NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 421/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství s cílem provést do roku 2020 mezinárodní dohodu o uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření na emise z mezinárodní letecké dopravy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Odvětví letecké dopravy má výrazně mezinárodní povahu. Globální přístup k řešení emisí z mezinárodní letecké dopravy nabízí nejlepší vyhlídky na zajištění dlouhodobé udržitelnosti
(2)
Unie se snaží zabezpečit budoucí mezinárodní dohody pro regulaci emisí skleníkových plynů z letecké dopravy, přičemž v mezidobí samostatně omezuje dopady změny klimatu způsobené činnostmi spojenými s provozováním letecké dopravy na letiště a z letišť v Unii. S cílem zajistit, aby se tyto cíle vzájemně doplňovaly a nevylučovaly, je vhodné vzít v úvahu vývoj na mezinárodních fórech a stanoviska na těchto fórech přijatá, a zejména zohlednit usnesení obsahující „Konsolidovaný přehled prováděných politik a postupů organizace ICAO v oblasti ochrany životního prostředí“, přijatý dne 4. října 2013 na 38. zasedání shromáždění Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).
(3)
S cílem udržet dynamiku dosaženou na 38. zasedání shromáždění ICAO v roce 2013 a usnadnit pokrok na nadcházejícím 39. zasedání shromáždění ICAO v roce 2016 je proto žádoucí pokládat požadavky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3) dočasně za splněné pro období do 31. prosince 2016, pokud jde o lety na letiště a z letišť v zemích mimo Evropský hospodářský prostor (EHP). Unie při tom zdůrazňuje, že stejně jako lze uplatňovat právní požadavky na lety na letiště a z letišť nacházející se ve státech EHP, lze zároveň uplatňovat právní požadavky na větší podíl emisí z letů mezi těmito letišti. Za účelem zajištění právní jistoty pro účely této odchylky by měly být lety mezi letišti ve státech EHP a letišti v zemích, které přistoupily k Unii v roce 2013, považovány za lety mezi státy EHP.
(4)
Je třeba připomenout, že podle směrnice 2003/87/ES určí způsob použití příjmů z dražby povolenek členské státy. Tyto příjmy nebo jejich ekvivalent ve finanční hodnotě by se měly využít za účelem boje proti změně klimatu v Unii a třetích zemích mimo jiné na opatření ke snižování emisí skleníkových plynů, na přizpůsobení se dopadům změny klimatu v Unii a ve třetích zemích, zejména v rozvojových zemích, na financování výzkumu a vývoje v oblasti zmírňování a přizpůsobování se, včetně letectví a letecké dopravy, na snížení emisí prostřednictvím nízko emisní dopravy a na pokrytí nákladů na správu systému Unie. Výnosy z dražby nebo jejich ekvivalent ve finanční hodnotě by měly být použity také na financování příspěvků do Globálního fondu pro energetickou účinnost a obnovitelnou energii a na opatření proti odlesňování. Transparentní používání příjmu získaných z dražeb povolenek podle směrnice 2003/87/ES je zásadní pro podporu závazků Unie. Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 (4) mají členské státy předložit Komisi zprávu o použití příjmů z dražby těchto povolenek.
(5)
Odchylky stanovené v tomto nařízení zohledňují výsledky dvoustranných a mnohostranných vztahů se třetími zeměmi, které Komise bude jménem Unie rozvíjet i nadále s cílem podpořit využívání tržních mechanismů ke snížení emisí z letecké dopravy.
(6)
Je třeba připomenout, že směrnice 2003/87/ES stanoví možnost přijmout opatření, kterými se mění činnosti v oblasti letecké dopravy uvedené v příloze I této směrnice, pokud třetí země zavede opatření ke snížení dopadu letecké dopravy na změnu klimatu.
(7)
Vyjednávání všech dohod mezi Unií a třetími zeměmi v oblasti letecké dopravy by mělo mít za cíl zajistit flexibilitu Unie při přijímání environmentálních opatření, a to i s ohledem na opatření ke zmírnění dopadu letecké dopravy na změnu klimatu.
(8)
Aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže, je důležité, aby se všemi lety na stejné trase bylo zacházeno stejným způsobem.
