetas
1. Investicinės priemonės (IP) komitetą, įsteigtą remiant EIB pagal Vidaus susitarimo 9 straipsnį, sudaro valstybių narių atstovai ir Komisijos atstovas. Komiteto posėdžiuose kviečiamas dalyvauti vienas stebėtojas iš Tarybos Generalinio sekretoriato ir vienas stebėtojas iš Europos išorės veiksmų tarnybos. Kiekviena valstybė narė ir Komisija paskiria vieną atstovą ir vieną paskirtą pakaitinį narį. Kad būtų išlaikytas tęstinumas, IP komiteto nariai iš savo tarpo dvejų metų kadencijai išrenka IP komiteto pirmininką. EIB teikia komiteto sekretoriato ir pagalbines paslaugas. Balsuoja tik valstybių narių paskirti IP komiteto nariai arba jų pakaitiniai nariai.
Remdamasi EIB pasiūlymu, parengtu pasikonsultavus su Komisija, Taryba vieningai priima IP komiteto darbo tvarkos taisykles.
IP komitetas sprendimus priima kvalifikuota balsų dauguma. Balsai skaičiuojami Vidaus susitarimo 8 straipsnyje nustatytu būdu.
IP komitetas rengia posėdžius bent keturis kartus per metus. EIB arba IP komiteto narių prašymu gali būti šaukiami papildomi posėdžiai, kaip nustatyta jo darbo tvarkos taisyklėse. Be to, IP komitetas gali pateikti nuomonę taikydamas rašytinę procedūrą, laikydamasis darbo tvarkos taisyklių.
2. IP komitetas tvirtina:
a)
IP įgyvendinimo veiklos gaires;
b)
IP investicijų strategijas ir verslo planus, įskaitant veiklos rezultatų rodiklius, vadovaudamasis AKR ir ES partnerystės susitarime išdėstytais tikslais ir bendraisiais Sąjungos vystymosi politikos principais;
c)
IP metines ataskaitas;
d)
visus su IP susijusius bendrosios politikos dokumentus, įskaitant vertinimo ataskaitas.
3. Be to, IP komitetas pateikia savo nuomonę apie:
a)
pasiūlymus pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo II priedo 2 straipsnio 7 dalį ir 4 straipsnio 2 dalies b punktą suteikti palūkanų subsidiją. Tokiais atvejais IP komitetas taip pat pateikia nuomonę apie tokios palūkanų subsidijos naudojimą;
b)
pasiūlymus dėl IP investavimo į projektą, dėl kurio Komisija pateikė nepalankią nuomonę;
c)
kitus pasiūlymus, susijusius su IP ir grindžiamus IP veiklos gairėse apibrėžtais bendraisiais principais;
d)
pasiūlymus, susijusius su EIB rezultatų vertinimo sistemos plėtojimu, kad ši sistema būtų taikoma pagal AKR ir ES partnerystės susitarimą vykdomoms operacijoms.
Kad būtų supaprastintas nedidelės apimties operacijų patvirtinimo procesas, IP komitetas gali pareikšti palankią nuomonę dėl EIB pasiūlymų dėl bendrai paskirstytinų lėšų (palūkanų subsidijos, techninė pagalba) arba bendro pobūdžio leidimo (skolinimas, kapitalas), kuriuos vėliau, IP komitetui ir (arba) Komisijai nepareiškus kitos nuomonės, EIB paskirsto atskiriems projektams atsižvelgdamas į kriterijus, kurie nustatyti bendrai paskirstytinoms lėšoms arba bendro pobūdžio leidimams, įskaitant maksimalų lėšų paskyrimą vienam projektui.
Be to, EIB valdymo organai gali kartais paprašyti, kad IP komitetas pateiktų nuomonę dėl visų pasiūlymų dėl finansavimo arba dėl tam tikrų kategorijų pasiūlymų dėl finansavimo.
4. EIB laiku pateikia IP komitetui bet kuriuos klausimus, dėl kurių būtinas IP komiteto patvirtinimas arba nuomonė, kaip numatyta atitinkamai 2 ir 3 dalyse. Visi IP komitetui pateikiami pasiūlymai siekiant gauti jo nuomonę parengiami pagal atitinkamus IP veiklos gairėse nustatytus kriterijus ir principus.
