SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/36/EU
ze dne 26. června 2013
o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (3) byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. V zájmu přehlednosti a s cílem zajistit soudržné uplatňování uvedených ustanovení by tato ustanovení měla být sloučena do nových právních aktů, které by se vztahovaly jak na úvěrové instituce, tak na investiční podniky, a to do této směrnice a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 (4). Za účelem lepšího přístupu by měla být ustanovení příloh směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES zahrnuta do normativní části této směrnice a uvedeného nařízení.
(2)
Tato směrnice by měla mimo jiné obsahovat ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabývání kvalifikované účasti, výkon svobody usazování a volného pohybu služeb, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a kontrolu v rámci dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky. Hlavním cílem a předmětem této směrnice je koordinovat vnitrostátní ustanovení týkající se přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků, způsobů jejich řízení a rámce dohledu. Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES obsahovaly i obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky. Tyto požadavky by měly být stanoveny v nařízení (EU) č. 575/2013, které stanoví jednotné a přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, neboť tyto požadavky úzce souvisejí s fungováním finančních trhů, pokud jde o objem aktiv, které úvěrové instituce a investiční podniky drží. Tato směrnice by tedy měla být vykládána společně s nařízením (EU) č. 575/2013 a měly by společně s uvedeným nařízením tvořit právní rámec upravující bankovní činnosti, rámec dohledu a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky.
(3)
Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 575/2013 doplňují individuální požadavky, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by měla být mimo jiné stanovena v této směrnici a příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. Pokud jde o tyto individuální požadavky, které se týkají likvidity, měly by příslušné orgány brát mimo jiné v úvahu zásady stanovené v pokynech Evropského výboru orgánů bankovního dohledu ze dne 27. října 2010 o rozložení nákladů a přínosů likvidity.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (5) umožňuje investičním podnikům povoleným příslušnými orgány v jejich domovském členském státě a kontrolovaným těmito orgány, aby zřizovaly své pobočky a volně poskytovaly služby v jiných členských státech. Uvedená směrnice zároveň stanoví koordinaci pravidel, kterými se řídí povolování a výkon činnosti investičních podniků. Nestanoví však výši počátečního kapitálu těchto podniků nebo společný rámec pro sledování rizik, která podstupují; to by měla upravovat tato směrnice.
(5)
Tato směrnice by z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v oblasti úvěrových institucí měla být základním nástrojem pro dosažení vnitřního trhu.
(6)
Hladké fungování vnitřního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale také úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států.
(7)
Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (6) byl zřízen Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“). Tato směrnice by rovněž měla zohledňovat úlohu a funkci orgánu EBA stanovené v uvedeném nařízení a postupy, kterými je třeba se řídit při svěřování úkolů tomuto orgánu.
(8)
Vzhledem ke zvýšenému počtu úkolů, jimiž tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 EBA pověřují, by Evropský parlament, Rada a Komise, měly zajistit, aby byly poskytnuty odpovídající lidské a finanční zdroje.
(9)
Jednotný mechanismus dohledu je prvním krokem k vytvoření bankovní unie a měl by zajistit, aby politika Unie týkající se obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi byla zavedena soudržným a efektivním způsobem, aby byl jednotný soubor pravidel pro finanční služby používán stejným způsobem na úvěrové instituce ve všech dotčených členských státech a aby tyto úvěrové instituce podléhaly dohledu nejvyšší kvality, jenž nebude omezován úvahami jiné než obezřetnostní povahy. Jednotný mechanismus dohledu je základem pro další kroky směřující k bankovní unii. Uplatňuje se tak zásada, že zavedení společných mechanismů intervence v případě krize by měly předcházet společné kontroly, které by snížily pravděpodobnost, že tyto mechanismy intervence bude třeba použít. Evropská rada v závěrech ze dne 14. prosince 2012 uvedla: „Komise během roku 2013 předloží návrh na vytvoření jednotného mechanismu pro řešení problémů bank pro členské státy účastnící se jednotného mechanismu dohledu, který by měli spolutvůrci právních předpisů projednat jakožto prioritu za účelem jeho přijetí v průběhu stávajícího volebního období Evropského parlamentu.“ Integrace finančního rámce by mohla být dále posílena zřízením jednotného mechanismu řešení problémů zahrnujícího vhodné a účinné jištění (backstop), které zajistí přijímání rozhodnutí o řešení problémů bank rychle, nestranně a v nejlepším zájmu všech dotčených stran.
(10)
Pověření Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) vykonávat dohled v některých členských státech by mělo být v souladu s rámcem Evropského systému dohledu nad finančním trhem zřízeného v roce 2010 a s jeho základním cílem vypracovat jednotný soubor pravidel a více sblížit postupy dohledu v Unii jako celku. ECB by měla při plnění svých úkolů podléhat příslušnému primárnímu a sekundárnímu právu Unie, rozhodnutím Komise v oblasti státních podpor, pravidlům hospodářské soutěže a kontroly spojování podniků a jednotnému souboru pravidel platnému pro všechny členské státy a plnit své úkoly v souladu s nimi. Orgánu EBA je svěřeno vypracování návrhů technických norem a obecných pokynů a doporučení, které zajistí sbližování dohledu a soudržnost výsledků dohledu v rámci Unie. ECB by neměla provádět tyto úkoly, ale měla by vykonávat pravomoci přijímat nařízení podle článku 132 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) v souladu s akty přijatými Komisí na základě návrhů vypracovaných orgánem EBA a obecných pokynů a doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
(11)
Právně závazná zprostředkovatelská úloha orgánu EBA je jedním z klíčových prvků při podpoře koordinace, jednotnosti dohledu a sbližování postupů dohledu. Zprostředkování orgánem EBA může být zahájeno buď z jeho vlastního podnětu, je-li tak zvlášť stanoveno, nebo na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů v případě sporu. Tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 by měly rozšířit škálu situací, v nichž může EBA zahájit právně závazné zprostředkování z vlastního podnětu s cílem přispět k jednotnosti při provádění dohledu. EBA nemá pravomoc zahájit zprostředkování z vlastního podnětu, pokud jde o označení významných poboček a určení požadavků obezřetnosti pro jednotlivé instituce podle této směrnice. Příslušné orgány by však v zájmu podpory koordinace a zlepšení jednotných postupů dohledu v těchto citlivých oblastech měly v případě sporu mít možnost v jeho rané fázi využít zprostředkování orgánem EBA. Toto včasné zprostředkování orgánem EBA by mělo usnadnit nalezení řešení sporu.
(12)
Z důvodů ochrany úspor a za účelem vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi by se měla koordinační opatření týkající se dohledu nad úvěrovými institucemi vztahovat na všechny tyto instituce. Mělo by se však náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich statutech a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právo.
(13)
K zajištění dobře fungujícího vnitřního trhu jsou pro obchodování a řízení přeshraničních skupin úvěrových institucí nezbytné transparentní, předvídatelné a harmonizované postupy a rozhodnutí v oblasti dohledu. EBA by proto měl harmonizaci postupů dohledu zlepšit. Postupy a rozhodnutí v oblasti dohledu by proto neměly bránit fungování vnitřního trhu, pokud jde o volný pohyb kapitálu. Kolegia orgánů dohledu by měla zajistit společný a harmonizovaný pracovní program a harmonizovaná rozhodnutí v oblasti dohledu. Spolupráce mezi příslušnými orgány domovských a hostitelských členských států by měla být posílena zavedením vyšší úrovně transparentnosti a sdílení informací.
(14)
Oblast působnosti opatření by proto měla být co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Měly by se stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nevztahuje. Tato směrnice by se neměla dotýkat použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací.
(15)
Je vhodné provést nezbytnou harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celou Unii a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát.
(16)
Zásada vzájemného uznávání a zásada dohledu vykonávaného domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, například z plánu činností, zeměpisného rozmístění činností nebo ze skutečně provozovaných činností zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti. Pokud to z okolností nevyplývá zřetelně, ale většina aktiv subjektů bankovní skupiny se nachází v jiném členském státě, jehož příslušné orgány provádějí dohled na konsolidovaném základě, měla by se změnit příslušnost pro dohled na konsolidovaném základě pouze se souhlasem těchto příslušných orgánů.
(17)
Příslušné orgány by neměly úvěrové instituci vydat nebo zachovat povolení, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit v účinném výkonu jejich funkcí dohledu. Již povolené úvěrové instituce by měly rovněž z hlediska tohoto úzkého propojení vyhovět příslušným orgánům.
(18)
Odkaz na účinný výkon funkcí dohledu orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který by měl být vykonáván nad úvěrovou institucí nebo investičním podnikem, pokud to stanoví právo Unie. V těchto případech by orgány, kterým se podává žádost o povolení, měly mít možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí nebo investičním podnikem na konsolidovaném základě.
(19)
Úvěrové instituce povolené v domovském členském státě by měly být oprávněny provozovat v celé Unii některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby.
(20)
Je vhodné rozšířit vzájemné uznání na uvedené činnosti, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky.
(21)
U subjektů, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání by měl mít hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb možnost vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, nejsou-li tato ustanovení již stanovena v nařízení (EU) č. 575/2013 a jsou-li slučitelná s právem Unie a odůvodněna obecným zájmem a nepodléhají-li tyto subjekty nebo činnosti rovnocenným pravidlům podle právních nebo správních předpisů svých domovských členských států.
(22)
Kromě nařízení (EU) č. 575/2013, které stanoví přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, by členské státy měly zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu.
(23)
Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se skutečným sídlem ve třetí zemi by měly být obdobné ve všech členských státech. Je důležité stanovit, že tyto předpisy nesmějí příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky úvěrových institucí z jiného členského státu. Unie by měla mít možnost uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která poskytnou pobočkám stejné zacházení na celém jejím území. Na pobočky úvěrových institucí povolených ve třetích zemích by se neměl vztahovat volný pohyb služeb ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny.
(24)
Mezi Unií a třetími zeměmi by mělo být dosaženo dohody o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti.
(25)
Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností na konsolidovaném základě by měla spočívat na jejich domovských členských státech. Dohled nad bankovními skupinami v Unii by měl být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu.
(26)
Příslušné orgány hostitelských členských států by měly mít pravomoc provádět případ od případu šetření na místě a kontroly zaměřené na činnost, poboček institucí na jejich území, a vyžádat si od dané pobočky informace o jejích činnostech pro statistické a informační účely nebo pro účely dohledu, považuje-li to daný hostitelský členský stát za důležité z důvodů stability finančního systému.
(27)
Příslušné orgány hostitelských členských států by si měly opatřit informace o činnostech provozovaných na jejich území. Opatření v oblasti dohledu by měly přijmout příslušné orgány domovského členského státu, pokud příslušné orgány hostitelského členského státu nemusí přijmout předběžná nouzová opatření.
(28)
Hladké fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států. Za tímto účelem by se mělo posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí a vzájemná výměna informací uskutečňovat prostřednictvím EBA. Tato vzájemná výměna informací by neměla nahradit dvoustrannou spolupráci. Příslušné orgány hostitelských členských států by vždy měly mít možnost v naléhavých případech z vlastního podnětu nebo na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce usazené na jejich území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly.
(29)
Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrné povahy těchto informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců.
(30)
Určitá jednání, jako například podvody nebo obchodování zasvěcených osob, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému. Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě je výměna informací v takových případech přípustná.
(31)
Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, měly by příslušné orgány mít možnost podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek.
(32)
Měla by být také povolena výměna informací mezi příslušnými orgány a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, a je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu, prevence a řešení úpadku institucí a případně v naléhavých situacích, mezi dalšími veřejnými orgány a orgány ústřední státní správy odpovědnými za přípravu předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními službami a pojišťovnami a veřejnými orgány, odpovědnými za dohled nad platebními systémy.
(33)
Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad institucemi a ochrany klientů institucí by auditoři měli mít povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, kdy při výkonu své činnosti zjistí určité skutečnosti, které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na správní a účetní organizaci instituce. Z téhož důvodu by členské státy měly také stanovit, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzké propojení s některou institucí. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, by sama o sobě neměla měnit povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým by měli své povinnosti v tomto podniku vykonávat.
(34)
Cílem této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 je zajistit platební schopnost institucí. Pokud navzdory požadavkům týkajícím se platební schopnosti dojde ke krizi, je třeba zajistit, aby institucím bylo umožněno řešit úpadek řádně a omezit přitom nepříznivý dopad na reálnou ekonomiku a zabránit tomu, aby byli do věci zapojeni daňoví poplatníci. Za tímto účelem by orgán EBA měl až do další koordinace na úrovni Unie v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010 posuzovat a koordinovat iniciativy týkající se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků s cílem podpořit sbližování v této oblasti. Orgán EBA by proto měl být předem plně informován o organizaci zasedání týkajících se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a měl by být oprávněn se takových zasedání účastnit.Orgány některých členských států již stanovily ve vnitrostátním právu povinnosti institucí a orgánů připravit ozdravné plány a plány řešení úpadků. Je proto vhodné, aby se po institucích požadovala spolupráce s orgány v tomto směru. Orgán EBA by proto měl být předem plně informován o organizaci zasedání týkajících se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a měl by být oprávněn se takových zasedání účastnit. Připravuje-li se ozdravný plán nebo plán řešení úpadků, měl by orgán EBA přispívat a aktivně se účastnit v rámci rozvoje a koordinace účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010. Přednost by měla být dávána těm plánům, které se týkají systémově důležitých institucí.
(35)
S cílem zajistit, aby instituce, ti, kdo vykonávají efektivní kontrolu nad podnikáním instituce, a členové vedoucího orgánu instituce dodržovali povinnosti vyplývající z této směrnice a z nařízení (EU) č. 575/2013 a aby se s nimi v celé Unii zacházelo stejně, by členské státy měly stanovit správní sankce a jiná správní opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující. Správní sankce a jiná správní opatření stanovené členskými státy by tedy měly splňovat určité základní požadavky, pokud jde o jejich určení, o kritéria, která by měla být zohledněna při jejich uplatňování, o zveřejňování, o klíčové pravomoci k ukládání sankcí a o výši správních peněžitých sankcí.
(36)
Příslušné orgány by měly být zejména oprávněny ukládat správní peněžité sankce, které jsou dostatečně vysoké na to, aby vyvážily výhody, jež je možné očekávat, a aby odradily i větší instituce a jejich manažery.
(37)
S cílem zajistit konzistentní uplatňování správních sankcí a jiných správních opatření ve všech členských státech by při určování typu správních sankcí nebo jiných správních opatření a výše správních peněžitých sankcí členské státy měly mít povinnost zajistit, aby příslušné orgány zohledňovaly všechny příslušné okolnosti.
(38)
S cílem zajistit odrazující účinek správních sankcí by správní sankce měly být obvykle zveřejňovány, kromě některých přesně stanovených situací.
(39)
Pro účely posouzení dobré pověsti ředitelů a členů vedoucího orgánu je nutný účinný systém výměny informací, v rámci něhož by orgán EBA pod podmínkou dodržení požadavků na zachování profesního tajemství a ochranu údajů, měl mít právo vést centrální databázi obsahující podrobné údaje o správních sankcích, včetně stavu odvolacího řízení proti těmto sankcím, která by byla přístupná pouze příslušným orgánům. Informace o rozsudcích v trestních věcech by v každém případě by měly být vyměňovány v souladu s rámcovým rozhodnutím 2009/315/SVV (7) a rozhodnutím 2009/316/SVV (8), jak jsou provedeny ve vnitrostátním právu, jakož i v souladu s jinými příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva.
(40)
S cílem odhalit potenciální porušení vnitrostátních ustanovení provádějících tuto směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013 by příslušné orgány měly mít příslušné vyšetřovací pravomoci a měly by zavést účinné mechanismy na podporu ohlašování potenciálních či skutečných porušení. Těmito mechanismy by však neměla být dotčena práva obviněných na obhajobu.
(41)
Tato směrnice by měla stanovit správní sankce a jiná správní opatření, aby byla zajištěna co nejširší možnost reagovat na porušení právních předpisů a aby se napomohlo předcházení dalšímu porušení, a to bez ohledu na to, zda se kvalifikují jako správní sankce nebo jiná správní opatření podle vnitrostátního práva. Členské státy měly mít možnost stanovit další sankce a vyšší úrovně správních peněžitých sankcí než ty, které jsou uvedeny v této směrnici.
(42)
Touto směrnicí by neměla být dotčena ustanovení práva členských států, pokud jde o trestněprávní sankce.
(43)
Členské státy by měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky měly takový vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny, přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením. Členské státy by proto měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky zavedly strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu.
(44)
Příslušné orgány by měly být pověřeny zajištěním toho, že jsou instituce dobře organizovány a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým jsou nebo by mohly být vystaveny.
(45)
S cílem zajistit, aby instituce, které působí v několika členských státech, nebyly neúměrně zatěžovány v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je zásadní výrazně posílit spolupráci mezi příslušnými orgány. Tuto spolupráci by měl usnadňovat a posílit orgán EBA.
(46)
Za účelem zajištění tržní disciplíny komplexně v celé Unii je vhodné, aby příslušné orgány zveřejňovaly informace o tom, jak vykonávají úvěrové instituce a investiční podniky svou činnost. Tyto informace by měly být takové, aby umožnily srovnání přístupů přijatých různými příslušnými orgány členských států a doplnily požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 575/2013, které se týkají zveřejňování technických údajů institucemi.
(47)
Dohled nad institucemi na konsolidovaném základě je zaměřen na ochranu zájmů vkladatelů a investorů institucí a na zajištění stability finančního systému. Aby byl účinný, měl by být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi nebo investičními podniky. Členské státy by měly příslušným orgánům poskytnout potřebné právní nástroje, které jim umožní vykonávat tento dohled.
(48)
V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, by příslušné orgány měly být schopny posoudit finanční situaci každé úvěrové instituce nebo investičního podniku v rámci takové skupiny. Příslušné orgány by měly mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi by měla být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími.
(49)
Členské státy by měly mít možnost nevydat nebo odejmout povolení úvěrové instituce v případě některých skupinových struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem by příslušné orgány měly mít pravomoci potřebné k zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí. Má-li být v Unii zajištěna udržitelná a rozmanitá bankovní kultura, která v první řadě slouží zájmům občanů Unie, je nutné podporovat bankovní činnost malého rozsahu, jako je činnost úvěrových sdružení a družstevních bank.
(50)
V mandátech příslušných orgánů by měla být vhodně zohledněna dimenze Unie. Příslušné orgány by tudíž měly řádně zvážit účinek svých rozhodnutí nejen na stabilitu finančního systému v rámci své jurisdikce, ale také ve všech ostatních dotčených členských státech. S výhradou vnitrostátních právních předpisů by tato zásada měla sloužit k podpoře finanční stability v celé Unii a neměla by příslušné orgány právně zavazovat k dosažení konkrétního výsledku.
(51)
Finanční krize prokázala, že mezi bankovním sektorem a takzvaným stínovým bankovním systémem existují vazby. Určitá míra stínového bankovnictví je prospěšná v tom, že odděluje rizika od bankovního sektoru, a zabraňuje tím nepříznivým dopadům na daňové poplatníky nebo na celý systém Pro stabilitu finančního systému je přesto nezbytné úplnější porozumění operacím stínového bankovnictví a jejich vazeb na subjekty finančního sektoru a přísnější regulace zaměřená na zajištění transparentnosti, snížení systémového rizika a odbourání veškerých nevhodných postupů. Toho lze dosáhnout pomocí dodatečných informací od institucí, avšak je rovněž nezbytné vytvořit konkrétní novou právní úpravu.
(52)
Zvýšená transparentnost týkající se činností institucí a zejména s ohledem na dosažené zisky, zaplacené daně a získané dotace, je nezbytná, má-li být obnovena důvěra občanů Unie ve finanční odvětví. Povinné předkládání informací v této oblasti může být proto považováno za důležitý prvek odpovědnosti institucí vůči zúčastněným stranám a společnosti.
(53)
Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě institucí přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům v členských státech i na celém světě. Samotná obecná ustanovení o řízení institucí a nezávazná povaha podstatné části rámce správy a řízení společnosti založeného v podstatě na dobrovolných kodexech chování dostatečně neusnadnily účinné zavádění praktik řádné správy a řízení společnosti institucemi. V některých případech neexistence účinných kontrol a protivah v rámci institucí vyústila v nedostatečně účinný dohled nad rozhodováním vedení, což vedlo ke krátkodobé a nadměrně riskantní řídicí strategii. Nejasná úloha příslušných orgánů v rámci dohledu nad systémy správy a řízení společnosti v institucích neumožnila dostatečný dohled nad účinností postupů vnitřní správy a řízení.
(54)
S cílem řešit potenciálně škodlivý účinek nevhodně navržených systémů správy a řízení společnosti na řádné řízení rizika by členské státy měly zavést zásady a normy, které zajistí účinný dohled vedoucího orgánu, podpoří kulturu řádného zvládání rizika na všech úrovních úvěrových institucí a investičních podniků a umožní příslušným orgánům sledovat přiměřenost vnitřních systémů správy a řízení. Tyto zásady a normy by měly platit s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností úvěrových institucí a investičních podniků. Kromě zásad a norem požadovaných na základě této směrnice by členské státy by měly mít možnost uložit další zásady a normy v oblasti řízení a správy společností.
(55)
V členských státech se používají různé struktury správy a řízení. Ve většině případů se jedná o monistickou či dualistickou strukturu orgánů. Účelem definic použitých v této směrnici je, aby zahrnovaly všechny existující struktury, aniž by některou z nich upřednostňovaly. Mají pouze posloužit ke stanovení pravidel zaměřených na konkrétní výsledek bez ohledu na vnitrostátní právo obchodních společností, jemuž instituce v jednotlivých členských státech podléhají. Tyto definice by proto neměly mít vliv na obecné vymezení pravomocí podle vnitrostátního práva obchodních společností.
(56)
Za vedoucí orgán by měl být považován orgán, který má výkonnou a dohlížecí funkci. Pravomoc a struktura vedoucích orgánů se v jednotlivých členských státech liší. V členských státech, kde mají vedoucí orgány monistickou strukturu, vykonává řídící a dohlížecí úkoly obvykle jediný orgán. V členských státech s dualistickou strukturou vykonává dohlížecí funkci samostatná dozorčí rada, která nemá výkonné funkce, a výkonnou funkci vykonává samostatná správní rada, která je odpovědná za každodenní řízení podniku. Různým subjektům v rámci vedoucího orgánu jsou tedy přisouzeny oddělené úkoly.
