ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2013 m. rugsėjo 16 d.
dėl kompensacijos pagal dekretą dėl mėšlo C 75/98 (ex NN 45/98), įgyvendinto Belgijoje (Flandrijoje)
(pranešta dokumentu Nr. C(2013) 5818)
(Tekstas autentiškas tik olandų ir prancūzų kalbomis)
(2013/530/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (1),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
Europos Komisijos tarnybos, gavusios skundą, kad Flandrijos vyriausybė teikė neteisėtą pagalbą ūkininkams dėl jų naudojamų trąšų ir mėšlo (toliau - priemonė), 1998 m. vasario 4 d. raštu kreipėsi į Belgijos valdžios institucijas prašydamos pateikti informaciją apie 1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimo dėl kompensacijos, mokamos ūkininkams dėl įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų (toliau - dekretas dėl mėšlo), įgyvendinimą.
(2)
Ši informacija buvo pateikta Komisijai 1998 m. kovo 18 d. Flandrijos aplinkos ir užimtumo ministro raštu ir 1998 m. kovo 31 d. Belgijos nuolatinės atstovybės raštu.
(3)
1998 m. balandžio 15 d. įvyko kompetentingų Belgijos valdžios institucijų ir Europos Komisijos tarnybų atstovų susitikimas.
(4)
1998 m. liepos 10 d. teleksu Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos, ir jos į tai atsakė 1998 m. rugpjūčio 7 d. raštu, registruotu 1998 m. rugpjūčio 10 d.
(5)
Remiantis Belgijos valdžios institucijų informacija, mokėjimai atlikti 1996 m. Vis dėlto Komisijai nebuvo pranešta apie priemonę pagal EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalis). Dėl šios priežasties byla buvo įtraukta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą numeriu NN 45/98. Nors schema galiojo 1996 m. ir 1997 m., Komisija Belgijos atitinkamai valdžios institucijų įstaigai 1998 m. rugpjūčio 7 d. rašte nurodė nemokėti paramos už 1997 m. tol, kol Komisija nėra priėmusi sprendimo dėl to, ar pagalba suderinama su vidaus rinka. Belgijos valdžios institucijos pranešė Komisijai, kad Flandrijos vyriausybė ketino šią kompensacijos schemą įtraukti į Flandrijos pagalbos programą pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2078/92 (2).
(6)
1999 m. sausio 21 d. raštu Komisija pranešė Belgijai apie savo sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl priemonės.
(7)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas 1999 m. balandžio 17 d. Oficialiajame leidinyje (3).
(8)
Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti pastabas dėl šios priemonės.
(9)
Suinteresuotosios šalys Komisijai pastabų nepateikė.
(10)
Pranešimus apie kitus Flandrijos kompensacijos dėl mėšlo atvejus (C12/1999, N105/1999, N311/99) Belgijos valdžios institucijos atsiėmė.
(11)
2012 m. kovo 6 d. Komisija gavo skundą iš ūkininko dėl kompensacijos sumokėjimo už 1996 m. pagal dekretą dėl mėšlo. Belgijos (Flandrijos) valdžios institucijų ir Europos Komisijos tarnybų atstovų 2012 m. balandžio 16 d. posėdyje Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti savo nuomonę dėl skundo.
(12)
2012 m. lapkričio 9 d. Europos Komisija paprašė papildomos informacijos. Belgijos valdžios institucijos ją pateikė 2013 m. sausio 14 d. raštu.
II. IŠSAMUS PAGALBOS APIBŪDINIMAS
1. PAVADINIMAS
(13)
Kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo.
2. BIUDŽETAS
(14)
Visas 1996 m. priemonei skirtas biudžetas sudarė 427 511 868 BEF (Belgijos frankus) ir buvo paskirstytas taip:
(a)
kompensacija už sumažėjusį derlingumą;
-
250 279 282 BEF už ganyklas;
-
50 102 650 BEF už kukurūzus;
(b)
kompensacija už mėšlo šalinimo sąnaudas - 65 486 397 BEF;
(c)
kompensacija už mėšlo sandėliavimo sąnaudas - 34 276 829 BEF;
(d)
kompensacija už papildomų trąšų pirkimą - 27 366 710 BEF.
(15)
Kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo buvo išmokėta už 1996 m.
(16)
Pagal dekretą dėl mėšlo kompensacija mokama ūkininkams, kurių įmonės yra visiškai ar iš dalies vandens zonoje arba gamtos zonoje. Tai taikoma 7,502 iš 40,673 Flandrijos įmonių, turinčių ariamos žemės arba gyvulių (18,5 %). Viso 649,223 ha ploto sudaro dirbama žemė arba žemė, kurioje auginami gyvuliai, 47,948 ha (7,5 %) yra vandens zonoje, o 21,919 ha (3 %) - gamtos zonoje.
(17)
Pagalbos schemos tikslas - sudaryti galimybes ūkininkams, kurių žemė yra aplinkos požiūriu jautriose vietovėse, prisitaikyti prie griežtesnių mėšlo naudojimo standartų, ir kompensuoti tų ūkininkų patirtus ekonominius nuostolius. Pagalba apskaičiuojama atsižvelgiant į pajamas, kurios buvo prarastos vykdant įprastą žemės ūkio veiklą už tokių jautrių zonų ribų. Belgijos valdžios institucijų teigimu, kompensacija taip pat buvo reikalinga siekiant išvengti socialinių neramumų.
(18)
Pagalba skiriama siekiant kompensuoti tose jautriose zonose esantiems ūkininkams už:
(a)
sumažėjusį derlingumą dėl mažiau naudojamų trąšų ir mėšlo,
(b)
papildomas mėšlo šalinimo sąnaudas,
(c)
papildomas mėšlo sandėliavimo sąnaudas,
(d)
papildomai perkamas chemines trąšas.
(19)
Remiantis Belgijos valdžios institucijų pateikta informacija, išmokos ūkininkams siekiant kompensuoti už įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų laikymasį buvo pagrįstos keturiais teisės aktais:
(a)
1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu dėl ūkininkams mokamos kompensacijos už įsipareigojimų pagal teisės aktus dėl trąšų laikymasį;
(b)
1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo nustatoma kompensacija už 1996 m. ir 1997 m. pagal 1991 m. sausio 23 d. dekreto dėl aplinkos apsaugos nuo taršos mėšlu 15 straipsnio 9 dalį;
(c)
1996 m. kovo 19 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo nustatomos taisyklės dėl papildomų įsipareigojimų, susijusių su mėšlo šalinimu, ir dėl pagalbos, susijusios su papildomu pertekliniu mėšlu vietovėse, kuriose taikomi griežtesni standartai dėl mėšlo paskleidimo;
(d)
1997 m. liepos 15 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu, kuriuo iš dalies keičiamas 1995 m. gruodžio 20 d. Flandrijos vyriausybės sprendimas, kuriuo nustatoma kompensacija už 1996 ir 1997 m. pagal 1991 m. sausio 23 d. dekreto dėl aplinkos apsaugos nuo taršos mėšlu 15 straipsnio 9 dalį.
