PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS (ES) 2015/296
2015 m. vasario 24 d.
kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 910/2014 dėl elektroninės atpažinties ir elektroninių operacijų patikimumo užtikrinimo paslaugų vidaus rinkoje 12 straipsnio 7 dalį nustatomos valstybių narių bendradarbiavimo procedūrinės sąlygos
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2014 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 910/2014 dėl elektroninės atpažinties ir elektroninių operacijų patikimumo užtikrinimo paslaugų vidaus rinkoje, kuriuo panaikinama Direktyva 1999/93/EB (1), ypač į jo 12 straipsnio 7 dalį,
kadangi:
(1)
valstybių narių bendradarbiavimas elektroninės atpažinties schemų saugumo ir sąveikumo užtikrinimo srityje yra būtinas siekiant skatinti aukšto lygio pasitikėjimą ir saugumą, atitinkančius rizikos lygį tokiose schemose;
(2)
pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punktą pranešančioji valstybė narė turi kitoms valstybėms narėms schemos aprašymą pateikti bent prieš šešis mėnesius, kad valstybės narės galėtų bendradarbiauti, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 5 dalyje;
(3)
valstybėms narėms reikia supaprastintų procedūrų. Elektroninės atpažinties schemų sąveikumo ir saugumo neįmanoma sukurti, jei vykdomos įvairiakalbės procedūros. Anglų kalbos vartojimas bendradarbiaujant turėtų padėti pasiekti elektroninės atpažinties schemų sąveikumą ir saugumą, o parengtų dokumentų vertimas neturėtų tapti nepagrįsta našta;
(4)
įvairius elektroninės atpažinties schemų elementus tvarko skirtingos valstybių narių valdžios institucijos arba įstaigos. Kad bendradarbiavimas būtų efektyvus, o administracinės procedūros paprastesnės, dera užtikrinti, kad kiekviena valstybė narė turėtų kontaktinį centrą, per kurį būtų galima susisiekti su jos atitinkamomis valdžios institucijomis arba įstaigomis;
(5)
valstybių narių keitimasis informacija, patirtimi ir gerąja praktika padeda kurti elektroninės atpažinties schemas ir yra techninio sąveikumo užtikrinimo priemonė. Bendradarbiavimo poreikis ypač pagrįstas, kai reikia derinti elektroninės atpažinties schemas, apie kurias jau pranešta, keisti elektroninės atpažinties schemas, informacija apie kurias pateikta valstybėms narėms prieš pranešimą, ir kai įvyksta svarbūs pokyčiai arba incidentai, kurie gali turėti įtakos elektroninės atpažinties schemų sąveikumui arba saugumui. Valstybės narės taip pat turėtų turėti priemonių, kuriomis galėtų kitų valstybių narių paprašyti tokios rūšies informacijos apie elektroninės atpažinties schemų sąveikumą ir saugumą;
(6)
tarpusavio vertinimą derėtų laikyti abipusio mokymosi procesu, padedančiu kurti valstybių narių pasitikėjimą viena kita, ir užtikrinančiu elektroninės atpažinties schemų, apie kurias pranešta, sąveikumą ir saugumą. Todėl būtina, kad pranešančiosios valstybės narės pateiktų pakankamai informacijos apie savo elektroninės atpažinties schemas. Vis dėlto privalu atsižvelgti į tai, kad valstybėms narėms tam tikrą informaciją, kurios svarba jų saugumui ypatinga, reikia laikyti konfidencialia;
(7)
kad tarpusavio vertinimas būtų ekonomiškai efektyvus ir duotų aiškius bei įtikinamus rezultatus ir kad valstybėms narėms nebūtų užkrauta nereikalinga našta, valstybės narės turėtų visos atlikti bendrą tarpusavio vertinimą;
(8)