(57)
Úlohou nevýkonných členů vedoucího orgánu v rámci instituce by mělo být konstruktivně kritizovat strategii dané instituce a tím přispívat k jejímu rozvoji, kontrolovat výkonnost vedoucích orgánů, pokud jde o plnění dohodnutých cílů, ujišťovat se, že finanční údaje jsou přesné a že finanční kontroly a systémy řízení rizik jsou důkladné a udržitelné, přezkoumávat vypracovávání a provádění zásad odměňování příslušných institucí, a předkládat objektivní pohled na zdroje, jmenování a pravidla chování.
(58)
Aby bylo možno účinně sledovat akce a rozhodnutí vedení, měl by být vedoucímu orgánu instituce ponechán dostatečně dlouhý čas umožňující mu výkon jeho funkcí a tento orgán by měl mít možnost pochopit činnost instituce, hlavní rizika, kterým je vystavena, a důsledky strategie činnosti a rizik. Kombinování příliš velkého počtu funkcí člena vedoucího orgánu současně by členovi vedoucího orgánu neumožnilo věnovat dostatečný čas své kontrolní roli. Proto je třeba omezit počet funkcí, které může člen vedoucího orgánu instituce zastávat současně v různých subjektech. Pro účely uplatňování tohoto omezení by však nemělo být přihlíženo k funkci člena ve vedoucím orgánu organizací, které nesledují převážně obchodní cíle, jako jsou neziskové nebo charitativní organizace.
(59)
Při jmenování členů vedoucího orgánu by měli akcionáři nebo společníci dané instituce zvážit, zda kandidáti mají znalosti, kvalifikaci a dovednosti nezbytné k zajištění řádného a obezřetného řízení instituce. Tyto zásady by měly se měly uplatňovat a projevovat v transparentních a otevřených postupech jmenování členů vedoucího orgánu.
(60)
Nedostatečný dohled vedoucích orgánů nad rozhodnutími vedení je částečně způsoben takzvaným skupinovým myšlením. Skupinové myšlení je kromě jiného způsobeno i nedostatečnou různorodostí ve složení vedoucích orgánů. Aby se usnadnilo získání nezávislých stanovisek a kritický pohled, měly by být vedoucí orgány institucí dostatečně rozmanité co do věku, pohlaví, zeměpisného původu a vzdělání a profesních zkušeností, aby představovaly různé názory a zkušenosti. Zvlášť významné je vyvážené zastoupení žen a mužů, má-li být zajištěno adekvátní zastoupení obyvatelstva. Instituce, které nesplňují prahové hodnoty pro zastoupení méně zastoupeného pohlaví, by měly přednostně přijmout vhodná opatření. Za další pozitivní způsob, jímž lze podpořit rozmanitost, lze považovat zastoupení zaměstnanců ve vedoucích orgánech, jelikož dodává klíčovou perspektivu a zajišťuje skutečnou znalost vnitřního fungování institucí. Různorodější vedoucí orgány by měly účinněji sledovat vedení, a tím přispívat k lepším kontrolním opatřením a odolnosti institucí. Různorodost by tedy měla být jedním z kritérií pro složení vedoucích orgánů. Různorodost by též měla být obecněji zohledněna v náborové politice institucí. Taková politika by měla například motivovat instituce k tomu, aby kandidáty vybíraly z užších seznamů zahrnujících obě pohlaví.
(61)
Členské státy by s cílem posílit dodržování právních předpisů a správu a řízení společnosti měly zavést účinné a spolehlivé mechanismy, jimiž podpoří podávání zpráv příslušným orgánům o hrozícím nebo uskutečněném porušení ustanovení vnitrostátního práva, jimiž se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013. Zaměstnanci, kteří nahlásí porušení, k němuž došlo v jejich vlastní instituci, by měli mít zajištěnu plnou ochranu.
(62)
Zásady odměňování, které vybízí k nadměrně rizikovému chování, mohou ohrozit řádné a účinné řízení rizik úvěrových institucí a investičních podniků. Členové skupiny G20 se zavázali uplatňovat zásady řádného postupu odměňování a prováděcí normy Rady pro finanční stabilitu, které se zabývají potenciálně škodlivým účinkem nevhodně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců. Cílem této směrnice je uplatňovat mezinárodní zásady a normy na úrovni Unie zavedením výslovné povinnosti úvěrových institucí a investičních podniků stanovit a dodržovat u kategorií pracovníků, jejichž činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil úvěrových institucí a investičních podniků, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s účinným řízením rizik.
(63)
S cílem zajistit, aby instituce měly zavedeny řádné zásady odměňování, je vhodné upřesnit jasné zásady správy a řízení a struktury politiky odměňování. Zásady odměňování by měly být v souladu zejména s ochotou úvěrové instituce nebo investičního podniku riskovat a s jejími hodnotami a dlouhodobými zájmy. Za tímto účelem by posouzení výkonnostní složky odměny mělo vycházet z dlouhodobých výsledků a zohledňovat současná i budoucí rizika spojená s těmito výsledky.
(64)
Při rozhodování o politice ohledně pohyblivé složky odměny by se mělo rozlišovat mezi pevnou částí odměny, která zahrnuje platby, úměrné pravidelné příspěvky na důchodové zabezpečení nebo výhody (jsou-li tyto výhody poskytovány bez ohledu na jakákoli kritéria týkající se dosažených výsledků), a pohyblivou složkou odměny, která zahrnuje další platby, výhody v závislosti na dosažených výsledcích nebo, za výjimečných okolností, jiná smluvní ujednání kromě těch, která jsou součástí běžných výhod nabízených v rámci zaměstnání, jako je zdravotní péče, zařízení péče o dítě, nebo úměrné pravidelné příspěvky na důchodové zabezpečení. Peněžité i nepeněžité výhody by měly by být zahrnuty do pohyblivé složky odměny.
(65)
V každém případě, má-li se předejít podstupování nadměrného rizika, je třeba stanovit maximální poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny. V tomto ohledu je vhodné stanovit pro akcionáře, vlastníky nebo společníky institucí určitou úlohu. Členské státy by měly mít možnost stanovit přísnější požadavky, pokud jde o poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny. S cílem podpořit používání kapitálových nebo dluhových nástrojů splatných za podmínek dlouhodobého odkladu splatnosti v rámci pohyblivé složky odměňování, by členské státy měly mít možnost v rámci určitých mezí umožnit institucím uplatňovat při výpočtu hodnoty těchto nástrojů za účelem uplatnění maximálního poměru pomyslnou diskontní sazbu. Členské státy by však neměly mít povinnost tuto možnost zavádět a měly by mít možnost stanovit její uplatňování na nižší maximální procento celkové pohyblivé složky odměny, než jaké je uvedeno v této směrnici. S cílem zajistit harmonizovaný a důsledný přístup, který zaručuje rovné podmínky na vnitřním trhu, by orgán EBA měl poskytovat vhodné pokyny o příslušné pomyslné diskontní sazbě, která má být používána.
(66)
S cílem zajistit, aby koncepce zásad odměňování byla integrována do řízení rizik instituce, by vedoucí orgán měl přijmout a pravidelně přezkoumávat zásady odměňování. Ustanovení této směrnice o odměňování by měla odrážet rozdíly mezi různými druhy institucí, přičemž se zohlední jejich velikost, vnitřní uspořádání a povaha, rozsah a složitost jejich činností. Zejména by pro některé typy investičních podniků nebylo přiměřené požadovat dodržování všech uvedených zásad.
(67)
V zájmu ochrany a podpory finanční stability v rámci Unie a zamezení případnému obcházení požadavků stanovených v této směrnici by příslušné orgány měly zajistit dodržování zásad a pravidel odměňování pro instituce na konsolidovaném základě, tedy na úrovni skupiny, mateřských podniků a dceřiných podniků, včetně poboček a dceřiných podniků usazených ve třetích zemích.
(68)
Jelikož špatně navržené zásady odměňování a systémy pobídek mohou zvýšit rizika, kterým jsou úvěrové instituce a investiční podniky vystaveny, na nepřijatelnou míru, měla by se urychleně přijmout nápravná a případně i vhodná korekční opatření. Je tudíž vhodné zajistit, aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat příslušným institucím kvalitativní či kvantitativní opatření, jejichž cílem je řešit problémy zjištěné v zásadách odměňování v rámci postupu dohledu.
(69)
Ustanoveními o odměňování by neměl být dotčen plný výkon základních práv zakotvených v čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování EU, obecných zásad vnitrostátního smluvního a pracovního práva, práva Unie a vnitrostátního práva upravujících práva a zapojení akcionářů a obecné povinností vedoucích orgánů dotčených institucí, ani případná práva sociálních partnerů uzavírat a prosazovat kolektivní smlouvy v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi.
(70)
Kapitálové požadavky na úvěrové riziko a tržní riziko by měly vycházet z externího ratingu pouze v nezbytně nutné míře. Je-li úvěrové riziko závažné, měly by se instituce obecně snažit uplatňovat přístupy založené na interním ratingu nebo interní modely. Standardizované přístupy, které se opírají o externí rating, však lze použít, je-li úvěrové riziko méně závažné, což je obvykle případ méně složitých institucí, nevýznamných kategorií expozic nebo v situacích, kdy by používání interních přístupů představovalo nadměrnou zátěž.
(71)
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES jsou jedním z pilířů, z nichž vycházelo nadměrné spoléhání na externí rating. Tato směrnice by tedy měla zohlednit závěry G20 a zásady Rady pro finanční stabilitu, pokud jde o omezování spoléhání se na externí rating. Instituce by proto měly být motivovány k tomu, aby i pro účely výpočtu kapitálových požadavků využívaly interní, a nikoli externí rating.
(72)
Je nutné omezit nadměrné spoléhání se na externí rating a postupně odstranit všechny jejich automatické důsledky. Instituce by proto měly mít povinnost zavést řádná kritéria pro poskytování úvěrů a procesy rozhodování o úvěrech. Instituce by měly mít možnost využít externí rating jako jeden z mnoha faktorů v tomto procesu, neměly by se však na něj výhradně nebo mechanicky spoléhat.
(73)
Uznání ratingové agentury jako externí ratingové agentury by nemělo přispívat k dalšímu uzavírání trhu, kterému již nyní dominují tři hlavní společnosti. EBA, centrální banky členských států a ECB by měly zajistit, aby bylo za externí ratingovou agenturou uznáno více ratingových agentur, aniž by proces uznávání zjednodušily nebo zmírnily nároky, a otevřely tak trh dalším společnostem.
(74)
S ohledem na široké rozmezí přístupů přijatých institucemi používajícím metody interního modelování je důležité, aby příslušné orgány a EBA měly jasný přehled o rozmezí hodnot pro rizikově vážená aktiva a kapitálové požadavky, které vznikají v rámci takových přístupů pro podobné expozice. Za tímto účelem by mělo být po institucích požadováno, aby předkládaly příslušným orgánům výsledky interního modelování použitého na srovnávací portfolia vypracované orgánem EBA, týkající se širokého rozmezí expozic. Na základě obdržených informací by měly příslušné orgány podniknout vhodné kroky, aby zajistily, že pokud jde o podstupovaná rizika, podobné nebo rozdílné výsledky u stejné expozice jsou odůvodněné. Na obecnější úrovni by příslušné orgány a EBA měly zajistit, aby výsledkem volby mezi metodou interního modelování a standardizovaným přístupem nebylo podhodnocení kapitálu. Kapitálové požadavky k operačnímu riziku je sice obtížnější rozdělit na úrovni jednotlivých expozic, a je proto vhodné vyjmout tuto kategorii rizik z procesu srovnávání, avšak příslušné orgány by neměly zaostávat za vývojem v oblasti metod interního modelování týkajících se operačních rizik, s cílem sledovat celou škálu použitých postupů a zlepšovat přístupy v oblasti dohledu.
(75)
Měl by být podporován další rozvoj půjček, u nichž byly informace získány v rámci stálých obchodních vztahů s klienty, což umožňuje vyšší kvalitu náležité péče a posouzení rizik, než lze dosáhnout pouze na základě standardních informací a úvěrového ohodnocení.
(76)
Pokud jde o dohled nad likviditou, odpovědnost by měl nést domovský členský stát, jakmile platí podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity. Proto je nezbytné dosáhnout koordinace dohledu v této oblasti, aby byl do uvedeného termínu zaveden dohled domovským členským státem. S cílem zajistit účinný dohled by příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu měly v oblasti likvidity dále spolupracovat.
(77)
Pokud v rámci skupiny likvidní aktiva jedné instituce budou za krizových podmínek odpovídat potřebě likvidity jiného člena dané skupiny, měly by příslušné orgány mít možnost tuto instituci zbavit povinnosti dodržovat požadavky na krytí likvidity a namísto toho použít tyto požadavky na konsolidovaném základě.
(78)
Opatřeními přijatými na základě této směrnice by neměla být dotčena opatření přijatá podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (9). Opatření v oblasti dohledu by neměla vést k diskriminaci mezi věřiteli z různých členských států.
(79)
Ve světle finanční krize a procyklických mechanismů, které přispěly k jejímu vzniku a zhoršily její působení, vypracovaly Rada pro finanční stabilitu, Basilejský výbor pro bankovní dohled a skupina G-20 doporučení na zmírnění procyklických účinků finanční regulace. V prosinci 2010 vydal Basilejský výbor pro bankovní dohled nové celosvětové regulační standardy pro kapitálovou přiměřenost bank (pravidla Basilej III), včetně pravidel týkajících udržování bezpečnostních a proticyklických kapitálových rezerv.
(80)
Je proto vhodné vyžadovat od úvěrových institucí a významných investičních podniků, aby měly kromě jiných požadavků na kapitál i bezpečnostní kapitálovou rezervu a proticyklickou kapitálovou rezervu, aby bylo zajištěno, že nashromáždí během období hospodářského růstu dostatečný kapitálový základ, aby mohly absorbovat ztráty v zátěžových obdobích. Proticyklická kapitálová rezerva by se měla vytvořit v době, kdy souhrnný růst úvěrů a dalších kategorií aktiv s významným dopadem na rizikový profil těchto úvěrových institucí a investičních podniků je patrně spojen s akumulací systémového rizika ve finančním systému, a čerpala by se v zátěžových obdobích.
(81)
Aby se zajistilo, že proticyklické kapitálové rezervy řádně odrážejí riziko přílišné úvěrové expanze pro bankovní sektor, měly by úvěrové instituce a investiční podniky vypočítat své konkrétní kapitálové rezervy jako vážený průměr sazeb proticyklických kapitálových rezerv, které se uplatňují v zemích, kde mají své úvěrové expozice. Každý členský stát by proto měl určit orgán odpovědný za čtvrtletní stanovování sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice nacházející se v daném členském státě. Tato sazba kapitálové rezervy by měla zohledňovat růst úrovní úvěru a vývoj poměru úvěru k HDP v daném členském státě a kterékoli jiné proměnné související s riziky ohrožujícími stabilitu finančního systému.
(82)
V zájmu jednotného mezinárodního postupu při stanovování sazeb proticyklických kapitálových rezerv vypracoval Basilejský výbor pro bankovní dohled metodiku na základě poměru mezi úvěrem a HDP. Měla by sloužit jako společný výchozí bod pro rozhodování příslušných vnitrostátních orgánů o sazbách kapitálových rezerv, ale neměla by znamenat automatické určování kapitálových rezerv ani být pro pověřený orgán závazná. Sazba kapitálové rezervy by měla smysluplným způsobem odrážet úvěrový cyklus a rizika v důsledku nadměrného růstu úvěrů v daném členském státě a měly by řádně zohlednit specifické rysy vnitrostátní ekonomiky.
(83)
Omezení týkající se pohyblivých složek odměny představují důležitý prvek pro zajištění toho, aby úvěrové instituce a investiční podniky s nižší kapitálovou rezervou, než jakou mít mají, své úrovně kapitálu obnovily. Úvěrové instituce a investiční podniky již nyní podléhají zásadě, která stanoví, že odměny a zvláštní výplaty pohyblivých složek odměny pro ty kategorie zaměstnanců, jejichž profesní činnosti mají podstatný dopad na celkový rizikový profil dané instituce, musí být udržitelné s ohledem na finanční situaci instituce. Aby bylo zajištěno, že instituce včas obnoví úrovně svého kapitálu, je vhodné sjednotit přiznávání pohyblivých složek odměny a zvláštních penzijních výhod se ziskovou situací instituce v průběhu jakéhokoli období, kdy není splněn požadavek kombinované kapitálové rezervy, s přihlédnutím k dlouhodobému zdraví instituce.
(84)
Instituce by měly řešit a kontrolovat všechna rizika koncentrace prostřednictvím písemných politik a postupů. Vzhledem k povaze expozic vůči subjektům veřejného sektoru je mnohem účinnější kontrolovat riziko koncentrace než přidělovat těmto expozicím rizikovou váhu, vzhledem k jejich velikosti a obtížím při kalibraci kapitálových požadavků. Komise by měla ve vhodný okamžik podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o případných žádoucích změnách v obezřetnostním přístupu k riziku koncentrace.
(85)
Členské státy by měly mít možnost vyžadovat, aby určité instituce vedle bezpečnostní kapitálové rezervy a proticyklické kapitálové rezervy držely také kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika za účelem předcházení dlouhodobým necyklickým systémovým nebo makroobezřetnostním rizikům, na které se nevztahuje nařízení (EU) č. 575/2013, a jejich zmírnění, pokud existuje riziko narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě. Sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika by se měla vztahovat na všechny instituce nebo na jednu či více jejich podskupin, pokud instituce mají v rámci své podnikatelské činnosti podobný rizikový profil.
(86)
V zájmu zajištění komplexního makroobezřetnostního dohledu v celé Unii je vhodné, aby Evropská rada pro systémová rizika (ESRB) vypracovala zásady přímo pro ekonomiku Unie a aby odpovídala za sledování jejich uplatňování. Tato směrnice by neměla bránit ESRB v přijetí jakýchkoli opatření, která považuje za nutná podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (10).
(87)
Členské státy by měly mít možnost uznat sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanovenou jiným členským státem a uplatňovat ji vůči jimi povoleným institucím u expozic nacházejících se v tom členském státě, který dotčenou sazbu kapitálové rezervy stanovil. Členský stát, který sazbu kapitálové rezervy stanovil, by měl rovněž mít možnost požádat ESRB, aby podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 vydala jednomu či více členským státům, které jsou schopny sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika uznat, doporučení, aby tak učinily. Na toto doporučení se vztahuje zásada „dodržuj, nebo vysvětli“ stanovená v čl. 3 odst. 2 a článku 17 uvedeného nařízení.
(88)
Je vhodné v co největší míře koordinovat rozhodnutí členských států týkající se sazeb proticyklických kapitálových rezerv. V tomto ohledu by ESRB na požádání příslušných nebo pověřených orgánů mohla napomoci diskuzím mezi těmito orgány o stanovení navrhovaných sazeb kapitálových rezerv, včetně příslušných proměnných.
(89)
Pokud úvěrová instituce nebo investiční podnik nedodrží v plné míře požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, měla by se na ně vztahovat opatření zajišťující, že daný subjekt včas obnoví o úrovně svého kapitálu. V zájmu zachování kapitálu je vhodné uložit přiměřená omezení týkající se diskrečního rozdělování zisku, včetně plateb dividend a pohyblivých složek odměny. Tyto instituce nebo podniky by měly být v zájmu zajištění své důvěryhodné strategie na zachování úrovně kapitálu povinny vypracovat plán zachování kapitálu, v němž bude uvedeno, jakým způsobem se budou uplatňovat omezení týkající se rozdělování výnosů a jiná opatření, která hodlá instituce nebo podnik přijmout pro zajištění úplného souladu s požadavky týkajícími se kapitálové rezervy, a nechat tento plán schválit příslušnými orgány.
(90)
Očekává se, že orgány uloží vyšší požadavky na kapitál globálním systémově významným institucím (G-SVI), aby kompenzovaly vyšší riziko, které G-SVI představují pro finanční systém a možný dopad jejich úpadku na daňové poplatníky. Pokud orgán uloží kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika a zároveň je použitelná kapitálová rezerva pro G-SVI, měla by se používat vyšší z nich. Pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika použije pouze na vnitrostátní expozice, měla by se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika uplatnit kumulativně s kapitálovou rezervou pro G-SVI nebo s kapitálovou rezervou pro jiné systémově významné instituce (J-SVI), která se uplatňuje v souladu s touto směrnicí.
(91)
Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zabezpečit harmonizaci a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a klientů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem bez politických rozhodnutí a jejich předložením Komisi. Orgán EBA by měl při vypracovávání návrhu technických norem zajistit účinné administrativní postupy a postupy předávání informací.
(92)
Komise by měla přijmout regulační technické normy vypracované orgánem EBA v oblastech udělování povolení úvěrovým institucím a nabývání významných účastí v nich, výměny informací mezi příslušnými orgány, výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb, spolupráce při dohledu, zásad odměňování úvěrových institucí a investičních podniků a dohledu nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. Komise a EBA by měly zajistit, aby tyto normy mohly všechny dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a jejich činností.
(93)
Vzhledem ke stupni podrobnosti a množství regulačních technických norem, jež mají být přijaty podle této směrnice, je třeba v případech, kdy Komise přijímá regulační technickou normu, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, případně prodloužit o jeden měsíc lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vznést vůči některé regulační technické normě námitku. Cílem Komise by navíc mělo být přijmout regulační technické normy včas, a umožnit tak Evropskému parlamentu a Radě plně využít možnosti kontroly, vzhledem k objemu a složitosti regulačních technických norem a podrobnostem jednacího řádu Evropského parlamentu a Rady, jejich harmonogramu činností a složení.
(94)
Komise by měla být rovněž zmocněna přijmout prováděcí technické normy vypracované orgánem EBA v oblastech udělování povolení úvěrovým institucím a nabývání významných účastí v nich, výměny informací mezi příslušnými orgány, spolupráce při dohledu, konkrétních obezřetnostních požadavků a poskytování informací orgány dohledu prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
(95)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (11).
(96)
Za účelem specifikovat požadavky stanovené v této směrnici by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o s objasnění definic a terminologie používané v této směrnici, rozšíření seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání a zlepšení výměny informací o pobočkách úvěrových institucí. Je obzvláště důležité aby Komise, v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(97)
Odkazy na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by se měly považovat za odkazy na tuto směrnici a na nařízení (EU) č. 575/2013.