(20)
Nė apie vieną iš šių teisės aktų nebuvo pranešta Komisijai pagal EB sutarties 93 straipsnį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalis).
(21)
Belgijos institucijų teigimu, mėšlo politika Flandrijoje pagrįsta 1995 m. gruodžio 20 d. dekretu, kuriuo iš dalies keičiamas 1991 m. sausio 23 d. dekretas dėl aplinkos apsaugos nuo taršos trąšomis. Šiuo dekretu siekiama sumažinti aplinkos problemas, kylančias dėl paviršinio ir gruntinio vandens prisodrinimo ir fosfatų ir nitratų išplovimo į dirvožemį, dėl ko kyla jų prasiskverbimo į požeminį ir paviršinį vandenį pavojus. Remiantis ataskaita apie Flandrijos aplinką ir gamtą, žemės ūkio sektoriaus grynojo azoto ir fosfato apkrova gamtai sudaro 56 % visos apkrovos. Gyvulių tvartų amoniako ir paskleistų srutų tarša sudaro 21 % išmetamųjų teršalų Flandrijoje.
(22)
Dekrete dėl mėšlo nurodomi tikslai, susiję su poreikiu pasiekti ir (arba) išlaikyti reikalaujamus dirvožemio, vandens (paviršinio ir požeminio) ir oro kokybės standartus. Juo numatoma palaipsniui griežtinti mėšlo naudojimo apribojimus. Taip suteikiama galimybė patikslinti reikalavimus pereinamuoju laikotarpiu. Trąšų naudojimo standartai turi būti griežtinami pamažu, išskyrus itin pažeidžiamas vietoves, konkrečiai, vandens zonas ir gamtos zonas, kuriose griežtesnės taisyklės pradėtos taikyti iškart.
(23)
Dekrete taip pat numatyta Flandrijoje išlaikyti 1992 m. buvusį mėšlo išeigos lygį ir galvijų skaičių. Tuo tikslu pradėta taikyti vietos leidimų politika. Tuo pačiu, atnaujinant didesnėms įmonėms išduotus leidimus, leistinas kiekis bus sumažintas 25 %. Gyvulininkystės sektoriui buvo suteikta laiko (iki 2002 m.) rasti būdų, kaip sumažinti mėšlo perteklių ir jo poveikį.
(24)
Griežtesni apribojimai įsigaliojo iš karto 1996 m. sausio 1 d. šiose vietovėse:
(a)
vandens baseinuose ir saugomose teritorijose;
(b)
gamtos požiūriu vertingose vietovėse, gamtos draustiniuose, miškų žemėje;
(c)
vietovėse, kuriose taikoma Paukščių direktyva;
(d)
slėniuose ir ekologiškai vertingoje dirbamoje žemėje;
(e)
nitratams jautrioje žemėje;
(f)
fosfatu užterštoje žemėje.
(25)
Belgijos valdžios institucijų teigimu, nustatant šias jautrias vietoves, buvo atsižvelgiama į Tarybos direktyvos 91/676/EEB dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių (4) ir Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (5) reikalavimus.
(26)
Remiantis dekretu dėl mėšlo, nuo 1996 m. sausio 1 d. iki 1998 m. gruodžio 31 d. Flandrijoje, išskyrus vandens zonas ir gamtos zonas, taikomos toliau nurodytos bendros trąšų ir mėšlo naudojimo ribos. Šios ribos nurodytos per metus leistinu fosforo pentoksido, cheminių trąšų, ir azoto kiekiu kilogramais - žr. toliau esančią lentelę.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Iš viso azoto
Ganyklos
170
250
450
Kukurūzai
160 (1996 m.)
155 (1997 m.)
150 (1998 m.)
200
325
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto (6)
125
125
170
Kiti pasėliai
150
225
325
(27)
Belgijos valdžios institucijos taip pat paskelbė toliau nurodytas orientacines ribas, kurių jos laikysis siekdamos 2003 m. ir vėlesnių tikslų.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Azotas iš gyvulių mėšlo ir kitų trąšų
Iš viso azoto
Ganyklos
125
250
250
450
Kukurūzai
100
130
225
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto (7)
100
70
125
125
Kiti pasėliai
100
150
200
275
(28)
Be šių kiekybinių apribojimų paprastoje ūkio žemėje skleisti mėšlą arba kitas organines trąšas draudžiama šiais laikotarpiais: nuo rugsėjo 21 d. iki sausio 21 d., sekmadieniais ir valstybinių švenčių dienomis, šeštadieniais, išskyrus šeštadienius laikotarpiu nuo vasario 1 d. iki gegužės 15 d., naktį (nuo 22 val. iki 7 val.), kai žemė yra patvinusi, įšalusi, arba padengta sniegu.
(29)
Griežtesni standartai taikomi vandens zonose, kai jose ketinama išgauti geriamąjį vandenį, arba dėl to, kad tos zonos yra labai jautrios azoto išplovimui. Sąvoka „vandens zona“ reiškia:
(a)
vandens baseinus ir II ir III tipo požeminio vandens apsaugos zonas, nustatytas pagal 1984 m. sausio 24 d. dekretą, kuriuo nustatomos požeminio vandens valdymo priemonės;
(b)
Flandrijos vyriausybės nustatytas jautrias zonas, kurių paviršinio vandens subhidrografinėms talpykloms, skirtoms geriamojo vandens gamybai, taikomi griežtesni standartai, nustatyti remiantis 1971 m. kovo 26 d. įstatymu dėl paviršinio vandens apsaugos nuo taršos;
(c)
jautrias azotui žemės zonas, kuriose reikalaujama taikyti griežtesnius Flandrijos vyriausybės nustatytus standartus ir kurių ribos nustatytos remiantis 1984 m. sausio 24 d. dekretu, kuriuo nustatomos požeminio vandens valdymo priemonės.
(30)
Toliau pateikiamoje lentelėje nurodyti nuo 1996 m. sausio 1 d. mėšlo naudojimui vandens zonose taikomi standartai. Šios taisyklės pagrįstos išvardytų atskirų grupių pasėliams taikomais derlingumo standartais ir tose zonose aplinkos požiūriu priimtinais nuostoliais. Kiekiai nurodyti P2O5 kilogramais ir azoto, per metus tenkančio vienam hektarui, kilogramais.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Azotas iš gyvulių mėšlo ir kitų trąšų
Iš viso azoto
Ganyklos
120
200
200
350
Kukurūzai
100
150
170
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto
80
70
125
125
Kiti pasėliai
100
150
170
275
(31)
Vandens zonose mėšlą draudžiama skleisti nuo rugsėjo 1 d. iki sausio 21 d., išskyrus plotuose, kuriuose surenkamas paviršinis vanduo, esančias a ir b zonas, - jose draudimas taikomas iki vasario 15 d.
