NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) 2015/585
2014 m. gruodžio 18 d.
kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatos, susijusios su garantinės įmokos rizikos laikotarpių patikslinimo techniniais reguliavimo standartais
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (1), ypač į jo 304 straipsnio 5 dalies ketvirtą pastraipą,
kadangi:
(1)
garantinės įmokos rizikos laikotarpių, kurie taikomi nustatant tarpuskaitos narių nuosavų lėšų reikalavimus turimoms klientų pozicijoms, apskaičiavimo sistema turėtų tikti ir įstaigoms, taikančioms vidaus modelio metodą (IMM), ir įstaigoms, taikančioms standartizuotus metodus. Be to, siekiant užtikrinti šios sistemos patikimumą prudenciniu požiūriu ir kartu nenustatyti per didelės praktinės naštos toms įstaigoms, ji turėtų atspindėti rinkos sąlygų pokyčius;
(2)
nors likvidavimo laikotarpių, kuriuos taiko pagrindinės sandorio šalys, apibrėžtis nėra identiška garantinės įmokos rizikos laikotarpių, kuriuos tarpuskaitos nariai taiko apskaičiuodami savo nuosavų lėšų reikalavimus turimoms klientų pozicijoms, apibrėžčiai, vis dėlto iš esmės pirmieji yra labai panašūs į pastaruosius. Iš tikrųjų likvidavimo laikotarpiai atspindi rinkos sąlygų pokyčius ir sutarčių bei sandorių užbaigimo laikotarpius. Todėl pagrindinių sandorio šalių likvidavimo laikotarpių įverčiai turėtų būti taikomi kaip garantinės įmokos rizikos laikotarpių pakaitalas apskaičiuojant tarpuskaitos narių nuosavų lėšų reikalavimus turimoms klientų pozicijoms;
(3)
taikant likvidavimo laikotarpius taip pat būtų užtikrinta, kad reikalavimai būtų visapusiškai taikomi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 301 straipsnio 1 dalyje nustatytiems visų rūšių produktams ir sandoriams, kurių tarpuskaitą atlieka pagrindinės sandorio šalys, be to, papildomas pranašumas būtų tai, kad šio deleguotojo reglamento nereikėtų atnaujinti kiekvieną kartą pagrindinėms sandorio šalims pradėjus naujos rūšies produktų arba sandorių tarpuskaitą;
(4)
kitaip nei garantinės įmokos rizikos laikotarpiai, likvidavimo laikotarpiai, kuriuos atskleidžia pagrindinės sandorio šalys, kartais apima papildomus laikotarpius, sudarančius sąlygas atlikti įsipareigojimus vykdančių tarpuskaitos narių pozicijų novaciją. Kadangi tokie papildomi laikotarpiai būdingi tik likvidavimo laikotarpiams ir neatspindi tarpuskaitos narių prisiimamos rizikos skirtumo, jų nereikia pridėti prie garantinės įmokos rizikos laikotarpių, kuriuos tarpuskaitos narių vaidmenį atliekančios įstaigos gali taikyti apskaičiuodamos nuosavų lėšų reikalavimus turimoms kliento pozicijoms;
(5)
siekiant užtikrinti, kad tokius įverčius turėtų patvirtinti priežiūros institucijos, kaip garantinės įmokos rizikos laikotarpių, taikomų apskaičiuojant tarpuskaitos narių nuosavų lėšų reikalavimus turimoms klientų pozicijoms, pakaitalą turėtų būti leidžiama taikyti tik tuos likvidavimo laikotarpius, kuriuos yra įvertinusios reikalavimus atitinkančios pagrindinės sandorio šalys, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 88 punkte;
(6)
