NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 654/2014
ze dne 15. května 2014
o výkonu práv Unie za účelem uplatňování a prosazování pravidel mezinárodního obchodu a o změně nařízení Rady (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie uzavřela řadu mnohostranných, regionálních a dvoustranných mezinárodních obchodních dohod, v jejichž důsledku vznikají k vzájemnému prospěchu smluvních stran práva a závazky.
(2)
V zájmu ochrany hospodářských zájmů Unie je nezbytné, aby Unie disponovala vhodnými nástroji, které jí umožní zajistit účinný výkon svých práv vyplývajících z mezinárodních obchodních dohod. Jedná se zejména o situace, kdy třetí země přijmou opatření omezující obchod, která snižují výhody, jež z mezinárodních obchodních dohod vyplývají pro hospodářské subjekty Unie. Unie by měla být schopna rychle a pružně reagovat v rámci postupů a lhůt stanovených podle mezinárodních obchodních dohod, jež uzavřela. Jsou proto zapotřebí pravidla, jež vymezí rámec pro výkon práv Unie za určitých konkrétních okolností.
(3)
Cílem mechanismů pro řešení sporů zavedených Dohodou o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a jinými obchodními dohodami, včetně regionálních nebo dvoustranných dohod, je nalézt pozitivní řešení veškerých sporů, k nimž by mohlo dojít mezi Unií a jinou stranou či jinými stranami takových dohod. Pokud by však jiné způsoby pro nalezení pozitivního řešení sporu nevedly k úspěchu, měla by mít Unie možnost pozastavit v souladu s takovými mechanismy pro řešení sporů koncese či jiné závazky. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčenou třetí zemi, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k dodržování příslušných pravidel mezinárodního obchodu.
(4)
Podle Dohody WTO o ochranných opatřeních se člen WTO, který navrhuje uplatnění ochranného opatření nebo usiluje o jeho prodloužení, musí snažit zachovat v podstatě rovnocennou úroveň koncesí a jiných závazků mezi ním a vyvážejícími členy, kteří by byli dotčeni takovým opatřením. Obdobná pravidla jsou stanovena i v jiných mezinárodních obchodních dohodách, jež Unie uzavřela, včetně regionálních či dvoustranných dohod. Pokud dotčená třetí země neprovede žádné odpovídající a přiměřené úpravy, měla by Unie přijmout vyrovnávací opatření spočívající v pozastavení koncesí či jiných závazků. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčené třetí země, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k přijetí opatření pro rozšíření obchodu.
(5)
Článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (GATT 1994) a souvisejícím ujednáním se řídí změna či odvolání koncesí stanovených v listinách členů WTO obsahujících celní sazebníky. Členové WTO dotčení takovou změnou jsou za určitých podmínek oprávněni k odvolání koncesí, které jsou v podstatě rovnocenné. Unie by měla v takových případech, a nejsou-li sjednány vyrovnávací úpravy, přijmout vyrovnávací opatření. Zásah Unie by měl přimět třetí země k provedení opatření pro rozšíření obchodu.
(6)
Unie by měla mít možnost prosazovat svá práva v oblasti veřejných zakázek, pokud obchodní partner nedodrží své závazky podle Dohody WTO o vládních zakázkách nebo podle jiných mezinárodních obchodních dohod. Dohoda WTO o vládních zakázkách stanoví, že žádný spor, který v rámci ní vznikne, nesmí vést k pozastavení koncesí či jiných závazků, na které by se vztahovala jakákoli jiná dohoda WTO. Zásah Unie by měl zajistit zachování v podstatě rovnocenné úrovně koncesí, jaká je stanovena v příslušných mezinárodních obchodních dohodách.
(7)
Členské státy by měly zajistit, aby opatření obchodní politiky v oblasti veřejných zakázek byla na jejich příslušném území uplatňována způsobem, který nejlépe odpovídá jejich správní struktuře a postupům, a to při zachování práva Unie.
(8)
Opatření obchodní politiky přijímaná podle tohoto nařízení je třeba volit a navrhovat na základě objektivních kritérií, včetně účinnosti daných opatření z hlediska jejich schopnosti přimět třetí země k dodržování mezinárodních obchodních pravidel, potenciálu z hlediska zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země, a cíle spočívajícího v minimalizaci nepříznivých hospodářských dopadů na Unii, a to i pokud jde o základní suroviny.
(9)
Toto nařízení by se mělo zaměřit na taková opatření, s jejichž navrhováním a používáním má již Unie zkušenosti. S náležitým přihlédnutím ke zvláštním rysům jednotlivých oblastí by měla být v rámci přezkumu fungování tohoto nařízení posouzena možnost rozšířit oblast jeho působnosti tak, aby umožňovalo přijímat opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a další opatření týkající se služeb.
(10)
Při prosazování práv Unie by měl být původ zboží určen podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Při prosazování práv Unie v návaznosti na řešení sporu v oblasti veřejných zakázek by se měl původ služby určovat na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Veřejní zadavatelé nebo zadavatelé by měli při posuzování informací a záruk poskytnutých uchazeči ohledně původu zboží a služeb postupovat s obvyklou obezřetností a náležitou péčí.
(11)
Komise by měla nejpozději do tří let od prvního případu uplatnění tohoto nařízení nebo nejpozději do pěti let ode dne jeho vstupu v platnost, podle toho, co nastane dříve, přezkoumat jeho oblast působnosti, fungování a účinnost, včetně případných opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a dalších opatření týkajících se služeb. Komise by měla o svém posouzení podat zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V návaznosti na přezkum mohou být případně předloženy vhodné legislativní návrhy.
(12)
Je důležité zajistit účinnou komunikaci a výměnu názorů mezi Komisí na jedné straně a Evropským parlamentem a Radou na straně druhé, a to zejména ohledně sporů v rámci mezinárodních obchodních dohod, jež mohou vést k přijetí opatření podle tohoto nařízení.