bendradarbiaudamos elektroninės atpažinties schemų klausimais, taip pat atlikdamos tarpusavio vertinimą, valstybės narės turėtų atsižvelgti į nepriklausomų trečiųjų šalių vertinimus, jei yra;
(9)
siekiant sudaryti lengvesnes procedūrines sąlygas Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 5 ir 6 dalyse nustatytiems tikslams pasiekti, turėtų būti sukurtas Bendradarbiavimo tinklas. Taip būtų suburtas visų valstybių narių forumas, kuriame jos oficialiai bendradarbiautų praktiniais sąveikumo sistemos priežiūros klausimais;
(10)
Bendradarbiavimo tinklas turėtų nagrinėti pranešimo formų projektus, kuriuos pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punktą pateikė valstybės narės, ir skelbti nuomones, kuriose būtų nurodoma, ar juose aprašytos schemos atitinka reglamento 7 straipsnio, 8 straipsnio 1-2 dalių ir 12 straipsnio 1 dalies reikalavimus, taip pat reglamento 8 straipsnio 3 dalyje nurodyto įgyvendinimo akto reikalavimus. Pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 9 straipsnio 1 dalies e punktą pranešančioji valstybė narė turi aprašyti, kaip elektroninės atpažinties schema atitinka Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 1 dalyje nustatytą sąveikumo reikalavimą. Į Bendradarbiavimo tinklo nuomones valstybės narės turėtų ypač atsižvelgti vykdydamos Reglamento (ES) Nr. 910/2014 9 straipsnio 1 dalies e punkte nustatytą įpareigojimą Komisijai pateikti aprašymą, kaip elektroninės atpažinties schema atitinka Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 1 dalyje nustatytą sąveikumo reikalavimą;
(11)
visos su pranešimu susijusios šalys į Bendradarbiavimo tinklo nuomonę turėtų atsižvelgti kaip į visapusiško bendradarbiavimo, pranešimo ir sąveikumo procesų gaires;
(12)
Bendradarbiavimo tinklas turėtų patarti valstybėms narėms, kad pagal šį sprendimą vykdomas tarpusavio vertinimas būtų efektyvus;
(13)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 48 straipsnį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Tikslas
Pagal reglamento 12 straipsnio 7 dalį šiuo sprendimu nustatomos lengvesnio valstybių narių bendradarbiavimo procedūrinės sąlygos, būtinos siekiant užtikrinti elektroninės atpažinties schemų, apie kurias valstybės narės rengiasi pranešti arba jau pranešė Komisijai, sąveikumą ir saugumą. Šių sąlygų visų pirma reikia tam, kad:
a)
pagal II skyriaus reikalavimus būtų keičiamasi informacija, patirtimi ir gerąja praktika, susijusiomis su elektroninės atpažinties schemomis, ir nagrinėjami aktualūs pokyčiai elektroninės atpažinties sektoriuje;
b)
pagal III skyriaus reikalavimus būtų atliekamas elektroninės atpažinties schemų tarpusavio vertinimas ir
c)
pagal IV skyriaus reikalavimus būtų bendradarbiaujama per Bendradarbiavimo tinklą.
2 straipsnis
Bendradarbiavimo kalba
1. Bendradarbiaujama anglų kalba, nebent susijusios valstybės narės susitartų kitaip.
2. Nedarant poveikio 1 daliai, valstybės narės neįpareigojamos išversti 10 straipsnio 2 dalyje nurodytų pagalbinių dokumentų tekstus, jei vertimas taptų nepagrįsta našta.
3 straipsnis
Kontaktiniai centrai
1. Kad užtikrintų valstybių narių bendradarbiavimą pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 5 ir 6 dalis, kiekviena valstybė narė paskiria kontaktinį centrą.
2. Informaciją apie kontaktinį centrą kiekviena valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai. Komisija paskelbia elektroninį kontaktinių centrų sąrašą.