(9)
S cílem zabránit nepřiměřené administrativní zátěži u nejmenších provozovatelů letadel by mělo být do přílohy I směrnice 2003/87/ES doplněno dočasné osvobození. Provozovatelé letadel, kteří nejsou provozovatelem neobchodní letecké dopravy produkující méně než 1 000 tun CO2 ročně by měli být proto vyňati z oblasti působnosti této směrnice, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020.
(10)
Je vhodné umožnit použití alternativního přístupu provozovatelům letadel, kteří jsou malými producenty emisí, pro ověření jejich emisí za účelem dalšího snížení jejich administrativní zátěže. Členské státy by měly být schopny zavést zjednodušující opatření, která řeší zejména potřeby provozovatelů letadel v neobchodní letecké dopravě, kteří jsou malými producenty emisí.
(11)
Zvláštní pozornost by měla být věnována zmírnění nebo dokonce odstranění jakýchkoli problémů týkajících se dostupnosti a konkurenceschopnosti, které se mohou vyskytnout u nejvzdálenějších regionů Unie. S ohledem na tuto skutečnost by měly být také lety mezi letištěm, které se nachází v některém z nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), a letištěm nacházejícím se v jiném regionu EHP, zahrnuty do odchylky stanovené v rámci tohoto nařízení.
(12)
V zájmu zajištění právní jistoty pro provozovatele letadel a vnitrostátní orgány je vhodné prodloužit lhůtu pro vyřazení povolenek a vykázání emisí za rok 2013 do roku 2015.
(13)
Pro účely uplatňování této odchylky je důležité připomenout, že metodami pro přidělování a vydávání povolenek provozovatelům letadel jsou i nadále metody stanovené směrnicí 2003/87/ES, tedy metody vycházející z ověřených údajů o tunokilometrech za relevantní období zmíněná v uvedené směrnici.
(14)
Po skončení shromáždění organizace ICAO v roce 2016 a na základě jeho vstupů by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě úplnou zprávu. V této zprávě by Komise měla mimo jiné zvážit všechny možnosti pokrytí emisí z činností v oblasti letecké dopravy a případně rychle navrhnout opatření s cílem zajistit, aby byl zohledněn mezinárodní vývoj a byly řešeny veškeré otázky týkající se uplatňování odchylky. Komise by měla rovněž věnovat zvláštní pozornost environmentální účinnosti systému obchodování s emisemi Evropské unie (EU ETS), a v této souvislosti konkrétnímu přispění odvětví letecké dopravy, včetně způsobů, jak lépe sladit pravidla platná pro činnosti v oblasti letecké dopravy i stacionárních zařízení.
(15)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavedení dočasné odchylky pro monitorování, vykazování a vyřazování povolenek z letů do zemí a ze zemí mimo EHP od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, ulehčení administrativní zátěže a zjednodušení správy tohoto systému, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(16)
Je nezbytné poskytnout provozovatelům letadel a vnitrostátním orgánům právní jistotu s ohledem na lhůtu pro vyřazení emisních povolenek do 30. dubna 2014, jak je uvedeno ve směrnici 2003/87/ES. Toto nařízení by tedy mělo být uplatňováno ode dne jeho přijetí.
(17)
Směrnice 2003/87/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice 2003/87/ES se mění takto:
1)
Vkládá se tento nový článek, který zní:
„Článek 28a
Odchylky platné do roku 2020 před provedením mezinárodní dohody o uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření
1. Odchylně od čl. 12 odst. 2a, čl. 14 odst. 3 a článku 16 členské státy považují požadavky stanovené v uvedených ustanoveních za splněné a nepřijímají žádná opatření vůči provozovatelům letadel, pokud jde o:
a)
veškeré emise z letů na letiště nebo z letišť v zemích mimo Evropský hospodářský prostor (EHP) za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016;
b)
veškeré emise z letů mezi letištěm, které se nachází v některém z nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování EU, a letištěm nacházejícím se v jiném regionu EHP za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016;
c)
vyřazení povolenek odpovídajících ověřeným emisím z letů mezi letišti ve státech EHP za rok 2013, které probíhá do 30. dubna 2015, a nikoli do 30. dubna 2014, a ověřeným emisím z těchto letů za rok 2013, které se vykazují do 31. března 2015, a nikoli do 31. března 2014.