(13)
Nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (3) by mělo být změněno, aby odkazovalo na toto nařízení, pokud jde o provádění opatření v oblasti obchodní politiky.
(14)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Vzhledem k tomu, že zkoumání mnohostranných dopadů, jež mohou opatření obchodní politiky přijatá podle tohoto nařízení mít, je velice složité, a aby poskytla dostatek příležitostí k dosažení co nejširší podpory, neměla by Komise prováděcí akty přijmout, pokud výbor uvedený v tomto nařízení výjimečně nezaujme k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí stanovisko.
(16)
Bude-li to vzhledem k naléhavým důvodům nezbytné, měla by Komise v zájmu ochrany zájmů Unie přijmout v řádně odůvodněných případech týkajících se nutnosti přizpůsobit opatření obchodní politiky chování dotčené třetí strany okamžitě použitelné prováděcí akty.
(17)
Tímto nařízením není dotčeno možné přijetí opatření obchodní politiky na základě jiných relevantních aktů Unie či na základě ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie, při současném dodržení platných ustanovení mezinárodních obchodních dohod o pozastavení či odvolání koncesí či jiných závazků,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pravidla a postupy pro zajištění účinného a včasného výkonu práv Unie, pokud jde o pozastavení či odvolání koncesí nebo jiných závazků podle mezinárodních obchodních dohod, za účelem:
a)
reakce na případy porušení pravidel mezinárodního obchodu ze strany třetích zemí, kterými jsou dotčeny zájmy Unie, s cílem dosáhnout uspokojivého řešení, které obnoví výhody pro hospodářské subjekty Unie;
b)
vyvážení koncesí či jiných závazků v rámci obchodních vztahů se třetími zeměmi, dojde-li ke změně zacházení uplatňovaného na zboží z Unie způsobem, který se dotýká zájmů Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemí“ jakýkoli stát nebo samostatné celní území;
b)
„koncesemi či jinými závazky“ celní koncese nebo jakékoli jiné výhody, k jejichž uplatňování v rámci svého obchodu se třetími zeměmi se Unie zavázala coby smluvní strana podle mezinárodních obchodních dohod;
c)
„úrovní zrušení nebo zmenšení“ míra, v níž jsou dotčeny výhody vyplývající pro Unii z mezinárodních obchodních dohod. Není-li v příslušné dohodě stanoveno jinak, zahrnuje tato úroveň jakýkoli nepříznivý hospodářský dopad v důsledku opatření třetí země;
d)
„povinnou cenovou sankcí“ povinnost veřejných zadavatelů či zadavatelů uplatňujících postupy zadávání veřejných zakázek zvýšit, s určitými výjimkami, cenu za služby nebo zboží pocházející z určitých třetích zemí, jež byla nabídnuta v zadávacích řízeních.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije:
a)
bylo-li Unii v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů podle Ujednání WTO o pravidlech a řízení při řešení sporů (dále jen „ujednání WTO o řešení sporů“) přiznáno právo k pozastavení koncesí či jiných závazků vyplývajících z mnohostranných či vícestranných dohod, na které se vztahuje ujednání WTO o řešení sporů;
b)
má-li Unie v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů v rámci jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, právo pozastavit koncese či jiné závazky podle takových dohod;
c)
za účelem vyvážení koncesí nebo jiných závazků, k němuž může opravňovat použití ochranného opatření ze strany třetí země buď na základě článku 8 Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo na základě ustanovení, která upravují ochranná opatření, obsažených v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně dohod regionálních či dvoustranných;
d)
v případech změny koncesí členem WTO na základě článku XXVIII dohody GATT 1994, pokud nebylo sjednáno žádné kompenzační vyrovnání.
Článek 4
Výkon práv Unie
1. Je-li pro ochranu zájmů Unie v případech uvedených v článku 3 třeba určitého zásahu, přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví vhodná opatření obchodní politiky. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Prováděcí akty přijaté podle odstavce 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku konečného rozhodnutí obchodního sporu podle ujednání WTO o řešení sporů, úroveň pozastavení nepřesáhne úroveň schválenou orgánem WTO pro řešení sporů;
b)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku oprávnění, jež bylo přiznáno v návaznosti na řízení pro mezinárodní řešení sporů podle jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, jejich úroveň nepřesáhne úroveň zrušení nebo zmenšení v důsledku dotčeného opatření třetí země, kterou v závislosti na daném případu vymezila buď Komise, nebo která vyplynula z rozhodčího řízení;
c)
v případě vyrovnávání koncesí či jiných závazků podle ustanovení o ochranných opatřeních obsažených v mezinárodních obchodních dohodách musí být zásah Unie, v souladu s podmínkami Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo ustanoveními o ochranných opatřeních, která jsou uvedena v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně regionálních či dvoustranných dohod, na jejichž základě se ochranné opatření uplatňuje, v podstatě rovnocenný úrovni koncesí či jiných závazků, jež byla dotčena ochranným opatřením;
d)
jsou-li koncese odvolány v rámci obchodu se třetí zemí související s článkem XXVIII dohody GATT 1994 a připojeným ujednáním (5), musí být v podstatě rovnocenné koncesím, které taková třetí země změnila či odvolala, a to podle podmínek stanovených v článku XXVIII dohody GATT 1994 a v souvisejícím ujednání.
3. Opatření obchodní politiky podle odstavce 1 se stanoví s přihlédnutím k dostupným informacím a obecnému zájmu Unie na základě těchto kritérií:
a)
účinnost opatření, pokud jde o donucení třetích zemí, aby dodržovaly pravidla mezinárodního obchodu;
b)
možnosti opatření, pokud jde o zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země;
c)
dostupnost alternativních zdrojů dodávek dotčeného zboží či služeb, aby se v rámci Unie zamezilo nežádoucímu dopadu na návazná odvětví, veřejné zadavatele nebo zadavatele či konečné spotřebitele nebo aby byl tento dopad co nejmenší;
d)
zamezení nepřiměřené složitosti administrativních postupů a nepřiměřeným nákladům při provádění opatření;
e)
jakákoli jiná konkrétní kritéria, která mohou být v mezinárodních obchodních dohodách stanovena pro případy uvedené v článku 3.