II SKYRIUS
KEITIMASIS INFORMACIJA, PATIRTIMI IR GERĄJA PRAKTIKA
4 straipsnis
Keitimasis informacija, patirtimi ir gerąja praktika
1. Su elektroninės atpažinties schemomis susijusia informacija, patirtimi arba gerąja praktika valstybės narės dalijasi su kitomis valstybėmis narėmis.
2. Padariusi bet kokį iš toliau nurodytų schemos pakeitimų, plėtimų arba derinimų, susijusių su schemos sąveikumu arba su saugumo užtikrinimo lygiais, kiekviena valstybė narė atitinkamai informuoja kitas valstybes nares:
a)
plėtė arba derino elektroninės atpažinties schemą, apie kurią jau yra pranešusi, jei apie išplėtimą arba derinimą nebūtina pranešti pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 9 straipsnio 1 dalį;
b)
jei iki pranešimo keitė, plėtė arba derino savo elektroninės atpažinties schemos aprašymą, numatytą Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punkte.
3. Jei valstybė narė sužino, kad svarbus pokytis arba incidentas yra nesusijęs su elektroninės atpažinties schema, apie kurią ji pranešė, tačiau gali paveikti kitų elektroninės atpažinties schemų, apie kurias pranešta, saugumą, ji informuoja kitas valstybes nares.
5 straipsnis
Informacijos apie sąveikumą ir saugumą prašymas
1. Jei valstybė narė mano, kad elektroninės atpažinties schemų sąveikumui užtikrinti būtina turėti daugiau informacijos, kurios dar nepateikė apie elektroninės atpažinties schemą pranešusi valstybė narė, ji gali paprašyti, kad pastaroji valstybė narė tokią informaciją pateiktų. Tokią informaciją pranešančioji valstybė narė pateikia, nebent:
a)
ji tokios informacijos neturi, o siekdama ją gauti sukurtų nepagrįstą administracinę naštą;
b)
tokia informacija susijusi su visuomenės saugumu arba nacionaliniu saugumu;
c)
tokia informacija susijusi su verslo, profesine arba įmonės paslaptimi.
2. Su schema, apie kurią pranešta arba apie kurią rengiamasi pranešti, susijusių saugumo klausimų turinti valstybė narė, siekdama didesnio elektroninės atpažinties schemos saugumo, gali prašyti informacijos tuo saugumo klausimu. Informacijos prašymą gavusi valstybė narė visoms valstybėms narėms pateikia informaciją, kurios reikia siekiant nustatyti, ar Reglamento (ES) Nr. 910/2014 10 straipsnyje nurodytas saugumo pažeidimas įvyko, arba nustatyti, ar yra reali rizika, kad toks pažeidimas gali įvykti, nebent:
a)
ji tokios informacijos neturi, o siekdama ją gauti sukurtų nepagrįstą administracinę naštą;
b)
tokia informacija susijusi su visuomenės saugumu arba nacionaliniu saugumu;
c)
tokia informacija susijusi su verslo, profesine arba įmonės paslaptimi.
6 straipsnis
Keitimasis informacija per kontaktinius centrus
Laikydamosi 4 ir 5 straipsnių, valstybės narės informacija keičiasi per kontaktinius centrus ir nedelsdamos pateikia visą aktualią informaciją, kurios prašoma.
III SKYRIUS
TARPUSAVIO VERTINIMAS
7 straipsnis
Principai
1. Tarpusavio vertinimas yra valstybių narių bendradarbiavimo priemonė, sukurta užtikrinti elektroninės atpažinties schemų, apie kurias pranešta, sąveikumą ir saugumą.
2. Tarpusavio vertinime valstybės narės dalyvauja lygiomis teisėmis ir savanoriškai. Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schemą rengiamasi vertinti tarpusavyje, negali lygiomis teisėmis dalyvaujančiai valstybei narei uždrausti dalyvauti tarpusavio vertinime.