5. EIB glaudžiai bendradarbiauja su Komisija ir atitinkamais atvejais koordinuoja savo operacijas su kitais paramos teikėjais. Be kita ko, EIB:
a)
kartu su Komisija parengia arba peržiūri IP veiklos gaires, nurodytas 2 dalies a punkte. EIB atsako už tai, kad būtų laikomasi gairių, ir užtikrina, kad rengiant EIB remiamus projektus būtų laikomasi tarptautinių socialinių ir aplinkosaugos standartų, ir kad jie atitiktų AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslus, bendruosius Sąjungos vystymosi politikos principus ir atitinkamas šalių ar regionų bendradarbiavimo strategijas;
b)
prašo Komisijos nuomonės dėl rengiamų investavimo strategijų, verslo planų ir bendrosios politikos dokumentų;
c)
informuoja Komisiją apie projektus, administruojamus pagal 18 straipsnio 1 dalį. Vertindamas projektus, EIB prašo, kad Komisija pateiktų nuomonę dėl projektų atitikties atitinkamos valstybės bendradarbiavimo strategijai arba regioninei bendradarbiavimo strategijai arba, atsižvelgiant į aplinkybes, IP bendriesiems tikslams;
d)
išskyrus palūkanų subsidijas, susijusias su 3 dalies a punkte nurodytomis bendrai paskirstytinomis lėšomis, vertindamas projektą prašo Komisijos pritarimo siekiant nuspręsti, ar IP komitetui teikiamas pasiūlymas dėl palūkanų subsidijos atitinka AKR ir ES partnerystės susitarimo II priedo 2 straipsnio 7 dalį ir 4 straipsnio 2 dalį bei IP veiklos gairėse nustatytus kriterijus.
Laikoma, kad Komisija pateikė palankią nuomonę apie pasiūlymą arba sutiko su juo, jeigu per tris savaites nuo pasiūlymo pateikimo dienos ji nepraneša apie nepalankią nuomonę dėl tokio pasiūlymo. Nuomonių apie finansų arba viešojo sektoriaus projektus pateikimo bei pritarimo palūkanų subsidijoms atvejais Komisija gali prašyti, kad galutinis pasiūlymas dėl projekto jai būtų pateiktas likus dviem savaitėms iki jo išsiuntimo IP komitetui, kad ji galėtų pareikšti savo nuomonę arba pritarimą.
6. EIB nesiima 3 dalies a, b ir c punktuose nurodytų veiksmų, jeigu IP komitetas nepateikia palankios nuomonės.
Gavęs palankią IP komiteto nuomonę, EIB priima sprendimą dėl pasiūlymo, laikydamasis savo nustatytos tvarkos. Visų pirma jis gali nuspręsti nenagrinėti pasiūlymo. EIB reguliariai informuoja IP komitetą ir Komisiją apie tuos atvejus, kai jis nusprendžia nesiimti jokių veiksmų dėl pasiūlymo.
Paskolų, skiriamų iš nuosavų išteklių, ir IP investicijų, kurioms nereikia IP komiteto nuomonės, atveju EIB priima sprendimą dėl pasiūlymo vadovaudamasis savo nustatyta tvarka, o IP atveju - pagal IP komiteto patvirtintas IP veiklos gaires ir investavimo strategijas.
Nepaisydamas nepalankios IP komiteto nuomonės dėl pasiūlymo suteikti palūkanų subsidiją, EIB gali skirti atitinkamą paskolą negaudamas palūkanų subsidijos teikiamos naudos. EIB reguliariai informuoja IP komitetą ir Komisiją kiekvienu atveju, kai jis nusprendžia imtis tokių veiksmų dėl paskolos.
Atsižvelgdamas į IP veiklos gairėse nustatytas sąlygas ir su sąlyga, kad pagrindinis atitinkamos paskolos arba IP investicijos tikslas liktų nepakitęs, EIB gali nuspręsti pakeisti IP paskolos arba investicijos, dėl kurios IP komitetas pareiškė palankią nuomonę pagal 3 dalį, arba paskolos, dėl kurios IP komitetas pareiškė palankią nuomonę palūkanų subsidijų atžvilgiu, sąlygas. Visų pirma EIB gali nuspręsti padidinti paskolos arba IP investicijos sumą iki 20 %.
Dėl tokio padidinimo su palūkanų subsidijomis susijusių AKR ir ES partnerystės susitarimo II priedo 2 straipsnio 7 dalyje nurodytų projektų atžvilgiu gali proporcingai išaugti palūkanų subsidijos vertė. EIB reguliariai informuoja IP komitetą ir Komisiją kiekvienu atveju, kai jis nusprendžia imtis tokių veiksmų. AKR ir ES partnerystės susitarimo II priedo 2 straipsnio 7 dalyje nurodytų projektų atveju, jeigu prašoma padidinti subsidijos vertę, IP komitetas turi pateikti savo nuomonę prieš EIB imantis atitinkamų veiksmų.
