NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 526/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí a omezeného počtu malých portfolií pro účely rizika úvěrové úpravy v ocenění
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012, a zejména na čl. 383 odst. 7 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Používání pokročilé metody ke stanovení kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění (dále jen „CVA“) může zahrnovat protistrany, pro které není známo žádné rozpětí swapu úvěrového selhání (dále jen „CDS“). V takovém případě by měly instituce používat rozpětí, které je v souladu s čl. 383 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (EU) č. 575/2013 přiměřené s ohledem na rating, odvětví a region protistrany (dále jen „zástupný indikátor rozpětí“).
(2)
Pravidla pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí k riziku CVA by měla stanovit použití širokých kategorií ratingu, odvětví a regionu a měla by institucím poskytnout nezbytnou flexibilitu, aby mohly na základě svého odborného úsudku vymezit nejvhodnější zástupný indikátor rozpětí.
(3)
Když se podrobněji stanovuje, jak by měly instituce zohledňovat atributy ratingu, odvětví a regionu jediných emitentů při odhadování přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí pro stanovení kapitálových požadavků, jak požaduje nařízení (EU) č. 575/2013, měla by být stanovena pravidla pro posouzení těchto atributů podle minimálních kategorií pro každý atribut, aby bylo zajištěno harmonizované uplatňování těchto podmínek.
(4)
Kromě toho by v případě jediných emitentů, pokud existuje vazba například mezi regionální vládou nebo místním orgánem a státem, mělo být možné povolit odhad přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí na základě úvěrového rozpětí jediného emitenta, pokud to povede k vhodnějšímu odhadu.
(5)
Aby bylo možné dospět k přiměřenému výpočtu požadavků k riziku CVA, měl by být na základě údajů, které byly pozorovány na likvidním trhu, stanoven zástupný indikátor rozpětí a předpoklady ohledně údajů, například interpolace a extrapolace údajů týkajících se různých časových vrcholů, by měly být koncepčně správné.
(6)
S cílem zajistit sbližování postupů mezi institucemi a zabránit nejednotnosti - vzhledem k tomu, že implicitní pravděpodobnosti selhání (PD), rozpětí swapů úvěrového selhání (CDS) a ztrátovost ze selhání (LGD) představují jednu rovnici se dvěma neznámými proměnnými a že se v tržní praxi k odvození implicitních PD z tržních rozpětí používá fixní hodnota LGD -, měly by instituce pro LGDMKT používat hodnotu, která je v souladu s fixní LGD, kterou účastníci trhu běžně používají k určení implicitních PD z těchto likvidně obchodovaných úvěrových rozpětí, která byla použita ke stanovení zástupného indikátoru úvěrového rozpětí pro dotyčnou protistranu.
(7)
Pro účely svolení používat pokročilou metodu CVA pro omezený počet malých portfolií je vhodné považovat portfolio za skupinu transakcí se započtením ve smyslu čl. 272 bodu 4 nařízení (EU) č. 575/2013 a vzít v úvahu počet transakcí nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, a velikost skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, a omezit je v procentech celkového počtu všech transakcí, které podléhají požadavku k riziku CVA, a procentech celkové velikosti všech transakcí se započtením, u nichž se provádí výpočet požadavků k riziku CVA, aby se zohlednily různé dimenze institucí.
(8)
S cílem zmírnit možné přerušení používání pokročilé metody CVA pro omezený počet malých portfolií by mělo používání uvedené metody skončit až tehdy, když jsou kvantitativní omezení překročena ve dvou po sobě následujících čtvrtletích.
(9)
Aby dále mohly příslušné orgány účinně plnit úkoly dohledu, mělo by jim být umožněno se dozvědět, kdy požadavek omezeného počtu malých portfolií již není splněn; proto by měly instituce v uvedených případech příslušné orgány o této skutečnosti informovat.