3. Kiekviena tarpusavio vertinime dalyvaujanti valstybė narė pati padengia savo dalyvavimo procese išlaidas.
4. Visa per tarpusavio vertinimą gauta informacija naudojama tik tam vertinimui. Tarpusavio vertinimą atliekantys valstybių narių atstovai trečiosioms šalims neatskleidžia jokios neskelbtinos arba konfidencialios informacijos, gautos atliekant tarpusavio vertinimą.
5. Lygiomis teisėmis dalyvaujanti valstybė narė praneša apie visus interesų konfliktus, galinčius kilti dėl atstovų, kuriuos ji paskyrė dalyvauti tarpusavio vertinimo veikloje.
8 straipsnis
Tarpusavio vertinimo inicijavimas
1. Tarpusavio vertinimas gali būti inicijuotas vienu iš šių būdų:
a)
valstybė narė paprašo tarpusavyje įvertinti jos elektroninės atpažinties schemą;
b)
valstybė narė arba valstybės narės pareiškia norinčios tarpusavyje įvertinti kitos valstybės narės elektroninės atpažinties schemą. Savo prašyme jos nurodo priežastis, kodėl nori tarpusavio vertinimo, ir paaiškina, kuo tarpusavio vertinimas bus naudingas valstybių narių elektroninės atpažinties schemų sąveikumui arba saugumui.
2. Apie 1 dalyje numatytą prašymą pranešama Bendradarbiavimo tinklui, kaip nustatyta 3 dalyje. Apie savo ketinimą dalyvauti tarpusavio vertinime valstybė narė Bendradarbiavimo tinklui praneša per vieną mėnesį.
3. Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schemą rengiamasi vertinti tarpusavyje, Bendradarbiavimo tinklui pateikia šią informaciją:
a)
elektroninės atpažinties schema, kurią rengiamasi vertinti tarpusavyje;
b)
lygiomis teisėmis dalyvaujanti (-čios) valstybė (-ės) narė (-ės);
c)
terminas, iki kurio planuojamą rezultatą ketinama pateikti Bendradarbiavimo tinklui, ir
d)
pagal 9 straipsnio 2 dalį nustatytos tarpusavio vertinimo sąlygos.
4. Kitas elektroninės atpažinties schemos tarpusavio vertinamas atliekamas ne anksčiau nei po dvejų metų po atlikto tarpusavio vertinimo, nebent su Bendradarbiavimo tinklu būtų sutarta kitaip.
9 straipsnis
Pasirengimas tarpusavio vertinimui
1. Lygiomis teisėmis dalyvaujančios valstybės narės savo atstovų, atliekančių tarpusavio vertinimą, vardus ir pavardes, taip pat jų kontaktinius duomenis pateikia valstybei narei, kurios elektroninės atpažinties schema vertinama tarpusavyje, per 2 savaites nuo lygiomis teisėmis dalyvaujančių valstybių narių pranešimo apie jų ketinimą dalyvauti tarpusavio vertinime, pateikto pagal 8 straipsnio 2 dalį. Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema vertinama tarpusavyje, gali neleisti atstovui dalyvauti tarpusavio vertinimo procese, jei yra interesų konfliktas.
2. Atsižvelgdamos į Bendradarbiavimo tinklo patarimus, valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema yra vertinama tarpusavyje, ir lygiomis teisėmis dalyvaujančios valstybės narės susitaria dėl:
a)
tarpusavio vertinimo, grindžiamo Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punktu ir 9 straipsnio 1 dalimi, masto ir sąlygų ir dėl interesų, kuriuos lygiomis teisėmis dalyvaujančios valstybės narės pareiškė inicijuodamos tarpusavio vertinimą;
b)
tarpusavio vertinimo trukmės ir galutinio termino, kuris negali būti vėliau kaip po 3 mėnesių nuo dienos, kurią lygiomis teisėmis dalyvaujančios valstybės narės pagal 1 dalį pateikė savo atstovų vardus, pavardes ir kontaktinius duomenis;
c)
kitų tarpusavio vertinimo organizavimo sąlygų.
Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema vertinama tarpusavyje, apie susitarimą praneša Bendradarbiavimo tinklui.
10 straipsnis
Tarpusavio vertinimas
1. Dalyvaujančios valstybės narės tarpusavio vertinimą atlieka drauge. Valstybių narių atstovai iš savo rato išsirenka vieną atstovą, koordinuosiantį tarpusavio vertinimą.
2. Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema yra vertinama tarpusavyje, pateikia lygiomis teisėmis dalyvaujančioms valstybėms narėms pranešimo formą, pateiktą Komisijai, arba schemos aprašymą, pateiktą pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punktą, jei apie atitinkamą elektroninės atpažinties schemą dar nebuvo pranešta. Taip pat pateikiami visi patvirtinamieji dokumentai ir papildoma aktuali informacija.
3. Tarpusavio vertinimas gali apimti vieną ar kelis šiuos ir kitus elementus:
a)
aktualių dokumentų vertinimą,
b)
procesų nagrinėjimą,
c)
techninius seminarus ir
d)
nepriklausomos trečiosios šalies vertinimo svarstymą.
4. Lygiomis teisėmis dalyvaujančioms valstybėms narėms gali reikėti papildomų su pranešimu susijusių dokumentų. Valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema vertinama tarpusavyje, šią informaciją pateikia, nebent:
a)
ji tokios informacijos neturi, o siekdama ją gauti sukurtų nepagrįstą administracinę naštą;
b)
tokia informacija susijusi su visuomenės saugumu arba nacionaliniu saugumu;
c)
tokia informacija susijusi su verslo, profesine arba įmonės paslaptimi.
11 straipsnis
Tarpusavio vertinimo rezultatas
Lygiomis teisėmis dalyvaujančios valstybės narės per mėnesį nuo tarpusavio vertinimo pabaigos parengia ataskaitą Bendradarbiavimo tinklui. Bendradarbiavimo tinklo nariai gali pareikalauti, kad valstybė narė, kurios elektroninės atpažinties schema įvertinta tarpusavyje, arba lygiomis teisėmis dalyvavusios valstybės narės pateiktų daugiau informacijos arba paaiškinimų.
IV SKYRIUS
BENDRADARBIAVIMO TINKLAS
12 straipsnis
Įsteigimas ir darbo metodai
Įsteigiamas bendradarbiavimo pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 5-6 dalis skatinimo tinklas (Bendradarbiavimo tinklas). Bendradarbiavimo tinklas dirba posėdžiuose ir taikydamas rašytinę procedūrą.
13 straipsnis
Pranešimo formos projektas
Laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punkto reikalavimo pateikti savo elektroninės atpažinties schemos aprašymą, pranešančioji valstybė narė Bendradarbiavimo tinklui pateikia tinkamai užpildytos pranešimo formos projektą ir visus būtinus priedus, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 910/2014 9 straipsnio 1 dalyje ir įgyvendinimo akte, nurodytame Reglamento (ES) Nr. 910/2014 9 straipsnio 5 dalyje.