(32)
Sąvoka „gamtos zona“ reiškia:
(a)
slėniuose esančias vietoves ir ekologinę vertę turinčią ūkio žemę, nurodytą 1962 m. kovo 29 d. įstatyme dėl nacionalinio ir miestų planavimo organizavimo;
(b)
specialiąsias apsaugos zonas, nustatytas 1988 m. spalio 17 d. Flandrijos vyriausybės sprendimu;
(c)
tam tikras buveines ir besiribojančias buferines zonas,
(d)
miškus, gamtos požiūriu vertingas vietoves, gamtos išteklių vystymo plotus arba gamtos draustinius, kaip nurodyta kaimo plėtros žemėlapiuose, pateiktuose 1962 m. kovo 29 d. įstatyme dėl nacionalinio ir miestų planavimo organizavimo, pereinamojo laikotarpio priemonę taikant iki 1997 m. gruodžio 31 d.
(33)
Toliau esančioje lentelėje nurodyti nuo 1996 m. sausio 1 d. mėšlo naudojimui gamtos zonose taikomi standartai. Šios taisyklės pagrįstos išvardytų atskirų grupių pasėliams taikomais derlingumo standartais ir tose zonose aplinkos požiūriu priimtinais nuostoliais. Kiekiai nurodyti P2O5 kilogramais ir azoto, tenkančio vienam hektarui per metus, kilogramais.
Pasėlių grupė
Fosforo pentoksidas
Iš cheminių trąšų išsiskiriantis azotas
Iš viso azoto
Ganyklos
120
200
400
Kukurūzai
100
150
275
Pasėliai, kuriems reikia mažai azoto
80
70
125
Kiti pasėliai
100
150
275
(34)
Gamtos zonose skleisti mėšlą draudžiama laikotarpiu nuo rugsėjo 1 d. iki sausio 21 d. imtinai, o paukščių išsaugojimui svarbiose ganyklose tręšimas mėšlu taip pat gali būti draudžiamas laikotarpiu nuo balandžio 1 d. iki birželio 30 d. Be to, draudžiama naudoti bet kokios rūšies trąšas miškuose, gamtiniu požiūriu vertingose vietovėse, gamtos išteklių vystymo vietovėse arba gamtos draustiniuose nuo 1998 m. sausio 1 d., išskyrus juose besiganančių gyvulių išmatas, leidžiant per metus viename ha laikyti 2 gyvulius. Šeimos ūkiams šis draudimas gali būti laikinai netaikomas.
(35)
Remiantis dekretu dėl mėšlo, kompensacija išmokama automatiškai tik už ganyklas ir kukurūzus. Kitų pasėlių atvejais laikoma, kad naudojant sumažintus trąšų kiekius, produkcijos kiekis nesumažėtų. Tačiau pastaruoju atveju ūkininkas gali gauti kompensaciją, jei jis arba ji gali pateikti įrodymų apie patirtus nuostolius.
(36)
Kompensacija už produkcijos sumažėjimą ganyklose apskaičiuojama remiantis jautriose zonose leistino trąšų standarto ir ne jautriose zonose leistino standarto skirtumu, atskirai apskaičiuojant vietovių, esančių vandens zonose, ir vietovių, esančių gamtos zonose, vertes. Pagalbos tikslas - kompensuoti už, nustačius mažesnį leidžiamą kiekį, prarastą derlingumą ir pelningumą.
(37)
Pradinis pagalbos apskaičiavimo taškas - standartinis bendrasis pelnas (toliau - SBP) BEF/ha per paskutinius trejus metus prieš išmokant kompensaciją pagal pajamų mokesčio kodeksą. Atskirai apskaičiuojamos žemės, kurioje ganomi pieningi galvijai, ir kitų ganyklų vertės. SBP apskaičiavimo tikslais Flandrija yra suskirstyta į 13 vietovių pagal konkrečios vietovės agronomines savybes.
(38)
Ganyklų, kuriose ganomi pieningi galvijai, didžiausias SBP yra Antverpeno Kempenlande (55 700 BEF/ha), žemiausias - Dunes vietovėje (33 167 BEF/ha), o vidutinė vertė visoje Flandrijoje - 44 160 BEF/ha. Kitose ganyklose didžiausias SBP yra Vakarų Flandrijos smėlio arba priemolio regione (36 100 BEF/ha), žemiausias - Dunes vietovėje (24 633 BEF/ha), o vidutinė vertė visoje Flandrijoje - 31 941 BEF/ha.
(39)
Vandens zonose kompensacija pagrįsta tuo faktu, kad didžiausias leistinas naudoti azoto kiekis yra 350 kg/ha, palyginti su 450 kg/ha įprastose zonose. Tai reiškia, kad vandens zonose azoto leidžiama naudoti 22 % mažiau. Remdamosi įstatymu dėl mažėjančių pajamų, Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad dėl to derlingumas sumažės 15 %. Tačiau poveikis ūkio pelningumui bus didesnis. Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad, diskontavus fiksuotas sąnaudas, SBP sudaro iki 40 % viso derlingumo. Todėl derlingumui sumažėjus 15 %, SBP sumažės 37,5 % (15 % × 100/40). Taigi, kompensacijos už sumažėjusį derlingumą išmokėjimo pagrindas susijusioje vietovėje yra SBP × 37,5 %. Tuo pačiu reikalaujama, kad vandens zonose ūkininkai naudotų 50 kg/ha mažiau cheminių trąšų. Taip sutaupoma 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Todėl šią sumą reikia atimti iš mokėtinos paramos.
(40)
Gamtos zonose kompensacija pagrįsta tais pačiais principais. Gamtos zonoje didžiausias leistinas naudoti azoto kiekis yra 400 kg/ha, palyginti su 450 kg/ha įprastose zonose, t. y. 11 % mažiau. Belgijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad dėl to derlingumas sumažės 7 %. Sumažėjus derlingumui 7 %, SBP sumažės 17,5 % (7 % × 100/40). Taigi, kompensacijos už sumažėjusį derlingumą išmokėjimo pagrindas gamtos zonose yra SBP × 17,5 %. Be to, tiek pat (800 BEF - žr. 39 punktą) pagalba sumažinama dėl to, kad naudojant mažiau trąšų yra sutaupoma.
(41)
Toliau esančioje lentelėje apibendrinti didžiausio, mažiausio ir vidutinio mokamos pagalbos lygio duomenys.