Pro účely článků 11a, 12 a 14 se ověřené emise z jiných letů, než jsou lety uvedené v tomto prvním pododstavci, považují za ověřené emise provozovatele letadel.
2. Odchylně od čl. 3e odst. 5 a článku 3f se provozovateli letadla, který využívá odchylek stanovených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku, vydají bezplatné povolenky v počtu sníženém úměrně ke snížení počtu povinně vyřazených povolenek, které jsou v uvedených písmenech stanoveny.
Odchylně od čl. 3f odst. 8 se povolenky, které nejsou přiděleny v důsledku uplatňování prvního pododstavce tohoto odstavce, zruší.
Pokud jde o činnost v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, členské státy zveřejní počet bezplatných povolenek v oblasti letectví přidělených jednotlivým provozovatelům letadel do 1. srpna 2014.
3. Odchylně od článku 3d členské státy vydraží povolenky v oblasti letectví v počtu sníženém úměrně ke snížení celkového počtu vydaných povolenek.
4. Odchylně od čl. 3d odst. 3 se počet povolenek, který má být jednotlivými členskými státy vydražen na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2016, sníží tak, aby odpovídal podílu přidělených emisí z letecké dopravy u letů, které nepodléhají odchylkám stanoveným v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.
5. Odchylně od článku 3g nejsou provozovatelé letadel povinni předkládat plány pro monitorování stanovující opatření pro monitorování a vykazování emisí u letů, které podléhají odchylkám stanoveným v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.
6. Odchylně od článků 3g, 12, 15 a 18a platí, že je-li celkový roční objem emisí provozovatele letadel nižší než 25 000 tun CO2, považují se jeho emise za ověřené, jestliže jsou stanoveny pomocí nástroje pro malé producenty emisí, který byl schválen nařízením Komise (EU) č. 606/2010 (5) a do kterého organizace Eurocontrol doplnila údaje ze svého nástroje pro podporu systému ETS. Členské státy mohou pro provozovatele letadel neobchodní letecké dopravy zavést zjednodušené postupy, pokud tyto postupy zajišťují stejnou přesnost jako nástroj pro malé producenty emisí.
7. Pro účely tohoto článku se lety mezi letišti ve státech EHP a zeměmi, které přistoupily k Unii v roce 2013, považují za lety mezi letišti ve státech EHP.
8. Komise pravidelně, a to nejméně jednou ročně, informuje Evropský parlament a Radu o pokroku dosaženém v jednáních v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) a o úsilí zaměřeném na prosazení mezinárodního přijetí tržních mechanismů mezi třetími zeměmi. V návaznosti na shromáždění organizace ICAO v roce 2016 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o krocích zaměřených na uplatňování mezinárodní dohody o celosvětovém tržním opatření od roku 2020, které sníží nediskriminačním způsobem emise skleníkových plynů z letecké dopravy, a o informacích týkajících se využití příjmů, jež předkládají členské státy v souladu s článkem 17 nařízení (EU) č. 525/2013.
Komise ve své zprávě posoudí, a v případě potřeby připojí, návrhy reagující na tento vývoj týkající se vhodného rozsahu pro pokrytí emisí z letů uskutečňovaných na letiště nebo z letišť v zemích mimo EHP od 1. ledna 2017. Komise ve své zprávě rovněž zváží řešení dalších otázek, které mohou při uplatňování odstavců 1 až 4 tohoto článku vyvstat, přičemž zachová zásadu rovného zacházení se všemi provozovateli letadel na téže trase.