Článek 5
Opatření obchodní politiky
1. Aniž je dotčena jakákoli mezinárodní dohoda, jejíž je Unie stranou, opatření obchodní politiky, která mohou být zavedena prováděcím aktem podle čl. 4 odst. 1, zahrnují:
a)
pozastavení celních koncesí a uložení nových nebo zvýšených cel, včetně opětovného zavedení cel na úrovni doložky nejvyšších výhod nebo uložení cel nad rámec doložky nejvyšších výhod, nebo zavedení jakéhokoli dalšího poplatku na dovoz či vývoz zboží;
b)
zavedení nebo zvýšení množstevních omezení dovozu nebo vývozu zboží, ať již prostřednictvím kvót, dovozních či vývozních licencí nebo jinými opatřeními;
c)
pozastavení koncesí týkajících se zboží, služeb nebo dodavatelů v oblasti veřejných zakázek prostřednictvím:
i)
vyloučení dodavatelů zboží nebo poskytovatelů služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo nabídek, jejichž celková hodnota je z více než 50 % tvořena zbožím či službami pocházejícími z dotčené třetí země, ze zadávání veřejných zakázek, nebo
ii)
uložení povinné cenové sankce na veřejné zakázky dodavatelů zboží nebo služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo na tu část veřejné zakázky, jejímž předmětem je zboží nebo služby pocházející z dotčené třetí země.
2. Opatření přijatá podle odst. 1 písm. c):
a)
obsahují prahové hodnoty podle vlastností dotčeného zboží nebo služeb, při jejichž překročení se uplatní vyloučení nebo povinná cenová sankce, přičemž se zohlední ustanovení příslušné obchodní dohody a úroveň zrušení nebo zmenšení;
b)
vymezují odvětví nebo kategorie zboží nebo služeb, pro něž se použijí, jakož i veškeré použitelné výjimky;
c)
určí veřejné zadavatele nebo zadavatele či kategorie veřejných zadavatelů nebo zadavatelů, členěné podle členských států, na jejichž zakázky se vztahují. S cílem poskytnout podklady pro toto určení předloží každý členský stát seznam příslušných veřejných zadavatelů nebo zadavatelů či kategorií veřejných zadavatelů nebo zadavatelů. Opatření zajistí, aby bylo dosaženo náležité úrovně pozastavení koncesí nebo jiných závazků a spravedlivého rozložení mezi členskými státy.
Článek 6
Pravidla původu
1. Původ zboží je určen podle nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Původ služby se určuje na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Za původ poskytovatele služeb se považuje:
a)
v případě fyzické osoby země, jejímž je tato osoba státním příslušníkem nebo v níž má právo na trvalý pobyt;
b)
v případě právnické osoby:
i)
není-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, země, v níž je právnická osoba zřízena nebo jiným způsobem organizována podle právních předpisů této země a na jejímž území právnická osoba vyvíjí významnou podnikatelskou činnost,
ii)
je-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, členský stát, v němž je právnická osoba usazena a na jehož území vyvíjí významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím tohoto členského státu.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) bodu ii), nevyvíjí-li právnická osoba poskytující dotčenou službu významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím členského státu, v němž je usazena, se za původ právnické osoby považuje původ fyzických či právnických osob, které ji vlastní nebo ovládají.
Právnická osoba poskytující dotčenou službu se považuje za „vlastněnou“ osobami z dané země, pokud osoby z této země užitečně vlastní více než 50 % jejího základního kapitálu, a za „ovládanou“ osobami z dané země, pokud tyto osoby mají pravomoc jmenovat většinu jejích řídících pracovníků nebo jinak zákonně řídit její aktivity.
Článek 7
Pozastavení, změna a zrušení opatření
1. Přizná-li po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1 dotčená třetí země Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání v případech, na které odkazuje čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), může Komise pozastavit uplatňování takového prováděcího aktu po dobu, během níž je takové vyrovnání poskytováno. Rozhodnutí o pozastavení se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Komise zruší prováděcí akt přijatý podle čl. 4 odst. 1, nastane-li některá z následujících okolností:
a)
třetí země, u níž bylo v rámci řízení o řešení sporů rozhodnuto, že její opatření porušují pravidla mezinárodního obchodu, dosáhla opětovného souladu s těmito pravidly, nebo bylo-li dosaženo jiného vzájemně uspokojivého řešení;
b)
v případech vyrovnání koncesí nebo jiných závazků v návaznosti na přijetí ochranného opatření ze strany třetí země, pokud bylo ochranné opatření odvoláno či zaniklo nebo pokud dotčená třetí země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1;
c)
v případech změny koncesí členem WTO podle článku XXVIII dohody GATT 1994 pokud třetí dotčená země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
3. Je-li s výhradou čl. 4 odst. 2 a 3 nezbytné provést úpravy opatření obchodní politiky, která byla přijata podle tohoto nařízení, může Komise provést příslušné změny přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
4. V řádně odůvodněných naléhavě nezbytných případech týkajících se zrušení či změny dotčeného opatření třetí země přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž pozastaví, změní či zruší prováděcí akty přijaté podle čl. 4 odst. 1, jak je stanoveno v tomto článku, postupem podle čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 3286/94. Tento výbor je výborem ve smyslu článku 3 nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 9
Shromažďování informací
1. Pokud jde o hospodářské zájmy Unie v případě konkrétního zboží nebo služeb nebo v konkrétních odvětvích, Komise si v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení vyžádá příslušné informace a stanoviska, a to prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie nebo jinými vhodnými veřejnými komunikačními prostředky, přičemž uvede lhůtu pro předložení těchto podkladů. Komise obdržené podklady zohlední.
2. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
3. Evropský parlament, Rada, Komise, členské státy ani jejich úředníci nesdělí žádné informace důvěrné povahy, které obdrželi podle tohoto nařízení, bez výslovného souhlasu poskytovatele těchto informací.
4. Poskytovatel informací může požádat, aby se s poskytnutou informací nakládalo jako s důvěrnou. V takových případech jsou tyto informace doplněny nedůvěrným souhrnem informací, který je představí v zobecněné podobě, nebo uvedením důvodů, proč takový souhrn nelze pořídit.
5. Pokud se zdá, že žádost o důvěrné zacházení není důvodná, a poskytovatel si přesto nepřeje informaci zveřejnit ani v zobecněné či souhrnné podobě, nemusí být tato informace vzata v úvahu.
6. Odstavce 2 až 5 nebrání orgánům Unie a členských států ve zveřejňování obecných informací. Toto zveřejnění musí brát v úvahu oprávněný zájem dotčených stran na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 10
Přezkum
1. Do tří let po přijetí prvního prováděcího aktu nebo nejpozději do 18. července 2019, podle toho, co nastane dříve, přezkoumá Komise oblast působnosti tohoto nařízení, zejména pokud jde o opatření obchodní politiky, jež mohou být přijata, jakož i jeho provádění, a podá zprávu o svých závěrech Evropskému parlamentu a Radě.
2. Bez ohledu na odstavec 1 provede Komise přezkum s cílem navrhnout v rámci tohoto nařízení další opatření obchodní politiky pro pozastavení koncesí nebo jiných závazků v oblasti obchodu službami. Komise posoudí mimo jiné tyto skutečnosti:
a)
mezinárodní vývoj, pokud jde o pozastavování jiných závazků podle Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS);
b)
vývoj v Unii, pokud jde o přijetí společných pravidel pro odvětví služeb;
c)
účinnost případných dalších opatření obchodní politiky jako prostředku pro prosazování práv Unie na základě mezinárodních obchodních dohod;
d)
dostupné mechanismy zajišťující, aby byla v praxi jednotně a účinně prováděna případná další opatření obchodní politiky týkající se služeb; a
e)
důsledky pro poskytovatele služeb nacházející se v Unii v době přijetí prováděcích aktů na základě tohoto nařízení.
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svém prvním posouzení do 18. července 2017.
Článek 11
Změny jiných aktů
V článku 13 nařízení (ES) č. 3286/94 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Pokud musí Unie, jež jedná v souladu s čl. 12 odst. 2, přijmout rozhodnutí o opatřeních obchodní politiky, která mají být přijata podle čl. 11 odst. 2 písm. c) nebo podle článku 12, učiní tak neprodleně v souladu s článkem 207 Smlouvy o fungování Evropské unie a případně nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 654/2014 (6) nebo jinými použitelnými postupy.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 654/2014
2014 m. gegužės 15 d.
dėl Europos Sąjungos teisių taikyti tarptautines prekybos taisykles ir užtikrinti šių taisyklių vykdymą, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3286/94, nustatantis Bendrijos procedūras bendros prekybos politikos srityje siekiant užtikrinti Bendrijos teisių pagal tarptautinės prekybos taisykles, visų pirma tas, kurios nustatytos Pasaulio prekybos organizacijoje, įgyvendinimą
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
Sąjunga yra sudariusi nemažai daugiašalių, regioninių ir dvišalių tarptautinių prekybos susitarimų, kuriais abiejų šalių naudai sukuriamos teisės ir pareigos;
(2)
itin svarbu, kad Sąjunga turėtų tinkamų priemonių, kad būtų veiksmingai užtikrintos Sąjungos teisės pagal tarptautinius prekybos susitarimus siekiant apsaugoti jos ekonominius interesus. Tai ypač svarbu, kai trečiosios šalys nustato prekybai taikomas ribojamąsias priemones, dėl kurių sumažėja Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams pagal tarptautinius prekybos susitarimus tenkanti nauda. Sąjunga turėtų galėti greitai ir lanksčiai reaguoti, laikydamasi jos sudarytuose tarptautiniuose prekybos susitarimuose nustatytų procedūrų ir terminų. Todėl reikia taisyklių, kuriomis būtų apibrėžta Sąjungos naudojimosi teisėmis tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis sistema;
(3)
Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) įsteigimo susitarimo ir kitų tarptautinių prekybos susitarimų, įskaitant regioninius ar dvišalius susitarimus, ginčų sprendimo mechanizmais siekiama rasti teigiamą bet kokių Sąjungos ir kitos minėtų susitarimų šalies ar šalių ginčų sprendimą. Nepaisant to, Sąjunga, laikydamasi tų ginčų sprendimo mechanizmų, turėtų galėti sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymą, kai kitais būdais nepavyksta rasti teigiamo ginčo sprendimo. Tokiais atvejais Sąjungos veiksmais turėtų būti siekiama užtikrinti, kad susijusi trečioji šalis laikytųsi atitinkamų tarptautinių prekybos taisyklių siekiant atkurti abiem pusėms naudingą padėtį;
(4)
pagal PPO susitarimą dėl apsaugos priemonių PPO narė, siūlanti taikyti apsaugos priemonę ar siekianti išplėsti jos taikymą, turi siekti išlaikyti iš esmės lygiavertį jai ir eksportuojančioms narėms taikomų nuolaidų ar kitų įsipareigojimų, kuriems tokia priemone būtų padarytas poveikis, lygį. Panašios taisyklės yra nustatytos kituose Sąjungos sudarytuose tarptautiniuose prekybos susitarimuose, įskaitant regioninius ar dvišalius susitarimus. Sąjunga turėtų imtis priemonių pusiausvyrai atkurti, sustabdydama nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymą tais atvejais, kai susijusi trečioji šalis netaiko jokio adekvataus ir proporcingo koregavimo. Tokiais atvejais Sąjungos veiksmais turėtų būti siekiama užtikrinti, kad trečiosios šalys imtųsi prekybą stiprinančių priemonių abiem pusėms naudingai padėčiai atkurti;
(5)
PPO narių muitų tarifų sąrašuose nustatytų nuolaidų keitimas ar atšaukimas reglamentuojamas 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT 1994 m.) XXVIII straipsniu ir susijusiu Susitarimu dėl minėto straipsnio aiškinimo. PPO narės, kurioms tokie pakeitimai daro poveikį, turi teisę tam tikromis sąlygomis atšaukti iš esmės lygiavertes nuolaidas. Tokiais atvejais, jei nesusitariama dėl kompensacinio koregavimo, Sąjunga turėtų priimti priemones pusiausvyrai atkurti. Sąjungos veiksmais turėtų būti siekiama skatinti trečiąsias šalis įgyvendinti prekybą stiprinančias priemones;