Ganyklos, kuriose ganomi pieningi galvijai
SBP
Pagalbos lygis vandens zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0001.xml.jpg
Pagalbos lygis gamtos zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antverpeno Kempenlandas
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Vidurkis
44 160
15 760
9 928
Kitos ganyklos
SBP
Pagalbos lygis vandens zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0003.xml.jpg
Pagalbos lygis gamtos zonose
FOR-L_2013285LT.01000801.notes.0004.xml.jpg
Vakarų Flandrijos smėlio arba priemolio regionas
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Vidurkis
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgijos valdžios institucijos pabrėžia, kad šios vertės atitinka didžiausią kompensacijos lygį už hektarą. Visas ganyklų, už kurias gali būti išmokamos kompensacijos, plotas yra 31 003 ha, iš kurių 17 468 ha yra vandens zonose, o 13 535 ha - gamtos zonose. Didžiausia teorinė kompensacija, kuri galėjo būti sumokėta, yra 202 822 411 BEF vandens zonose, ir 65 900 155 BEF gamtos zonose. Tačiau, atsižvelgiant į mažesnį pagalbos dydį ne pieniniams galvijams skirtose ganyklose, faktiškai už ganyklas išmokėta kompensacija buvo 250 275 012 BEF per metus, iš kurių 186 505 640 BEF buvo išmokėta už ganyklas vandens zonose, 63 769 372 BEF už ganyklas gamtos zonose. Belgijos institucijų teigimu, šis didžiausio teorinio pagalbos lygio ir faktiškai išmokėto pagalbos lygio skirtumas atsirado dėl kelių veiksnių, visų pirma, dėl to, kad kompensacija buvo išmokėta tik už ganyklas, kuriomis tas pats ūkis naudojosi dar 1994 m.
(43)
Kukurūzams taikoma fiksuoto dydžio parama dėl prarastos produkcijos - 3 600 BEF/ha su sąlyga, kad kukurūzai vis dar auginami tame pačiame sklype ir nesėjami ankstesnėje, dabar suartoje ganykloje. Ši pagalba pagrįsta skaičiavimais, kad iš kukurūzų gaunama vidutiniškai 14 500 kg/ha sausosios medžiagos produkcijos, ir, taikant griežtesnius standartus, derlingumas vidutiniškai sumažėja 900 kg/ha. Laikant, kad vieno kilogramo sausosios medžiagos sąnaudos yra 4 BEF, prarastos pajamos sudaro 3 600 BEF.
(44)
Be to, ūkininkai skatinami sėjomainai po kukurūzų sėti žolę, nes taip sumažinamas iš dirvos nutekantis arba išplaunamas nitratų kiekis. Tuo tikslu buvo papildomai suteikta 3 600 BEF/ha pagalba. Belgijos valdžios institucijų teigimu, ši pagalba apima tik sąnaudas žolės sėkloms.
(45)
Pagalba teikiama vandens ir gamtos zonose esančioms valdoms, siekiant padengti papildomas perteklinio mėšlo, susidariusio dėl mažesnio trąšai leidžiamo panaudoti mėšlo kiekio, šalinimo sąnaudas.
(46)
Pagalba teikiama, jeigu valdoje dėl griežtesnių mėšlo panaudojimo trąšoms standartų susikaupė papildomas perteklinio mėšlo kiekis. Apskaičiuojant pagalbą, atskirai atsižvelgiama į:
(a)
šeimos gyvulininkystės ūkius ir kitus gyvulininkystės ūkius, kurie laikotarpiu nuo 1993 m. iki 1996 m. neįsigijo papildomos ariamos žemės; apskaičiuojant mėšlo išvežimo galimybes, atsižvelgiama į ariamos žemės, nurodytos 1996 m. registre, plotą;
(b)
šeimai nepriklausančius gyvulių ūkius, kurie laikotarpiu nuo 1993 m. iki 1996 m. neįsigijo papildomos žemės. Plotas, į kurį turi būti atsižvelgiama nustatant mėšlo šalinimo galimybes, pagrįstas ariamos žemės plotu, užregistruotu 1994 m. (valdos padėtis 1993 m.).
(47)
Pagalba apskaičiuojama remiantis svertiniu vidurkiu, pagrįstu kiekvienos rūšies gyvūnų (galvijų, kiaulių, paukščių ir kitų) skaičiumi Flandrijoje, o apskaičiuojant mineralų turinį - tipine kiekvienos rūšies gyvūnų mėšlo mineralų sudėtimi.
(48)
Tuo remiantis apskaičiuota, kad kiekvienoje tonoje mėšlo yra 6,6 kg azoto ir 4,2 kg difosforo pentoksido.
(49)
Pagalba išmokama už mineralų vienetą (už kiekvieną difosforo pentoksido (P205) kilogramą ir azoto (N) kilogramą), atitinkantį kompensavimo kriterijus. Išmokos lygis yra susijęs su valdos vieta. Mokamos pagalbos suma:
(a)
13 BEF už vienetą: „baltojoje“ savivaldybėje esantiems ūkiams, kurių patikslinta išeiga yra 75 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF už vienetą: „pilkojoje“ savivaldybėje esantiems ūkiams, kurių patikslinta išeiga yra nuo 75 iki 125 kg P2O5/ha,
(c)
27 BEF už vienetą: vienam ūkiui savivaldybėje, kurio patikslinta išeiga yra 125 kg P2O5/ha.
(50)
Pagalbos sumos yra didesnės savivaldybėse, turinčiose didesnę patikslintą išeigą, nes mėšlas turi būti vežamas ilgesniais atstumais.
(51)
Be to, pagalba taip pat mokama kaip kompensacija ūkininkams, kurie nebegali pasinaudoti susitarimais su kaimyniniais ūkiais paskleisti savo perteklinį mėšlą tuose ūkiuose. Kad ūkis atitiktų reikalavimus, jis turi būti sudaręs susitarimą su vartotoju dėl perteklinio mėšlo 1995 m.; susitarimas turi būti dėl žemės, kurioje taikomi griežtesni standartai ir kuri yra savivaldybėje, kurioje nustatyta patikslinta išeiga yra 100 kg P2O5/ha. Kompensacija išmokama už mineralo vienetą, t. y. už tiems vartotojams pristatytą kilogramą P2O5 ir kilogramą N. Didžiausias galimas kompensuoti kiekis yra šalinimo galimybių, kai taikomi įprasti mėšlo naudojimo standartai, ir šalinimo galimybių vietovėse, kuriose taikomos griežtesnės taisyklės, skirtumas. Išmokos lygis yra susijęs su valdos vieta; išmoka yra tokia:
(a)
27 BEF/vienetą: vienam ūkiui savivaldybėje, kurio patikslinta išeiga yra 125 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/vienetą visiems kitiems ūkiams.
(52)
Šeimos gyvulių ūkiai, turintys perteklinio mėšlo žemės sklypuose, esančiuose Kluizeno pohidrografiniame baseine, kur surenkamas paviršinis vanduo, arba nitratams jautrioje žemėje prie Maso upės krantų, gali pasinaudoti mėšlo banko įsipareigojimu priimti papildomą perteklinį mėšlą, susikaupusį dėl mėšlo naudojimui taikomų griežtesnių standartų. Šiuo atveju kompensacija už mėšlo šalinimą ir laikymą sumažinama proporcingai mineralų kiekiui, kuris buvo paimtas iš mėšlo banko.