7. EIB valdo IP investicijas ir visas minėtos IP vardu laikomas lėšas, atsižvelgdamas į AKR ir ES partnerystės susitarime išdėstytus tikslus. Visų pirma, laikydamasis IP veiklos gairių, jis gali dalyvauti juridinių asmenų, į kuriuos investuojamos IP lėšos, valdymo ir priežiūros organų veikloje ir siekti kompromisų dėl IP priklausančių teisių, jas įgyvendinti bei keisti.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
17 straipsnis
Trečiosios šalies arba regiono dalyvavimas
Siekdama užtikrinti Sąjungos pagalbos nuoseklumą ir veiksmingumą, Komisija gali nuspręsti, kad AKR nepriklausančios besivystančios valstybės ir regioninės integracijos organizacijos, kuriose dalyvauja AKR valstybės ir kurios skatina regioninį bendradarbiavimą ir integraciją, atitinkančios reikalavimus Sąjungos pagalbai gauti pagal Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemones, jeigu atitinkamas projektas arba programa yra regioninio arba tarpvalstybinio pobūdžio ir atitinka AKR ir ES partnerystės susitarimo IV priedo 6 straipsnį, atitinka reikalavimus Vidaus susitarimo 1 straipsnio 2 dalies a punkto i papunktyje nurodytoms lėšoms gauti. UŠT, atitinkančios reikalavimus Sąjungos pagalbai pagal Tarybos sprendimą 2013/755/ES gauti, ir Sąjungos atokiausi regionai taip pat gali dalyvauti regioninio bendradarbiavimo projektuose arba programose ir tokiam teritorijų arba atokiausių regionų dalyvavimui būtinas finansavimas papildomas lėšomis, nurodytomis Vidaus susitarimo 1 straipsnio 2 dalies a punkto i papunktyje. Turėtų būti atsižvelgiama į valstybių narių, Sąjungos atokiausių regionų, UŠT ir AKR valstybių sustiprinto bendradarbiavimo tikslus ir prireikus turėtų būti sukurti koordinavimo mechanizmai. Toks finansavimas ir tokie finansavimo būdai, nurodyti Tarybos reglamente (ES) 2015/323 (15), gali būti nustatyti strategijos dokumentuose, daugiametėse orientacinėse programose, veiksmų programose ir priemonėse, nurodytose šio reglamento 9 straipsnyje.
18 straipsnis
Pagal EPF teikiamos paramos stebėsena, ataskaitų teikimas ir vertinimas
1. Komisija ir EIB reguliariai stebi savo finansuojamus veiksmus bei priemones ir apžvelgia pažangą, padarytą siekiant tikėtinų rezultatų. Komisija taip pat vertina sektorinės politikos ir veiksmų poveikį ir veiksmingumą, taip pat programavimo veiksmingumą, ir prireikus pasinaudoja nepriklausomais išorės vertinimais. Bus tinkamai atsižvelgiama į Tarybos pasiūlymus dėl nepriklausomų išorės vertinimų. Vertinimai turėtų būti grindžiami EBPO/DAC gerosios praktikos principais, siekiant nustatyti, ar buvo pasiekti konkretūs tikslai, atsižvelgiant į lyčių lygybės aspektą, ir parengti rekomendacijas bei pateikti įrodymų siekiant sudaryti palankesnes sąlygas mokytis, kad ateityje būtų galima geriau vykdyti operacijas. Tie įvertinimai atliekami remiantis iš anksto apibrėžtais, aiškiais, skaidriais ir atitinkamais atvejais konkrečioms šalims skirtais ir išmatuojamais rodikliais.
EIB pagal procedūras, nustatytas IP veiklos gairėse, Komisijai ir valstybėms narėms reguliariai praneša apie projektų, finansuojamų iš 11-ojo EPF išteklių, kuriuos jis administruoja, įgyvendinimą.
2. Komisija atliktų vertinimų ataskaitas ir tarnybų atsakymus į pagrindines rekomendacijas EFP komitete pateikia valstybėms narėms ir EIB susipažinti. Valstybių narių prašymu visos įvertinimų ataskaitos, įskaitant rekomendacijas ir tolesnius veiksmus, gali būti svarstomi EFP komitete. Tokiais atvejais Komisija praėjus vieneriems metams EPF komitetui pateiks ataskaitą dėl sutartų tolesnių veiksmų įgyvendinimo. Į rezultatus atsižvelgiama rengiant programas ir paskirstant išteklius.