(10)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(11)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (1),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vymezení přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí
1. Zástupný indikátor rozpětí pro danou protistranu se považuje za přiměřený s ohledem na rating, odvětví a region protistrany podle čl. 383 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zástupný indikátor rozpětí byl vymezen s ohledem na všechny atributy ratingu, odvětví a regionu protistrany uvedené v písmenech b), c) a d);
b)
atribut ratingu byl vymezen s ohledem na použití předem stanoveného pořadí zdrojů interních a externích ratingů. Ratingy se přiřadí ke stupňům úvěrové kvality podle čl. 384 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013. Pokud je k dispozici více externích ratingů, přiřadí se ke stupňům úvěrové kvality v souladu s přístupem, který se použije v případě většího počtu úvěrových hodnocení, stanoveným v článku 138 uvedeného nařízení;
c)
atribut odvětví byl vymezen přinejmenším s ohledem na tyto kategorie:
i)
veřejný sektor,
ii)
finanční sektor,
iii)
ostatní;
d)
atribut regionu byl vymezen přinejmenším s ohledem na tyto kategorie:
i)
Evropa,
ii)
Severní Amerika,
iii)
Asie,
iv)
zbytek světa;
e)
zástupný indikátor rozpětí odráží reprezentativním způsobem disponibilní rozpětí swapů úvěrového selhání a rozpětí jiných likvidně obchodovaných nástrojů úvěrového rizika, která odpovídají relevantní kombinaci uplatnitelných kategorií a splňují kritéria kvality údajů uvedená v odstavci 3;
f)
přiměřenost zástupného indikátoru rozpětí se stanoví s ohledem na volatilitu, nikoli na úroveň rozpětí.
2. Při zohledňování atributů ratingu, odvětví a regionu protistrany podle odstavce 1 se u regionální vlády nebo místního orgánu považuje odhad zástupného indikátoru rozpětí na základě úvěrového rozpětí příslušného státního emitenta za přiměřený, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
regionální vláda nebo místní orgán a stát mají stejný rating;
b)
pro regionální vládu nebo místní orgán není znám žádný rating.
3. Všechny vstupy používané pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí musí vycházet ze spolehlivých údajů zaznamenaných na likvidním obousměrném trhu, jak je definován v čl. 338 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013. Musí být k dispozici dostatek údajů k vytvoření zástupných indikátorů rozpětí pro všechny relevantní doby splatnosti a pro předchozí období uvedená v čl. 383 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 2
Určení LGDMKT
S cílem určit ztrátovost ze selhání protistrany (LGDMKT) pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA podle pokročilé metody pro protistranu, u níž je zapotřebí použít zástupný indikátor rozpětí, použijí instituce pro LGDMKT hodnotu, která je v souladu s fixními LGD, které účastníci trhu běžně používají k určení implicitních PD z tržních rozpětí, která byla použita ke stanovení zástupného indikátoru rozpětí pro dotyčnou protistranu podle článku 1.
Článek 3
Kvantitativní omezení počtu a velikosti kvalifikovaných portfolií
1. K naplnění kritéria omezeného počtu malých portfolií podle čl. 383 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 musí být splněny všechny následující podmínky:
a)
počet všech transakcí nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 15 % celkového počtu transakcí, které podléhají požadavku k riziku CVA;
b)
velikost každé individuální skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu, která podléhá požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 1 % celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením, které podléhají požadavku k riziku CVA;
c)
celková velikost všech skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 10 % celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením, které podléhají požadavku k riziku CVA.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) a c) se velikostí skupiny transakcí se započtením rozumí expozice skupiny transakcí se započtením v okamžiku selhání, která se vypočte pomocí metody oceňování podle tržní hodnoty podle článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013 při zohlednění účinků započtení v souladu s článkem 298 uvedeného nařízení, ovšem bez zohlednění účinků kolaterálu.
3. Pro účely odstavce 1 vypočítá instituce za každé čtvrtletí aritmetický průměr přinejmenším měsíčních sledování následujících poměrů:
a)
počtu transakcí nezahrnutých do metody interního modelu k celkovému počtu transakcí;
b)
individuální velikosti největší skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu k celkové velikosti všech transakcí se započtením a
c)
celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu k celkové velikosti všech transakcí se započtením.