(53)
Kadangi vandens zonose ir gamtos zonose buvo uždrausta paskleisti mėšlą nuo rugsėjo 1 d. vietoj seniau taikytos rugsėjo 21 d. datos (kaip ir kitose zonose), kai kuriems ūkininkams iškilo sunkumų, nes daugelyje ūkių mėšlas paskleidžiamas po derliaus ir įvairių pasėlių derlius nuimamas jau prasidėjus (metiniam) draudimo paskleisti mėšlą laikotarpiui. To nebebuvo galima daryti vandens zonose ir gamtos zonose. Belgijos valdžios institucijų paskaičiavimu, dėl to šioms įmonėms reikėtų papildomų sandėliavimo patalpų trims mėnesiams.
(54)
Standartai, taikomi įprastoms vietovėms, ir vandens ir gamtos zonoms, skiriasi maždaug 50 kg P2O5/ha. Kadangi vienoje tonoje mėšlo yra vidutiniškai 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha maždaug atitinka 10 tonų sandėliavimo pajėgumų poreikį.
(55)
Remdamosi paskaičiavimu, kad pastatyti 500 m3 sandėliavimo patalpas kainuoja 1 263 120 BEF, Belgijos valdžios institucijos mano, kad siekiant sukurti būtiną sandėliavimo pajėgumą, vienai tonai sandėliavimo pajėgumų reikia maždaug 2 500 BEF investicijų, kurios amortizuosis per daugiau kaip 20 metų, todėl reikia investuoti 125 BEF/t per metus. Taigi, ūkininkams, gaminantiems gyvulių mėšlą, ir turintiems ariamos žemės vietovėse, kuriose taikomos griežtesnės tręšimo mėšlu ir skleidimo taisyklės, mokama 1 250/ha BEF metinė kompensacija.
(56)
Ūkininkams, kurie 1996 m. gavo šią kompensaciją už mėšlo sandėliavimą pagal dekretą dėl mėšlo negali tais pačiais metais gauti iš Flandrijos žemės ūkio investicijų fondo (VLF) palūkanų subsidijų arba kapitalo priemokų už gyvulių mėšlo sandėliavimo patalpų įrengimą.
(57)
Kadangi ūkininkai, kurių žemė yra vandens zonose, tręšdami gyvulių mėšlu negali pasiekti viso leistino azoto kiekio vienam hektarui, Belgijos valdžios institucijos numato, kad ūkininkai šiose teritorijose stengsis išlaikyti produkcijos lygį tręšdami papildomomis cheminėmis trąšomis, visų pirma, skirtomis „kitiems pasėliams“ ir kukurūzams.
(58)
Daroma prielaida, kad šiose valdose bus naudojama papildomai 60 kg N/ha, kurio kaina yra 16 BEF/kg. Taigi, mokama pagalba sudaro 960 BEF (60 × 16), kuri yra suapvalinama iki fiksuoto dydžio - 1 000 BEF/ha.
(59)
Ūkininkai, jau 1994 m. turėję ariamos žemės, esančios vandens zonoje ir gamtos zonoje, gali kreiptis į mėšlo banką, kuris yra atsakingas už schemos administravimą, dėl kompensacijos tose vietovėse. Reikalaujama, kad jie žemėlapiuose ir planuose nurodytų atskirai kiekvieną ariamos žemės sklypą ir pateiktų 1994 m. ir paraiškos pateikimo metų pasėlių planą. Jei ariama žemė yra keliose vietovėse ar zonose, kompensacija apskaičiuojama taikant griežčiausius tręšimo mėšlu ir jo skleidimo standartus. Mėšlo bankas, pasinaudodamas visa turima informacija, išnagrinėja paraiškas ir informuoja susijusius subjektus apie numatomos išmokėti kompensacijos dydį. Kompensacija nemokama, jei ji mažesnė kaip 1 000 BEF. Pareiškėjai turi teisę pateikti apeliacinį skundą Flandrijos aplinkos ministrui, kuris turi priimti sprendimą per šešis mėnesius; priešingu atveju laikoma, kad apeliacija pagrįsta.
(60)
Mėšlo bankas, policijos pareigūnai ir aplinkos, gamtos, žemės ir vandens valdymo valdžios institucijos aplinkos kontrolės departamento valdininkai ir kiti pareigūnai yra įgalioti tikrinti, ar ūkininkai laikosi įsipareigojimų pagal dekretą dėl mėšlo. Jei nustatoma pažeidimų, ūkininkų gali būti reikalaujama grąžinti pagalbą. Pagalba pagal dekretą dėl mėšlo negali būti skiriama už atidėtą žemę.
III. PAGALBOS VERTINIMAS
(61)
Pirmiau apibūdintos priemonės yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Kompensacija mokama iš valstybės išteklių, ji teikiama tam tikrų kategorijų ūkininkams, t. y., esantiems vandens zonose arba gamtos zonose. Ši parama iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją ir paveikti prekybą tarp valstybių narių, nes ji pagerina ūkininkų, gaunančių kompensaciją, konkurencinę padėtį, palyginti su ūkininkais kitose Belgijos dalyse arba kitose valstybėse narėse, kurie pagalbos negauna. Be to, kadangi tų ūkininkų pagamintais produktais prekiaujama ES viduje, priemonės gali daryti poveikį valstybių narių prekybai.
(62)
Savo pastabose raštu Belgijos valdžios institucijos atkreipė dėmesį į aplinkosaugos tikslus, kurių siekiama paramos schema, ir šiame kontekste jos pacitavo 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2078/92 dėl žemės ūkio gamybos būdų, suderinamų su aplinkos apsaugos ir kaimo vietovių išlaikymo reikalavimais (toliau - Reglamentas (EEB) Nr. 2078/92) (8)), ir Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (9) nuostatas. Gairių dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai 2.1 punkte teigiama, kad žemės ūkio sektoriuje gairės netaikomos toje srityje, kurioje taikomas Reglamentas (EEB) Nr. 2078/92. Todėl reikėtų pradėti atsižvelgti į Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 taikymą susijusioms priemonėms.
(63)
Belgijos valdžios institucijos aiškina, kad kompensacija ūkininkams, suteikiama pagal priemonę gamtos zonose ir vandens zonose, turėtų būti laikoma atitinkančia Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 nuostatas.
