PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 599/2013
2013 m. birželio 24 d.
kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 578/2010 nuostatos dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, skyrimo ir valstybių narių pranešimų apie tam tikrus su tuo susijusius duomenis pateikimo
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1216/2009, nustatantį prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms (1), ypač į jo 8 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą,
kadangi:
(1)
2010 m. birželio 29 d. Komisijos reglamente (ES) Nr. 578/2010, kuriuo įgyvendinamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1216/2009 nuostatos dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, skyrimo sistemos ir tokių grąžinamųjų išmokų sumos nustatymo kriterijų (2), nustatyta, kad smulkiems eksportuotojams netaikomas reikalavimas iki tam tikros individualiu ir pasauliniu lygiu nustatytos bendrosios sumos pateikti grąžinamosios išvados sertifikatą. Reglamente taip pat nustatyta, kad apie grąžinamųjų išmokų sertifikatų paraiškas ir tam tikrais atvejais apie išduotus grąžinamųjų išmokų sertifikatus turi būti pranešama Komisijai;
(2)
nustatytų eksporto grąžinamųjų išmokų dydžio sumažinimas dėl bendrosios žemės ūkio politikos reformos ir žemės ūkio produktų kainų kitimo pasaulio rinkoje bendro poveikio lėmė, kad sumažėjo paraiškų grąžinamųjų išmokų sertifikatams gauti, taigi sumažėjo ir spaudimas Sąjungos biudžetui dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už prekes, neįtrauktas į Sutarties I priedą. Tais atvejais, kai Sąjungai negresia pavojus sulaužyti savo tarptautinius įsipareigojimus, tikslinga supaprastinti eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, skyrimo tvarką, taip sumažinant administracinę naštą;
(3)
todėl tikslinga padidinti smulkiesiems eksportuotojams individualiu ir pasauliniu lygiu nustatytą mokėjimo ribą, iki kurios jiems netaikomas reikalavimas pateikti grąžinamųjų išmokų sertifikatus. Taip pat tikslinga sustabdyti visų valstybių narių kompetentingų institucijų prievolę pranešti apie grąžinamųjų išmokų, kurių sertifikatams pateiktos paraiškos, sumas, kai visiems pagrindiniams produktams taikomos grąžinamosios išmokos sustabdytos, nenustatytos arba lygios nuliui, pranešti apie išduotus grąžinamųjų išmokų sertifikatus, kai tokių sertifikatų neišduota, o su piniginėmis išmokomis nesusijusiais atvejais - prievolę pateikti tam tikrą informaciją, kad būtų užtikrinamas grąžinamųjų išmokų sertifikatų sistemos veikimas ir valdymas, o Komisija informuojama apie tai, kad neskirta jokių piniginių sumų;
(4)
todėl Reglamentas (ES) Nr. 578/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(5)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Horizontaliųjų klausimų dėl prekybos perdirbtais žemės ūkio produktais, neišvardytais Sutarties I priede, komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (ES) Nr. 578/2010 iš dalies keičiamas taip:
1)
42 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Pateikti sertifikatus nereikalaujama už eksportuojamas prekes, kurioms ūkinės veiklos vykdytojas biudžetiniais metais pateikė paraiškas, pagal kurias mokėjimas neviršija 200 000 EUR.“
2)
43 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Kiekvienu biudžetiniu laikotarpiu už 42 straipsnio 1 dalyje nurodytas eksportuojamas prekes gali būti mokamos grąžinamosios išmokos neviršijant 80 mln. EUR bendro rezervo kiekvieniems biudžetiniams metams.“
3)
Įterpiamas 53a straipsnis:
„53a straipsnis
1. Jei visiems I priede išvardytiems pagrindiniams produktams taikomos grąžinamosios išmokos sustabdytos, nenustatytos arba lygios nuliui, vienu iš 29 straipsnio 1 dalies a-f punktuose minimų laikotarpių sustabdoma 30 straipsnyje ir 34 straipsnio 2 dalyje nustatyta valstybių narių prievolė teikti pranešimus dėl šio laikotarpio.
2. Jei 51 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose minimais laikotarpiais neišduota grąžinamųjų išmokų sertifikatų, 51 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nustatyta valstybių narių prievolė teikti pranešimus sustabdoma.
3. Atvejais, nesusijusiais su piniginėmis išmokomis, sustabdoma 51 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose, 51 straipsnio 2 dalyje, 52 straipsnyje ir 53 straipsnio pirmame sakinyje nustatyta valstybių narių prievolė pateikti pranešimą ir 53 straipsnio antrame sakinyje nustatyta prievolė pateikti informaciją apie tai, kad pinigų nebuvo išmokėta.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. birželio 24 d.