(5) Nařízení Komise (EU) č. 606/2010 ze dne 9. července 2010 o schválení zjednodušeného nástroje vytvořeného Evropskou organizací pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) pro odhad spotřeby paliva některých provozovatelů letadel s nízkými emisemi (Úř. věst. L 175, 10.7.2010, s. 25).“" 						
2)
V příloze I se ve sloupci „Činnosti“ tabulky pod nadpisem „Letectví“ v druhém pododstavci doplňuje nové písmeno, které zní:
„k)
od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020 lety, jež by jinak spadaly pod tuto činnost, vykonávané provozovatelem neobchodní letecké dopravy, který provozuje lety s celkovou roční produkcí emisí nižší než 1 000 tun za rok.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 30. dubna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 421/2014
2014 m. balandžio 16 d.
kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje, siekiant iki 2020 m. įgyvendinti tarptautinį susitarimą, kuriuo tarptautinės aviacijos išmetamiesiems teršalams nustatoma viena pasaulinė rinkos priemonė
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
aviacijos sektorius pasižymi ypač tarptautiniu pobūdžiu. Tarptautinės aviacijos išmetamų teršalų problemą sprendžiant globaliai atsiranda geriausios ilgalaikio tvarumo užtikrinimo perspektyvos;
(2)
Sąjunga siekia, kad ateityje būtų sudarytas tarptautinis susitarimas, kuriuo būtų kontroliuojamas aviacijos poveikis išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui, o iki to susitarimo Sąjungos aerodromus apimančios aviacijos veiklos poveikį klimato kaitai ji riboja savarankiškomis priemonėmis. Siekiant užtikrinti, kad tų tikslų įgyvendinimas būtų remiamas ir kad jie vienas kitam neprieštarautų, tinkama atsižvelgti į pažangą ir pozicijas, priimtas tarptautiniuose forumuose, visų pirma, į 38-ojoje Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (toliau - ICAO) asamblėjos sesijoje 2013 m. spalio 4 d. priimtą rezoliuciją, kurioje pateiktas „Konsoliduotas pareiškimas, kad ICAO toliau vykdys su aplinkos apsauga susijusią politiką ir praktiką“;
(3)
todėl, siekiant išlaikyti postūmį, pasiektą 2013 m. vykusioje 38-ojoje ICAO asamblėjos sesijoje ir sudaryti palankesnes sąlygas pažangai būsimoje 2016 m. vyksiančioje 39-ojoje ICAO asamblėjos sesijoje, pageidautina laikinai laikyti, kad Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2003/87/EB (3) nustatyti reikalavimai įvykdomi laikotarpiu iki 2016 m. gruodžio 31 d. skrydžiams į Europos ekonominei erdvei (toliau - EEE) nepriklausančių valstybių aerodromus ir iš jų. Taip Sąjunga pabrėžia, kad teisiniai reikalavimai gali būti taikomi skrydžiams į EEE valstybių aerodromus ir iš jų ir kad tokiu pačiu būdu teisiniai reikalavimai gali būti taikomi su skrydžiais tarp tokių aerodromų susijusiems išmetamiesiems teršalams. Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, taikant šią nukrypti leidžiančią nuostatą skrydžius tarp EEE valstybių aerodromų ir aerodromų, esančių valstybėse, kurios įstojo į Sąjungą 2013 m., turėtų būti laikomi skrydžiais tarp EEE valstybių;
(4)
primenama, kad pagal Direktyvą 2003/87/EB valstybės narės nustato, kaip bus naudojamos pardavus apyvartinius taršos leidimus aukcione gautos pajamos. Tos pajamos turėtų būti naudojamos klimato kaitos problemoms Sąjungos ir trečiosiose šalyse spręsti, inter alia, išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimui, prisitaikymui prie klimato kaitos poveikio Sąjungoje ir trečiosiose šalyse, ypač besivystančiose šalyse, mokslinių tyrimų ir pokyčių finansavimui siekiant sušvelninti šį poveikį ir prisitaikyti, ypač aeronautikos ir oro transporto srityse, išmetamų dujų kiekio naudojant nedidelį teršalų kiekį išmetantį transportą sumažinimui ir Sąjungos sistemos administravimo išlaidų padengimui. Aukcione gautos įplaukos taip pat turėtų būti naudojamos įnašams į Pasaulinį energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų energijos išteklių fondą padengti bei priemonėms, kurios padėtų užkirsti kelią miškų kirtimui, finansuoti. Pajamų, gautų pardavus apyvartinius taršos leidimus aukcione pagal Direktyvą 2003/87/EB, panaudojimo skaidrumas yra labai svarbus, užtikrinant Sąjungos įsipareigojimų vykdymą. Pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 525/2013 (4) valstybės narės turi teikti Komisijai įplaukų, gautų pardavus tokius leidimus aukcione, ataskaitą;