(64)
Reglamentu (EEB) Nr. 2078/92 nustatoma Bendrijos pagalbos schema, kuria siekiama skatinti, inter alia, savanorišką žemės ūkio taršos poveikį mažinančių ūkininkavimo metodų taikymą, pagrįstą ūkininko prisiimtais įsipareigojimais (2 straipsnio 1 dalis). Valstybės narės nustato pagalbos teikimo sąlygas ir išmokėtiną pagalbos sumą remdamosi gavėjo įsipareigojimu, atsižvelgdamos į prarastas pajamas, taip pat poreikį skatinti (5 straipsnio 1 dalies a, b punktai). Be to, laikydamasi Komisijos nustatytų sąlygų, Bendrija taip pat gali prisidėti prie valstybių narių išmokamų tam tikrų išmokų, siekdama kompensuoti pajamas, prarastas dėl privalomo 2 straipsnyje nurodytų apribojimų taikymo tose valstybėse narėse, kai jose įgyvendinamos priemonės pagal Bendrijos nuostatas (Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 4 straipsnio 5 dalis).
(65)
Be to, pagal 10 straipsnio 1 dalį, valstybės narės gali įdiegti nacionaliniu lygiu finansuojamas schemas papildomoms priemonėms, pagal kurias pagalbos teikimo sąlygos skiriasi nuo reglamento reikalavimų arba sumos yra didesnės nei reglamente numatytos ribos. Šios schemos turi atitikti reglamento tikslus ir valstybės pagalbos taisykles.
(66)
Aptariama schema nesiekiama kompensuoti ūkininkams nuostolius, patirtus laikantis savanoriškų įsipareigojimų. Ji taip pat neapima Bendrijos bendro kompensacijos finansavimo pagal Belgijos įgyvendinamas priemones Komisijos nustatytomis sąlygomis. Priešingai, pagal schemą (išskirtinai) teikiamas nacionalinis finansavimas kompensacijoms už nuostolius, patirtus dėl įsipareigojimų pagal nacionalinius teisės aktus dėl trąšų laikymosį.
(67)
Todėl pagalba nepatenka į reglamento taikymo sritį ir turi būti nagrinėjama pagal taikomas valstybės pagalbos taisykles.
IV. BENDRIJOS GAIRIŲ DĖL VALSTYBĖS PAGALBOS APLINKOS APSAUGAI TAIKYMAS
(68)
Būtina apsvarstyti, ar priemonė gali būti laikoma suderinama su 1994 m. Komisijos nustatytomis gairėmis dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (10) (toliau - gairės), kurios buvo taikomos tuo pačiu metu, kaip ir priemonė (11).
(69)
Šiame kontekste būtina pažymėti, kad pagalbos priemonės, skirtos kompensacijai už sumažėjusį ganyklų arba kukurūzų derlingumą, perteklinio mėšlo šalinimo pagalba ir kompensacija už dirbtinių trąšų naudojimą sudaro veiklos pagalbą. Atsakydamos į Komisijos tarnybų klausimą, Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad mėšlo sandėliavimo sąnaudos, nors ir palyginamos su investavimo į papildomas mėšlo sandėliavimo patalpas sąnaudomis, iš tiesų, su faktinėmis investicijomis nėra tiesiogiai susijusios. Atsižvelgusi į šiuos paaiškinimus, Komisija mano, kad ši priemonė taip pat turėtų būti laikoma veiklos pagalba.
(70)
Apskritai, Komisija mano, kad veiklos pagalba žemės ūkio sektoriui neturėtų būti laikoma ilgalaike sektoriaus vystymosi pagalba, ir ji gali iškraipyti konkurencijos sąlygas, dėl ko tokios pagalbos negaunantys ūkininkai atsiduria nepalankioje padėtyje. Taigi, Komisija tokią pagalbą vertina pagal griežtą metodą.
(71)
Aplinkos apsaugos priemonėms teikiama veiklos pagalba aptariama gairių 3.4 punkte. Jame teigiama:
„Remdamasi ilgalaike politika, Komisija paprastai nepritaria veiklos pagalbai, kuri atleidžia įmones nuo sąnaudų, kurias jos patiria dėl savo keliamos taršos ar trukdžių. Tačiau Komisija gali daryti išimtį šiam principui, kai susidaro tam tikros aiškiai nustatytos aplinkybės. Ji jau taip pasielgė atliekų valdymo srityje ir atleisdama nuo aplinkos apsaugos mokesčių. Komisija toliau vertins tokius atvejus, atsižvelgdama į jų vertingumą ir taikydama nusistatytus griežtus minėtos srities kriterijus. Konkrečiai, pagalba turi tik kompensuoti papildomas produkcijos sąnaudas, palyginti su įprastomis sąnaudomis, ir turi būti laikina ir iš esmės proporcingai mažėjanti, kad būtų skatinama mažinti taršą arba greičiau įdiegti veiksmingesnį išteklių panaudojimą. Be to, pagalba turi neprieštarauti kitoms EB sutarties nuostatoms, ir visų pirma toms, kurios yra susijusios su laisvu prekių ir paslaugų judėjimu.
Atliekų tvarkymo srityje viešojo finansavimo papildomoms išlaidoms dėl atliekų išrūšiavimo, panaudojimo ir apdorojimo, siekiant naudos verslui ir vartotojams, dalį gali sudaryti valstybės pagalba, tačiau tokiu atveju ji gali būti leistina su sąlyga, kad įmonės yra apmokestinamos atsižvelgiant į tai, kokia sistemos dalimi jos naudojasi, arba į tai, kokia atliekų dalis susidaro toje įmonėje. Parama pramonės ir žemės ūkio atliekų rinkimui, tvarkymui ir perdirbimui bus vertinama kiekvienu atveju atskirai.
Gali būti leidžiama laikinai atleisti nuo naujų aplinkos apsaugos mokesčių, jei būtina kompensuoti dėl konkurencingumo patirtus nuostolius, visų pirma, tarptautiniu lygmeniu. Taip pat būtina atsižvelgti ir į kitą veiksnį, t. y., kokių priemonių turi atitinkamai imtis pačios įmonės siekdamos sumažinti savo taršą. Ši nuostata taip pat taikoma tais atvejais, kai atleidžiama nuo mokesčių, nustatytų pagal EB teisės aktus, kuriais valstybės narės gali savo nuožiūra spręsti, ar atleisti nuo mokesčių ir kokia tai turėtų būti suma“.
(72)
Dėl pagalbos perteklinio mėšlo sandėliavimui ir pašalinimui, Komisija mano, kad perteklinis mėšlas gali būti laikomas atskiros rūšies žemės ūkio atliekomis. Pagal pirmiau paminėtas gaires sprendimas dėl pagalbos tokių atliekų pašalinimui turi būti priimamas kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į 3.4 punkte nurodytus kriterijus.
(73)
Komisija pažymi, kad ši priemonė buvo laikina, nes ji buvo taikoma tik 1996 ir 1997 m. Be to, Komisija pažymi, kad Belgijos valdžios institucijos nepranešė apie tai, kad bus toliau teikiamos tiesioginės paramos išmokos už mėšlo laikymą ar šalinimą, nors mėšlo banko nustatyta mėšlo rinkimo iš konkrečių ūkininkų tvarka išliko nepakitusi.