(6)
Sąjunga turėtų turėti galimybę užtikrinti savo teises viešųjų pirkimų srityje, kai prekybos partnerė nesilaiko savo įsipareigojimų pagal PPO sutartį dėl viešųjų pirkimų (SVP) ar kitus tarptautinius prekybos susitarimus. SVP nurodyta, kad sprendžiant dėl šios sutarties kilusius ginčus nesustabdomas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų, numatytų kituose PPO susitarimuose, taikymas. Sąjungos veiksmais turėtų būti siekiama užtikrinti, kad būtų išlaikytas iš esmės lygiavertis nuolaidų lygis, kaip nustatyta atitinkamuose tarptautiniuose prekybos susitarimuose;
(7)
valstybės narės turėtų užtikrinti atitinkamose savo teritorijose prekybos politikos priemonių taikymą viešųjų pirkimų srityje tokiu būdu, kuris geriausiai atitinka jų administracines struktūras ir praktiką atsižvelgiant į Sąjungos teisę;
(8)
pagal šį reglamentą priimamos prekybos politikos priemonės turėtų būti atrinktos ir parengtos remiantis objektyviais kriterijais, įskaitant priemonių veiksmingumą skatinant trečiąsias šalis laikytis tarptautinių prekybos taisyklių, galimybes padėti Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams, kuriems daro poveikį trečiosios šalies priemonės, ir tikslą kiek įmanoma sumažinti neigiamą ekonominį poveikį Sąjungai, be kita ko, itin svarbių žaliavų atžvilgiu;
(9)
šiame reglamente reikėtų daugiausia dėmesio reikėtų skirti toms priemonėms, kurių rengimo ir taikymo patirties Sąjunga turi. Galimybė išplėsti jo taikymo sritį numatant priemonių intelektinės nuosavybės teisių sektoriuje ir papildomų priemonių, susijusių su paslaugomis, patvirtinimą turėtų būti svarstoma peržiūrint šio reglamento veikimą, deramai atsižvelgiant į kiekvienos srities ypatumus;
(10)
užtikrinant Sąjungos teisių vykdymą, prekės kilmė turėtų būti nustatyta laikantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (2). Užtikrinant Sąjungos teisių vykdymą po to, kai ginčas viešųjų pirkimų srityje išsprendžiamas, paslaugos kilmė turėtų būti nustatyta remiantis paslaugą teikiančio fizinio ar juridinio asmens kilme. Vertindamos konkurso dalyvių pateiktą informaciją ir garantijas dėl prekių ir paslaugų kilmės, perkančiosios institucijos ar įstaigos turėtų taikyti įprastines atsargumo priemones ir laikytis deramo stropumo;
(11)
Komisija turėtų peržiūrėti šio reglamento taikymo sritį, veikimą ir veiksmingumą, įskaitant galimas priemones intelektinės nuosavybės teisių sektoriuje ir papildomas priemones, susijusias su paslaugomis, ne vėliau kaip po trejų metų nuo pirmojo jo įgyvendinimo atvejo arba ne vėliau kaip po penkerių metų nuo jo įsigaliojimo dienos, priklausomai nuo to, kuri data yra ankstesnė. Komisija turėtų pateikti jo vertinimo ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai. Atlikus peržiūrą, gali būti pateikta tinkamų pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų;
(12)
svarbu užtikrinti, kad Komisija, Europos Parlamentas ir Taryba veiksmingai palaikytų ryšius ir keistųsi nuomonėmis, visų pirma dėl ginčų, susijusių su tarptautiniais prekybos susitarimais, dėl kurių gali būti patvirtintos priemonės pagal šį reglamentą;
(13)
Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3286/94 (3) turėtų būti iš dalies pakeistas siekiant nurodyti šį reglamentą prekybos politikos priemonių įgyvendinimo atžvilgiu;
(14)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (4);
(15)
atsižvelgiant į tai, kad yra labai sudėtinga išnagrinėti įvairų poveikį, kurį gali padaryti pagal šį reglamentą patvirtintos prekybos politikos priemonės ir siekiant suteikti pakankamai galimybių užtikrinti didžiausią įmanomą paramą, Komisija neturėtų priimti įgyvendinimo aktų, jei šiame reglamente nurodytas komitetas išimtinai nepateikia nuomonės dėl Komisijos pateikto įgyvendinimo akto projekto;
(16)
Komisija, siekdama apsaugoti Sąjungos interesus, turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, kai tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su būtinybe pakoreguoti prekybos politikos priemones atsižvelgiant į atitinkamos trečiosios šalies elgseną, šių aktų reikia dėl privalomos skubos priežasties;
(17)
šiuo reglamentu nedaroma poveikio galimybei patvirtinti prekybos politikos priemones remiantis kitais atitinkamais Sąjungos aktais ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo nuostatomis, laikantis taikomų tarptautinių prekybos susitarimų nuostatų dėl nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymo sustabdymo arba atšaukimo,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės ir tvarka, kuriomis siekiama užtikrinti veiksmingai ir laiku įgyvendinamas Sąjungos teises sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal tarptautinius prekybos susitarimus taikymą arba juos atšaukti, kad:
a)
nustačius trečiųjų šalių padarytus tarptautinių prekybos taisyklių pažeidimus, kurie daro poveikį Sąjungos interesams, būtų priimtas tenkinantis sprendimas, kuriuo būtų atkurta Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams tenkanti nauda;
b)
būtų iš naujo subalansuojamos nuolaidos ar kiti prekybos su trečiosiomis šalimis santykių įsipareigojimai, pasikeitus prekėms iš Sąjungos taikomam režimui, jei tai daro poveikį Sąjungos interesams.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
šalis - bet kuri valstybė arba atskira muitų teritorija;
b)
nuolaidos arba kiti įsipareigojimai - tarifų nuolaidos ar kitos lengvatos, kurias Sąjunga pagal sudarytus tarptautinius prekybos susitarimus, kurių šalimi ji yra, įsipareigojo taikyti prekybai su trečiosiomis šalimis;
c)
panaikinimo arba žalos dydis - naudai, kuri tenka Sąjungai pagal tarptautinį prekybos susitarimą, padaryto poveikio mastas. Jei atitinkamame susitarime neapibrėžta kitaip, šis mastas apima bet kokį neigiamą ekonominį poveikį, susijusį su trečiosios šalies priemone;
d)
privalomas antkainis - perkančiųjų institucijų ar įstaigų, vykdančių viešųjų pirkimų procedūras, įsipareigojimas padidinti, su tam tikromis išimtimis, sutarties skyrimo procedūrose pasiūlytas paslaugų ir (arba) prekių, kurių kilmės šalis yra tam tikros trečiosios šalys, kainas.