(5)
šiame reglamente numatytomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis atsižvelgta į dvišalio ir daugiašalio bendravimo su trečiosiomis valstybėmis, kurį Komisija tęs Sąjungos vardu, rezultatus, siekiant skatinti naudoti rinkos priemones, kuriomis mažinamas aviacijos išmetamų teršalų kiekis;
(6)
primenama, kad Direktyvoje 2003/87/EB numatyta galimybė priimti priemones, kuriomis iš dalies keičiama tos direktyvos I priede išvardyta aviacijos veikla, kai trečioji valstybė nustato priemones siekdama mažinti aviacijos veiklos poveikį klimato kaitai;
(7)
derybose dėl visų Sąjungos susitarimų aviacijos srityje su trečiosiomis valstybėmis turėtų būti siekiama išsaugoti Sąjungos lankstumą imtis su aplinkosaugos klausimais susijusių veiksmų, įskaitant priemones, kuriomis siekiama sumažinti aviacijos poveikį klimato kaitai;
(8)
siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo, svarbu, kad visiems to paties maršruto skrydžiams būtų taikomos tos pačios sąlygos;
(9)
siekiant toliau išvengti neproporcingos administracinės naštos nustatymo mažiausių orlaivių naudotojams, Direktyvos 2003/87/EB I priedą reikėtų papildyti laikinąja išimtimi. Todėl nekomercinių orlaivių, per metus išmetančių mažiau kaip 1000 tonų CO2, naudotojams ta direktyva neturėtų būti taikoma laikotarpiu nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.;
(10)
dera sudaryti galimybes orlaivių naudotojams, kurie yra mažieji teršėjai, naudoti alternatyvų jų išmetamų teršalų patikrinimo metodą, kad būtų dar labiau sumažinta jiems tenkanti administracinė našta. Valstybės narės turėtų galėti įgyvendinti supaprastinimo priemones, kuriomis ypač atsižvelgiama į nekomercinių orlaivių naudotojų, kurie yra mažieji teršėjai, poreikius;
(11)
ypatingą dėmesį reikėtų skirti tam, kad būtų mažinamas atokiausių Sąjungos regionų patiriamų prieinamumo ir konkurencingumo problemų poveikis arba kad tos problemos būtų pašalintos. Turint tai minty, skrydžiams tarp aerodromo, esančio viename iš atokiausių regionų Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 349 straipsnio prasme, ir kitame EEE regione esančio aerodromo, taip pat turėtų būti taikoma pagal šį reglamentą nustatyta nukrypti leidžianti nuostata;
(12)
siekiant užtikrinti teisinį tikrumą orlaivių naudotojams ir nacionalinės valdžios institucijoms, tinkama leisti nuostatas dėl apyvartinių taršos leidimų atsisakymo ir ataskaitų pateikimo terminų, susijusių su 2013 m. išmetamaisiais teršalais, įvykdyti iki 2015 m.;
(13)
taikant šią nukrypti leidžiančią nuostatą svarbu priminti, kad apyvartinių taršos leidimų orlaivių naudotojams skyrimo ir išdavimo metodai išlieka tokie, kokie yra nustatyti Direktyvoje 2003/87/EB, t. y. grindžiami patikrintais tonkilometrių duomenimis atitinkamų toje direktyvoje nurodytų laikotarpių atžvilgiu;
(14)
po 2016 m. ICAO asamblėjos sesijos Komisija, atsižvelgdama į tos sesijos rezultatus, turėtų Europos Parlamentui ir Tarybai pateikti išsamią ataskaitą. Toje ataskaitoje Komisija, inter alia, turėtų apsvarstyti visas alternatyvas, kaip derėtų reglamentuoti išmetamuosius teršalus, susijusius su aviacijos veikla, ir prireikus nedelsdama pateiktų pasiūlymus dėl priemonių, siekiant užtikrinti, jog būtų atsižvelgta į pokyčius pasaulyje ir prireikus spręsti klausimą dėl nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo. Komisija turėtų taip pat skirti ypatingą dėmesį tam, kiek veiksmingas Europos Sąjungos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos (ES ATLPS) poveikis aplinkai, ir šiame kontekste taip pat konkrečiam aviacijos sektoriaus poveikiui, įskaitant geresnio taisyklių, taikytinų atitinkamai stacionariems įrenginiams ir aviacijos veiklai, suderinimo metodus;