(74)
Komisija taip pat turi atsižvelgti į tai, kad pagalbos priemonės nėra proporcingai mažėjančios, nes tokio pat lygio pagalba teikiama abiem aptariamais metais (plg. 38-40, 49-51 pastraipas).
(75)
Be to, remiantis Belgijos valdžios institucijų pateikta informacija, atrodo, kad priemone siekiama kompensuoti visas perteklinio mėšlo, susikaupusio dėl jautrioms zonoms taikomų apribojimų, laikymo ir šalinimo sąnaudas. Todėl ūkininkai būtų atleisti nuo mokesčių už atliekų šalinimą. Be to, atrodo, kad nereikalaujama, jog jautriose zonose įsisteigę ūkininkai imtųsi kokių žingsnių savo mėšlo išeigai sumažinti. Taigi, ūkininkai už gautą pagalbą neturi niekaip atsilyginti, nes tai tiesiog yra kompensacija už griežtesnių standartų dėl mėšlo naudojimo jautriose zonose laikymasį. Todėl priemonė neskatina mažinti mėšlo produkciją.
(76)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad priemonės neatitinka minėtų gairių ir Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 tikslų. Todėl Komisija mano, kad jos nesuderinamos su vidaus rinka.
(77)
Kiek tai susiję su pagalba, skirta kompensuoti ūkininkų produkcijos nuostoliams, susijusiems su gyvulių mėšlo panaudojimo apribojimais, įskaitant pagalbą siekiant kompensuoti dėl dirbtinių trąšų naudojimo atsiradusias papildomas sąnaudas, Komisija pažymi, kad gairėse parama dėl gamybos nuostolių nėra konkrečiai nurodyta. Tačiau tam tikra apimtimi dėl apribojimų naudoti mėšlą sumažėja derlingumas, ir, panašu, kad ūkininkams dėl to padidėja kitų pasėlių auginimo sąnaudos. Remiantis pirmiau nurodytose gairėse nustatytais principais, atrodytų, kad tokia pagalba gali būti pateisinama tik tada, jei yra laikomasi šių sąlygų (12):
(a)
pagalba turi būti laikina ir iš esmės proporcingai mažėjanti, kad būtų skatinama mažinti taršą arba greičiau pradėti veiksmingiau naudoti išteklius;
(b)
pagalba turi būti tik kompensuojamos papildomos gamybos sąnaudos, palyginti su tradiciniais metodais;
(c)
pagalba neturi prieštarauti kitoms EB sutarties nuostatoms.
Be to, remiantis Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 10 straipsniu, kita nei reglamente numatyta pagalba, teikiama vieno iš 2 straipsnyje nurodyto apribojimo taikymo tikslais, turi atitikti reglamento tikslus.
(78)
Kadangi pagalba buvo taikoma tik dviejų metų laikotarpį, atrodytų, kad ji yra laikina. Belgijos valdžios institucijos 2013 m. sausio 14 d. pateiktoje informacijoje patvirtino, kad 1998 m. priemonių taikymas buvo nutrauktas.
(79)
Tačiau tuo metu, kai priemonė buvo taikoma, pagalba nebuvo progresyviai mažinama (plg. 38-40, 49-51 pastraipas), todėl nebuvo sukurta paskata greičiau pereiti prie veiksmingesnio išteklių panaudojimo.
(80)
Kaip pirmiau nurodyta, kompensacija už produkcijos praradimą ganykloje apskaičiuojama atsižvelgiant į visą nejautriose zonose leistiną naudoti trąšų kiekį, konkrečiai, 450 kg N/ha ganykloms ir 325 kg N/ha kukurūzams. Belgijos valdžios institucijų teigimu, skaičiavimai pagrįsti moksliškai, siekiant užtikrinti, kad nitratų koncentracija gruntiniame ir paviršiaus vandenyje neviršytų 50 mg NO3-N/l arba 11,3 mg NO3-N/l, atsižvelgiant į tai, kad vidutinis leistinas nuostolis yra 70 kg/l NO3-N/l už hektarą per metus. Jų tikslas - surasti pusiausvyrą tarp optimalaus produkcijos kiekio ir mažiausio nitratų išplovimo. Apribojimai gamtos zonoms ir vandens zonoms buvo apskaičiuoti tuo pačiu būdu, atsižvelgiant į tai, kad šių zonų jautrumas dėl nitratų yra didesnis nei kitose zonose.
(81)
1998 m. rugpjūčio 7 d. rašte Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad buvo nuspręsta apskaičiuoti kompensaciją dėl skirtumo standarte, pagrįsto visu teisėtai taikytinu azoto kiekiu, įskaitant azotą iš dirbtinių trąšų ir azotą iš gyvulių mėšlo. Belgijos valdžios institucijų teigimu, šis metodas buvo pasirinktas, nes buvo laikoma būtina užtikrinti vienodas sąlygas to paties regiono ūkininkams, kad ūkininkai, kurių žemė yra vietovėse, kuriose taikomi griežtesni vietos standartai, nenukentėtų, palyginti su ūkininkais, kurių žemėje tokie standartai nebuvo taikomi. Jei standartai būtų vienodi visiems ūkininkams visose vietovėse, šis konkurencinis pranašumas būtų pašalintas ir kompensacijos mokėti nereikėtų. Šioje situacijoje, jei ūkininkai stengiasi viršyti bazinį aplinkos kokybės standartą, kompensacijos išmoką galima apskaičiuoti remiantis pasiektų rezultatų ir nustatyto kokybės standarto skirtumu.
(82)
Remdamosi šiuo lygybės principu tame pačiame regione, Belgijos valdžios institucijos laikėsi nuomonės, kad taikomos taisyklės nenulemia kompensacijos permokos ūkininkams ir (arba) kompensacijos už žemės ūkio veiklos nutraukimą, kas prieštarautų ES reglamentams. Jos tvirtina, kad nepalanki konkurencinė padėtis arba konkurencinis pranašumas viename žemės ūkio regione bus didesni nei ES apskritai. Todėl Flandrijoje ūkininkams, kurių žemė yra vietovėse, kuriose taikomi griežtesni vietos standartai, buvo kompensuotas visas nuostolis (už faktiškai prarastą derlių).
(83)
Be to, Belgijos valdžios institucijos nurodė, kad 1996 m. ir 1997 m. Flandrijos regionas jau taikė griežtesnius vietos standartus, o nitratų direktyva to nereikalauta iki 1998 m. gruodžio 20 d. Jautriose vandens zonose ganykloms taikomas 200 kg N/ha apribojimas, o kukurūzams ir kitiems pasėliams - 170 kg N/ha. Taigi, kaip teigia Belgijos valdžios institucijos, leistinas gyvūnų mėšlo kiekis nuo 1996 m. yra mažesnis nei nurodyta pirmojoje veiksmų programoje pagal Direktyvą 91/676/EEB, o tam tikriems pasėliams jo buvo leidžiama naudoti tik tiek, kiek nurodyta antroje veiksmų programoje.