3. Komisija į Sąjungos pagal šį reglamentą suteiktos pagalbos vertinimo etapą deramai įtraukia atitinkamus suinteresuotuosius subjektus ir prireikus gali siekti atlikti bendrus vertinimus su valstybėmis narėmis, kitais paramos teikėjais ir vystymosi partneriais.
4. Komisija išnagrinėja pažangą, padarytą įgyvendinant 11-ąjį EPF, įskaitant daugiametes orientacines programas, ir nuo 2016 m. Tarybai teikia metines įgyvendinimo ataskaitas. Ataskaitoje bus pateikta pagrindinių rezultatų ir pasekmių analizė, o kai įmanoma - Sąjungos finansinės paramos poveikio analizė. Šiuo tikslu bus sukurta rezultatų sistema. Ši ataskaita taip pat siunčiama Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui.
5. Kasmet rengiamoje ataskaitoje taip pat pateikiama praėjusių metų informacija apie finansuotas priemones, stebėsenos rezultatus ir vertinimo veiklą, atitinkamų vystymosi partnerių dalyvavimą, įsipareigojimų ir mokėjimų vykdymą pagal šalis, regionus ir bendradarbiavimo sektorius. Be to, joje pateikiama iš pradžių numatytų ir pasiektų rezultatų kokybinė analizė, grindžiama, be kita ko, stebėsenos sistemų duomenimis, ir tolesni su įgyta patirtimi susiję veiksmai.
6. Kiek įmanoma, ataskaitoje naudojami konkretūs ir išmatuojami paramos poveikio siekiant AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslų rodikliai. Joje atsižvelgiama į įgytą patirtį ir veiksmus, kurių imtasi siekiant laikytis ankstesnių metų vertinimų rekomendacijų. Kai įmanoma ir tikslinga, ataskaitoje taip pat įvertinamas pagalbos veiksmingumo principų laikymasis, be kita ko, naujų finansinių priemonių atveju.
7. Sąjunga ir jos valstybės narės ne vėliau kaip iki 2018 m. pabaigos atlieka veiklos rezultatų peržiūrą, kurioje įvertina įsipareigojimų įgyvendinimą bei lėšų išmokėjimą ir suteiktos paramos rezultatus bei poveikį pagal našumo, pasekmių ir poveikio rodiklius, pagal kuriuos vertinamas išteklių naudojimo veiksmingumas ir EPF veiksmingumas. Jos taip pat išnagrinėja finansuotų priemonių įnašą siekiant AKR ir ES partnerystės susitarimo tikslų ir įgyvendinant Sąjungos prioritetus, kaip nustatyta Pokyčių darbotvarkėje. Peržiūra atliekama remiantis Komisijos pasiūlymu.
8. EIB teikia IP komitetui informaciją apie pažangą, padarytą įgyvendinant IP tikslus. Pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo II priedo 6b straipsnį, bendri IP veiklos rezultatai vertinami atliekant bendrą 11-ojo EPF laikotarpio vidurio ir pabaigos peržiūrą. Laikotarpio vidurio peržiūrą, bendradarbiaudamas su EIB, atlieka nepriklausomas išorės ekspertas; jos rezultatai pateikiami IP komitetui.
19 straipsnis
Veiksmų klimato kaitos ir biologinės įvairovės srityje išlaidos
Bendrų su veiksmais klimato kaitos ir biologinės įvairovės srityse susijusių išlaidų metinė sąmata sudaroma remiantis priimtais orientaciniais programavimo dokumentais. Pagal EPF skiriamam finansavimui taikoma metinė stebėjimo sistema, grindžiama EBPO metodika („Rio rodikliai“) (neatmetant galimybės taikyti tikslesnes metodikas, jei tokių yra), integruota į esamą Sąjungos programų veiklos rezultatų valdymo metodiką, pagal kurią kiekybiškai įvertinamos išlaidos, susijusios su veiksmais klimato kaitos ir biologinės įvairovės srityse įgyvendinant veiksmų programas, atskiras ir specialias priemones, nurodytas 9 straipsnyje, ir nurodyta vertinimuose bei kasmet teikiamose ataskaitose.
20 straipsnis
Europos išorės veiksmų tarnyba
Šis reglamentas taikomas atsižvelgiant į Sprendimą 2010/427/ES.
21 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. kovo 2 d.