kadangi garantinės įmokos rizikos laikotarpis skirtas tam, kad būtų nustatyti sandorių užskaitos grupės rinkos vertės pokyčiai nuo paskutinio pasikeitimo užtikrinimo priemone, kuria užtikrinama ta užskaitos grupė su įsipareigojimų nevykdančia sandorio šalimi, iki tol, kol sandoriai likviduojami, o atitinkama rinkos rizika apdraudžiama iš naujo, ir kadangi tam tikromis kalendorinėmis dienomis rinkos gali būti uždarytos, garantinės įmokos rizikos laikotarpis turėtų būti išreikštas darbo dienomis. Taip bus užtikrinta, kad nuosavų lėšų reikalavimas tiems sandoriams visiškai atspindėtų garantinės įmokos rizikos laikotarpiu įstaigai kylančią riziką. Todėl tikslinga numatyti, kad trumpiausias garantinės įmokos rizikos laikotarpis taikant Reglamento (ES) Nr. 575/2013 304 straipsnio 3 dalį yra 5 darbo dienos, t. y. ilgesnis negu mažiausiai penkios dienos, kaip numatyta tame straipsnyje. Taip trumpiausias garantinės įmokos rizikos laikotarpis taip pat bus suderintas su Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies II antraštinės dalies 6 skyriaus 6 skirsnyje nustatytomis nuostatomis, kurios apima IMM taikymo reikalavimus;
(7)
pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 304 straipsnio 3 ir 4 dalis trumpesnį garantinės įmokos rizikos laikotarpį, kurį įstaigos gali taikyti apskaičiuodamos nuosavų lėšų reikalavimus turimoms kliento pozicijoms, galima taikyti tik tuomet, kai įstaigos atlieka tarpuskaitos nario vaidmenį. Todėl taisyklės dėl garantinės įmokos rizikos laikotarpių, kuriuos įstaigos gali taikyti pagal tas nuostatas, nėra taikomos, kai įstaigos apskaičiuoja nuosavų lėšų reikalavimus turimoms kliento pozicijoms, bet tų pozicijų atžvilgiu neatlieka tarpuskaitos nario vaidmens. Taip yra nepaisant to, ar tokios įstaigos taiko IMM, ar ne, ir to, ar atitinkamų klientų pozicijų tarpuskaita atliekama centralizuotai, ar ne;
(8)
šis reglamentas grindžiamas techninių reguliavimo standartų projektais, kuriuos Europos bankininkystės institucija pateikė Komisijai;
(9)
Europos bankininkystės institucija dėl techninių reguliavimo standartų projektų, kuriais pagrįstas šis reglamentas, surengė atviras viešas konsultacijas, išnagrinėjo galimas susijusias sąnaudas ir naudą ir paprašė Bankininkystės suinteresuotųjų subjektų grupės, įsteigtos pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1093/2010 (2) 37 straipsnį, pateikti savo nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Užskaitos grupės garantinės įmokos rizikos laikotarpiai, kuriuos įstaigos gali taikyti taikydamos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 304 straipsnio 3 ir 4 dalis, yra nustatomi pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis.
2. Kai atitinkama užskaitos grupė apima sandorius, kurių tarpuskaitą atlieka reikalavimus atitinkanti pagrindinė sandorio šalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 88 punkte, garantinės įmokos rizikos laikotarpis, kurį įstaigos gali taikyti, yra ilgesnysis iš šių laikotarpių:
a)
penkios darbo dienos;
b)
ilgiausias į užskaitos grupę įtrauktų sutarčių arba sandorių likvidavimo laikotarpis, kurį pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 153/2013 (3) 10 straipsnio 1 dalies b punkto vi papunktį atskleidžia reikalavimus atitinkanti pagrindinė sandorio šalis, atliekanti tų sutarčių arba sandorių tarpuskaitą.
Taikant pirmos pastraipos b punktą, kai atskleistas likvidavimo laikotarpis apima papildomą laikotarpį, skirtą įsipareigojimus vykdančių tarpuskaitos narių pozicijų novacijai atlikti, laikotarpis, kurį įstaigos turi taikyti kaip garantinės įmokos rizikos laikotarpį, neapima to papildomo laikotarpio.
3. Kai atitinkama užskaitos grupė apima sandorius, kurių tarpuskaitą atlieka ne reikalavimus atitinkanti pagrindinė sandorio šalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 88 punkte, garantinės įmokos rizikos laikotarpis, kurį įstaigos gali taikyti, yra mažiausiai dešimt darbo dienų.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. gruodžio 18 d.