3 straipsnis
Taikymo sritis
Šis reglamentas taikomas:
a)
priėmus sprendimą dėl prekybos ginčų pagal PPO susitarimą dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos (PPO susitarimas dėl ginčų sprendimo), kai Sąjungai suteikiami įgaliojimai sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal daugiašalius ir keliašalius susitarimus, kuriems taikomas PPO susitarimas dėl ginčų sprendimo, taikymą;
b)
priėmus sprendimą dėl prekybos ginčų pagal kitus tarptautinius prekybos susitarimus, įskaitant regioninius ir dvišalius susitarimus, kai Sąjunga turi teisę sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal tokius susitarimus taikymą;
c)
siekiant iš naujo subalansuoti nuolaidas ar kitus įsipareigojimus, kai trečiosios šalies taikoma apsaugos priemonė gali suteikti tam teisę pagal PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių 8 straipsnį arba pagal kitų tarptautinių prekybos susitarimų, įskaitant regioninius ar dvišalius susitarimus, nuostatas dėl apsaugos priemonių;
d)
tais atvejais, kai pagal GATT 1994 m. XXVIII straipsnį PPO narė koreguoja nuolaidas ir kai nesutarta dėl kompensacinio koregavimo.
4 straipsnis
Sąjungos teisių įgyvendinimas
1. Kai 3 straipsnyje nurodytais atvejais reikia imtis veiksmų siekiant apsaugoti Sąjungos interesus, Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos tinkamos prekybos politikos priemonės. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
2. Pagal 1 dalį priimti įgyvendinimo aktai atitinka šias sąlygas:
a)
kai pagal PPO susitarimą dėl ginčų sprendimo priėmus sprendimą dėl prekybos ginčo sustabdomas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymas, jų lygis neviršija PPO ginčų sprendimo institucijos leidžiamo lygio;
b)
kai pasibaigus tarptautinei ginčų sprendimo procedūrai pagal kitus tarptautinius prekybos susitarimus, įskaitant regioninius ar dvišalius susitarimus, sustabdomas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymas, jų lygis neviršija panaikinimo arba žalos, atsiradusios dėl atitinkamos nepalankios trečiosios šalies priemonės, dydžio, kaip atitinkamu atveju nustato Komisija arba arbitražas;
c)
kai remiantis tarptautinių prekybos susitarimų nuostatomis dėl apsaugos priemonių iš naujo subalansuojamos nuolaidos ar kiti įsipareigojimai, Sąjungos veiksmai iš esmės yra lygiaverčiai nuolaidų ar kitų įsipareigojimų, kuriems poveikio turi apsaugos priemonė, lygiui pagal PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių sąlygas arba kitų tarptautinių prekybos susitarimų, įskaitant regioninius arba dvišalius susitarimus, kuriais remiantis taikoma apsaugos priemonė, nuostatas dėl apsaugos priemonių;
d)
kai atšaukiamos prekybos su trečiąja šalimi nuolaidos, remiantis 1994 m. GATT XXVIII straipsniu ir susijusiu Susitarimu (5), jos yra iš esmės lygiavertės nuolaidoms, kurias ta trečioji šalis keitė ar atšaukė pagal 1994 m. GATT XXVIII straipsnyje ir susijusiame Susitarime nustatytas sąlygas.
3. Prekybos politikos priemonės, nurodytos 1 dalyje, nustatomos remiantis toliau išvardytais kriterijais, atsižvelgiant į turimą informaciją ir Sąjungos bendrąjį interesą:
a)
priemonių veiksmingumas skatinant trečiąsias šalis laikytis tarptautinių prekybos taisyklių;
b)
priemonėmis sudaromos galimybės padėti trečiosios šalies priemonių paveiktiems Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams;
c)
galimybė pasinaudoti alternatyviais atitinkamų prekių tiekimo arba paslaugų teikimo šaltiniais, norint išvengti neigiamo poveikio Sąjungos vartotojų grandies rinkai, perkančiosioms institucijoms ar įstaigoms, arba galutiniams vartotojams arba tokį poveikį sumažinti;
d)
neproporcingai sudėtingo administravimo ir išlaidų, kurie atsirastų taikant priemones, vengimas;
e)
bet kokie konkretūs kriterijai, kurie gali būti nustatyti tarptautiniuose prekybos susitarimuose, susiję su 3 straipsnyje nurodytais atvejais.