(98)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (12), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (13), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (14), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností (15) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (16) odkazují na ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, jež se týkají požadavků na kapitál a jsou nyní upravena v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013. Odkazy uvedených směrnic na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by se tedy měly považovat za odkazy na ustanovení o požadavcích na kapitál v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013.
(99)
Aby bylo možné vypracovat technické normy, které zajistí, že instituce, které jsou součástí finančního konglomerátu, uplatní při stanovení požadovaného kapitálu na konsolidovaném základě příslušné metody výpočtu, je třeba odpovídajícím způsobem změnit směrnici 2002/87/ES.
(100)
S cílem zajistit, aby vnitřní bankovní trh fungoval stále efektivněji a aby občanům Unie byla zaručena odpovídající míra transparentnosti, je nezbytné, aby příslušné orgány zveřejňovaly informace o způsobu provádění této směrnice, a to způsobem, jež umožňuje smysluplné srovnání.
(101)
Pokud jde o dohled nad likviditou, měla by existovat lhůta, během níž členské státy uskuteční přechod na regulační režim, podle něhož budou platit podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity.
(102)
V zájmu zajištění stabilního, plynulého a postupného přechodu institucí na nové požadavky týkající se likvidity a stabilního financování na úrovni Unie by příslušné orgány měly plně využívat své pravomoci dohledu podle této směrnice a podle veškerého použitelného vnitrostátního práva. Příslušné orgány by měly zejména zvážit, zda je třeba uplatňovat správní sankce nebo jiná správní opatření, včetně obezřetnostních poplatků, jejichž výše by měla obecně souviset s rozdílností mezi likviditní pozicí instituce a mezi požadavky v oblasti likvidity a stabilního financování. Při provádění tohoto posouzení by příslušné orgány měly řádně zohlednit tržní podmínky. Takové správní sankce nebo jiná správní opatření by se měly uplatňovat do té doby, dokud nebudou na úrovni Unie zavedeny podrobné právní akty v oblasti likvidity a stabilního financování.
(103)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (17) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (18) by měly být plně použitelné na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice.
(104)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zavádění pravidel týkajících se přístupu k činnosti institucí a obezřetnostního dohledu nad institucemi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků navrhovaných kroků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(105)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(106)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který předložil své stanovisko (19).
(107)
Směrnice 2002/87/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna a směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by měly být zrušeny.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla týkající se:
a)
přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen společně „instituce“);
b)
pravomocí dohledu a nástrojů obezřetnostního dohledu nad institucemi příslušnými orgány;
c)
obezřetnostního dohledu nad institucemi příslušnými orgány způsobem, který odpovídá pravidlům stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
požadavků na zveřejňování informací pro příslušné orgány zodpovědné za obezřetnostní regulaci a dohled nad institucemi.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na instituce.
2. Článek 30 se vztahuje na místní podniky.
3. Článek 1 se vztahuje na podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013.
4. Článek 34 a hlava VII kapitola 3 se vztahují na finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se smíšenou činností se skutečným sídlem v Unii.
5. Tato směrnice se nevztahuje na:
1)
přístup k činnosti investičních podniků, pokud je upraven směrnicí 2004/39/ES;
2)
centrální banky;
3)
žirové instituce poštovních úřadů;
4)
v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“;
5)
v Dánsku: na činnost „Eksport Kredit Fonden“, „Eksport Kredit Fonden A/S“, „Danmarks Skibskredit A/S“ a „KommuneKredit“;
6)
v Německu: na činnost „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniků uznávaných na základě „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz“ (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývají především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky;
7)
v Estonsku na činnost „hoiu-laenuühistud“, tedy podniků, které jsou podle „hoiu-laenuühistu seadus“ uznávány za družstevní podniky;
8)
v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností („credit unions“ a „friendly societies“);
9)
v Řecku: na činnost „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων“ (Tamio Parakatathikon kai Danion);
10)
ve Španělsku:na činnost „Instituto de Crédito Oficial“;
11)
ve Francii: na činnost „Caisse des dépôts et consignations“;
12)
v Itálii: na činnost „Cassa depositi e prestiti“;
13)
v Lotyšsku: na činnost „krājaizdevu sabiedrības“, to znamená podniků, které jsou podle „krājaizdevu sabiedrību likums“ uznávány za družstevní podniky, jež poskytují finanční služby jen svým společníkům;
14)
v Litvě: na činnost „kredito unijos“ kromě „Centrinė kredito unija“;
15)
v Maďarsku: na činnost „MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság“ a „Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság“;
16)
v Nizozemsku: na činnost „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“;
17)
v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za stavební sdružení ve veřejném zájmu a „Österreichische Kontrollbank AG“;
18)
v Polsku: na činnost „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo - Kredytowe“ a „Bank Gospodarstwa Krajowego“;
19)
v Portugalsku: na činnost „Caixas Económicas“ existujících k 1. lednu 1986, s výjimkou těch, které mají formu akciových společností, a s výjimkou „Caixa Económica Montepio Geral“;
20)
ve Slovinsku: na činnost „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d. d. Ljubljana“;
21)
ve Finsku: na činnost „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB“ a „Finnvera Oyj/Finnvera Abp“;
22)
ve Švédsku: na činnost „Svenska Skeppshypotekskassan“;
23)
ve Spojeném království: na činnost „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“, na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány („Crown Agents for overseas governments and administrations“), úvěrových sdružení („credit unions“) a obecních bank („municipal banks“);
6. Subjekty uvedené v tomto článku odst. 5 bodu 1 a bodech 3 až 23 se pro účely článku 34 a hlavy VII kapitoly 3 považují za finanční instituce.
Článek 3
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
2)
„investičními podniky“ investiční podniky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 nařízení (EU) č. 575/2013;
3)
„institucí“ instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
4)
„místním podnikem“ místní podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 4 nařízení (EU) č. 575/2013;
5)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 5 nařízení (EU) č. 575/2013;
6)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 6 nařízení (EU) č. 575/2013;
7)
„vedoucím orgánem“ orgán nebo orgány instituce, jmenované podle vnitrostátních právních předpisů, které jsou oprávněny stanovovat strategii, cíle a celkové směřování instituce a které kontrolují a sledují rozhodování osob ve vedení; jejich členy jsou osoby, které skutečně řídí činnost instituce;
8)
„kontrolní funkcí vedoucího orgánu“ funkce vedoucího orgánu spočívající v kontrole a sledování rozhodování osob ve vedení;
9)
„vrcholným vedením“ fyzické osoby, které mají v instituci výkonné funkce a jsou odpovědné vedoucímu orgánu za každodenní řízení instituce;
10)
„systémovým rizikem“ narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní dopady na finanční systém a reálnou ekonomiku;
11)
„rizikem modelu“ potenciální ztráta, která může instituci vzniknout v důsledku rozhodnutí, které mohlo být v zásadě založeno na výsledcích interních modelů, a jež je způsobena chybami ve specifikaci, provádění nebo používání takových modelů;
12)
„původcem“ původce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 13 nařízení (EU) č. 575/2013;
13)
„sponzorem“ sponzor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 nařízení (EU) č. 575/2013;
14)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU) č. 575/2013;
16)
„pobočkou“ pobočka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 17 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„podnikem pomocných služeb“ podnik pomocných služeb ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
18)
„společností spravující aktiva“ společnost spravující aktiva ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 19) nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„finanční holdingovou společností“ finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 20 nařízení (EU) č. 575/2013;
20)
„smíšenou finanční holdingovou společností“ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 21 nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„holdingovou společností se smíšenou činností“ holdingová společnost se smíšenou činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 22 nařízení (EU) č. 575/2013;
22)
„finanční institucí“ finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„subjektem finančního sektoru“ subjekt finančního sektoru ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 27 nařízení (EU) č. 575/2013;
24)
„mateřskou institucí v členském státě“ mateřská instituce v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 28 nařízení (EU) č. 575/2013;
25)
„mateřskou institucí v EU“ mateřská instituce v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 29 nařízení (EU) č. 575/2013;
26)
„mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě“ mateřská finanční holdingová společnost v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 30 nařízení (EU) č. 575/2013;
27)
„mateřskou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 31 nařízení (EU) č. 575/2013;
28)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 32 nařízení (EU) č. 575/2013;
29)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 33 nařízení (EU) č. 575/2013;
30)
„systémově významnou institucí“ mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce, jejíž selhání nebo špatné fungování by mohlo vést ke vzniku systémového rizika;
31)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 34 nařízení (EU) č. 575/2013;
32)
„účastí“ účast ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 35 nařízení (EU) č. 575/2013;
33)
„kvalifikovanou účastí“ kvalifikovaná účast ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 36 nařízení (EU) č. 575/2013;
34)
„kontrolou“ kontrola ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 37 nařízení (EU) č. 575/2013;
35)
„úzkým propojením“ úzké propojení ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 38 nařízení (EU) č. 575/2013;
36)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
37)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 41 nařízení (EU) č. 575/2013;
38)
„povolením“ povolení ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 42 nařízení (EU) č. 575/2013;
39)
„domovským členským státem“ domovský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 43 nařízení (EU) č. 575/2013;
40)
„hostitelským členským státem“ hostitelský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 44 nařízení (EU) č. 575/2013;
41)
„centrálními bankami ESCB“ centrální banky ESCB ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 45 nařízení (EU) č. 575/2013;
42)
„centrálními bankami“ centrální banky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 46 nařízení (EU) č. 575/2013;
43)
„konsolidovanou situací“ konsolidovaná situace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 47 nařízení (EU) č. 575/2013;
44)
„konsolidovaným základem“ konsolidovaný základ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 48 nařízení (EU) č. 575/2013;
45)
„subkonsolidovaným základem“ subkonsolidovaný základ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 49 nařízení (EU) č. 575/2013;
46)
„finančním nástrojem“ finanční nástroj ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
47)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
48)
„operačním rizikem“ operační riziko ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 52 nařízení (EU) č. 575/2013;
49)
„snižováním úvěrového rizika“ snižování úvěrového rizika ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 57 nařízení (EU) č. 575/2013;
50)
„sekuritizací“ sekuritizace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
51)
„sekuritizovanou pozicí“ sekuritizovaná pozice ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 62 nařízení (EU) č. 575/2013;
52)
„sekuritizační jednotkou pro speciální účel“ sekuritizační jednotka pro speciální účel ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 66 nařízení (EU) č. 575/2013;
53)
„zvláštními penzijními výhodami“ zvláštní penzijní výhody účel ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 73 nařízení (EU) č. 575/2013;
54)
„obchodním portfoliem“ obchodní portfolio ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 86 nařízení (EU) č. 575/2013;
55)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 92 nařízení (EU) č. 575/2013;
56)
„pákou“ páka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 93 nařízení (EU) č. 575/2013;
57)
„rizikem nadměrné páky“ riziko nadměrné páky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 94 nařízení (EU) č. 575/2013;
58)
„externími ratingovými agenturami“ externí ratingové agentury ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 98 nařízení (EU) č. 575/2013;
59)
„interními přístupy“ přístup založený na interním ratingu uvedený v čl. 143 odst. 1, přístup založený na interních modelech uvedený v článku 221, přístup založený na vlastních odhadech uvedený v článku 225, pokročilé přístupy k měření uvedené v čl. 312 odst. 2, metoda interního modelu uvedená v článcích 283 a 363 a metoda interního hodnocení uvedená v čl. 259 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
2. Odkazuje-li se v této směrnici na vedoucí orgán a jsou-li podle vnitrostátního práva řídící a kontrolní funkce vedoucího orgánu přiděleny různým orgánům nebo různým složkám jednoho orgánu, určí členský stát odpovědné orgány nebo členy vedoucího orgánu v souladu se svým vnitrostátním právem, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
HLAVA II
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
Článek 4
Určení a pravomoci příslušných orgánů
1. Členské státy určí orgány příslušné k plnění funkcí a úkolů stanovených v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013. Uvědomí o tom Komisi a orgán EBA, přičemž uvedou případné rozdělení funkcí a úkolů.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány sledovaly činnost institucí, a případně i finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností, aby mohly posoudit plnění požadavků této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013
3. Členské státy dále zajistí, aby byla přijata vhodná opatření umožňující příslušným orgánům získat údaje nezbytné k posouzení toho, zda instituce a případně finanční holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti plní požadavky uvedené v odstavci 2, a k vyšetření možných nedodržení těchto požadavků.
4. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly odborné znalosti, zdroje, provozní kapacitu, pravomoci a nezávislost potřebné k provádění funkcí souvisejících s obezřetnostním dohledem, vyšetřováním a ukládáním sankcí stanovených v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013.
5. Členské státy požadují, aby instituce poskytovaly příslušným orgánům svého domovského členského státu veškeré informace potřebné pro posouzení, zda dodržují pravidla přijatá v souladu s touto směrnicí a s nařízením (EU) č. 575/2013. Členské státy rovněž zajistí, aby mechanismy vnitřní kontroly a správní a účetní postupy institucí za všech okolností umožňovaly ověření dodržování těchto pravidel.
6. Členské státy zajistí, aby instituce vedly záznamy o všech svých operacích a zdokumentovaly své systémy a postupy, které podléhají této směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013, takovým způsobem, který umožní příslušným orgánům kdykoli ověřit dodržování souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013.
7. Členské státy zajistí, aby funkce dohledu podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 a veškeré další funkce příslušných orgánů byly oddělené od funkcí souvisejících s řešením problémů a na nich nezávislé. Členské státy o tom uvědomí Komisi a orgán EBA, přičemž uvedou případné rozdělení úkolů.
8. V případě, že se jsou k řešení problémů příslušné jiné orgány než příslušné orgány, zajistí členské státy, aby tyto jiné orgány na přípravě plánů řešení úpadků úzce spolupracovaly s příslušnými orgány a konzultovaly je.
Článek 5
Koordinace v rámci členských států
Je-li v některém členském státě více orgánů příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, investičními podniky a finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány.
Článek 6
Spolupráce v rámci Evropského systému finančního dohledu
Při výkonu svých povinností vezmou příslušné orgány v úvahu sbližování v oblasti nástrojů dohledu a postupů dohledu při uplatňování požadavků právních a správních předpisů přijatých podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013. Pro tento účel členské státy zajistí:
a)
aby příslušné orgány jakožto subjekty, které jsou součástí Evropského systému finančního dohledu, spolupracovaly na základě důvěry a plného vzájemného respektu, zejména při zajišťování výměny příslušných a spolehlivých informací mezi nimi a ostatními subjekty, které jsou součástí Evropského systému finančního dohledu, v souladu se zásadou loajální spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii;
b)
aby se příslušné orgány podílely na činnosti orgánu EBA a případně na činnosti kolegií orgánů dohledu;
c)
aby příslušné orgány vynaložily veškeré úsilí, aby se řídily obecnými pokyny a doporučeními vydanými orgánem EBA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 093/2010 a aby se zohlednily výstrahy a doporučení vydaná ESRB podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010;
d)
aby příslušné orgány úzce spolupracovaly s ESRB;
e)
aby vnitrostátní mandáty příslušných orgánů nebránily těmto orgánům v plnění povinností plynoucích z členství v orgánu EBA či případně v ESRB nebo podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 7
Unijní rozměr dohledu
Příslušné orgány každého členského státu při výkonu svých obecných povinností řádně zváží potenciální důsledky svých rozhodnutí pro stabilitu finančních systémů ostatních dotčených členských států, zejména v naléhavých situacích, a to na základě informací, které mají v příslušnou dobu k dispozici.
HLAVA III
PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ
KAPITOLA 1
Obecné podmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí
Článek 8
Povolení
1. Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Aniž jsou dotčeny články 10 až 14, stanoví členské státy podmínky pro vydání tohoto povolení a sdělí je orgánu EBA.
2. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
informací poskytovaných příslušným orgánům v žádostech o povolení úvěrových institucí, včetně plánu činností uvedeného v článku 10;
b)
požadavků na akcionáře a společníky s kvalifikovanou účastí podle článku 14; a
c)
překážek, jež mohou bránit účinnému výkonu funkcí dohledu ze strany příslušného orgánu podle článku 14.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci písm. a), b) a c) v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy poskytování informací uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci písm. a).
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 2 a 3 do 31. prosince 2015.
Článek 9
Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti jinými podniky nebo osobami než úvěrovými institucemi
1. Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem, orgány regionální či místní samosprávy členského státu, veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právem nebo právem Unie, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů.
Článek 10
Plán činností a organizační struktura
Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen plán činností, z něhož budou vyplývat druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce.
Článek 11
Hospodářské potřeby
Členské státy nevyžadují, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu.
Článek 12
Počáteční kapitál
1. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátním právem, příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, pokud úvěrová instituce nemá samostatný kapitál nebo je její počáteční kapitál méně než 5 milionů EUR.
2. Počáteční kapitál zahrnuje pouze jednu nebo více položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující k 15. prosinci 1979, které nesplňují požadavky týkající se samostatného kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci.
4. Členské státy mohou vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka uvedená v odstavci 1, za těchto podmínek:
a)
počáteční kapitál není nižší než jeden milion EUR;
b)
dotčené členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA důvody využití uvedené možnosti.
Článek 13
Skutečné řízení činnosti a skutečné správní ústředí
1. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce pouze tehdy, pokud její činnost skutečně řídí nejméně dvě osoby.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud členové vedoucího orgánu nesplňují požadavky uvedené v čl. 91 odst. 1.
2. Každý členský stát vyžaduje, aby:
a)
úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečné správní ústředí v členském státě, kde má své sídlo;
b)
jiná úvěrová instituce než úvěrové instituce uvedené v písmenu a) měla skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost.
Článek 14
Akcionáři a společníci
1. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituci, pokud jim úvěrová instituce nesdělila totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v ní mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí, nebo 20 největších akcionářů nebo společníků, pokud žádný z akcionářů či společníků nemá kvalifikovanou účast.
Při určování toho, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast, se berou v úvahu hlasovací práva uvedená v článcích 9 a 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (20) a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 zmíněné směrnice.
Členské státy nezohledňují hlasovací práva ani účasti, které instituce drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí.
2. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, nejsou-li přesvědčeny, že akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce, zejména pokud nejsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1. Použijí se čl. 23 odst. 2 a 3 a článek 24.
3. Existují-li úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich funkcí dohledu.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, pokud účinnému výkonu jejich funkcí dohledu brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, nebo obtíže související s uplatňováním těchto právních a správních předpisů.
Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou soustavně dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci.
Článek 15
Odmítnutí vydat povolení
Odmítne-li příslušný orgán vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, musí být rozhodnutí odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti, nebo je-li žádost neúplná, do šesti měsíců od obdržení úplných údajů nezbytných k rozhodnutí.
V každém případě však rozhodnutí o vydání povolení nebo o odmítnutí vydat povolení musí být přijato do dvanácti měsíců od doručení žádosti.
Článek 16
Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států
1. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušné orgány konzultují příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu, pokud je dotčená úvěrová instituce:
a)
dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v tomto druhém členském státě;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v tomto druhém členském státě;
c)
kontrolována týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v tomto druhém členském státě.
2. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušný orgán konzultuje příslušný orgán pověřený dohledem nad pojišťovnami nebo investičními podniky v dotčeném členském státě, pokud je úvěrová instituce:
a)
dceřiným podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii;
c)
kontrolována týmiž fyzickými či právnickými osobami, které kontrolují pojišťovnu nebo investiční podnik povolený v Unii.
3. Dotčené příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 se vzájemně konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů vedoucího orgánu zúčastněných na řízení jiného podniku ze stejné skupiny. Vzájemně si vyměňují jakékoliv informace týkající se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů vedoucího orgánu, pokud tyto informace mají význam pro vydávání povolení a pro průběžné kontroly dodržování provozních podmínek.
Článek 17
Pobočky úvěrových institucí povolených v jiném členském státě
Hostitelské členské státy nevyžadují další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech. Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3 a článkem 37, články 40 až 46, článkem 49 a články 74 a 75.
Článek 18
Odnětí povolení
Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci, pouze pokud úvěrová instituce:
a)
nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;
b)
získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
c)
nadále již nesplňuje podmínky, za nichž bylo povolení vydáno;
d)
nadále již nesplňuje obezřetnostní požadavky stanovené v části třetí, čtvrté nebo šesté nařízení (EU) č. 575/2013 nebo uložené podle čl. 104 odst. 1 písm. a) nebo článku 105 této směrnice nebo nadále již není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost majetkových hodnot jí svěřených vkladateli;
e)
spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout; nebo
f)
dopustí se jednoho z porušení uvedených v čl. 67 odst. 1.
Článek 19
Názvy úvěrových institucí
Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy hostitelského členského státu o používání slov „banka“, „spořitelna“ nebo jiných obdobných označení užívat na celém území Unie týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své skutečné sídlo. Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem.
Článek 20
Oznámení vydání a odnětí povolení
1. Příslušné orgány oznámí orgánu EBA každé povolení vydané podle článku 8.
2. EBA zveřejní na své internetové stránce seznam, který obsahuje názvy všech úvěrových institucí, jimž bylo vydáno povolení, a pravidelně jej aktualizuje.
3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě poskytne dotčeným příslušným orgánům a orgánu EBA veškeré informace o skupině úvěrových institucí v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2, zejména o právní a organizační struktuře skupiny a o její správě a řízení.
4. Seznam uvedený v odstavci 2 tohoto článku zahrnuje názvy úvěrových institucí, které nedosahují kapitálu uvedeného v čl. 12 odst. 1, a tyto úvěrové instituce identifikuje.
5. Příslušné orgány oznámí každé odnětí povolení orgánu EBA spolu s odůvodněním tohoto odnětí.
Článek 21
Výjimky pro úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu
1. Příslušné orgány mohou udělit výjimku z požadavků stanovených v článcích 10, 12 a čl. 13 odst. 1 této směrnice, pokud jde o úvěrovou instituci uvedenou v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013, a to v souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku.
Členské státy mohou zachovat nebo využít stávající vnitrostátní právo týkající se uplatnění této výjimky, pokud není v rozporu s touto směrnicí nebo nařízením (EU) č. 575/2013.
2. Pokud příslušné orgány uplatňují výjimku uvedenou v odstavci 1, vztahují se články 17, 33, 34 a 35, čl. 36 odst. 1 až 3 a články 39 až 46, hlava VII kapitola 2 oddíl II a hlava VII kapitola 4 na celek tvořený ústředním subjektem společně s přidruženými institucemi.