(84)
2013 m. sausio 14 d. Belgijos valdžios institucijos pateikė išsamią informaciją apie skaičiavimo metodą, siekdamos parodyti, jog metodas yra suderintas su žemės ūkio praktika ir ES teisės aktų nuostatomis, galiojusiomis priemonės taikymo laikotarpiu.
(85)
Tačiau remiantis turima informacija, neatrodo, kad nuostatos, taikomos vandens zonoms ir gamtos zonoms, labai skirtųsi nuo Direktyvoje 91/676/EEB nustatytų įpareigojimų. Atsižvelgdama į tai, Komisija pažymi, kad Belgijos valdžios institucijos pačios savo pastabose raštu nurodė nustačiusios ypač jautrias taršai nitratais vandens zonas ir gamtos zonas, ir kad dėl to jos laikė, jog siekiant užtikrinti 50 mg/l nitratų koncentraciją paviršiniuose gėluosiuose vandenyse reikėtų taikyti žemesnes ribas, visų pirma, geriamojo vandens išgavimo zonose ir požeminiame vandenyje. To lygio buvo privaloma laikytis 1995 m. pabaigoje pagal Direktyvą 91/676/EEB.
(86)
Be to, Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti patvirtintus kompensacijos apskaičiavimo metodo tyrimus, įrodančius skaičiavimui taikytų prielaidų tikslumą. Visų pirma, Belgijos valdžios institucijų buvo paprašyta pateikti tyrimų rezultatus, įrodančius, kad sumažinus bendrą trąšų naudojimą nuo 450 kg N/ha iki 350 kg N/ha iš tikrųjų derlingumas sumažėja 15 %, o sumažinus natrio kiekį nuo 450 kg N/ha iki 400 kg N/ha, derlingumas sumažėja 7 %. Belgijos valdžios institucijos 2013 m. sausio 14 d. ir vėlesniuose atsakymuose įrodė prielaidų, kuriomis buvo remtasi skaičiuojant, tikslumą.
(87)
Be to, Belgijos valdžios institucijų taip pat paprašyta pateikti papildomos informacijos apie prielaidas, kuriomis buvo remtasi skaičiuojant tokio produkcijos praradimo poveikį visam valdos pelningumui, taikant įvairias hipotezes, įskaitant tik lauko kultūrų produkciją ir mišrią lauko kultūrų arba gyvulininkystės produkciją. Visų pirma, Komisija paprašė Belgijos valdžios institucijų pateikti išsamų paaiškinimą, kodėl laikoma, kad 15 % sumažėjus šieno gamybai mišrios lauko kultūrų arba gyvulininkystės produkcijos valdoje jos pelningumas sumažėja 40 %, įskaitant įvairių rūšių gyvulininkystės produkciją. Belgijos valdžios institucijos pateikė šią informaciją savo 2013 m. sausio 14 d. ir vėlesniuose atsakymuose.
(88)
Be to, Belgijos valdžios institucijų buvo paprašyta pateikti skaičiavimus, pagrįstus alternatyviais kompensacijos teikimo metodais, pavyzdžiui, kokios būtų pakaitinių pašarų pirkimo sąnaudos siekiant kompensuoti prarastą produkciją. 2013 m. sausio 14 d. atsakyme Belgijos valdžios institucijos teigia, kad priemonės taikymo metu tokie skaičiavimai nebuvo atlikti ir to nebebus galima padaryti.
(89)
Todėl, Komisijos nuomone, Belgijos valdžios institucijos neįrodė, kad pagalba buvo teikiama tik papildomoms produkcijos sąnaudoms padengti. Be to, kaip paaiškinta pirmiau (žr. 79 pastraipą), pagalba nebuvo proporcingai mažėjanti.
(90)
Taigi, pagalba siekiant kompensuoti produkcijos nuostolius neatitinka gairėse nustatytų sąlygų. Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad pagalbos priemonės nėra suderinamos su Sutartimi.
V. IŠVADA
(91)
Komisija mano, kad Belgija neteisėtai įgyvendino kompensaciją pagal dekretą dėl mėšlo, pažeisdama EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį (dabar SESV 108 straipsnio 3 dalį).
(92)
Priemonės neįeina į Reglamento (EEB) Nr. 2078/92 taikymo sritį.
(93)
Priemonės, skirtos perteklinio mėšlo sandėliavimo ir šalinimo sąnaudoms ir už produkcijos sumažėjimą kompensuoti, yra veiklos pagalba, kuri tik išskirtiniais atvejais gali būti laikoma suderinama. Tuo tikslu gairėse numatytame griežtame metode nurodyta, kad pagalba sandėliavimui ir šalinimui gali būti laikoma suderinama, jei ji yra laikina ir progresyviai mažėjanti ir jei ją taikant reikalaujama ūkininko atitinkamai įsipareigoti. Pagalba dėl prarasto derlingumo turi būti laikina ir progresyviai mažėjanti, ir ja turi būti kompensuojamos tik papildomos produkcijos sąnaudos. Kaip išsamiai nurodyta šiame dokumente, šios sąlygos nebuvo įvykdytos.
(94)
Komisijos teigimu, jei paramos gavėjai atitinkamai neprisiima jokių įsipareigojimų ir jei neatrodo, kad pagalbos priemonėmis būtų suteikta kokių paskatų papildomai pagerinti gamtos apsaugą, ši pagalbos priemonė nepadeda vystyti konkrečios ekonominės veiklos pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
(95)
Dekretas dėl mėšlo buvo panaikintas 1998 m., o visų priemonių taikymas nutrauktas.
(96)
Dėl pirmiau nurodytų priežasčių Komisija mano, kad visu priemonės taikymo laikotarpiu nuo 1996 iki 1997 m. priemonė buvo neteisėta ir nesuderinama pagalba, kuri iš principo turi būti susigrąžinta.
(97)
Kadangi Komisijos įgaliojimams susigrąžinti nesuderinamą pagalbą taikomas dešimties metų senaties terminas (13), su bendrąja rinka nesuderinama pagalba negali būti susigrąžinta.
(98)
Bet kokia individuali pagalba, kuri jos suteikimo metu atitiko bendrosios išimties sąlygas arba patvirtintą schemą, yra suderinama su vidaus rinka iki didžiausio pagalbos intensyvumo, taikomo tokio tipo pagalbai.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, suteikta kaip kompensacija pagal dekretą dėl mėšlo, kurį Belgija įgyvendino neteisėtai, pažeisdama EB sutarties 93 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Individuali pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą, kuri jos suteikimo metu atitiko bendrosios išimties sąlygas arba patvirtintą schemą, yra suderinama su vidaus rinka iki didžiausio pagalbos intensyvumo, taikomo tokio tipo pagalbai.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugsėjo 16 d.