5 straipsnis
Prekybos politikos priemonės
1. Nepažeidžiant jokio tarptautinio susitarimo, kurio šalimi yra Sąjunga, prekybos politikos priemonės, kurios gali būti pritaikytos pagal 4 straipsnio 1 dalį priimant įgyvendinimo aktą, yra šios:
a)
tarifų nuolaidų taikymo sustabdymas ir naujų arba padidintų muitų nustatymas, įskaitant didžiausio palankumo režimo lygio muitų nustatymą iš naujo arba didesnių už didžiausio palankumo režimo lygio muitų nustatymą arba prekių importo ar eksporto papildomų mokesčių įvedimą;
b)
prekių importo ar eksporto kiekybinių apribojimų įvedimas arba jų padidinimas pritaikius kvotas, importo ar eksporto licencijas ar kitas priemones;
c)
nuolaidų viešųjų pirkimų srityje taikymo prekėms, paslaugoms ar tiekėjams sustabdymas:
i)
iš viešųjų pirkimų konkurso pašalinant prekių ar paslaugų tiekėjus, įsisteigusius atitinkamoje trečiojoje šalyje ir iš ten vykdančius veiklą, ir (arba) pasiūlymus, kurių bendrą vertę sudaro daugiau kaip 50 % atitinkamos trečiosios šalies kilmės prekių ar paslaugų; ir (arba)
ii)
nustatant privalomą antkainį prekių ar paslaugų tiekėjų, įsisteigusių atitinkamoje trečiojoje šalyje ir iš ten vykdančių veiklą, pasiūlymams ir (arba) tai pasiūlymo daliai, kurioje nurodytos atitinkamos trečiosios šalies kilmės prekės ir paslaugos.
2. Priemonėse, kurios patvirtinamos pagal 1 dalies c punktą:
a)
nurodomos ribos, atsižvelgiant į atitinkamų prekių ar paslaugų pobūdį, virš kurių turi būti taikomas pašalinimas ir (arba) privalomas antkainis, atsižvelgiant į atitinkamo prekybos susitarimo nuostatas ir panaikinimo arba žalos dydį;
b)
nustatomi prekių ar paslaugų, kurioms jos taikomos, sektoriai ar kategorijos ir taikomos išimtys;
c)
nustatomos valstybės narės išvardytos perkančiosios institucijos ar įstaigos arba perkančiųjų institucijų ar įstaigų kategorijos, kurių vykdomi viešieji pirkimai priklauso taikymo sričiai. Tokio nustatymo pagrindas - kiekvienos valstybės narės pateiktas atitinkamų perkančiųjų institucijų arba įstaigų arba perkančiųjų institucijų ar įstaigų kategorijų sąrašas. Priemonėmis užtikrinama, kad būtų pasiektas atitinkamas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymo sustabdymo lygis ir teisingas pasiskirstymas tarp valstybių narių.
6 straipsnis
Kilmės taisyklės
1. Prekės kilmė nustatoma vadovaujantis Reglamentu (EEB) Nr. 2913/92.
2. Paslaugos kilmė nustatoma remiantis ją teikiančio fizinio ar juridinio asmens kilme. Paslaugos teikėjo kilmės šalis yra:
a)
fizinio asmens atveju - šalis, kurios pilietis yra asmuo arba kurioje jis turi teisę nuolat gyventi;
b)
juridinio asmens atveju:
i)
jei paslauga teikiama ne per Sąjungoje įsteigtą komercinį vienetą, šalis, kurioje juridinis asmuo yra įsisteigęs arba kitaip įsteigtas pagal tos šalies įstatymus ir kurios teritorijoje tas juridinis asmuo vykdo didelę verslo dalį;
ii)
jei paslauga teikiama per Sąjungoje įsteigtą komercinį vienetą, valstybė narė, kurioje juridinis asmuo yra įsisteigęs ir kurios teritorijoje jis vykdo didelę verslo dalį taip, kad yra tiesiogiai ir realiai susijęs su tos valstybės narės ekonomika.
Taikant pirmos pastraipos b punkto ii papunktį, jei juridinis asmuo, teikiantis paslaugą, nevykdo didelės verslo dalies taip, kad būtų tiesiogiai ir realiai susijęs su jo įsisteigimo valstybės narės ekonomika, to juridinio asmens kilmės šalis laikoma fizinio ar juridinio asmens, kuriam jis nuosavybės teise priklauso arba kuris jį kontroliuoja, kilmės šalis.
Paslaugą teikiantis juridinis asmuo laikomas nuosavybės teise priklausančiu tos šalies asmenims, jei tos šalies asmenims priklauso daugiau kaip 50 % jo akcinio kapitalo, ir kontroliuojamu tos šalies asmenų, jeigu šie asmenys gali skirti daugumą jo direktorių ar kitu būdu teisiškai vadovauti jo veiklai.
7 straipsnis
Priemonių taikymo sustabdymas, jų keitimas ir panaikinimas
1. Jei pagal 4 straipsnio 1 dalį priėmus įgyvendinimo aktą atitinkama trečioji šalis 3 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytais atvejais suteikia Sąjungai adekvačią ir proporcingą kompensaciją, Komisija gali sustabdyti to įgyvendinimo akto taikymą tol, kol galioja kompensuojamasis laikotarpis. Dėl taikymo sustabdymo sprendžiama taikant 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
2. Pagal 4 straipsnio 1 dalį priimtą įgyvendinimo aktą Komisija panaikina toliau išvardytomis aplinkybėmis:
a)
kai trečioji šalis, kurios priemonės, kaip nustatyta sprendžiant ginčą, pažeidžia tarptautines prekybos taisykles, pradeda šių taisyklių laikytis arba kai kitu būdu priimamas abi puses tenkinantis sprendimas;
b)
kai trečiajai šaliai patvirtinus apsaugos priemonę iš naujo subalansuojamos nuolaidos ar kiti įsipareigojimai ir apsaugos priemonė atšaukiama arba baigia galioti, arba kai po to, kai pagal 4 straipsnio 1 dalį priimamas įgyvendinimo aktas, atitinkama trečioji šalis suteikia Sąjungai adekvačią ir proporcingą kompensaciją;
c)
kai pagal 1994 m. GATT XXVIII straipsnį PPO narei keičiant nuolaidas atitinkama trečioji šalis po to, kai pagal 4 straipsnio 1 dalį priimamas įgyvendinimo aktas, suteikia Sąjungai adekvačią ir proporcingą kompensaciją.