KAPITOLA 2
Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci
Článek 22
Oznamování a posuzování navrhovaných nabytí
1. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba nebo takové osoby jednající ve vzájemné shodě (dále jen „navrhovaný nabyvatel“), které přijaly rozhodnutí přímo nebo nepřímo nabýt kvalifikovanou účast v úvěrové instituci nebo přímo nebo nepřímo takovou účast zvýšit, což by vedlo k tomu, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, dosáhl jedné z prahových hodnot 20 %, 30 % nebo 50 % nebo ji překročil nebo že by se úvěrová instituce stala jejich dceřiným podnikem (dále jen „navrhované nabytí“), to musí písemně a v předstihu před tímto nabytím oznámit příslušným orgánům dané úvěrové instituce, ve které zamýšlejí nabýt nebo zvýšit kvalifikovanou účast, a uvést výši své zamýšlené účasti a příslušné informace jak je upřesněno v souladu s čl. 23 odst. 4. Členské státy nemají povinnost uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny.
2. Příslušné orgány obratem a v každém případě do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení podle odstavce 1 nebo dalších informací podle odstavce 3 písemně potvrdí jejich přijetí navrhovanému nabyvateli.
Příslušné orgány ve lhůtě nejvýše 60 pracovních dnů počínaje dnem písemného potvrzení o přijetí oznámení a všech dokumentů, které mají být podle požadavku členského státu k oznámení přiloženy na základě seznamu uvedeného v čl. 23 odst. 4 (dále jen „lhůta pro posouzení“), provedou posouzení stanovené v čl. 23 odst. 1 (dále jen „posouzení“).
Příslušné orgány uvědomí navrhovaného nabyvatele při potvrzení přijetí o konci lhůty pro posouzení.
3. Pokud je to nutné, mohou příslušné orgány během lhůty pro posouzení, a nejpozději v její 50. pracovní den, požádat o další informace nezbytné pro dokončení posouzení. Tato žádost je písemná a upřesňuje, které doplňující informace jsou třeba.
Na dobu mezi dnem žádosti příslušných orgánů o informace a obdržením odpovědi na tuto žádost od navrhovaného nabyvatele se lhůta pro posouzení přeruší. Přerušení nepřesáhne 20 pracovních dnů. Příslušné orgány mohou podle svého uvážení vznést jakoukoliv další žádost o doplnění nebo objasnění informací, to však nesmí vést k přerušení lhůty pro posouzení.
4. Příslušné orgány mohou přerušení uvedené v odst. 3 druhém pododstavci prodloužit až na 30 pracovních dnů, jestliže se navrhovaný nabyvatel nachází nebo je-li regulován ve třetí zemi či je-li fyzickou nebo právnickou osobou, která nepodléhá dohledu podle této směrnice či směrnic 2009/65/ES, 2009/138/ES nebo 2004/39/ES.
5. Pokud se příslušné orgány rozhodnou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím, vyrozumí o tom písemně do dvou pracovních dnů od ukončení posuzování a před uplynutím lhůty pro posouzení navrhovaného nabyvatele a své rozhodnutí zdůvodní. S výhradou vnitrostátního práva je možné náležité odůvodnění takového rozhodnutí na žádost navrhovaného nabyvatele zveřejnit. To nebrání členským státům, aby příslušnému orgánu umožnily zveřejnit tyto informace bez žádosti navrhovaného nabyvatele.
6. Pokud příslušné orgány nevyjádří písemně nesouhlas s navrhovaným nabytím ve lhůtě pro posouzení, považuje se navrhované nabytí za schválené.
7. Příslušné orgány mohou stanovit a v případě potřeby prodloužit maximální lhůtu pro dokončení navrhovaného nabytí.
8. Členské státy nesmějí pro oznamování přímých nebo nepřímých nabytí hlasovacích práv nebo základního kapitálu příslušným orgánům a pro jejich schvalování těmito orgány stanovit požadavky přísnější, než jsou stanoveny v této směrnici.
9. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro společné postupy, formuláře a šablony ke konzultačnímu procesu mezi příslušnými orgány uvedenými v článku 24.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 31. prosince 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 23
Kritéria posouzení
1. S ohledem na možný vliv navrhovaného nabyvatele na úvěrovou instituci posuzují příslušné orgány při posuzování oznámení uvedeného v čl. 22 odst. 1 a informací uvedených v čl. 22 odst. 3 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce, v níž je navrhováno nabytí, vhodnost navrhovaného nabyvatele a finanční rozumnost navrhovaného nabytí podle těchto kritérií:
a)
pověst navrhovaného nabyvatele;
b)
pověst, znalosti, dovednosti a zkušenosti, jak je stanoveno v čl. 91 odst. 1, všech členů vedoucího orgánu a všech členů vrcholného vedení, kteří budou v důsledku navrhovaného nabytí řídit činnosti úvěrové instituce;
c)
finanční zdraví navrhovaného nabyvatele, zejména ve vztahu k vykonávané a plánované činnosti v úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí;
d)
skutečnost, zda bude úvěrová instituce schopna dodržet a nadále dodržovat obezřetnostní požadavky na základě této směrnice, nařízení (EU) č. 575/2013, a případně jiného práva Unie, zejména směrnic 2002/87/ES a 2009/110/ES, včetně skutečnosti, zda má skupina, jejíž součástí se úvěrová instituce stane, strukturu umožňující výkon účinného dohledu, účinnou výměnu informací mezi příslušnými orgány a vymezení působnosti mezi příslušnými orgány;
e)
skutečnost, zda existuje důvodné podezření, že ve spojení s navrhovaným nabytím dochází nebo došlo k praní peněz nebo k financování terorismu nebo k pokusům o ně ve smyslu článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (21) nebo že by navrhované nabytí mohlo zvýšit riziko takového jednání.
2. Příslušné orgány mohou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím pouze tehdy, pokud je to na základě kritérií stanovených v odstavci 1 důvodné nebo pokud informace předložené navrhovaným nabyvatelem nejsou úplné.
3. Členské státy nestanoví žádné předběžné podmínky co do výše účasti, které je třeba dosáhnout, ani neumožňují svým příslušným orgánům posuzovat navrhované nabytí z hlediska hospodářských potřeb trhu.
4. Členské státy zveřejní seznam informací, jež jsou nutné k provedení posouzení a jež je třeba poskytnout příslušným orgánům spolu s oznámením uvedeným v čl. 22 odst. 1. Požadované informace musí být přiměřené a musí odpovídat povaze navrhovaného nabyvatele a navrhovaného nabytí. Členské státy nepožadují informace, které pro obezřetnostní posuzování nemají význam.
5. Bez ohledu na čl. 22 odst. 2, 3 a 4, pokud byly příslušnému orgánu oznámeny dva nebo více návrhů na nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti ve stejné úvěrové instituci, přistupuje příslušný orgán ke všem navrhovaným nabyvatelům nediskriminačním způsobem.
Článek 24
Spolupráce mezi příslušnými orgány
1. Příslušné orgány se při posuzování navzájem plně konzultují, pokud je navrhovaným nabyvatelem:
a)
úvěrová instituce, pojišťovna, zajišťovna, investiční podnik nebo správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES (dále jen „správcovská společnost SKIPCP“) s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí;
b)
mateřský podnik úvěrové instituce, pojišťovny, zajišťovny, investičního podniku nebo správcovské společnosti SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí;
c)
fyzická nebo právnická osoba, která kontroluje úvěrovou instituci, pojišťovnu, zajišťovnu, investiční podnik nebo správcovskou společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí.
2. Příslušné orgány si bez zbytečného odkladu vzájemně poskytují veškeré informace, které jsou podstatné nebo relevantní pro posouzení. K tomuto účelu si na požádání vzájemně sdělují veškeré užitečné informace a z vlastního podnětu sdělují veškeré podstatné informace. V rozhodnutí příslušného orgánu, který vydal povolení úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí, se uvedou veškeré názory nebo výhrady příslušného orgánu pověřeného dohledem nad navrhovaným nabyvatelem.
Článek 25
Oznámení v případě odprodeje
Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která přijala rozhodnutí přímo nebo nepřímo zcizit kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, to musí písemně a v předstihu před tímto odprodejem oznámit příslušným orgánům a uvést výši své dotčené účasti. Tato osoba musí rovněž oznámit příslušným orgánům každé rozhodnutí snížit svou kvalifikovanou účast tak, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, klesl pod 20 %, 30 % nebo 50 % nebo tak, že by úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem. Členské státy nemají povinnost uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny.
Článek 26
Informační povinnosti a sankce
1. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že v ní došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti, na jejichž základě došlo k překročení prahových hodnot nebo poklesu pod prahové hodnoty uvedené v čl. 22 odst. 1 a v článku 25, uvědomí o tom příslušné orgány.
Nejméně jednou ročně úvěrové instituce přijaté k obchodování na regulovaném trhu sdělí příslušným orgánům jména akcionářů a společníků držících kvalifikované účasti a výši těchto účastí, jak vyplývá například z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a společníků nebo z plnění předpisů vztahujících se na společnosti přijaté k obchodování na regulovaném trhu.
2. Jestliže by vliv osob uvedených v čl. 22 odst. 1 mohl mít nepříznivý dopad na obezřetné a řádné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou, s výhradou článků 65 až 72, spočívat v soudních příkazech, v sankcích proti členům vedoucího orgánu a manažerům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky úvěrové instituce.
Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení stanovené v čl. 22 odst. 1 a s výhradou článků 65 až 72.
Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon odpovídajících hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné.
Článek 27
Kritéria pro kvalifikované účasti
Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast uvedená v článcích 22, 25 a 26, se zohledňují hlasovací práva uvedená v článcích 9, 10 a 11 směrnice 2004/109/ES a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 uvedené směrnice.
Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast uvedená v článku 26, nezohledňují členské státy hlasovací práva ani podíly, které instituce případně drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí.
HLAVA IV
POČÁTEČNÍ KAPITÁL INVESTIČNÍCH PODNIKŮ
Článek 28
Počáteční kapitál investičních podniků
1. Počáteční kapitál investičních podniků tvoří pouze jedna nebo více položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Investiční podniky jiné než ty, které jsou uvedeny v článku 29, musí mít počáteční kapitál ve výši 730 000 EUR.
Článek 29
Počáteční kapitál konkrétních typů investičních podniků
1. Počáteční kapitál ve výši 125 000 EUR musí mít investiční podnik, který neobchoduje s žádnými finančními nástroji na vlastní účet ani neupisuje finanční nástroje s pevným závazkem převzetí, ale který drží peníze nebo cenné papíry klientů a který nabízí jednu nebo více z těchto služeb:
a)
přijímání a předávání objednávek investorů na finanční nástroje;
b)
provádění objednávek investorů na finanční nástroje;
c)
správu jednotlivých portfolií investic do finančních nástrojů.
2. Příslušné orgány mohou dovolit investičnímu podniku, který provádí pokyny investorů ohledně finančních nástrojů, aby tyto nástroje držel na vlastní účet, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a)
tyto pozice vznikají pouze v důsledku toho, že se podniku nepodařilo přesně porovnat objednávky investorů;
b)
celková tržní hodnota všech takových pozic nepřesahuje 15 % počátečního kapitálu podniku;
c)
podnik splňuje požadavky stanovené v článcích 92 až 95 a v části čtvrté nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
tyto pozice jsou svou povahou náhodné a dočasné a jsou striktně omezeny na dobu potřebnou k provedení příslušné transakce.
3. Členské státy mohou snížit částku uvedenou v odstavci 1 na 50 000 EUR, pokud není podnik oprávněn držet peníze nebo cenné papíry klientů, obchodovat na vlastní účet nebo upisovat finanční nástroje s pevným závazkem převzetí.
4. Držení pozic investičního portfolia ve finančních nástrojích za účelem investování kapitálu není považováno za obchodování na vlastní účet, pokud jde o služby stanovené v odstavci1, nebo pro účely odstavce 3.
Článek 30
Počáteční kapitál místních podniků
Místní podniky musí mít počáteční kapitál ve výši 50 000 EUR, pokud požívají svobody usazování nebo volného pohybu služeb uvedených v článku 31 nebo 32 směrnice 2004/39/ES.
Článek 31
Podniky, které nemají povolení držet peníze nebo cenné papíry klientů
1. Podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí mít:
a)
počáteční kapitál ve výši 50 000 EUR;
b)
pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Unie, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání v hodnotě nejméně 1 000 000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 1 500 000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok;
c)
kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Komise pravidelně přezkoumává částky uvedené v prvním pododstavci.
2. Pokud je podnik uvedený v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 registrován i podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (22), musí splňovat požadavek stanovený v čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice a musí mít:
a)
počáteční kapitál ve výši 25 000 EUR;
b)
pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Unie, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání v hodnotě nejméně 500 000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 750 000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok;
c)
kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Článek 32
Ustanovení o ochraně předchozího stavu
1. Odchylně od čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 a 3 a článku 30 mohou členské státy i nadále povolovat investiční podniky a podniky podle článku 30, které existovaly již ke dni 31. prosince 1995 nebo před tímto dnem a jejichž kapitál nedosahuje úrovně počátečního kapitálu stanoveného pro ně v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30.
Kapitál těchto investičních podniků nebo podniků neklesne pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočítanou po 23. březnu 1993. Tato vztažná hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti měsíců předcházejících datu výpočtu. Vypočítává se každých šest měsíců pro příslušné předchozí období.
2. Jestliže kontrolu investičního podniku nebo podniku, na který se vztahuje odstavec 1, převezme jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která jej kontrolovala ke dni 31. prosince 1995 nebo před tímto dnem, musí kapitál daného investičního podniku nebo podniku dosáhnout alespoň úrovně uvedené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30, přičemž toto neplatí v případě prvního převodu dědictvím po 31. prosinci 1995, pokud je tento převod schválen příslušnými orgány a pokud se jedná o dobu nejvýše deseti let po uvedeném převodu.
3. Pokud dochází k fúzi dvou nebo více investičních podniků nebo podniků, na něž se vztahuje článek 30, nemusí kapitál podniku vzniklého fúzí dosáhnout úrovně, která je stanovena v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30. V průběhu kteréhokoliv období, kdy nebylo dosaženo úrovně stanovené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30, však nesmí kapitál podniku vzniklého fúzí klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzujících podniků v okamžiku fúze.
4. Kapitál investičních podniků a podniků, na něž se vztahuje článek 30, nesmí klesnout pod úrovně stanovené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3, článku 30 a odstavcích 1 a 3 tohoto článku.
5. Pokud příslušné orgány usoudí, že k zajištění solventnosti takových investičních podniků a podniků je nezbytné, aby byly splněny požadavky stanovené v odstavci 4, odstavce 1, 2 a 3 se nepoužijí.
HLAVA V
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB
KAPITOLA 1
Obecné zásady
Článek 33
Úvěrové instituce
Členské státy stanoví, že činnosti uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3, čl. 39 odst. 1 a 2 a články 40 až 46 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané povolení vztahuje na tyto činnosti.
Článek 34
Finanční instituce
1. Členské státy stanoví, že činnosti vyjmenované v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3, čl. 39 odst. 1 a 2 a články 40 až 46 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv finanční institucí jiného členského státu, která je dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo společným dceřiným podnikem dvou nebo více úvěrových institucí, jejíž společenská smlouva a stanovy povolují tyto činnosti a která splňuje všechny následující podmínky:
a)
mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se finanční instituce řídí;
b)
dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na území zmíněného členského státu;
c)
mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu finanční instituce;
d)
mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení finanční instituce, a prohlásily se souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že ručí společně a nerozdílně za závazky finanční instituce;
e)
na finanční instituci se skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z mateřských podniků podle hlavy VII kapitoly 3 této směrnice a části první hlavy II kapitoly 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zejména za účelem požadavků na kapitál stanovených v článku 92 uvedeného nařízení, kontroly velkých expozic stanovené v části čtvrté uvedeného nařízení a omezení účastí, jak je stanoví články 89 a 90 uvedeného nařízení.
Příslušné orgány domovského členského státu ověří dodržování podmínek stanovených v prvním pododstavci a, vystaví finanční instituci osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v článcích 35 a 39.
2. Přestane-li finanční instituce uvedená v odst. 1 prvním pododstavci plnit některé ze stanovených podmínek, oznámí to příslušné orgány domovského členského státu příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti provozované uvedenou finanční institucí v hostitelském členském státě se začnou řídit právem hostitelského členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 se obdobně použijí na dceřiné podniky finanční instituce uvedené v odst. 1 prvním pododstavci.
KAPITOLA 2
Právo úvěrových institucí na usazování
Článek 35
Požadavek na oznamování a vzájemné působení mezi příslušnými orgány
1. Úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy stanoví, že každá úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede všechny tyto údaje:
a)
členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku;
b)
plán činností pobočky, uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační uspořádání pobočky;
c)
adresu v hostitelském členském státě, na které lze obdržet dokumentaci;
d)
jména osob, které budou odpovídat za řízení pobočky.
3. Nemají-li příslušné orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost, sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského státu a zároveň o tom uvědomí úvěrovou instituci.
Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši a složení kapitálu úvěrové instituce a součet jejích požadavků na kapitál podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013.
Odchylně od druhého pododstavce příslušné orgány domovského členského státu v případě uvedeném v článku 34 sdělí výši a složení kapitálu finanční instituce a celkové objemy rizikových expozic vypočtených podle čl. 92 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 její mateřské úvěrové instituce.
4. Pokud příslušné orgány domovského členského státu odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotčené úvěrové instituci do tří měsíců od obdržení veškerých údajů.
Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze odvolat k soudu domovského členského státu.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 5 a 6 do 1. ledna 2014.
Článek 36
Zahájení činnosti
1. Dříve než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou měsíců od obdržení údajů podle článku 35 přípravy k dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s kapitolou 4 a případně stanoví podmínky, jimiž se řídí výkon této činnosti v hostitelském členském státě z důvodů obecného zájmu.
2. Po obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1, nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka zřízena a může zahájit svou činnost.
3. Změní-li se některý z údajů sdělovaných podle čl. 35 odst. 2 písm. b), c) nebo d), sdělí to úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před uskutečněním této změny písemně příslušným orgánům domovského členského státu a hostitelského členského státu, aby mohly příslušné orgány domovského členského státu přijmout rozhodnutí v návaznosti na oznámení podle článku 35 a příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnout, jaké stanoví podmínky pro změnu podle odstavce 1 tohoto článku.
4. U poboček, které zahájily svou činnost v souladu s platnými předpisy hostitelského členského státu před 1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupů stanovených v článku 35 a odstavcích 1 a 2 tohoto článku. Od 1. ledna 1993 se na ně vztahuje odstavec 3 tohoto článku, články 33 a 52 a kapitola 4.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 5 a 6 do 1. ledna 2014.
Článek 37
Informace o zamítnutí
Členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA počet a povahu případů, v nichž došlo k odmítnutí sdělení informací podle článku 35 a čl. 36 odst. 3.
Článek 38
Agregace poboček
Má-li úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za jedinou pobočku.
KAPITOLA 3
Výkon volného pohybu služeb
Článek 39
Postup oznamování
1. Úvěrová instituce, která hodlá poprvé zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat.
2. Příslušné orgány domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení uvedeném v odstavci 1 do jednoho měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského státu.
3. Tímto článkem nejsou dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby před 1. lednem 1993.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 4 a 5 do 1. ledna 2014.
KAPITOLA 4
Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu
Článek 40
Požadavky na podávání zpráv
Příslušné orgány hostitelských členských států mohou vyžadovat, aby jim všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jejich území, podávaly pravidelně zprávy o své činnosti na jejich území.
Tyto zprávy lze vyžadovat pouze pro informační nebo statistické účely, za účelem uplatňování čl. 51 odst. 1, nebo za účelem dohledu v souladu s touto kapitolou. Na tyto informace se vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedeny v čl. 53 odst. 1.
Příslušné orgány hostitelských členských států mohou zejména vyžadovat informace od úvěrových institucí uvedených v prvním pododstavci, aby mohly posoudit, zda je pobočka významná podle čl. 51 odst. 1.
Článek 41
Opatření přijímaná příslušnými orgány domovského členského státu ve vztahu k činnosti provozované v hostitelském členském státu
1. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu na základě informací získaných podle článku 50 od příslušných orgánů domovského členského státu zjistí, že úvěrová instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, splňuje v souvislosti s činnostmi vykonávanými v uvedeném hostitelském členském státě jednu z následujících podmínek, informuje příslušné orgány domovského členského státu:
a)
úvěrová instituce nedodržuje vnitrostátní ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, či nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
existuje významné riziko, že úvěrová instituce nebude dodržovat vnitrostátní ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, či nařízení (EU) č. 575/2013.
Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčná úvěrová instituce své nedodržení předpisů napraví, nebo přijme opatření k odvrácení rizika nedodržení předpisů. Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně tato opatření oznámí příslušným orgánům hostitelského členského státu.
2. Mají-li příslušné orgány hostitelského členského státu za to, že příslušné orgány domovského členského státu nesplnily nebo nesplní své povinnosti podle odst. 1 druhého pododstavce, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu upozornit na záležitost orgán EBA a požadovat jeho pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, přijme rozhodnutí v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení do 24 hodin. EBA může příslušným orgánům pomoci při dosahování dohody rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 42
Odůvodnění a oznamování
Opatření učiněná podle čl. 41 odst. 1 nebo článků 43 či 44, obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb či svobody usazování, musí být řádně odůvodněna a oznámena dotčené úvěrové instituci.
Článek 43
Předběžná opatření
1. Dříve než příslušné orgány hostitelského členského státu uplatní postup stanovený v článku 41, mohou v naléhavých situacích před přijetím opatření příslušnými orgány domovského členského státu nebo reorganizačních opatření uvedených v článku 3 směrnice 2001/24/ES přijmout jakákoliv předběžná opatření potřebná k ochraně proti finanční nestabilitě, která by vážným způsobem ohrozila kolektivní zájmy vkladatelů, investorů a klientů v hostitelském členském státě.
2. Předběžná opatření podle odstavce 1 jsou přiměřená svému účelu, kterým je chránit před finanční nestabilitou, která by vážným způsobem ohrozila kolektivní zájmy vkladatelů, investorů a klientů v hostitelském členském státě. Taková předběžná opatření mohou zahrnovat pozastavení plateb. Nevedou k upřednostňování věřitelů úvěrové instituce v hostitelském členském státě před věřiteli v jiných členských státech.
3. Veškerá předběžná opatření podle odstavce 1 pozbývají účinku, když správní nebo soudní orgány domovského členského státu přijmou reorganizační opatření podle článku 3 směrnice 2001/24/ES.