4. Pokud kritérium stanovené v odstavci 1 není naplněno u dvou po sobě následujících výpočtů podle odstavce 3, použije instituce pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA pro všechny skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu standardizovanou metodu uvedenou v článku 384 nařízení (EU) č. 575/2013 a tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům.
5. Podmínky stanovené v odstavci 1 se uplatní na individuálním, subkonsolidovaném nebo konsolidovaném základě v závislosti na rozsahu svolení k použití metody interního modelu podle článku 283 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 526/2014
2014 m. kovo 12 d.
kuriuo papildomos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatos, susijusios su pakaitinio skirtumo ir riboto mažesnių portfelių skaičiaus nustatymo apskaičiuojant kredito vertinimo koregavimo riziką techniniais reguliavimo standartais
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012, ypač į jo 383 straipsnio 7 dalies trečią pastraipą,
kadangi:
(1)
pažangiojo metodo taikymas nustatant nuosavų lėšų reikalavimą kredito vertinimo koregavimo (CVA) rizikai padengti gali būti susijęs su sandorio šalimis, kurių kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių vertės skirtumas nėra žinomas. Tokiu atveju įstaigos turėtų naudoti skirtumą, kuris yra tinkamas atsižvelgiant į sandorio šalies reitingą, pramonės šaką ir regioną (pakaitinį skirtumą), pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 383 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą;
(2)
pakaitinio skirtumo CVA rizikai apskaičiuoti nustatymo taisyklėse reikėtų numatyti išsamesnių reitingo, pramonės šakos ir regiono kategorijų naudojimą ir jos turėtų suteikti įstaigoms reikiamo lankstumo, nustatant tinkamiausią pakaitinį skirtumą remiantis ekspertų vertinimu;
(3)
išsamiau nustatant, kaip įstaigos turėtų atsižvelgti į vieno emitento reitingo, pramonės šakos ir regiono požymius apytiksliai apskaičiuodamos pakaitinį skirtumą, kad būtų nustatyti nuosavų lėšų reikalavimai, kaip reikalaujama Reglamente (ES) Nr. 575/2013, reikėtų apibrėžti taisykles, kaip atsižvelgti į šiuos požymius, remiantis minimaliomis kiekvieno požymio kategorijomis, siekiant darnaus šių sąlygų taikymo;
(4)
be to, vieno emitento atveju, kai yra ryšys, pvz., tarp regiono ar vietos valdžios institucijos ir centrinės valdžios, turėtų būti suteiktos galimybės apytiksliai apskaičiuoti tinkamą pakaitinį skirtumą, remiantis vieno emitento kainų skirtumu, jei taip galima apskaičiuoti tiksliau;
(5)
norint tinkamai apskaičiuoti kapitalo poreikį CVA rizikai padengti, pakaitinis skirtumas turėtų būti nustatytas pagal likvidžioje rinkoje stebėtus duomenis, o su šiais duomenimis susijusios prielaidos, pvz., su skirtingais pradiniais terminais susijusių duomenų interpoliacija ir ekstrapoliacija, turėtų būti iš esmės patikimos;
(6)
siekiant užtikrinti įstaigų praktikos konvergenciją ir išvengti nenuoseklumo, laikant, kad numanomos įsipareigojimų neįvykdymo tikimybės (PD), kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių (CDS) vertės skirtumai ir nuostoliai dėl įsipareigojimų neįvykdymo (LGD) sudaro vieną lygtį su dviem nežinomais kintamaisiais, ir žinant rinkos taisyklę panaudoti fiksuotą LGD vertę, norėdamos gauti numanomas PD vertes iš rinkos kainų skirtumų, įstaigos turėtų naudoti tokią LGDMKT vertę, kuri atitiktų fiksuotą LGD vertę, pagal kurią rinkos dalyviai paprastai nustato numanomas PD vertes iš tų likvidžių sandorių dėl kainų skirtumų, pagal kuriuos buvo nustatytas konkrečios sandorio šalies pakaitinis kainų skirtumas;
(7)