Dėl pirmoje pastraipoje nurodyto panaikinimo sprendžiama taikant 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
3. Jei reikia koreguoti pagal šį reglamentą patvirtintas prekybos politikos priemones pagal 4 straipsnio 2 ir 3 dalis, vadovaudamasi 8 straipsnio 2 dalyje nurodyta nagrinėjimo procedūra, Komisija gali pasiūlyti tinkamų pataisymų.
4. Tinkamai pagrįstais neišvengiamos skubos atvejais, susijusiais su tam tikros trečiosios šalies priemonės taikymo nutraukimu ar tokios priemonės pakeitimu, Komisija nedelsdama priima taikytinus įgyvendinimo aktus, kuriais sustabdomas pagal 4 straipsnio 1 dalį priimtų įgyvendinimo aktų taikymas, tokie aktai iš dalies keičiami ar panaikinami, kaip numatyta šiame straipsnyje, vadovaujantis 8 straipsnio 3 dalyje nurodyta procedūra.
8 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas, įsteigtas pagal Reglamentą (EB) Nr. 3286/94. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 182/2011 3 straipsnyje.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
Jei komitetas nepateikia nuomonės, Komisija nepriima įgyvendinimo akto projekto, ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su 5 straipsniu.
9 straipsnis
Informacijos rinkimas
1. Komisija renka informaciją ir nuomones dėl Sąjungos ekonominių interesų, susijusių su tam tikromis prekėmis ar paslaugomis arba tam tikrais sektoriais, taikant šį reglamentą; tuo tikslu ji skelbia pranešimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ar kitomis tinkamomis viešųjų ryšių priemonėmis, jame nurodydama per kokį laikotarpį tokia informacija turi būti pateikta. Komisija atsižvelgia į gautą informaciją.
2. Pagal šį reglamentą gauta informacija naudojama tik tuo tikslu, dėl kurio ją buvo prašyta pateikti.
3. Nei Europos Parlamentas, nei Taryba, nei Komisija, nei valstybės narės, nei jų atitinkami pareigūnai neatskleidžia jokios pagal šį reglamentą gautos konfidencialaus pobūdžio informacijos be tokios informacijos pateikėjo specialaus leidimo.
4. Informacijos pateikėjas gali paprašyti pateiktą informaciją laikyti konfidencialia. Tokiais atvejais prie informacijos pridedama nekonfidenciali santrauka, kurioje informacija pateikiama apibendrintai, arba nurodomos priežastys, kodėl negalima pateikti tokios informacijos santraukos.
5. Jei paaiškėja, kad prašymas dėl konfidencialumo statuso nepagrįstas, o teikėjas nenori viešai skelbti minėtos informacijos arba leisti atskleisti ją apibendrinta ar sutrumpinta forma, į tokią informaciją gali būti neatsižvelgiama.
6. 2-5 dalimis neribojama Sąjungos institucijų ir valstybių narių valdžios institucijų teisė atskleisti bendrą informaciją. Atskleidžiant tą informaciją būtina atsižvelgti į teisėtą atitinkamų šalių interesą neatskleisti jų verslo paslapčių.
10 straipsnis
Peržiūra
1. Ne vėliau kaip po trejų metų nuo pirmojo įgyvendinimo akto priėmimo atvejo ar ne vėliau kaip 2019 m. liepos 18 d., priklausomai nuo to, kuri data yra ankstesnė, Komisija peržiūri šio reglamento taikymo sritį, ypač kiek tai susiję su prekybos politikos priemonėmis, kurios gali būti patvirtintos, bei jo įgyvendinimą ir Europos Parlamentui bei Tarybai pateikia savo išvadas.
2. Nepaisant 1 dalies, Komisija imasi atlikti peržiūrą, kuria būtų siekiama pagal šį reglamentą numatyti papildomas prekybos politikos priemones, kuriomis būtų sustabdytas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų taikymas prekybos paslaugomis srityje. Komisija išnagrinėja, inter alia, šiuos aspektus:
a)
pokyčius tarptautiniu lygiu, susijusius su kitų įsipareigojimų taikymo sustabdymu pagal Bendrąjį susitarimą dėl prekybos paslaugomis (GATS);
b)
pokyčius Sąjungoje, susijusius su bendrų taisyklių paslaugų sektoriuose priėmimu;
c)
galimų papildomų prekybos politikos priemonių siekiant sustiprinti Sąjungos teises pagal tarptautinius prekybos susitarimus veiksmingumą;
d)
esamus mechanizmus, kaip užtikrinti galimų papildomų prekybos politikos priemonių, susijusių su paslaugomis, vienodą ir veiksmingą praktinį įgyvendinimą; ir
e)
poveikį Sąjungoje esantiems paslaugų teikėjams įgyvendinimo aktų pagal šį reglamentą priėmimo metu.
Komisija pateikia savo pradinį vertinimą Europos Parlamentui ir Tarybai ne vėliau kaip 2017 m. liepos 18 d.
11 straipsnis
Kitų teisės aktų daliniai pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 3286/94 13 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:
„3. Kai 12 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Sąjunga turi priimti sprendimą dėl prekybos politikos priemonių pagal 11 straipsnio 2 dalies c punktą arba 12 straipsnį, ji nedelsdama imasi priemonių pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsnį ir, prireikus, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 654/2014 (6) arba kitas taikytinas procedūras.
12 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 15 d.