4. Příslušné orgány hostitelského členského státu ukončí předběžná opatření, když se domnívají, že se tato opatření stala zastaralými podle článku 41, pokud nepozbudou účinku podle odstavce 3 tohoto článku.
5. O předběžných opatřeních přijatých podle odstavce 1 se bez zbytečného odkladu uvědomí Komise, EBA a příslušné orgány ostatních dotčených členských států.
Mají-li příslušné orgány domovského členského státu nebo jakéhokoliv jiného dotčeného členského státu proti opatřením přijatým příslušnými orgány hostitelského členského státu námitky, mohou upozornit na záležitost orgán EBA a požadovat jeho pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, přijme rozhodnutí podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení do 24 hodin. EBA může příslušným orgánům pomoci při dosahování dohody rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 44
Pravomoci hostitelských členských států
Hostitelské členské státy mohou, aniž jsou dotčeny články 40 a 41, vykonávat pravomoci, které jim byly svěřeny podle této směrnice za účelem přijetí vhodných opatření k předcházení nebo trestání porušení pravidel přijatých podle této směrnice nebo z důvodů obecného zájmu, k němuž dojde na jejich území To zahrnuje možnost zabránit úvěrové instituci zahajovat další operace na jejich území.
Článek 45
Opatření po odnětí povolení
Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu o případném odnětí povolení. Příslušné orgány hostitelského členského státu učiní vhodná opatření, aby zabránily dotčené úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů.
Článek 46
Reklama
Nic v této kapitole nebrání úvěrovým institucím se skutečným sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě, není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu takové reklamy, přijatými z důvodů obecného zájmu.
HLAVA VI
VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 47
Oznamování poboček ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí pro úvěrové instituce s těmito pobočkami
1. Členské státy neuplatňují vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají skutečné sídlo ve třetí zemi, předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se skutečným sídlem v Unii.
2. Příslušné orgány oznámí Komisi, orgánu EBA a Evropskému bankovnímu výboru zřízenému rozhodnutím Komise 2004/10/ES (23) veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se skutečným sídlem ve třetí zemi pro jejich pobočky.
3. Unie může v dohodách uzavřených s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má skutečné sídlo ve třetí zemi, rovné zacházení na celém území Unie.
Článek 48
Spolupráce s orgány dohledu třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě
1. Komise může na žádost některého z členských států nebo z vlastního podnětu předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném základě nad:
a)
institucemi, jejichž mateřské podniky mají skutečné sídlo ve třetí zemi;
b)
institucemi ve třetích zemích, jejichž mateřské podniky, a to instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, mají skutečné sídlo v Unii.
2. Dohody uvedené v odstavci 1 jsou uzavírány zejména k zajištění, aby:
a)
příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace nad institucemi, finančními holdingovými společnostmi a smíšenými finančními holdingovými společnostmi nacházejícími se v Unii, které mají dceřiné podniky, jež jsou institucemi nebo finančními institucemi ve třetí zemi, nebo které v nich mají účast;
b)
orgány dohledu třetích zemí mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se skutečným sídlem na jejich území, které mají dceřiné podniky, jež jsou institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských státech, nebo které v nich mají účast;
c)
EBA mohl získávat od příslušných orgánů členských států informace obdržené od vnitrostátních orgánů třetích zemí podle článku 35 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. Aniž je dotčen článek 218 Smlouvy o fungování EU, přezkoumá Komise za pomoci Evropského bankovního výboru výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav.
4. EBA je nápomocen Komisi při provádění úkolů podle tohoto článku v souladu s článkem 33 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA VII
OBEZŘETNOSTNÍ DOHLED
KAPITOLA 1
Zásady obezřetnostního dohledu
Oddíl I
Pravomoci a povinnosti domovského a hostitelského členského státu
Článek 49
Pravomoc příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu
1. Obezřetnostní dohled nad institucí včetně činností provozovaných v souladu s články 33 a 34 vykonávají příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů hostitelského členského státu.
2. Odstavec 1 nebrání dohledu na konsolidovaném základě.
3. Opatření přijatá hostitelským členským státem nesmí stanovit diskriminaci nebo omezení založené na skutečnosti, že instituce je povolena v jiném členském státě.
Článek 50
Spolupráce na dohledu
1. Příslušné orgány dotčených členských států úzce spolupracují při dohledu nad činností institucí, zejména nad činností provozovanou prostřednictvím pobočky v jednom nebo více členských státech jiných než stát, v němž mají skutečné sídlo. Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení a vlastnictví těchto institucí, jež mohou usnadnit dohled nad nimi a zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace, jež mohou usnadnit sledování institucí, zvláště ve vztahu k likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velkých expozic, dalších faktorů, které mohou mít vliv na systémové riziko dané instituce, správním a účetním postupům a mechanismům vnitřní kontroly.
2. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelských členských států okamžitě veškeré informace a zjištění související s dohledem nad likviditou v souladu s částí šestou nařízení (EU) č. 575/2013 a hlavou VII kapitolou 3 této směrnice o činnostech, které daná instituce provádí prostřednictvím svých poboček, pokud jsou tyto informace a zjištění významné pro ochranu vkladatelů nebo investorů v hostitelském členském státě.
3. Příslušné orgány domovského členského státu informují příslušné orgány všech hostitelských členských států okamžitě v případě, že se vyskytne nebo se dá přiměřeně předpokládat, že se vyskytne tlak na likviditu. Tyto informace musí obsahovat také podrobné údaje o plánování a provádění plánu obnovy a o všech opatřeních obezřetnostního dohledu přijatých v této souvislosti.
4. Příslušné orgány domovského členského státu sdělí a vysvětlí na žádost příslušných orgánů hostitelského členského státu, jak byly zohledněny informace a zjištění, které příslušné orgány hostitelského státu poskytly. Pokud se po sdělení informací a zjištění příslušné orgány hostitelského členského státu domnívají, že příslušné orgány domovského členského státu nepřijaly vhodná opatření, mohou příslušné orgány daného hostitelského členského státu poté, co informovaly příslušné orgány domovského členského státu a orgán EBA, přijmout k ochraně zájmů vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou poskytovány služby, nebo k ochraně stability finančního systému vhodná opatření, aby zabránily dalšímu porušování předpisů.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu nesouhlasí s opatřením, které mají přijmout příslušné orgány hostitelského členského státu, mohou postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, rozhodne do jednoho měsíce.
5. Příslušné orgány mohou upozornit orgán EBA na situace, kdy byla žádost o spolupráci, zejména o výměnu informací, zamítnuta nebo jí nebylo v přiměřené lhůtě vyhověno. Aniž je dotčen článek 258 Smlouvy o fungování EU, může EBA v těchto případech postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA může příslušným orgánům pomáhat při dosahování dohody o výměně informací podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací uvedených v tomto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro standardní formuláře, šablony a postupy pro žádosti o sdílení informací, které mohou usnadnit dohled nad institucemi.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 6 a 7 do 1. ledna 2014.
Článek 51
Významné pobočky
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou požádat orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě v případech, kdy se použije čl. 112 odst. 1, nebo příslušné orgány domovského členského státu o to, aby pobočka instituce jiné než investičního podniku, na který se vztahuje článek 95 nařízení (EU) č. 575/2013, byla považována za významnou.
V žádosti uvede důvody, proč by se pobočka měla považovat za významnou, zejména s ohledem na následující skutečnosti:
a)
zda tržní podíl pobočky v oblasti vkladů překračuje 2 % vkladů v hostitelském členském státě;
b)
pravděpodobný dopad pozastavení nebo ukončení činnosti instituce na systémovou likviditu a platební, clearingové a vypořádací systémy v hostitelském členském státě;
c)
velikost a význam pobočky co do počtu klientů v kontextu bankovního nebo finančního systému hostitelského členského státu.
Příslušné orgány domovského i hostitelského členského státu a, pokud se použije čl. 112 odst. 1, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě učiní vše, co je v jejich silách, aby bylo dosaženo společného rozhodnutí o označení pobočky za významnou.
Není-li společného rozhodnutí dosaženo do dvou měsíců od doručení požadavku podle prvního pododstavce, rozhodnou příslušné orgány hostitelského členského státu samy ve lhůtě dalších dvou měsíců, zda je pobočka významná. Při rozhodování zohlední příslušné orgány hostitelského členského státu případné názory a výhrady orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě či příslušných orgánů domovského členského státu.
Rozhodnutí uvedená ve třetím a čtvrtém pododstavci se uvádějí v dokumentu, který obsahuje řádné odůvodnění a zasílají se dotčeným příslušným orgánům; tato rozhodnutí se považují za rozhodná a příslušné orgány dotčených členských států je použijí.
Označení pobočky za významnou nemá vliv na práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice.
2. Příslušné orgány domovského členského státu v případě založení významné pobočky sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu informace uvedené v čl. 117 odst. 1 písm. c) a d) a provedou úkony uvedené v čl. 112 odst. 1 písm. c), a to ve spolupráci s příslušnými orgány hostitelského členského státu.
Pokud příslušný orgán domovského členského státu zjistí naléhavou situaci podle čl. 114 odst. 1, neprodleně uvědomí orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v čl. 59 odst. 1.
Příslušné orgány domovského členského státu sdělí příslušným orgánům hostitelských členských států, kde jsou významné pobočky usazeny, výsledky hodnocení rizik institucí s takovými pobočkami ve smyslu článku 97, případně v článku 113 odst. 2. Zároveň sdělí rozhodnutí podle článků 104 a 105, pokud jsou uvedená hodnocení a rozhodnutí významná pro tyto pobočky.
Příslušné orgány domovských členských států konzultují příslušné orgány hostitelských členských států, kde jsou významné pobočky usazeny, o provozních opatřeních požadovaných v čl. 86 odst. 11, je-li to významné pro rizika likvidity u měny hostitelského členského státu.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu nekonzultovaly příslušné orgány hostitelského členského státu nebo v případě, že po provedení těchto konzultací příslušné orgány hostitelského členského státu trvají na tom, že provozní opatření vyžadovaná podle čl. 86 odst. 11 nejsou dostačující, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. V případě, kdy se nepoužije článek 116, příslušné orgány dohledu nad institucí s významnými pobočkami v jiných členských státech zřídí v zájmu usnadnění spolupráce podle odstavce 2 tohoto článku a článku 50 kolegium orgánů dohledu a budou mu předsedat. Zřízení a fungování kolegia se opírá o písemné ujednání, které po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány stanoví příslušný orgán domovského členského státu. Příslušný orgán domovského členského státu rozhodne, které příslušné orgány se zúčastňují schůzí nebo práce kolegia.
Příslušný orgán domovského členského státu zohlední při přijímání tohoto rozhodnutí význam, který má pro tyto orgány činnost dohledu, jež má být naplánována nebo koordinována, zejména potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle článku 7 a povinnosti podle odstavce 2 tohoto článku.
Příslušný orgán domovského členského státu plně a předem informuje všechny členy kolegia o pořádání uvedených schůzí, o hlavních otázkách, o nichž se má jednat, a o činnosti, která se bude zvažovat. Příslušný orgán domovského členského státu rovněž všechny členy kolegia plně a včas informuje o činnosti prováděné na těchto schůzkách nebo o prováděných opatřeních.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění obecných podmínek pro činnost kolegií orgánů dohledu.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem ke stanovení běžného fungování kolegií orgánů dohledu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat tyto prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 4 a 5 do 31. prosince 2014.
Článek 52
Šetření na místě a kontrola v pobočkách zřízených v jiném členském státě
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu, samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců prošetřovat na místě informace uvedené v článku 50 a kontrolovat tyto pobočky.
2. Příslušné orgány domovského členského státu mohou také za účelem kontroly poboček použít některý z postupů stanovených v článku 118.
3 Příslušné orgány hostitelského členského státu mají pravomoc provádět v konkrétních případech šetření na místě a kontroly zaměřené na činnosti, které provozují pobočky institucí na jejich území, a vyžádat si od dané pobočky informace týkající se jejích činností a určené pro účely dohledu, považují-li to za významné z důvodu stability finančního systému v hostitelském členském státě. Před provedením takových šetření a kontrol, konzultují příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu. Po provedení těchto šetření a kontrol příslušné orgány hostitelského členského státu sdělí příslušným orgánům domovského členského státu získané informace a zjištění mající význam pro hodnocení rizika dané instituce nebo stability finančního systému v hostitelském členském státě. Příslušné orgány domovského členského státu tyto informace a tato zjištění náležitě zohlední při sestavování svých programů dohledových šetření podle článku 99, mimo jiné s ohledem na stabilitu finančního systému v hostitelském členském státě.
4. Šetření na místě a kontroly poboček se provádí v souladu s právem členského státu, v němž jsou šetření nebo kontroly prováděny.
Oddíl II
Výměna informací a profesní tajemství
Článek 53
Profesní tajemství
1. Členské státy stanoví, že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro příslušné orgány a auditoři a odborníci jednající jménem příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím.
Důvěrné informace, které tyto osoby, auditoři nebo odborníci získají při výkonu svých povinností mohou sdělit pouze v souhrnné nebo obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých úvěrových institucí, aniž jsou dotčeny případy stanovené trestním právem.
Byl-li však na úvěrovou instituci vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce.
2. Odstavec 1 nebrání vzájemné výměně informací mezi příslušnými orgány nebo předávání informací orgánům ESRB, EBA nebo Evropskému orgánu dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (24) v souladu s touto směrnicí, s nařízením (EU) č. 575/2013, dalšími směrnicemi použitelnými pro úvěrové instituce a s článkem 15 nařízení (EU) č. 1092/2010, s články 31, 35 a 36 nařízení (EU) č. 1093/2010 a s články 31 a 36 nařízení (EU) č. 1095/2010. Na tyto informace se vztahuje odstavec 1.
3. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům, aby zveřejnily výsledek zátěžových testů provedených v souladu s článkem 100 této směrnice nebo článkem 32 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo předaly výsledky zátěžových testů orgánu EBA za účelem zveřejňování výsledků celounijních zátěžových testů tímto orgánem.
Článek 54
Použití důvěrných informací
Příslušné orgány, které obdrží důvěrné informace podle článku 53, využijí tyto informace pouze při výkonu svých povinností a pouze pro některý z následujících účelů:
a)
prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro přístup k činnosti úvěrových institucí a k usnadnění sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební schopnost, velké expozice, správní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly;
b)
ukládání sankcí;
c)
v řízení při opravném prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu, včetně soudního řízení podle článku 72;
d)
v soudním řízení zahájeném podle zvláštních ustanovení právních předpisů Unie přijatých v oblasti úvěrových institucí.
Článek 55
Dohody o spolupráci
Členské státy a EBA mohou v souladu s článkem 33 nařízení (EU) č. 1093/2010 s orgány dohledu třetích zemí nebo s orgány či subjekty třetích zemí podle článku 56 a čl. 57 odst. 1 této směrnice, uzavírat dohody o spolupráci upravující výměnu informací pouze tehdy, pokud sdělené informace podléhají záruce, že jsou dodrženy požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1 této směrnice. Účelem této výměny informací je plnění úkolů zmíněných orgánů nebo subjektů v oblasti dohledu.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, jsou sdělovány pouze s výslovným souhlasem orgánů, které je poskytly, nebo případně mohou být sdělovány pouze pro účely, ke kterým tyto orgány udělily souhlas.
Článek 56
Výměna informací mezi orgány
Při výkonu funkcí dohledu nejsou čl. 53 odst. 1 a článek 54 překážkou výměny informací mezi příslušnými orgány v rámci jednoho členského státu, mezi příslušnými orgány v různých členských státech nebo mezi příslušnými orgány a dále uvedenými orgány:
a)
orgány příslušnými k dohledu nad jinými subjekty finančního sektoru, jakož i orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy;
b)
orgány nebo subjekty odpovědnými za udržování stability finančního systému v členských státech prostřednictvím makroobezřetnostních pravidel;
c)
subjekty zabývajícími se reorganizací nebo orgány usilujícími o ochranu stability finančního systému;
d)
systémy ochrany na smluvním základě nebo institucionálními systémy ochrany uvedené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu institucí a na dalších obdobných řízeních;
f)
osobami příslušnými k provádění statutárního auditu účetnictví institucí, pojišťoven a finančních institucí.
Ustanoveními čl. 53 odst. 1 a článku 54 není dotčena možnost poskytovat subjektům spravujícím systémy pojištění vkladů a systémy pro odškodnění investorů informace, které potřebují pro výkon svých funkcí.
Na obdržené informace se v každém případě vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
Článek 57
Výměna informací s orgány dohledu
1. Bez ohledu na články 53, 54 a 55 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány odpovědnými za dohled nad:
a)
subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu institucí a na dalších obdobných řízeních;
b)
systémy ochrany na smluvním základě nebo institucionálními systémy ochrany uvedenými v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
osobami pověřenými výkonem zákonem stanoveného auditu účetnictví institucí, pojišťoven a finančních institucí.
2. V případech uvedených v odstavci 1 požadují členské státy splnění alespoň těchto podmínek:
a)
že jsou informace vyměněny za účelem výkonu úkolů uvedených v odstavci 1;
b)
že získané informace podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
c)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
3. Bez ohledu na články 53, 54 a 55 mohou členské státy za účelem posílení stability a integrity finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty příslušnými ze zákona pro zjišťování a vyšetřování případů porušení práva obchodních společností.
V takových případech členské státy požadují splnění alespoň těchto podmínek:
a)
že jsou informace vyměňovány za účelem zjišťování a vyšetřování případů porušení práva obchodních společností;
b)
že získané informace podléhají požadavkům profesnímu tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
c)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
4. Provádějí-li orgány nebo subjekty uvedené v odstavci 1 zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci veřejné správy, může členský stát rozšířit možnost výměny informací stanovenou v odst. 3 prvním pododstavci na tyto osoby za podmínek upřesněných v odst. 3 druhém pododstavci.
5. Příslušné orgány sdělí orgánu EBA názvy orgánů nebo subjektů, kterým smějí být sdělovány informace podle tohoto článku.
6. Pro uplatnění odstavce 4 sdělí orgány nebo subjekty uvedené v odstavci 3 příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána.
Článek 58
Předávání informací týkajících se měnových, systémových a platebních aspektů a aspektů ochrany vkladů
1. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání příslušným orgánům v tom, aby předávaly níže uvedeným orgánům nebo subjektům informace určené k plnění jejich úkolů:
a)
centrálním bankám ESCB a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, mají-li tyto informace význam pro výkon jejich úkolů stanovených právními předpisy, včetně provádění měnové politiky a souvisejícího zajištění likvidity, dohledu nad platebními, clearingovými a vypořádacími systémy a ochrany stability finančního systému;
b)
systémům ochrany na smluvním základě nebo institucionálním systémům ochrany uvedeným v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případně jiným orgánům veřejné moci odpovědným za dohled nad platebními systémy;
d)
ESRB, Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „EIOPA“ nebo „orgán EIOPA“) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (25), orgánu ESMA, jsou-li dané informace významné pro výkon jejich úkolů stanovených v nařízeních (EU) č. 1092/2010, (EU) č. 1094/2010 nebo (EU) č. 1095/2010.
Členské státy přijmou vhodná opatření, jimiž odstraní překážky bránící příslušným orgánům v tom, aby předávaly informace v souladu s prvním pododstavcem.
2. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání orgánům nebo subjektům uvedeným v odstavci 1 sdělovat příslušným orgánům informace, které pro ně jsou nezbytné pro účely článku 54.
3. Informace obdržené v souladu s odstavci 1 a 2 podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby v naléhavé situaci podle čl. 114 odst. 1 příslušné orgány neprodleně sdělily informace centrálním bankám ESCB, pokud mají tyto informace význam pro výkon jejich úkolů stanovených právními předpisy, včetně provádění měnové politiky a souvisejícího zajištění likvidity, dohledu nad platebními, clearingovými a vypořádacími systémy a ochrany stability finančního systému, a ESRB, pokud mají tyto informace význam pro výkon jejích úkolů stanovených právními předpisy.
Článek 59
Předávání informací jiným subjektům
1. Členské státy mohou, bez ohledu na čl. 53 odst. 1 a článku 54, na základě ustanovení stanovených vnitrostátní právem povolit sdělování určitých informací jiným ústředním orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních předpisů týkajících se dohledu nad institucemi, finančními institucemi a pojišťovnami, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.
Tyto informace však lze sdělit jen tehdy, je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu, prevence a řešení úpadku institucí. Aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku, osoby mající přístup k těmto informacím podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
V naléhavé situaci podle čl. 114 odst. 1 členské státy umožní příslušným orgánům sdělit orgánům uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce ve všech dotčených členských státech informace, které jsou pro ně významné.
2. Členské státy mohou povolit sdělování určitých informací týkajících se obezřetnostního dohledu nad institucemi parlamentním vyšetřovacím výborům v jejich členském státě, účetním dvorům v jejich členském státě a jiným subjektům zodpovědným za vyšetřování v jejich členském státě za těchto podmínek:
a)
že tyto subjekty mají pověření podle vnitrostátního práva předpisy pro vyšetřování a zkoumání činností orgánů příslušných k dohledu nad institucemi nebo pro přípravu právních předpisů týkajících se takového dohledu;
b)
že jsou dané informace nezbytné pro výkon tohoto pověření uvedeného v písmenu a);
c)
že osoby mající přístup k těmto informacím podléhají požadavkům profesního tajemství podle vnitrostátních právních předpisů alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
d)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a jsou sdělovány výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
Pokud sdělení informací o obezřetnostním dohledu zahrnuje zpracování osobních údajů, při každém zpracování subjekty uvedenými v prvním pododstavci musí být dodrženy příslušné vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
Článek 60
Sdělování informací získaných při šetření na místě a kontrolách
Členské státy zajistí, že informace obdržené na základě čl. 52 odst. 3, čl. 53 odst. 2 a článku 56 a informace získané při šetření na místě nebo kontrolách podle čl. 52 odst. 1 a 2 smějí být sdělovány podle článku 59 pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, nebo příslušných orgánů členského státu, v němž bylo provedeno šetření na místě nebo kontrola.
