PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. března 2014,
kterým se mění rozhodnutí 2011/130/EU, kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem C(2014) 1640)
(Text s významem pro EHP)
(2014/148/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup ke svým činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využívání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepisování svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Původně se rozhodnutí vztahovalo pouze na základní úroveň standardizovaných formátů ETSI zaručených elektronických podpisů. Je vhodné je doplnit dlouhodobějšími úrovněmi standardizovaných formátů ETSI, jež v průběhu času usnadní uchovávání informací týkajících se platnosti elektronických podpisů.
(5)
ETSI zveřejnilo pro výchozí profily zaručených elektronických podpisů nové technické specifikace, jež mají omezit výběr v příslušných normách, a tím zvýšit přeshraniční interoperabilitu. Tyto profily se vztahují na všechny úrovně souladu, od základní až po dlouhodobou úroveň.
(6)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(7)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad, ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(8)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. prosince 2014.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí Komise 2011/130/EU (3)
Rozhodnutí 2011/130/EU se mění takto:
1)
Odstavec 1 článku 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států zaručeným elektronickým podpisem XML, CMS nebo PDF v jakékoli úrovni souladu, nebo prostřednictvím příslušné datové schránky na základní úrovni, pokud splňují technické specifikace uvedené v příloze.“
2)
Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2014.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. března 2014.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2014 m. kovo 17 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/130/ES, kuriuo nustatomi būtinieji dokumentų, kompetentingų institucijų pasirašomų elektroniniu būdu pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje, tarptautinio tvarkymo reikalavimai
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 1640)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/148/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (1), ypač į jos 8 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
paslaugų teikėjai, kurių paslaugoms taikoma Direktyva 2006/123/EB, privalo turėti galimybę per vieno langelio principu veikiančius kontaktinius centrus arba elektroninėmis priemonėmis atlikti procedūras ir formalumus, reikalingus norint užsiimti savo veikla ir ją vykdyti. Laikantis Direktyvos 2006/123/EB 5 straipsnio 3 dalyje nustatytų ribų, vis tiek galimi atvejai, kai paslaugų teikėjai, atlikdami tokias procedūras ir formalumus, turi pateikti dokumentų originalus, patvirtintas kopijas arba patvirtintus vertimus. Tais atvejais paslaugų teikėjams gali prireikti pateikti kompetentingų institucijų elektroniniu būdu pasirašytus dokumentus;
(2)
sąlygos tarptautiniu mastu naudoti saugius elektroninius parašus, pagrįstus kvalifikuotu sertifikatu, pagerintos 2009 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimu 2009/767/EB, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje nustatomos priemonės procedūroms, atliekamoms naudojantis elektroninėmis priemonėmis ir kontaktinių centrų paslaugomis, palengvinti (2); tuo sprendimu, inter alia, valstybės narės įpareigojamos įvertinti riziką prieš tai, kai jos pareikalauja, kad paslaugų teikėjai naudotų tokius elektroninius parašus, ir nustatomos taisyklės, kaip valstybės narės turėtų pripažinti saugius elektroninius parašus, pagrįstus kvalifikuotais sertifikatais ir sukurtus naudojant saugią parašų kūrimo priemonę arba jos nenaudojant. Tačiau Sprendime 2009/767/EB nesprendžiamas klausimas dėl elektroninių parašų formato kompetentingų institucijų išduotuose dokumentuose, kuriuos, atlikdami atitinkamas procedūras ir formalumus, turi pateikti paslaugų teikėjai;
(3)
kadangi valstybių narių kompetentingos institucijos savo dokumentams elektroniniu būdu pasirašyti dabar naudoja skirtingų formatų saugius elektroninius parašus, šiuos dokumentus gaunančios ir juos tvarkyti turinčios valstybės narės dėl naudojamų parašų formatų įvairovės gali patirti techninių sunkumų. Siekiant, kad paslaugų teikėjai tarpvalstybines procedūras ir formalumus galėtų atlikti elektroninėmis priemonėmis, valstybėms narėms, gaunančioms kitų valstybių narių kompetentingų institucijų elektroniniu būdu pasirašomus dokumentus, turėtų būti sudarytos techninės sąlygos priimti bent jau keleto formatų elektroninius parašus. Apibrėžus tam tikrus saugių elektroninių parašų formatus, kuriems priimti gaunančioje valstybėje narėje turi būti sudarytos techninės sąlygos, būtų užtikrinta didesnė automatizacija ir padidintas tarpvalstybinis elektroninių procedūrų tarpusavio sąveikumas;
(4)
iš pradžių sprendimas apėmė tik bazinio lygmens Europos telekomunikacijų standartų instituto (toliau - ETSI) standartizuotus saugių elektroninių parašų formatus. Tikslinga įtraukti ir ilgesnio galiojimo ETSI standartizuotus formatus, kurie palengvintų ilgalaikį informacijos apie elektroninių parašų galiojimą saugojimą;
(5)
ETSI paskelbė naujas saugių elektroninių parašų bazinių profilių technines specifikacijas, kuriomis siekiama apriboti atitinkamų standartų pasirinkimą ir taip padidinti tarpvalstybinį sąveikumą. Šie profiliai apima visus atitikties lygmenis - nuo bazinio iki ilgalaikio galiojimo;
(6)
valstybės narės, kurių kompetentingos institucijos naudoja ne visuotinai priimtus elektroninių parašų formatus, gali būti įgyvendinusios patvirtinimo priemones, leidžiančias patikrinti jų parašus ir tarpvalstybiniu mastu. Todėl siekiant, kad dokumentus gaunančios valstybės narės galėtų pasitikėti tomis patvirtinimo priemonėmis, būtina užtikrinti, kad informacija apie jas būtų lengvai prieinama, nebent reikiama informacija tiesiogiai įtraukta į elektroninius dokumentus, elektroninius parašus arba elektroninių dokumentų laikmenas;
(7)
šis sprendimas neturi poveikio valstybių narių sprendimui, kas yra originalas, patvirtinta kopija ar patvirtintas vertimas. Sprendimo tikslas - tik pagerinti galimybes tikrinti elektroninius parašus, jeigu jie naudojami originaluose, patvirtintose kopijose arba patvirtintuose vertimuose, kuriuos paslaugų teikėjams gali tekti pateikti per vieno langelio principu veikiančius kontaktinius centrus;
(8)
siekiant sudaryti sąlygas valstybėms narėms įdiegti reikiamas technines priemones, šį sprendimą tikslinga taikyti nuo 2014 m. gruodžio 1 d.;
(9)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Paslaugų direktyvos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Komisijos sprendimo 2011/130/ES (3) pakeitimai
Sprendimas 2011/130/ES iš dalies keičiamas taip:
1)
1 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Valstybės narės įgyvendina reikiamas technines priemones, leidžiančias joms tvarkyti elektroniniu būdu pasirašytus dokumentus, kuriuos atlikdami procedūras ir formalumus per kontaktinius centrus pateikia paslaugų teikėjai, kaip numatyta Direktyvos 2006/123/EB 8 straipsnyje, ir kuriuos kitų valstybių narių kompetentingos institucijos yra pasirašiusios bet kurio atitikties lygmens saugiu XML, CMS ar PDF elektroniniu parašu arba naudodamos susietojo parašo sudėtinį rodinį baziniu lygmeniu, su sąlyga, kad jie atitinka priede išdėstytas technines specifikacijas.“
2.
Priedas keičiamas šio sprendimo priedu.
2 straipsnis
Taikymas
Šis sprendimas taikomas nuo 2014 m. gruodžio 1 d.
3 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 17 d.