siekiant leisti taikyti pažangųjį CVA metodą ribotam mažesnių portfelių skaičiui, tikslinga portfelį laikyti užskaitos grupe, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 272 straipsnio 4 dalyje, atsižvelgti į ne vidaus modelių (IMM) sandorių, kuriems skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, skaičių ir ne IMM užskaitos grupių, kurioms skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydį, taip pat apriboti juos bendro visų sandorių, kuriems skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, skaičiaus procentine dalimi ir bendro visų užskaitos grupių, kurioms skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydžio procentine dalimi, kad būtų atsižvelgta į skirtingus įstaigų dydžius;
(8)
siekiant sumažinti galimus pažangiojo CVA metodo taikymo ribotam mažesnių portfelių skaičiui pertrūkius, pažangusis CVA metodas turėtų būti nebenaudojamas tik jeigu du ketvirčius iš eilės pažeidžiamos kiekybinės ribos;
(9)
be to, kad kompetentingos institucijos galėtų veiksmingai atlikti priežiūros pareigas, jos turėtų žinoti, kada riboto mažesnių portfelių skaičiaus reikalavimo nebesilaikoma; todėl įstaigos tais atvejais turėtų apie tai pranešti kompetentingoms institucijoms;
(10)
šis reglamentas grindžiamas Europos bankininkystės institucijos Komisijai pateiktais techninių reguliavimo standartų projektais;
(11)
Europos bankininkystės institucija surengė viešas atviras konsultacijas dėl techninių reguliavimo standartų projektų, kuriais grindžiamas šis reglamentas, išanalizavo galimas susijusias išlaidas ir naudą ir paprašė Bankininkystės suinteresuotųjų subjektų grupės, įsteigtos pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1093/2010 (1) 37 straipsnį, pateikti savo nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Tinkamo pakaitinio skirtumo nustatymas
1. Konkrečios sandorio šalies pakaitinis skirtumas laikomas tinkamu, atsižvelgiant į sandorio šalies reitingą, pramonės šaką ir regioną pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 383 straipsnio 1 dalies ketvirtą pastraipą, jei tenkinamos šios sąlygos:
a)
pakaitinis skirtumas nustatytas atsižvelgiant į visus b-d punktuose nurodytus sandorio šalies reitingo, pramonės šakos ir regiono požymius;
b)
reitingo požymis yra nustatytas atsižvelgiant į iš anksto nustatytos vidaus ir išorės reitingų šaltinių hierarchijos naudojimą. Reitingai priskiriami prie kredito kokybės žingsnių, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 384 straipsnio 2 dalyje. Jei turima keletas išorės reitingų, jie prie kredito kokybės žingsnių priskiriami pagal daugialypį kredito rizikos vertinimo metodą, kaip nustatyta to reglamento 138 straipsnyje;
c)
pramonės šakos požymis nustatytas atsižvelgiant bent į šias kategorijas:
i)
viešasis sektorius;
ii)
finansų sektorius;
iii)
kita;
d)
regiono požymis nustatytas atsižvelgiant bent į šias kategorijas:
i)
Europa;
ii)
Šiaurės Amerika;
iii)
Azija;
iv)
likusio pasaulio sektorius;
e)
pakaitinis skirtumas reprezentatyviai parodo žinomus kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių vertės skirtumus ir kitų likvidžių kredito rizikos priemonių, kuriomis prekiaujama, atitinkančių taikytinų kategorijų derinį ir 3 dalyje nustatytus duomenų kokybės kriterijus, kainų skirtumus;
f)
pakaitinio skirtumo tinkamumas nustatomas atsižvelgiant į kintamumą, o ne į skirtumo dydį.
2. Nagrinėjant sandorio šalies reitingo, pramonės šakos ir regiono požymius pagal 1 dalį, laikoma, kad regiono valdžios institucijos arba vietos valdžios institucijos pakaitinio skirtumo apskaičiavimas yra tinkamas remiantis susijusio centrinės valdžios emitento kainų skirtumu, kai tenkinama bet kuri iš šių sąlygų:
a)
regiono valdžios institucijos ar vietos valdžios institucijos ir centrinės valdžios reitingai sutampa;
b)
regiono valdžios institucijai ar vietos valdžios institucijai reitingas nesuteiktas.