Článek 61
Sdělování informací týkajících se clearingové nebo vypořádací služby
1. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání příslušným orgánům členského státu sdělovat informace uvedené v článcích 53, 54 a 55 clearingovému středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému vnitrostátními právními předpisy poskytovat clearingové nebo vypořádací služby pro některý z jejich vnitrostátních trhů, mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě selhání nebo možnosti selhání některého hospodářského subjektu. Obdržené informace podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
2. Členské státy však zajistí, aby informace obdržené na základě čl. 53 odst. 2 byly dále sdělovány za okolností uvedených v odstavci 1 výhradně s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly.
Článek 62
Zpracování osobních údajů
Zpracování osobních údajů pro účely této směrnice se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES a případně nařízením (ES) č. 45/2001.
Oddíl III
Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
Článek 63
Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
1. Členské státy zajistí, aby každá osoba oprávněná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (26), která v rámci instituce plní úkoly uvedené v článku 51 směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (27), článku 37 směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (28) nebo článku 73 směrnice 2009/65/ES nebo jiný úkol stanovený právními předpisy, byla alespoň povinna bezodkladně sdělit příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se dané instituce, jež zjistila při plnění svého úkolu a jež by mohly:
a)
představovat zásadní porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti institucí;
b)
ovlivnit plynulé fungování instituce;
c)
způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim bude udělen výrok s výhradou.
Členské státy zajistí alespoň, aby osoba uvedená v prvním pododstavci měla rovněž povinnost oznamovat veškeré skutečnosti nebo rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu uvedeného v prvním pododstavci v podniku, který má úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s institucí, v níž tato osoba plní svůj úkol.
2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 2006/43/ES v dobré víře příslušným orgánům skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoliv omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost. Tyto skutečnosti se současně sdělí vedoucímu orgánu instituce, neexistují-li přesvědčivé důvody k tomu, aby tak učiněno nebylo.
Oddíl IV
Pravomoci týkající se dohledu, pravomoc ukládat sankce a právo na odvolání
Článek 64
Pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce
1. Příslušné orgány mají pro zasahování do činnosti institucí veškeré pravomoci v oblasti dohledu, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné, zejména včetně práva odejmout povolení v souladu s článkem 18, pravomocí požadovaných podle článku 102 a pravomocí stanovených v článcích 104 a 105.
2. Příslušné orgány vykonávají své pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce v souladu s touto směrnicí a vnitrostátním právem jakýmkoliv z níže uvedených způsobů:
a)
přímo;
b)
ve spolupráci s jinými orgány;
c)
na svou odpovědnost přenesením pravomocí na takové orgány;
d)
podáním žádosti u příslušných soudních orgánů.
Článek 65
Správní sankce a jiná správní opatření
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů v oblasti dohledu podle článku 64 a právo členských států stanovit a ukládat trestní sankce, stanoví členské státy pravidla pro správní sankce a jiná správní opatření použitelné v případě porušení vnitrostátních ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013, a přijmou veškerá nezbytná opatření pro zajištění toho, aby byla uvedená pravidla uplatňována. Pokud se členské státy rozhodnou, že nestanoví správní sankce v případě porušení, na něž se vztahuje vnitrostátní trestní právo, sdělí Komisi příslušná trestněprávní ustanovení. Správní sankce a jiná správní opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby v případech, kdy institucím, finančním holdingovým společnostem a smíšeným finančním holdingovým společnostem vznikají povinnosti uvedené v odstavci 1, mohly být v případě porušení vnitrostátních ustanovení k provedení této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013, s výhradou podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy, uloženy sankce členům vedoucího orgánu institucí a jiným fyzickým osobám odpovědným podle vnitrostátního práva za porušení.
3. Příslušné orgány mají veškeré pravomoci pro shromažďování informací a pro šetření, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné. Aniž jsou dotčena jiná příslušná ustanovení stanovená v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013, mezi tyto pravomoci patří:
a)
pravomoc požadovat poskytnutí všech informací nutných k provádění úkolů příslušných orgánů, včetně informací, které mají být předávány v pravidelných intervalech a ve specifikovaných formátech pro účely dohledu a související statistické účely, a to od těchto fyzických nebo právnických osob:
i)
instituce usazené v dotčeném členském státě;
ii)
finanční holdingové společnosti usazené v dotčeném členském státě;
iii)
smíšené finanční holdingové společnosti usazené v dotčeném členském státě;
iv)
holdingové společnosti se smíšenou činností usazené v dotčeném členském státě;
v)
osoby náležející k subjektům uvedeným v bodech i) až iv);
vi)
třetí strany, na které subjekty uvedené v bodech i) až iv) převedly provozní funkce nebo činnosti v rámci outsourcingu;
b)
pravomoc provádět veškerá nezbytná šetření jakékoli osoby uvedené v písm. a) bodě i) až vi) usazené nebo nacházející se v dotčeném členském státě, pokud je to nezbytné k výkonu úkolů příslušných orgánů, včetně:
i)
práva vyžadovat předložení dokladů;
ii)
zkoumat knihy a záznamy osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) a pořizovat z těchto knih a záznamů kopie nebo výpisy;
iii)
získávat písemná nebo ústní vysvětlení od všech osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) nebo jejich zástupců nebo zaměstnanců; a
iv
vyslechnout jakoukoli jinou osobu, která s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s předmětem šetření;
c)
pravomoc vykonávat podle dalších podmínek stanovených právem Unie veškeré nezbytné kontroly v obchodních prostorách právnických osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) a jakýchkoli jiných podniků, na něž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě, kde příslušný orgán vykonává dohled na konsolidovaném základě s výhradou předchozího uvědomění dotčených příslušných orgánů. Pokud je k provedení kontroly podle vnitrostátního práva třeba povolení soudního orgánu, o toto povolení se požádá.
Článek 66
Správní sankce a jiná správní opatření za porušení požadavků pro povolení a požadavků pro nabývání kvalifikovaných účastí
1. Členské státy zajistí, aby jejich právní a správní předpisy obsahovaly správní sankce a jiná správní opatření, přinejmenším pokud jde o:
a)
činnost přijímání vkladů a jiných splatných prostředků od veřejnosti, aniž by se jednalo o úvěrovou instituci v rozporu s článkem 9;
b)
zahájení činnosti úvěrové instituce bez získání povolení v rozporu s článkem 9;
c)
přímé či nepřímé nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci nebo další přímé či nepřímé zvýšení takové kvalifikované účasti v úvěrové instituci, v důsledku něhož podíl na hlasovacích právech nebo na kapitálu dosáhne prahových hodnot uvedených v čl. 22 odst. 1 nebo je překročí nebo se tím úvěrová instituce stane dceřinou společností, aniž by o tom byly písemně informovány příslušné orgány úvěrové instituce, v níž má být nabyta nebo zvýšena kvalifikovaná účast, během lhůty pro posouzení nebo přes nesouhlas příslušných orgánů, v rozporu s čl. 22 odst. 1;
d)
přímé nebo nepřímé zcizení kvalifikované účasti v úvěrové instituci nebo snížení kvalifikované účasti tak, že poměr hlasovacích práv nebo kapitálová účast poklesne pod prahové hodnoty uvedené v článku 25 nebo tak, že úvěrová instituce přestane být dceřinou společností, aniž by to bylo písemně oznámeno příslušným orgánům.
2. Členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 správní sankce a jiná správní opatření, která lze použít, zahrnovala alespoň:
a)
veřejné oznámení, které uvádí odpovědnou fyzickou osobu, instituci, finanční holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a povahu daného porušení;
b)
příkaz, aby odpovědná fyzická nebo právnická osoba upustila od tohoto chování a jeho opakování;
c)
v případě právnické osoby správní peněžité sankce ve výši až 10 % celkového ročního čistého obratu včetně hrubých výnosů tvořených výnosy z úroků a podobnými výnosy, výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým nebo pevným výnosem a výnosy z poplatků a provizí podle článku 316 nařízení (EU) č. 575/2013, daného podniku v předchozím hospodářském roce,
d)
v případě fyzické osoby správní peněžitou sankci ve výši až 5 000 000 EUR nebo v členských státech, kde euro není úřední měnou, v odpovídající hodnotě ve vnitrostátní měně ke dni 17. července 2013;
e)
správní peněžitou sankci ve výši až dvojnásobku výše výhody získané z porušení, lze-li výši této výhody zjistit;
f)
pozastavení hlasovacích práv akcionáře nebo akcionářů odpovědných za porušení uvedená v odstavci 1.
Je-li podnik uvedený v prvním pododstavci písm. c) dceřiným podnikem mateřského podniku, příslušnými hrubými výnosy jsou hrubé výnosy vyplývající z konsolidované účetní závěrky daného mateřského podniku v předchozím hospodářském roce.
Článek 67
Další ustanovení
1. Tento článek se vztahuje alespoň na jakýkoli z těchto případů:
a)
instituce získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
b)
instituce, když se dozvěděla o nabytí či zcizení účasti na svém kapitálu, které způsobuje nárůst nebo pokles účasti nad nebo pod jednu z prahových hodnot uvedených v čl. 22 odst. 1 nebo článku 25, neinformuje příslušné orgány o tomto nabytí či zcizení, v rozporu s čl. 26 odst. 1 prvním pododstavcem;
c)
instituce kotovaná na regulovaném trhu uvedeném v seznamu, který zveřejní ESMA v souladu s článkem 47 směrnice 2004/39/ES, neinformuje nejméně jednou ročně příslušné orgány o jménech akcionářů a společníků, kteří mají kvalifikovanou účast, a o výši těchto účastí, v rozporu s čl. 26 odst. 1 druhým pododstavcem této směrnice;
d)
instituce nezavede systém správy a řízení požadovaný příslušnými orgány v souladu s vnitrostátními ustanoveními, jimiž se provádí článek 74;
e)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi v rozporu s požadavky čl. 99 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, o dodržování povinnosti splňovat požadavky na kapitál stanovené v článku 92 uvedeného nařízení, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
f)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi uvedenými v článku 101 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
g)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi o velké expozici v rozporu s požadavky čl. 394 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
h)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi o likviditě v rozporu s požadavky čl. 415 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
i)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi týkajícími se pákového poměru v rozporu s požadavky čl. 430 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
j)
instituce opakovaně nebo soustavně neudržuje likvidní aktiva v rozporu s požadavky článku 412 nařízení (EU) č. 575/2013;
k)
instituce je vystavena expozici přesahující limity stanovené v článku 395 nařízení (EU) č. 575/2013;
l)
instituce je vystavena úvěrovému riziku sekuritizované pozice, aniž by splňovala podmínky stanovené článkem 405 nařízení (EU) č. 575/2013;
m)
instituce nezpřístupní informace v rozporu s požadavky čl. 431 odst. 1, 2 a 3 nebo čl. 451 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo poskytne informace neúplné či nepřesné;
n)
instituce provede výplatu držitelům nástrojů zahrnutých v kapitálu instituce v rozporu s článkem 141 této směrnice nebo v případech, kdy články 28, 51 nebo 63 nařízení (EU) č. 575/2013 zakazují takové výplaty držitelům nástrojů zahrnutých v kapitálu instituce;
o)
bylo zjištěno, že instituce nese odpovědnost za závažné porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě směrnice 2005/60/ES;
p)
instituce umožňuje jedné osobě nebo více osobám, které nesplňují požadavky podle článku 91, stát se nebo zůstat členem vedoucího orgánu.
2. Členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 správní sankce a jiná správní opatření, které lze použít, zahrnovaly alespoň:
a)
veřejné oznámení, které uvádí odpovědnou fyzickou osobu, instituci, finanční holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a povahu daného porušení;
b)
příkaz, aby odpovědná fyzická nebo právnická osoba upustila od tohoto chování a jeho opakování;
c)
v případě instituce odnětí povolení pro instituci v souladu s článkem 18;
d)
s výhradou čl. 65 odst. 2 dočasný zákaz vykonávat funkce v rámci institucí pro člena vedoucího orgánu instituce nebo jinou fyzickou osobu považovanou za odpovědnou;
e)
v případě právnické osoby správní peněžité sankce ve výši až 10 % celkového ročního čistého obratu včetně hrubých výnosů tvořených výnosy z úroků a podobnými výnosy, výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým/pevným výnosem a výnosy z poplatků nebo provizí v souladu s článkem 316 nařízení (EU) č. 575/2013, daného podniku v předchozím hospodářském roce;
f)
v případě fyzické osoby správní peněžitou sankci ve výši až 5 000 000 EUR nebo v členských státech, jejichž měnou není euro, v odpovídající hodnotě ve vnitrostátní měně ke dni 17. července 2013;
g)
správní peněžitou sankci ve výši až dvojnásobku výše zisku získaného z porušení nebo ztráty, které se porušením dotyčná osoba vyhnula, lze-li výši této výhody zjistit.
Je-li podnik uvedený v prvním pododstavci písm. e) dceřiným podnikem mateřského podniku, příslušnými hrubými výnosy jsou hrubé výnosy vyplývající z konsolidované účetní závěrky daného mateřského podniku v předchozím hospodářském roce.
Článek 68
Zveřejňování správních sankcí
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány na svých oficiálních internetových stránkách zveřejnily alespoň veškeré správní sankce, proti nimž již není možné podat odvolání a jež jsou uložené za porušení ustanovení vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici nebo nařízení (EU) č. 575/2013 včetně informací o typu a povaze porušení a totožnosti fyzické nebo právnické osoby, jíž jsou sankce uloženy, bez zbytečného odkladu poté, co byla tato osoba informována o takových sankcích,
Pokud členské státy povolí zveřejnění sankcí, proti nimž je možné podat odvolání, příslušné orgány bez zbytečného odkladu rovněž zveřejní na svých internetových stránkách informace o situaci ohledně odvolání a o jeho výsledku.
2. Příslušné orgány zveřejní sankce anonymně a způsobem, který je v souladu s vnitrostátními právními předpisy, ve všech níže uvedených případech:
a)
pokud je při uložení sankcí fyzické osobě s ohledem na povinné předchozí posouzení zjevné, že zveřejnění osobních údajů je nepřiměřené;
b)
pokud by zveřejnění ohrozilo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování;
c)
v případě, že by zveřejnění, pokud to lze zjistit, způsobilo zúčastněným institucím nebo fyzickým osobám nepřiměřenou škodu.
Pokud je pravděpodobné, že okolnosti uvedené v prvním pododstavci v přiměřené době pominou, může být zveřejnění podle odstavce 1 případně o takovou dobu odloženo.
3. Příslušné orgány zajistí, aby informace zveřejněné podle odstavců 1 nebo 2 na jejich oficiálních internetových stránkách zůstaly po dobu nejméně pěti let. Osobní údaje se ponechají na oficiálních internetových stránkách příslušného orgánu pouze po dobu, která je nezbytně nutná v souladu s platnými pravidly pro ochranu údajů.
4. Do 18. července 2015 předloží EBA Komisi zprávu o zveřejňování sankcí členskými státy na základě anonymity, jak je uvedeno v odstavci 2, a zejména pokud jsou v tomto směru mezi členskými státy významné rozdíly. EBA dále předloží Komisi zprávu o veškerých významných rozdílech, pokud jde o dobu, po niž jsou zveřejněny sankce podle vnitrostátního práva.
Článek 69
Výměna informací o sankcích a vedení centrální databáze orgánem EBA
1. Příslušné orgány informují orgán EBA o veškerých správních sankcích, včetně trvalých zákazů, uložených podle článků 65, 66 a 67, včetně odvolání v této souvislosti a o jejich výsledcích, přičemž tyto informace podléhají požadavkům profesního tajemství uvedeným v čl. 53 odst. 1. EBA vede centrální databázi správních sankcí, o nichž dostala zprávy, výhradně pro účely výměny informací mezi příslušnými orgány. Tato databáze se zpřístupní pouze příslušným orgánům a aktualizuje se na základě informací poskytnutých příslušnými orgány.
2. Posuzuje-li příslušný orgán dobrou pověst pro účely čl. 13 odst. 1, čl. 16 odst. 3, čl. 91 odst. 1 a článku 121, konzultuje databázi správních sankcí orgánu EBA. Pokud dojde ke změně situace nebo k úspěšnému odvolání, EBA na žádost příslušných orgánů vypustí nebo aktualizuje příslušné záznamy v databázi.
3. Příslušné orgány ověří v souladu se svým vnitrostátním právem existenci záznamu o relevantním odsouzení dotyčné osoby v rejstříku trestů. Pro tyto účely se vyměňují informace v souladu s rozhodnutím 2009/316/SVV a rámcovým rozhodnutím 2009/315/SVV, ve znění vnitrostátních prováděcích právních předpisů.
4. EBA spravuje internetové stránky s odkazy na zveřejnění správních sankcí příslušnými orgány podle článku 68 a uvádí časové období, po které jednotlivé státy správní sankce zveřejňují.
Článek 70
Účinné ukládání sankcí a výkon pravomoci příslušných orgánů ukládat sankce
Při stanovení typu správních sankcí nebo jiných správních opatření a výše správních peněžitých sankcí členské státy zajistí, aby příslušné orgány zohlednily všechny příslušné okolnosti, případně včetně:
a)
závažnosti a doby trvání porušení;
b)
stupně odpovědnosti fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení;
c)
finanční situace fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení, vyplývající například z celkového obratu právnické osoby nebo z ročního příjmu fyzické osoby;
d)
významu nabytého zisku nebo ztráty, které se fyzická nebo právnická osoba odpovědná za porušení vyhnula, pokud je lze stanovit;
e)
ztrát třetích stran způsobených porušením, pokud je lze stanovit;
f)
úrovně spolupráce fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení s příslušným orgánem;
g)
předchozích porušení ze strany fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení;
h)
všech případných systémových důsledků porušení.
Článek 71
Ohlašování porušení
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zavedly účinné a spolehlivé mechanismy na podporu hlášení hrozících nebo skutečných porušení vnitrostátních ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013 příslušným orgánům.
2. Mechanismy uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat alespoň:
a)
konkrétní postupy pro přijímání oznámení případů porušení a jejich následnou kontrolu;
b)
vhodnou ochranu pro zaměstnance institucí, kteří ohlásí porušení, k němuž došlo v rámci dané instituce, minimálně před odvetou, diskriminací nebo dalšími druhy nespravedlivého zacházení;
c)
ochranu osobních údajů týkajících se osoby, která ohlásí porušení, i fyzické osoby, která je údajně odpovědná za porušení, v souladu se směrnicí 95/46/ES;
d)
jasná pravidla, která zajistí ve všech případech důvěrnost osoby, která ohlásí porušení, k nimž došlo v rámci příslušné instituce, ledaže je zveřejnění vyžadováno vnitrostátním právem v souvislosti s dalším vyšetřováním nebo následným soudním řízením.
3. Členské státy požadují, aby měly instituce zavedené vhodné postupy pro své zaměstnance pro interní hlášení porušení prostřednictvím zvláštního, nezávislého a samostatného komunikačního kanálu.
Takový způsob komunikace může být rovněž stanoven ujednáními zajištěnými sociálními partnery. Uplatní se zde stejná ochrana, jako je uvedena v odst. 2 písm. b), c) a d).
Článek 72
Právo na odvolání
Členské státy zajistí, aby se na rozhodnutí a opatření přijatá při provádění právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí nebo nařízením (EU) č. 575/2013 vztahovalo právo na odvolání. Členské státy rovněž zajistí, aby se na případ, kdy nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle vnitrostátních ustanovení provádějících tuto směrnici, vztahovalo právo na odvolání.
KAPITOLA 2
Přezkumné procesy
Oddíl I
Interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti
Článek 73
Vnitřně stanovený kapitál
Instituce musí mít zavedeny spolehlivé, efektivní a komplexní strategie a postupy pro stanovení a průběžné udržování hodnoty, typů a rozdělení vnitřně stanoveného kapitálu, který považují za odpovídající k pokrytí povahy a úrovně rizik, kterým jsou nebo mohou být vystaveny.
Tyto strategie a postupy se pravidelně interně přezkoumávají, aby se zajistilo, že zůstávají komplexní a úměrné povaze, rozsahu a složitosti činností dotčené instituce.
Oddíl II
Systémy, postupy a mechanismy institucí
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 74
Vnitřní správa a řízení, ozdravné plány a plány řešení úpadku
1. Instituce mají spolehlivé systémy správy a řízení, které zahrnují jasnou organizační strukturu s dobře vymezenými, transparentními a konzistentními odpovědnostmi, účinnými postupy pro identifikaci, řízení, sledování a hlášení rizik, jimž je nebo může být instituce vystavena, přiměřené mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádné správy a účetních postupů, a zásady a postupy odměňování, které odpovídají náležitému a účinnému řízení rizik a podporují je.
2. Systémy, postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 musí být komplexní a úměrné povaze, rozsahu a složitosti rizika spojeného s modelem podnikání a s činností instituce. Zohlední se technická kritéria stanovená v článcích 76 až 95.
3. EBA vydá pokyny pro systémy, postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 v souladu s odstavcem 2.
4. Příslušné orgány zajistí, aby po výrazném zhoršení finanční situace instituce byly zavedeny ozdravné plány pro nápravu a plány řešení úpadků. Požadavky na instituce, aby vypracovaly, udržovaly nebo aktualizovaly ozdravné plány a na orgány příslušné k řešení úpadků, aby po konzultaci s příslušnými orgány připravily plány řešení úpadků, mohou být v souladu se zásadou proporcionality omezeny, pokud se příslušné orgány po konzultaci vnitrostátního makroobezřetnostního orgánu domnívají, že selhání konkrétní instituce nebude mít negativní vliv na finanční trhy, jiné instituce nebo podmínky financování mimo jiné vzhledem k její velikosti, modelu podnikání nebo propojenosti s jinými institucemi nebo s finančním systémem obecně.
Instituce v souladu se zásadou proporcionality úzce spolupracují s orgány příslušnými k řešení úpadků, a poskytují jim veškeré informace nezbytné pro přípravu a vypracování proveditelných plánů pro řešení úpadků, jež stanoví možnosti pro řádné řešení problémů institucí v případě selhání.
V souladu s článkem 25 nařízení (EU) č. 1093/2010 je orgán EBA oprávněn účastnit se a přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků.
V tomto ohledu je orgán EBA informován a oprávněn účastnit se zasedání týkajících se vytváření a koordinace ozdravných plánů a plánů řešení úpadků. Kdykoli jsou taková zasedání nebo činnosti organizovány, obdrží EBA v předstihu úplné informace o jejich organizaci, hlavních otázkách k jednání a krocích, které mají být zváženy.
Článek 75
Dohled nad zásadami odměňování
1. Příslušné orgány shromažďují informace zveřejněné v souladu s kritérii pro zveřejňování údajů stanovenými v čl. 450 odst. 1 písm. g), h) a i) nařízení (EU) č. 575/2013 a používají tyto informace ke srovnávání trendů a postupů odměňování. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA.