(15)
kadangi šio reglamento tikslų, t. y. nustatyti nukrypti leidžiančią laikiną nuostatą, taikomą apyvartinių taršos leidimų, susijusių su skrydžiais į ne EEE valstybes ir iš jų laikotarpiu nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d., stebėsenai, ataskaitų teikimui ir atsisakymui, taip pat palengvinti administracinę naštą ir supaprastinti sistemos administravimą valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(16)
labai svarbu užtikrinti teisinį tikrumą orlaivių naudotojams ir nacionalinės valdžios institucijoms, atsižvelgiant į tai, kad nustatytas apyvartinių taršos leidimų atsisakymo terminas, kaip nurodyta Direktyvoje 2003/87/EB, yra 2014 m. balandžio 30 d. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo jo priėmimo dienos;
(17)
Direktyva 2003/87/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Direktyva 2003/87/EB iš dalies keičiama taip:
1)
Įterpiamas šis straipsnis:
„28a straipsnis
Nukrypti leidžiančios nuostatos, taikomos iki tarptautinio susitarimo dėl vienos pasaulinės rinkos priemonės taikymo įgyvendinimo iki 2020 m.
1. Nukrypdamos nuo 12 straipsnio 2a dalies, 14 straipsnio 3 dalies ir 16 straipsnio, valstybės narės laiko, kad tose nuostatose nustatyti reikalavimai yra įvykdyti, ir nesiima prieš orlaivių naudotojus nukreiptų veiksmų dėl:
a)
visų išmetamųjų teršalų, kurie kiekvienais kalendoriniais metais nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d. išmetami vykdant skrydžius į aerodromus, esančius šalyse, nepriklausančiose Europos ekonominei erdvei (toliau - EEE), ir iš jų;
b)
visų išmetamųjų teršalų, kurie kiekvienais kalendoriniais metais nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d. išmetami vykdant skrydžius tarp aerodromo, esančio viename iš atokiausių regionų Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 349 straipsnio prasme, ir kitame EEE regione esančio aerodromo;
c)
apyvartinių taršos leidimų atsisakymo, jei apyvartinių taršos leidimų už 2013 m. patikrintus išmetamuosius teršalus, susijusius su skrydžiais tarp aerodromų, esančių EEE valstybėse, atsisakoma ne vėliau kaip 2015 m. balandžio 30 d. vietoj 2014 m. balandžio 30 d., o patikrintas 2013 m. tų skrydžių išmetamųjų teršalų kiekis pranešamas ne vėliau kaip 2015 m. kovo 31 d. vietoj 2014 m. kovo 31 d.
11a, 12 ir 14 straipsnių taikymo tikslais, su pirmoje pastraipoje nenurodytais skrydžiais susiję patikrinti išmetamieji teršalai laikomi orlaivių naudotojo patikrintais išmetamaisiais teršalais.
2. Nukrypstant nuo 3e straipsnio 5 dalies ir 3f straipsnio, orlaivių naudotojui, kuriam taikomos šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos, išduodamų nemokamų apyvartinių taršos leidimų skaičius proporcingai sumažinamas pagal tuose punktuose numatytą mažesnį atsisakytinų apyvartinių taršos leidimų skaičių.
Nukrypstant nuo 3f straipsnio 8 dalies, panaikinami apyvartiniai taršos leidimai, kurie nėra paskirstomi taikant pirmą pastraipą.
Ne vėliau kaip 2014 m. rugpjūčio 1 d. valstybės narės paskelbia kiekvienam orlaivių naudotojui nemokamai skirtų aviacijos apyvartinių taršos leidimų, susijusių su veikla vykdoma laikotarpiu nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d., skaičių.
3. Nukrypdamos nuo 3d straipsnio, valstybės narės aukcione parduodamų aviacijos apyvartinių taršos leidimų skaičių sumažina proporcingai bendrai sumažintam išduotų apyvartinių taršos leidimų skaičiui.