14 straipsnis
Užduotys
Bendradarbiavimo tinklas įgaliojamas:
a)
sudaryti sąlygas, kad valstybės narės galėtų, keisdamosi informacija, lengviau bendradarbiauti pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 5-6 dalis sąveikumo sistemos sukūrimo ir veikimo klausimais;
b)
nustatyti efektyvaus keitimosi informacija, susijusia su visais elektroninės atpažinties klausimais, metodus;
c)
nagrinėti aktualius pokyčius elektroninės atpažinties sektoriuje ir aptarti bei parengti elektroninės atpažinties schemų sąveikumo ir saugumo gerąją praktiką;
d)
priimti nuomones dėl pokyčių, susijusių su Reglamento (ES) Nr. 910/2014 12 straipsnio 2-4 dalyse nurodyta sąveikumo sistema;
e)
priimti nuomones dėl pokyčių, susijusių su minimaliomis techninėmis specifikacijomis, standartais ir procedūromis, kurios saugumo užtikrinimo lygiams nustatytos pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 8 straipsnio 3 dalį priimtame įgyvendinimo akte ir prie to akto pridėtose gairėse;
f)
priimti tarpusavio vertinimo masto ir sąlygų gaires;
g)
išnagrinėti tarpusavio vertinimo, atlikto pagal 11 straipsnį, rezultatą;
h)
išnagrinėti užpildytos pranešimo formos projektą;
i)
priimti nuomones, kaip elektroninės atpažinties schema, apie kurią rengiamasi pranešti ir kurios aprašymas pateiktas pagal Reglamento (ES) Nr. 910/2014 7 straipsnio g punktą, atitinka to reglamento 7 straipsnio, 8 straipsnio 1-2 dalių ir 12 straipsnio 1 dalies reikalavimus ir to reglamento 8 straipsnio 3 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą.
15 straipsnis
Narystė
1. Bendradarbiavimo tinklo narės yra valstybės narės ir Europos ekonominės erdvės šalys.
2. Stojančiųjų šalių atstovus dalyvauti Bendradarbiavimo tinklo posėdžiuose kviečia pirmininkas nuo Stojimo sutarties pasirašymo dienos.
3. Pasitaręs su Bendradarbiavimo tinklu, pirmininkas gali ad hoc kviesti Bendradarbiavimo tinklo arba pogrupio darbe dalyvauti Bendradarbiavimo tinklui nepriklausančius ekspertus, turinčius specialiųjų žinių kuriuo nors į darbotvarkę įtrauktu klausimu. Be to, pasikonsultavęs su Bendradarbiavimo tinklu, pirmininkas gali asmenims ir organizacijoms suteikti stebėtojo statusą.
16 straipsnis
Darbo organizavimas
1. Bendradarbiavimo tinklo posėdžiams pirmininkauja Komisija.
2. Susitaręs su Komisija, Bendradarbiavimo tinklas gali kurti pogrupius, kurie nagrinėtų specifinius klausimus pagal Bendradarbiavimo tinklo nustatytus įgaliojimus. Tokie pogrupiai nustoja egzistuoti, kai tik įvykdo jiems pavestą užduotį.
3. Bendradarbiavimo tinklo nariai, taip pat kviestiniai ekspertai ir stebėtojai laikosi Sutartyse ir jų įgyvendinimo taisyklėse nustatytų įpareigojimų saugoti profesinę paslaptį, taip pat Komisijos sprendimo 2001/844/EB, EAPB, Euratomas (2) priede nustatytų Komisijos saugumo taisyklių, susijusių su ES įslaptintos informacijos apsauga. Jei šių įpareigojimų nesilaikoma, Komisija gali imtis visų tinkamų priemonių.
4. Bendradarbiavimo tinklas posėdžiauja Komisijos patalpose. Komisija teikia sekretoriato paslaugas.
5. Pagal 14 straipsnio i punktą priimtas nuomones Bendradarbiavimo tinklas skelbia specialioje interneto svetainėje. Jei tokioje nuomonėje yra konfidencialios informacijos, Bendradarbiavimo tinklas priima nekonfidencialią tos nuomonės redakciją, kad ją būtų galima paskelbti.
6. Bendradarbiavimo tinklo darbo tvarkos taisykles jo nariai priima paprasta balsų dauguma.
17 straipsnis
Posėdžių išlaidos
1. Komisija neatlygina Bendradarbiavimo tinklo veiklos dalyviams už jų darbą.
2. Komisija gali atlyginti Bendradarbiavimo tinklo posėdžių dalyviams jų kelionės išlaidas. Išlaidos atlyginamos vadovaujantis galiojančiomis Komisijos nuostatomis ir neviršijant pagal metinę išteklių skyrimo procedūrą Komisijos tarnyboms skirtų asignavimų.
18 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 24 d.