2. EBA vydá pokyny pro řádné zásady odměňování, které jsou v souladu se zásadami stanovenými v článcích 92 až 95. Pokyny zohledňují zásady řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise 2009/384/ES ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (29).
ESMA úzce spolupracuje s orgánem EBA při vypracování pokynů pro zásady odměňování pro kategorie zaměstnanců, kteří se podílejí na zajišťování investičních služeb a činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 směrnice 2004/39/ES.
EBA používá informace, které obdrží od příslušných orgánů v souladu s odstavcem 1, ke srovnávání trendů a postupů odměňování na úrovni Unie.
3. Příslušné orgány shromažďují informace o počtu fyzických osob na instituci, nacházejících se v příjmové skupině nejméně 1 milion EUR, jejichž finanční odměna v dané instituci dosahuje za jeden finanční rok 1 milionu EUR nebo více, včetně informací o jejich pracovních povinnostech, příslušné oblasti činnosti, hlavních složkách mzdy, prémiích, odměnách vázaných na plnění dlouhodobých cílů a příspěvcích na důchodové zabezpečení. Uvedené informace předají orgánu EBA, který je zveřejní na souhrnném základě pro domovský členský stát za použití jednotného formátu. EBA může vypracovat pokyny usnadňující provádění tohoto odstavce a zajistit soulad shromážděných informací.
Pododdíl 2
Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik
Článek 76
Řízení rizik
1. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán schvaloval a pravidelně přehodnocoval strategie a zásady pro přijímání, řízení, sledování a snižování rizik, kterým je nebo může být instituce vystavena, včetně rizik vyplývajících z makroekonomického prostředí, v němž instituce působí, a to v závislosti na hospodářském cyklu.
2. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán věnoval dostatek času zvážení problematiky rizik. Vedoucí orgán se aktivně podílí na zajištění toho, aby byly vyčleněny adekvátní zdroje na řízení všech významných rizik, jimiž se zabývá tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, a dále na oceňování aktiv, využívání externích ratingů a na interní modely spojené s těmito riziky. Instituce vymezí hierarchické vztahy vůči vedoucímu orgánu pokrývající všechna významná rizika a politiky v oblasti řízení rizik a jejich změny.
3. Členské státy zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností, zřídily výbor pro rizika složený z členů vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nevykonávají žádnou výkonnou funkci. Členové výboru pro rizika mají přiměřené znalosti, dovednosti a odbornost, aby mohli plně pochopit a sledovat strategii v oblasti rizik a ochotu instituce podstupovat rizika.
Výbor pro rizika poskytuje poradenství vedoucímu orgánu pro celkovou současnou a budoucí ochotu instituce podstupovat rizika a její strategii v oblasti rizik a je vedoucímu orgánu nápomocen při dohledu nad prováděním uvedené strategie vrcholným vedením. Vedoucímu orgánu přísluší celková odpovědnost za rizika.
Výbor pro rizika přezkoumá, zda ceny aktiv a pasiv nabízené klientům plně zohledňují model podnikání instituce a její strategii v oblasti rizik. Pokud ceny neodrážejí řádně rizika v souladu s modelem podnikání a strategií v oblasti rizik, výbor pro rizika předloží vedoucímu orgánu plán směřující k nápravě.
Příslušné orgány mohou povolit instituci, která není považována za významnou podle prvního pododstavce, aby sloučila výbor pro rizika a výbor pro audit podle článku 41 směrnice 2006/43/ES. Členové smíšených výborů musí mít znalosti, dovednosti a odborné zkušenosti potřebné jak ve výboru pro rizika, tak ve výboru pro audit.
4. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce a výbor pro rizika, pokud je zřízen, měly odpovídající přístup k informacím o rizikovém stavu instituce, ale také k útvaru řízení rizik a k vnějším poradenským službám, je-li to nutné a vhodné.
Vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce a výbor pro rizika, pokud je zřízen, určují povahu, objem, formát a četnost informací týkajících se rizik, které mají získávat. S cílem přispět k zavedení zásad a postupů řádného odměňování výbor pro rizika přezkoumá, aniž jsou dotčeny úkoly výboru pro odměňování, zda pobídky stanovené v systému odměňování zohledňují rizika, kapitál, likviditu a pravděpodobnost a načasování zisku.
5. Členské státy v souladu s požadavkem přiměřenosti stanoveným v čl. 7. odst. 2 směrnice Komise 2006/73/ES (30) zajistí, aby měly instituce útvar řízení rizik, který je nezávislý na provozních útvarech a má dostatečnou pravomoc, váhu, zdroje a přístup k vedoucímu orgánu.
Členské státy zajistí, aby útvar řízení rizik zajišťoval identifikaci, změření a řádné oznámení veškerých závažných rizik. Zajistí, aby se útvar řízení rizik aktivně podílel na zpracování strategie instituce v oblasti rizik a na všech závažných rozhodnutích v této oblasti a aby byle schopen podat kompletní pohled na celý rozsah rizik instituce.
V případě potřeby členské státy zajistí, aby byl útvar řízení rizik schopen podávat hlášení přímo vedoucímu orgánu v rámci jeho kontrolní funkce, nezávisle na vrcholném vedení, a tomuto orgánu mohl sdělovat pochybnosti a případně jej varovat, vyvíjí-li se určité riziko způsobem, který má nebo může mít vliv na instituci, aniž jsou dotčeny povinnosti vedoucího orgánu v rámci jeho kontrolní nebo řídící funkce v souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013.
Vedoucí útvaru řízení rizik je nezávislým členem vrcholného vedení s jasně vymezenou odpovědností pro řízení rizik. V případě, že povaha, rozsah a složitost činností instituce neposkytují důvody pro jmenování zvláštního pracovníka do této funkce, může tuto funkci vykonávat jiný člen vedení v rámci instituce za předpokladu, že nedojde ke střetu zájmů.
Vedoucí útvaru řízení rizik může být odvolán pouze s předchozím souhlasem vedoucího orgánu v rámci jeho kontrolní funkce a v případě potřeby má kdykoliv přímý přístup k vedoucímu orgánu v rámci jeho kontrolní funkce.
Uplatňováním této směrnice není dotčeno uplatňování směrnice 2006/73/ES na investiční podniky.
Článek 77
Interní přístupy k výpočtu kapitálových požadavků
1. Příslušné orgány motivují instituce, které jsou významné s ohledem na jejich velikost, vnitřní organizaci, povahu, rozsah a složitost jejich činností k tomu, aby rozvíjely kapacitu pro interní hodnocení úvěrového rizika a ve větší míře uplatňovaly přístup založený na interním ratingu pro výpočet kapitálových požadavků pro úvěrové riziko v případě, že jsou jejich expozice významné v absolutním měřítku a že zároveň mají velký počet významných protistran. Tímto článkem není dotčeno plnění kritérií stanovených v části třetí hlavě I kapitole 3 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány zohlední povahu, rozsah a složitost činností dané instituce a sledují, zda nespoléhá při posuzování úvěruschopnosti určitého subjektu nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na externí ratingy.
3. Příslušné orgány motivují instituce s ohledem na jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností k tomu, aby rozvíjely kapacitu pro interní hodnocení specifického rizika a ve větší míře používaly interní modely pro výpočet kapitálových požadavků pro specifické riziko dluhových nástrojů v obchodním portfoliu spolu s interními modely pro výpočet kapitálových požadavků ke krytí rizika selhání a migrace v případě, že jsou jejich expozice vůči specifickému riziku významné v absolutním měřítku a mají velký počet významných pozic v dluhových nástrojích různých emitentů.
Tímto článkem není dotčeno dodržování kritérií stanovených v části třetí hlavě IV kapitole 5 oddílech 1 až 5 nařízení (EU) č. 575/2013.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro zpřesnění pojmu „expozice specifickému riziku jsou významné v absolutním měřítku“ uvedeného v odst. 3 prvním pododstavci a limitů pro velký počet významných protistran a pozic v dluhových nástrojích různých emitentů.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 78
Srovnávací dohled nad interními přístupy k výpočtu kapitálových požadavků
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce, jimž je povoleno používat interní přístupy pro výpočet objemů rizikově vážených expozic nebo kapitálových požadavků s výjimkou operačního rizika, podávaly zprávy o výsledcích výpočtů svých interních přístupů pro své expozice nebo pozice, které jsou uvedeny ve srovnávacích portfoliích. Výsledky svých výpočtů spolu s vysvětlením metodik použitých na jejich provedení předkládají instituce příslušnému orgánu ve vhodné frekvenci, nejméně jednou ročně.
2. Příslušné orgány zajistí, aby instituce předávaly příslušným orgánům a orgánu EBA výsledky výpočtů uvedených v odstavci 1 v souladu se šablonou vyvinutou orgánem EBA v souladu s odstavcem 8. Pokud se příslušné orgány rozhodnou, že vyvinou konkrétní portfolia, učiní tak v konzultaci s orgánem EBA a zajistí, aby instituce podávaly zprávy o výpočtech odděleně od výsledků výpočtů pro portfolia EBA.
3. Příslušné orgány sledují na základě informací předložených institucemi v souladu s odstavcem 1 rozsah objemů rizikově vážených expozic nebo případně kapitálových požadavků, s výjimkou operačního rizika, pro expozice nebo transakce v rámci srovnávacího portfolia, které vyplývají z interních přístupů těchto institucí. Nejméně jednou ročně provedou příslušné orgány posouzení kvality těchto přístupů a věnují přitom zvláštní pozornost zejména:
a)
těm přístupům, které prokazují významné rozdíly, pokud jde o kapitálové požadavky pro stejné expozice,
b)
přístupům, v rámci kterých existuje zvlášť vysoká nebo nízká různorodost, a rovněž přístupům, v rámci kterých dochází k významného a systematickému podhodnocování kapitálových požadavků.
EBA vypracuje zprávu s cílem napomoci příslušným orgánům při posuzování kvality interních přístupů na základě informací uvedených v odstavci 2.
4. V případě, že se některé instituce zásadním způsobem liší od většiny ostatních nebo že škála výsledků je příliš široká v důsledku různorodosti postupu, příslušné orgány prozkoumají příčiny a přijmou nápravná opatření v případě, že bude možné jasně určit, že přístup instituce vede k podhodnocování kapitálových požadavků, které není možné připsat rozdílům v existujících rizicích expozic nebo pozic.
5. Příslušné orgány zajistí, aby jejich rozhodnutí o vhodnosti nápravných opatření podle odstavce 4 byla v souladu se zásadou, že taková opatření musí zachovávat cíle interního přístupu, a proto:
a)
nevedou ke standardizaci nebo k preferovaným postupům,
b)
nevytváří nesprávné pobídky, nebo
c)
jejich výsledkem není stádní chování.
6. EBA může vydávat pokyny a doporučení v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010, pokud to považuje za nutné na základě informací a posouzení podle odstavců 2 a 3 tohoto článku s cílem zlepšit postupy dohledu nebo postupy institucí týkající se interních přístupů.
7. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
postupů pro sdílení posouzení provedených v souladu s odstavcem 3 mezi příslušnými orgány a s EBA;
b)
standardů pro posouzení prováděné příslušnými orgány podle odstavce 3.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
šablon, definic a řešení v oblasti informačních technologií, které se použijí v Unii při podávání zpráv podle odstavce 2;
b)
srovnávacího portfolia nebo srovnávacích portfolií podle odstavce 1.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
9. Do 1. dubna 2015 a po konzultaci s orgánem EBA předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, jak funguje srovnávání interních modelů včetně oblasti působnosti příslušného modelu. V případě potřeby bude po zprávě následovat legislativní návrh.
Článek 79
Úvěrové riziko a riziko protistrany
Příslušné orgány zajistí, aby:
a)
poskytování úvěrů bylo založeno na rozumných a jednoznačně stanovených kritériích a postup pro schvalování úvěrů, dodatků k nim, jejich obnovování a refinancování je jasně stanoven;
b)
instituce měly zavedeny interní metodiky umožňující hodnocení úvěrového rizika expozic vůči jednotlivým dlužníkům, cenným papírům nebo sekuritizačním pozicím a úvěrového rizika na úrovni portfolia. Zejména se interní metodiky nesmí výhradně nebo mechanicky spoléhat na externí rating. Jestliže jsou kapitálové požadavky založeny na ratingu externí ratingové agentury (ECAI) nebo je expozice bez ratingu, neznamená to, že by instituce neměly zvážit další významné informace pro hodnocení jejich rozdělování vnitřně stanoveného kapitálu;
c)
průběžná správa a sledování různých portfolií a expozic představujících úvěrové riziko pro instituce byly prováděny efektivními systémy, a to včetně identifikace a řízení problémových úvěrů a tvorby odpovídajících úprav ocenění a rezerv;
d)
rozložení úvěrových portfolií odpovídalo cílovým trhům instituce a její celkové úvěrové strategii.
Článek 80
Zbytkové riziko
Příslušné orgány zajistí, aby bylo riziko, že uznatelné techniky snižování úvěrového rizika používané institucí nebudou tak účinné, jak se předpokládalo, řešeno a ovlivňováno mimo jiné prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné formě.
Článek 81
Riziko koncentrace
Příslušné orgány zajistí, aby bylo riziko koncentrace vyplývající z expozic vůči každé protistraně, včetně ústředních protistran, ekonomicky spjatých skupin protistran a protistran ve stejném odvětví hospodářství či stejné zeměpisné oblasti, protistran vykonávajících stejnou činnost nebo obchodujících se stejnou komoditou, z používání technik snižování úvěrového rizika, a zejména riziko spojené s velkou nepřímou expozicí, například vůči stejnému vydavateli kolaterálu, řešeno a ovlivňováno mimo jiné prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné formě.
Článek 82
Rizika sekuritizace
1. Příslušné orgány zajistí, aby rizika plynoucí ze sekuritizačních transakcí, v nichž jsou úvěrové instituce investorem, původcem nebo sponzorem, včetně rizik ztráty dobré pověsti, která vznikají ve vztahu ke komplexním strukturám či produktům, byla hodnocena a řešena prostřednictvím vhodných politik a postupů tak, aby se zajistilo, že v rozhodnutích týkajících se hodnocení a řízení rizik je plně zohledněna ekonomická podstata dané transakce.
2. Příslušné orgány zajistí, aby měly instituce, které jsou původcem sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření, likviditní plány, které řeší dopady jak plánovaného, tak předčasného umořování.
Článek 83
Tržní riziko
1. Příslušné orgány zajistí, aby byly zavedeny zásady a postupy pro identifikaci, měření a řízení veškerých podstatných zdrojů a vlivu tržních rizik.
2. Je-li krátká pozice splatná dříve než dlouhá pozice, příslušné orgány zajistí, aby instituce přijaly také opatření proti riziku nedostatku likvidity.
3. Vnitřně stanovený kapitál musí být přiměřený významným tržním rizikům, na něž se nevztahuje kapitálový požadavek.
Instituce, které při výpočtu kapitálových požadavků pro poziční rizika v souladu s částí třetí hlavou IV kapitolou 2 nařízení (EU) č. 575/2013 odečetly své pozice u jedné nebo více akcií, které tvoří akciový index oproti jedné nebo více pozicím future akciového indexu nebo jiného produktu akciového indexu, musí mít dostatek vnitřně stanoveného kapitálu na pokrytí základního rizika ztráty způsobeného tím, že se hodnota future nebo jiného produktu nepohybuje plně v souladu s hodnotou základních akcií. Instituce musí mít dostatek vnitřně stanoveného kapitálu také v případě, kdy drží opačné pozice v termínových smlouvách na indexy a akcie, které nejsou identické co do splatnosti, složení, nebo obojího.
V případě postupu podle článku 345 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce zajistí, aby měly dostatečný vnitřně stanovený kapitál na pokrytí rizika ztráty, které existuje v době mezi přijetím prvního závazku a následujícím pracovním dnem.
Článek 84
Úrokové riziko investičního portfolia
Příslušné orgány zajistí, aby instituce zavedly systémy identifikace, hodnocení a řízení rizika vyplývajícího z dopadů případných změn v úrokových sazbách na investiční portfolio instituce.
Článek 85
Operační riziko
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zavedly zásady a postupy pro hodnocení a řízení expozice vůči operačnímu riziku, včetně rizik modelů a pokrytí méně četných, ale vysoce rizikových událostí. Pro účely těchto zásad a postupů instituce jasně zformulují, co tvoří podstatu operačního rizika.
2. Příslušné orgány zajistí vypracování pohotovostních plánů a plánů zachování provozu instituce, které zajistí schopnost instituce provozovat dále svoji činnost a omezit ztráty v případě závažného přerušení podnikatelské činnosti.
Článek 86
Riziko likvidity
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly důkladné strategie, zásady, postupy a systémy pro účely identifikace, měření, řízení a sledování rizika likvidity pro vhodný soubor časových horizontů, včetně horizontu jednoho dne (intra-day), aby bylo zajištěno, že instituce udržují přiměřenou výši likviditních rezerv. Tyto strategie, zásady, postupy a systémy jsou přizpůsobeny liniím podnikání, měnám, pobočkám a právnickým osobám a obsahují přiměřené mechanismy rozložení nákladů likvidity, výhod a rizik.
2. Strategie, zásady, postupy a systémy uvedené v odstavci 1 jsou úměrné složitosti, profilu rizika, rozsahu činnosti institucí a toleranci k riziku stanovené vedoucím orgánem a odrážejí význam instituce v každém členském státě, v němž instituce provádí svou činnost. Instituce sdělují toleranci k riziku všem příslušným liniím podnikání.
3. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zohlednily povahu, rozsah a složitost svých činností a měly profily rizik likvidity, které jsou v souladu s profily požadovanými pro dobře fungující a spolehlivý systém a nepřesahují rámec požadovaného.
Příslušné orgány sledují vývoj v souvislosti s profily rizik likvidity, například koncepce výrobků a jejich množství, řízení rizik, politiky financování a koncentrace financování.
Příslušné orgány přijmou účinná opatření, pokud by vývoj podle druhého pododstavce mohl vést k nestabilitě jednotlivých institucí nebo k systémové nestabilitě.
Příslušné orgány informují orgán EBA o veškerých opatřeních provedených podle třetího pododstavce.
EBA předloží případně doporučení v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010.
4. Příslušné orgány zajistí, aby instituce vypracovaly metodiku identifikace, měření, řízení a sledování pozic financování. Tyto metodiky budou obsahovat významné stávající a plánované peněžní toky v rámci aktiv, pasiv, podrozvahových položek, jakož i peněžní toky z nich plynoucí, včetně podmíněných pasiv a možného dopadu rizika poškození dobré pověsti.
5. Příslušné orgány zajistí, aby instituce rozlišovaly mezi aktivy zatíženými zástavním právem a nezatíženými aktivy, která jsou vždy dostupná, zejména v naléhavých situacích. Zajistí rovněž, aby instituce zohledňovaly právnickou osobu, ve které aktiva spočívají, zemi, v níž jsou aktiva v souladu se zákonem vedena v registru nebo na účtu a jejich způsobilost, a sledují, jak lze aktiva včas mobilizovat.
6. Příslušné orgány zajistí, aby instituce také braly ohled na stávající právní, regulační a provozní omezení možných převodů likvidity a nezatížených aktiv mezi subjekty jak v rámci Evropského hospodářského prostoru, tak mimo něj.
7. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zvážily různé nástroje snižování rizik likvidity, včetně systému omezení a likviditních rezerv, aby se mohly vyrovnat s celým rozsahem různých krizových událostí, a adekvátně diverzifikovanou strukturu financování a přístup ke zdrojům financování. Tato opatření jsou pravidelně přezkoumávána.
8. Příslušné orgány zajistí, aby instituce nejméně jednou ročně zvážily alternativní scénáře pro likviditní pozice a faktory snižující riziko a provedly přezkum předpokladů, na kterých jsou založena rozhodnutí ohledně pozice financování. Pro tyto účely se alternativní scénáře zabývají zejména podrozvahovými položkami a ostatními podmíněnými pasivy, včetně pasiv sekuritizačních jednotek pro speciální účel nebo jiných jednotek pro speciální účel, jak je uvedeno v nařízení (EU) č. 575/2013, ve vztahu k nimž je instituce v pozici sponzora nebo poskytuje významnou podporu likvidity.
9. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zvážily možný dopad alternativních scénářů určených pro konkrétní instituci či pro celý trh a kombinovaných alternativních scénářů. Zváží se rozdílná časová období a různé stupně krizových podmínek.
10. Příslušné orgány zajistí, aby instituce přizpůsobily své strategie, vnitřní zásady a limity rizika likvidity a vypracovaly efektivní pohotovostní plány, přičemž zohlední výsledek alternativních scénářů uvedených v odstavci 8.
11. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly plány na obnovení likvidity stanovující přiměřené strategie a řádná prováděcí opatření k řešení možných deficitů likvidity i ve vztahu k pobočkám usazeným v jiném členském státě. Příslušné orgány zajistí, aby tyto plány byly institucemi nejméně jednou ročně prověřovány a aktualizovány na základě výsledku alternativních scénářů stanovených v odstavci 8 a hlášeny vrcholnému vedení, které je schvaluje, aby bylo možné vnitřní zásady a postupy odpovídajícím způsobem upravovat. Instituce přijmou předem nezbytná provozní opatření, aby mohly být plány na obnovení likvidity okamžitě použity. U úvěrových institucí tato provozní opatření zahrnují držení kolaterálu okamžitě dostupného pro financování centrální bankou. Patří sem držení kolaterálu v měně jiného členského státu nebo v měně třetí země, kde má úvěrová instituce expozice, a z provozních důvodů na území hostitelského členského státu nebo třetí země, jejíž měně je instituce vystavena.
Článek 87
Riziko nadměrné páky
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly zavedeny zásady a postupy pro identifikaci, řízení a sledování rizika nadměrné páky. Ukazatele rizika nadměrné páky zahrnují pákový poměr stanovený v souladu s článkem 429 nařízení (EU) č. 575/2013 a nesoulad mezi aktivy a pasivy.
2. Příslušné orgány zajistí, aby instituce řešily riziko nadměrné páky preventivně a braly náležitě v úvahu možné zvýšení rizika nadměrné páky způsobené snižováním kapitálu instituce z důvodu předpokládaných nebo realizovaných ztrát v závislosti na příslušných účetních pravidlech. Instituce tak budou schopny se vyrovnat s celým rozsahem různých krizových událostí, pokud jde o riziko nadměrné páky.