4. Nukrypdamos nuo 3d straipsnio 3 dalies, kiekviena valstybė narė laikotarpiu nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d. aukcione parduodamų apyvartinių taršos leidimų skaičių sumažina atitinkamai pagal jai priskirtų aviacijos sektoriaus išmetamųjų teršalų, susijusių su skrydžiais, kuriems netaikomos šio straipsnio 1 dalies a ir b punktų numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos, kiekį.
5. Nukrypstant nuo 3g straipsnio, orlaivio naudotojas neprivalo pateikti stebėsenos planų, kuriame būtų nustatytos priemonės, skirtos stebėti išmetamųjų teršalų kiekį ir teikti ataskaitas apie juos, jei tie teršalai susiję su skrydžiais, kuriems taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, numatytos šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose.
6. Nukrypstant nuo 3g, 12, 15 ir 18a straipsnių, kai orlaivių naudotojas per metus iš viso išmeta mažiau kaip 25 000 tonų CO2,teršalų, jo išmetamieji teršalai laikomi patikrintais, jei jie nustatyti naudojant mažiesiems teršėjams skirtą pagal Komisijos reglamentą (ES) Nr. 606/2010 (5) patvirtintą priemonę, kuri užpildoma Eurokontrolės pateiktais duomenimis, gautais taikant ATLPS pagalbinę priemonę. Nekomercinių orlaivių naudotojų atžvilgiu valstybės narės gali įgyvendinti supaprastintas procedūras, jei taikant tokias procedūras gaunami ne mažiau tikslūs duomenys negu taikant mažųjų teršėjų priemonę.
7. Taikant šį straipsnį skrydžiai tarp aerodromų, esančių EEE valstybėse ir aerodromų, esančių valstybėse, įstojusiose į Sąjungą 2013 m., laikomi skrydžiais tarp EEE šalių.
8. Komisija reguliariai ir ne rečiau kaip kartą per metus informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie derybų su Tarptautine civilinės aviacijos organizacija (toliau - ICAO) pažangą ir apie Komisijos pastangas skatinant, kad tarptautiniu mastu trečiosios šalies priimtų rinkos priemones. Po 2016 m. ICAO asamblėjos sesijos Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turi pateikti ataskaitą dėl veiksmų, skirtų įgyvendinti tarptautinį susitarimą dėl pasaulinės rinkos priemonės, kuri turėtų būti taikoma nuo 2020 m. ir kuri padės nediskriminaciniu būdu sumažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, be kita ko, dėl valstybių narių pagal Reglamento (ES) Nr. 525/2013 17 straipsnį pateikiamos informacijos apie įplaukų panaudojimą.
Ataskaitoje Komisija nagrinėja, kaip derėtų reglamentuoti išmetamuosius teršalus, susijusius su skrydžiais į aerodromus, esančius EEE nepriklausančiose valstybėse, ir iš jų nuo 2017 m. sausio 1 d., ir, prireikus, pateikia pasiūlymus dėl reagavimo į tuos pokyčius. Ataskaitoje Komisija taip pat apsvarsto galimus kitų problemų, galinčių iškilti taikant šio straipsnio 1-4 dalis, sprendimo būdus, siekdama, kad visiems tuo pačiu maršrutu skrydžius vykdantiems orlaivių naudotojams būtų sudarytos vienodos sąlygos.
(5) 2010 m. liepos 9 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 606/2010 dėl Europos saugios oro navigacijos organizacijos (Eurokontrolės) parengtos supaprastintos priemonės, kuria apskaičiuojamos apytikslės tam tikrų aplinką mažai teršiančių naudotojų orlaivių degalų sąnaudos, patvirtinimo (OL L 175, 2010 7 10, p. 25).“" 						
2)
I priedo stulpelis „Veikla“ pavadinime „Aviacija“ po j punkto papildomas šiuo punktu:
„k)
nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d. - skrydžiai, kurie, jei nebūtų taikomas šis punktas, būtų priskiriami šiai veiklos rūšiai ir kuriuos atlieka nekomercinės oro transporto priemonės naudotojas, vykdantis skrydžius, kurių bendras metinis išmetamų teršalų kiekis yra mažesnis kaip 1 000 tonų.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 2014 m. balandžio 30 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. balandžio 16 d.