3. Visi įvesties duomenys, naudojami pakaitiniam skirtumui nustatyti, grindžiami patikimais likvidžios grįžtamosios rinkos, apibrėžtos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 383 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, duomenimis. Pakaitiniams skirtumams nustatyti prieinami reikiami pradinių terminų ir istorinių laikotarpių, nurodytų to reglamento 383 straipsnio 5 dalyje, duomenys.
2 straipsnis
LGDMKT nustatymas
Siekdamos nustatyti nuostolius dėl sandorio šalies įsipareigojimų neįvykdymo (LGDMKT), kad būtų galima apskaičiuoti nuosavų lėšų reikalavimą CVA rizikai padengti pagal pažangųjį metodą sandorio šaliai, kai reikia naudoti pakaitinį skirtumą, įstaigos naudoja LGDMKT vertę, atitinkančią nustatytas LGD vertes, kurias paprastai naudoja rinkos dalyviai, nustatydami numanomas PD vertes iš tų rinkos kainų skirtumų, pagal kuriuos buvo nustatytas konkrečios sandorio šalies pakaitinis skirtumas pagal 1 straipsnį.
3 straipsnis
Kiekybinės ribos, taikomos reikalavimus atitinkančių portfelių skaičiui ir dydžiui
1. Reglamento (ES) Nr. 575/2013 383 straipsnio 4 dalyje nurodytas riboto mažesnių portfelių skaičiaus kriterijus yra įvykdytas, jeigu tenkinamos visos šios sąlygos:
a)
visi ne IMM sandoriai, kuriems skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, neviršija 15 % bendro sandorių, kuriems skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, skaičiaus;
b)
kiekvienos individualios ne IMM užskaitos grupės, kuriai skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydis neviršija 1 % bendro visų užskaitos grupių, kurioms skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydžio;
c)
bendras visų ne IMM užskaitos grupių, kurioms skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydis neviršija 10 % bendro visų užskaitos grupių, kurioms skaičiuojamas kapitalo poreikis CVA rizikai padengti, dydžio.
2. Pagal 1 dalies b ir c punktus užskaitos grupių dydis yra užskaitos grupės pozicija įsipareigojimų neįvykdymo atveju, apskaičiuota remiantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 274 straipsnyje nurodytu rinkos vertės metodu, atsižvelgiant į užskaitos poveikį pagal to reglamento 298 straipsnį; į užtikrinimo priemonės poveikį nėra atsižvelgiama.
3. Pagal 1 dalį įstaiga apskaičiuoja aritmetinį kiekvieno ketvirčio vidurkį bent jau pagal mėnesinius šių koeficientų stebėjimo duomenis:
a)
ne IMM sandorių skaičiaus, palyginti su bendru sandorių skaičiumi;
b)
atskiros didžiausios ne IMM užskaitos grupės dydžio, palyginti su bendru visų užskaitos grupių dydžiu, ir
c)
bendro visų ne IMM užskaitų grupių dydžio, palyginti su bendru visų užskaitos grupių dydžiu.
4. Jei 1 dalyje nurodyto kriterijaus nesilaikoma du kartus iš eilės atliekant apskaičiavimus, nurodytus 3 dalyje, įstaiga, naudodama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 384 straipsnyje nurodytą standartizuotą metodą, apskaičiuoja nuosavų lėšų reikalavimą CVA rizikai padengti visoms ne IMM užskaitų grupėms ir apie tai praneša kompetentingoms institucijoms.
5. 1 dalyje nustatytos sąlygos taikomos individualiai, iš dalies konsoliduotai ar konsoliduotai, atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 575/2013 283 straipsnyje nurodyto leidimo naudoti vidaus modelių metodą taikymo sritį.
4 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 12 d.