Pododdíl 3
Správa a řízení
Článek 88
Systémy správy a řízení
1. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán stanovil zavedení systémů správy a řízení zajišťujících účinné a obezřetné řízení instituce, včetně oddělení neslučitelných funkcí v dané organizaci a předcházení střetu zájmů, dohlížel nad ním a nesl za něj odpovědnost.
Uvedené systémy jsou v souladu s těmito zásadami:
a)
vedoucí orgán musí za instituci nést celkově odpovědnost, schvalovat provádění strategických cílů, strategie v oblasti rizika a interní správy a řízení instituce a provádět dohled v této oblasti;
b)
vedoucí orgán musí zajistit integritu systémů účetnictví a finančního výkaznictví, včetně finanční a provozní kontroly a dodržování práva a příslušných norem;
c)
vedoucí orgán musí dohlížet nad postupy zveřejňování informací a komunikacemi;
d)
vedoucí orgán musí nést odpovědnost za provádění účinného dohledu nad vrcholným vedením;
e)
předseda vedoucího orgánu v rámci své kontrolní funkce nad institucí, nesmí současně vykonávat funkci výkonného ředitele v téže instituci, ledaže k tomu má oprávnění vydané institucí a povolení příslušných orgánů.
Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán sledoval a pravidelně hodnotil účinnost systému správy a řízení dané instituce a učinil příslušné kroky k řešení nedostatků.
2. Členské státy zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností, zřídily výbor pro jmenování složený z členů vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nevykonávají žádnou výkonnou funkci.
Výbor pro jmenování vykonává tyto činnosti:
a)
určuje a doporučuje ke schválení vedoucímu orgánu nebo ke schválení valné hromadě kandidáty na uvolněná místa ve vedoucím orgánu, posuzuje vyváženost znalostí, dovedností, rozmanitosti a zkušeností vedoucího orgánu a vypracuje popis činností a schopností požadovaných pro konkrétní funkci a odhadne předpokládaný časový rozsah závazku;
Výbor pro jmenování rovněž rozhodne o cílovém zastoupení méně zastoupeného pohlaví ve vedoucím orgánu a připraví strategii, jak zvýšit počet zástupců méně zastoupeného pohlaví ve vedoucím orgánu, aby se dosáhlo stanoveného cíle. Cíl, strategie a její uplatňování se zveřejní v souladu s čl. 435 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
pravidelně a alespoň jednou ročně hodnotí strukturu, velikost, složení a činnost vedoucího orgánu a předkládá vedoucímu orgánu doporučení ohledně jakýchkoliv změn;
c)
pravidelně a alespoň jednou ročně hodnotí znalosti, dovednosti a zkušenosti jednotlivých členů vedoucího orgánu a vedoucího orgánu jako celku a podává vedoucímu orgánu příslušné zprávy;
d)
pravidelně přezkoumává politiku vedoucího orgánu v otázkách výběru a jmenování ve vrcholném vedení a předkládá doporučení vedoucímu orgánu.
Výbor pro jmenování při plnění svých povinnosti průběžně a v co největší míře zohledňuje potřebu zajistit, aby rozhodování vedoucího orgánu neovládala jediná osoba nebo malá skupina osob způsobem, který by byl škodil zájmům příslušných institucí jako celku.
Výbor pro jmenování má možnost používat veškeré druhy zdrojů, které považuje za vhodné, včetně externího poradenství, a dostává za tímto účelem dostatečné finanční prostředky.
Pokud vedoucí orgán nemá podle vnitrostátních právních předpisů žádné pravomoci v procesu výběru a jmenování kteréhokoli ze svých členů, tento odstavec se nepoužije.
Článek 89
Podávání zpráv podle jednotlivých zemí
1. Od 1. ledna 2015 vyžadují členské státy od každé instituce, aby každý rok zveřejňovala tyto informace na konsolidovaném základě za účetní období a s rozlišením podle členského státu a podle třetí země, v nichž má instituce provozovnu:
a)
název(názvy), povahu činností a zeměpisnou oblast;
b)
obrat;
c)
počet zaměstnanců přepočtený na ekvivalenty zaměstnanců na plný pracovní úvazek;
d)
výkaz zisků nebo ztrát před zdaněním;
e)
daň ze zisku nebo ztráty;
f)
získanou veřejnou podporu.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy od institucí požadují první zveřejnění informací uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) ke dni 1. července 2014.
3. Do 1. července 2014 předávají všechny mezinárodně určené globální systémově významné instituce povolené v Unii Komisi informace uvedené v odst. 1 písm. d), e) a f) na důvěrném základě. Komise případně po konzultaci s orgány EBA, EIOPA a ESMA obecně posoudí potenciální negativní hospodářské důsledky zveřejnění tohoto druhu informací, včetně dopadu na konkurenceschopnost, dostupnost investic a úvěrů a stabilitu finančního systému. Do 31. prosince 2014 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
V případě, že Komise ve zprávě identifikuje významné negativní účinky, zváží předložení odpovídajícího legislativního návrhu na změnu povinnosti zveřejňovat informace podle odstavce 1 a může v souladu s čl. 145 písm. h) rozhodnout o odložení této povinnosti. Komise provede každý rok přezkum nezbytnosti prodloužení tohoto odkladu.
4. Informace uvedené v odstavci 1 jsou předmětem auditu v souladu se směrnicí 2006/43/ES a, pokud je to možné, se zveřejňují jako příloha ročních účetních závěrek, nebo případně konsolidovaných finančních výkazů dotčené instituce.
5. V případě úpravy povinnosti zveřejňovat informace stanovené v tomto článku v budoucích právních aktech Unie nad rámec stanovený v tomto článku, se tento článek stane nepoužitelným a bude tedy zrušen.
Článek 90
Zveřejňování informací o návratnosti aktiv
Instituce ve své výroční zprávě v rámci klíčových ukazatelů zveřejní návratnost aktiv přepočtenou na čistý zisk dělený celkovou bilanční sumou institucí.
Článek 91
Vedoucí orgán
1. Členové vedoucího orgánu musí vždy mít dostatečně dobrou pověst a dostatečné znalosti, dovednosti a zkušenosti k výkonu svých povinností. Celkové složení vedoucího orgánu odpovídajícím způsobem odráží širokou škálu zkušeností. Členové vedoucího orgánu musí splňovat zejména požadavky stanovené v odstavcích 2 až 8.
2. Všichni členové vedoucího orgánu věnují dostatečný čas výkonu svých funkcí v instituci.
3. Člen vedoucího orgánu může kombinovat více funkcí ve vedoucím orgánu současně, avšak s ohledem na konkrétní okolnosti a povahu, rozsah a složitost činností dané instituce. Pokud nezastupují členský stát, smějí členové vedoucího orgánu instituce, která je významná, pokud jde o její velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejích činností, od 1. července 2014 zastávat funkce pouze v jedné z níže uvedených kombinací funkcí člena ve vedoucím orgánu zároveň:
a)
jedna funkce výkonného člena ve vedoucím orgánu se dvěma funkcemi nevýkonného člena;
b)
čtyři funkce nevýkonného člena ve vedoucím orgánu.
4. Pro účely odstavce 3 se jako jedno členství počítá:
a)
funkce výkonného nebo nevýkonného člena ve vedoucím orgánu v rámci stejné skupiny;
b)
funkce výkonného a nevýkonného člena v rámci:
i)
institucí, které spadají do stejného institucionálního systému ochrany, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo
ii)
podniků (včetně nefinančních subjektů), v nichž má instituce kvalifikovanou účast.
5. Funkce člena ve vedoucím orgánu organizací, které nesledují převážně obchodní cíle, se pro účely odstavce 3 nezohledňuje.
6. Příslušné orgány mohou udělit členům vedoucího orgánu povolení k tomu, aby zastávali jednu další funkci nevýkonného člena ve vedoucím orgánu. Příslušné orgány pravidelně informují orgán EBA o těchto povoleních.
7. Vedoucí orgán má dostatečné kolektivní znalosti, dovednosti a zkušenosti, aby rozuměl činnostem instituce, včetně hlavních rizik.
8. Každý člen vedoucího orgánu jedná čestně, bezúhonně a používá vlastní názory při účinném posuzování a případném vznášení konstruktivních připomínek k rozhodnutím vrcholného vedení a při účinném kontrolování a sledování rozhodování osob ve vedení instituce.
9. Instituce věnují dostatečné lidské a finanční zdroje na zaškolení a přípravu členů vedoucího orgánu.
10. Členské státy nebo příslušné orgány požadují, aby instituce a jejich výbory pro jmenování při náboru členů svých vedoucích orgánů používaly širokou škálu vlastností a schopností a aby za tímto účelem prováděly politiku podporující rozmanitost v rámci vedoucího orgánu.
11. Příslušné orgány shromažďují informace zveřejněné v souladu s čl. 435 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 a používají je pro srovnání postupů zajišťování rozmanitosti. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA. EBA použije tyto informace pro srovnání postupů zajišťování rozmanitosti na úrovni Unie.
12. EBA vydá pokyny pro upřesnění těchto pojmů:
a)
věnování dostatečného času výkonu funkcí člena vedoucího orgánu s ohledem na konkrétní okolnosti a povahu, rozsah a složitost činností dané instituce;
b)
dostatečné kolektivní znalosti, dovednosti a zkušenosti vedoucího orgánu podle odstavce 7;
c)
čestné, bezúhonné jednání a používání vlastních názorů člena vedoucího orgánu podle odstavce 8;
d)
dostatečné lidské a finanční zdroje věnované pro zaškolení a přípravu členů vedoucího orgánu podle odstavce 9;
e)
rozmanitost zohledňovaná při výběru členů vedoucího orgánu podle odstavce 10.
EBA vydá tyto pokyny do 31. prosince 2015.
13. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení o zastoupení zaměstnanců ve vedoucím orgánu obsažená ve vnitrostátním právu.
Článek 92
Zásady odměňování
1. Příslušné orgány zajistí uplatnění odstavce 2 tohoto článku a článků 93, 94 a 95 u institucí na úrovni skupiny, mateřské společnosti a dceřiných společností, včetně těch, které byly vytvořeny v offshore finančních centrech.
2. Příslušné orgány zajistí, aby při vytváření a uplatňování zásad celkového odměňování zahrnujícího mzdy a zvláštní penzijní výhody pro kategorie zaměstnanců, včetně vrcholného vedení, zaměstnanců odpovědných za činnosti spojené s podstupováním rizik a zaměstnanců v kontrolních funkcích, pro všechny zaměstnance, kterým je vyplácena celková odměna, díky níž se dostávají do stejné příjmové skupiny jako vrcholné vedení, a zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik, jejichž činnosti mají podstatný vliv na jejich rizikový profil, dodržovaly instituce následující zásady způsobem a v rozsahu, který odpovídá jejich velikosti, vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti jejich činností:
a)
zásady odměňování jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik a takové řízení rizik podporují a nepovzbuzují k podstupování rizik překračujícímu úroveň rizika tolerovaného institucí;
b)
zásady odměňování jsou v souladu se strategií podnikání, cíli, hodnotami a dlouhodobými zájmy instituce a zahrnují opatření na předcházení střetu zájmů;
c)
vedoucí orgán instituce v rámci své kontrolní funkce přijímá a pravidelně přezkoumává obecné zásady odměňování a odpovídá za dozor nad jejich uplatňováním;
d)
uplatňování zásad odměňování je nejméně jednou ročně podrobeno centrální a nezávislé interní kontrole s cílem ujistit se, zda jsou dodržovány zásady a postupy odměňování přijaté vedoucím orgánem v rámci jeho kontrolní funkce;
e)
zaměstnanci v kontrolních funkcích jsou nezávislí na obchodních útvarech, nad nimiž vykonávají dohled, mají odpovídající pravomoc a jsou odměňováni podle míry plnění cílů spojených s jejich funkcemi, nezávisle na výsledcích oblastí činnosti, které kontrolují;
f)
na odměňování členů vrcholného vedení odpovědných za řízení rizik a dodržování předpisů dohlíží přímo výbor pro odměňování uvedený v článku 95, a pokud takový výbor není zřízen, vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce.
g)
zásady odměňování při zohlednění vnitrostátních kritérií pro stanovování mezd, jasně rozlišují mezi kritérii pro stanovení:
i)
základní pevné části odměny, která by měla především odrážet příslušné odborné zkušenosti a organizační odpovědnost, jak jsou stanoveny v popisu pracovní náplně zaměstnance v rámci podmínek pracovního poměru, a
ii)
pohyblivé složky odměny, která by měla odrážet udržitelný výkon přizpůsobený riziku, jakož i výkon nad rámec toho, co je požadováno ke splnění popisu pracovní náplně zaměstnance v rámci podmínek pracovního poměru.
Článek 93
Instituce, které těží ze státních zásahů
V případě institucí, které těží ze státních zásahů, se kromě zásad stanovených v čl. 92 odst. 2 použijí tyto zásady:
a)
pohyblivá složka odměny je přísně omezena na procentní podíl čistých výnosů, pokud je tato odměna neslučitelná s udržováním řádného kapitálu a včasného ukončení státní podpory;
b)
příslušné orgány požadují, aby instituce restrukturalizovaly odměňování způsobem, který je v souladu s řádným řízením rizik a dlouhodobým růstem, mimo jiné včetně toho, aby případně stanovily omezení pro odměňování členů vedoucího orgánu instituce;
c)
členům vedoucího orgánu instituce se žádná pohyblivá složka odměny nevyplácí, pokud to není odůvodněné.
Článek 94
Pohyblivé složky odměny
1. Kromě zásad uvedených v čl. 92 odst. 2 a za podmínek shodných s podmínkami uvedenými ve zmíněném článku se na pohyblivé složky odměny použijí tyto zásady:
a)
je-li odměna vázána na výsledky, je celková částka odměny založena na kombinaci posouzení výsledků daného jednotlivce a obchodního útvaru a posouzení celkových výsledků instituce, přičemž při posuzování výsledků daného jednotlivce se přihlíží ke kritériím finančního i nefinančního charakteru;
b)
posuzování výsledků je zasazeno do víceletého rámce, aby se zajistilo, že proces posouzení bude založen na dlouhodobějších výsledcích a že skutečně vyplacené výkonnostní složky odměny budou rozloženy do období, v němž je zohledněn příslušný hospodářský cyklus úvěrové instituce a její obchodní rizika;
c)
celková výše pohyblivé složky odměny neomezuje schopnost instituce posilovat svůj kapitál;
d)
smluvně zaručená pohyblivá složka odměny neodpovídá řádnému řízení rizik ani zásadě odměny za výkon, a tudíž není zařazena do budoucích plánů odměňování;
e)
smluvně zaručená pohyblivá složka odměny je poskytována výjimečně a pouze v souvislosti s náborem nových zaměstnanců a za předpokladu, že instituce má zdravou a silnou kapitálovou základnu, a je omezena na první rok zaměstnání;
f)
pevná a pohyblivá složka celkové odměny jsou přiměřeně vyváženy a pevná složka tvoří dostatečně velkou část celkové odměny, aby umožňovala provádění plně flexibilního systému vyplácení pohyblivé složky odměny, včetně možnosti nevyplacení pohyblivé složky odměny;
g)
instituce stanoví vhodný poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny, přičemž platí tyto zásady:
i)
proměnlivá složka nepřesahuje 100 % pevné složky celkové odměny každého jednotlivce. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
ii)
Členské státy mohou akcionářům nebo vlastníkům či společníkům instituce umožnit schválení vyšší maximální úrovně poměru mezi pevnou a pohyblivou složkou odměny za předpokladu, že celková úroveň proměnlivé složky nepřesáhne 200 % pevné složky celkové odměny každého jednotlivce. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
Vyšší poměr podle prvního pododstavce tohoto bodu se vždy schvaluje tímto postupem:
-
akcionáři či vlastníci nebo společníci instituce jednají na základě podrobného doporučení vypracovaného institucí, obsahujícího důvody pro požadované schválení a jeho rozsah, včetně uvedení počtu zaměstnanců, na než se bude vztahovat, jejich funkce, a očekávaný dopad na požadavek udržovat řádný kapitálový základ,
-
akcionáři či vlastníci nebo společníci instituce jednají alespoň 66 % většinou za předpokladu, že je zastoupeno minimálně 50 % akcií nebo rovnocenných vlastnických podílů, nebo v případě nesplnění této podmínky, jednají 75 % většinou zastoupených vlastnických podílů,
-
instituce uvědomí všechny akcionáře či vlastníky nebo společníky instituce o tom, že se bude žádat o souhlas podle prvního pododstavce tohoto bodu, a předem stanoví přiměřenou lhůtu.
-
instituce neprodleně uvědomí příslušný orgán o doporučení, které vydala svým akcionářům nebo vlastníkům či společníkům, i o navrhovaném vyšším maximálním poměru a příslušných důvodech a musí být schopna příslušnému orgánu prokázat, že navrhovaný vyšší poměr není v rozporu s povinnostmi instituce podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, s ohledem zejména na kapitálové požadavky instituce,
-
instituce neprodleně uvědomí příslušný orgán o rozhodnutích přijatých jejími akcionáři nebo společníky, a to včetně veškerých vyšších maximálních poměrů podle prvního pododstavce tohoto bodu, které byly schváleny, a příslušné orgány využijí obdržené informace ke srovnání postupů institucí v tomto ohledu. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA, který je zveřejní na souhrnném základě pro domovský členský stát za použití jednotného formátu. EBA může vypracovat pokyny usnadňující provádění této odrážky a zajistit soulad shromážděných informací.
-
zaměstnanci, jichž se uvedená vyšší maximální úroveň pohyblivé složky odměny uvedené v tomto bodu přímo týká, nesmějí případně přímo ani nepřímo uplatňovat jakákoli hlasovací práva, která mohou mít coby akcionáři, vlastníci nebo společníci instituce;
iii)
Členské státy mohou institucím umožnit uplatnění diskontní sazby uvedené v druhém pododstavci tohoto bodu na maximálně 25 % celkové pohyblivé složky odměny za předpokladu, že je vyplacena prostřednictvím nástrojů, jež jsou odloženy na dobu nejméně pěti let. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
EBA připraví a do 31. března 2014 zveřejní pokyny k použitelné pomyslné diskontní sazbě, přičemž zohlední veškeré příslušné faktory včetně míry inflace a rizika, jehož součástí je délka odkladu. V pokynech EBA k diskontní sazbě se zejména vezme v úvahu způsob, jak motivovat k využívání nástrojů odložených na dobu nejméně pěti let;
h)
platby spojené s předčasným ukončením smlouvy odrážejí výsledky dosažené v průběhu doby a jsou koncipovány tak, aby nebyly odměnou za selhání či porušení povinností;
i)
odměna, která souvisí s náhradou nebo vyplacením ze smlouvy v předchozím zaměstnání musí zajistit soulad s dlouhodobými zájmy instituce, včetně retence, odkladu, výkonu a ustanovení o zpětném získání;
j)
měření výsledků používané jako základ pro výpočet pohyblivých složek odměny nebo celkových pohyblivých složek odměny zahrnuje úpravu o všechny druhy současných a budoucích rizik a zohledňuje náklady kapitálu a potřebnou likviditu;
k)
stanovení pohyblivých složek odměny v rámci instituce také zohlední všechny druhy stávajících a budoucích rizik;
l)
významná část, avšak v každém případě alespoň 50 % každé pohyblivé složky odměny se skládá z vyváženého poměru mezi:
i)
akciemi nebo rovnocennými vlastnickými podíly v závislosti na právní struktuře dotyčné instituce nebo nástroji spojenými s akciemi či rovnocennými nepeněžními nástroji v případě nekotované instituce, a
ii)
je-li to možné jinými nástroji ve smyslu článku 52 nebo článku 63 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo jinými nástroji, které lze plně přeměnit na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo odepsat, tak aby v každém případě odpovídajícím způsobem odrážely dlouhodobou úvěrovou kvalitu instituce a byly odpovídajícím způsobem využity pro účely pohyblivé složky odměny.
Nástroje uvedené v tomto bodě podléhají vhodné politice zadržování, jejímž účelem je přizpůsobit pobídky dlouhodobějším zájmům instituce. Členské státy nebo jejich příslušné orgány mohou omezit druhy a rysy těchto nástrojů či případně některé nástroje zakázat. Tento bod se uplatní jak na tu část pohyblivé složky odměny, jež byla v souladu s písmenem m) odložena, tak na tu část pohyblivé složky odměny, která odložena nebyla;
m)
výplata podstatné části, avšak v každém případě alespoň 40 % pohyblivé složky odměny, se odkládá na dobu, která není kratší než tři až pět let a která náležitým způsobem odpovídá povaze činnosti, rizikům s ním spojeným a činnostem vykonávaným dotyčným zaměstnancem.
Odměna, která má být vyplacena v souladu s podmínkami odkladu splatnosti, se nepřiznává rychleji, než by tomu bylo na poměrném základě. V případě pohyblivé složky odměny představující zvlášť vysokou částku se odkládá výplata alespoň 60 % této částky. Délka této doby odkladu odpovídá hospodářskému cyklu, povaze činnosti, rizikům s ní spojeným a činnostem vykonávaným dotyčným zaměstnancem;
n)
pohyblivá složka odměny, včetně části s odloženou splatností, se vyplácí či převádí pouze v případě, že je tento krok udržitelný na základě finanční situace instituce jako celku a odůvodněný výsledky instituce, obchodního útvaru a dotyčného jednotlivce.
Aniž jsou dotčeny obecné zásady vnitrostátního smluvního a pracovního práva, celková pohyblivá složka odměny je obvykle podstatně snížena, pokud jsou finanční výsledky instituce slabé či záporné, což se uplatní jak na stávající odměny, tak i na snižování již dříve vydělaných částek, a to i prostřednictvím systému malusů či zpětného vymáhání částek;
Až 100 % celkové pohyblivé složky odměny podléhá systému malusů či zpětného vymáhání částek. Konkrétní kritéria pro použití systému malusů či zpětného vymáhání částek stanoví instituce. Tato kritéria se vztahují zejména na situace, kdy zaměstnanec:
i)
se účastnil nebo nesl odpovědnost za jednání, které vedlo k významným ztrátám pro instituci;
ii)
nesplnil odpovídající normy způsobilosti a korektnosti.
o)
penzijní politika je v souladu se strategií podnikání, cíli, hodnotami a dlouhodobými zájmy instituce.
Pokud zaměstnanec instituci opustí před odchodem do důchodu, instituce zadrží zvláštní penzijní výhody po dobu pěti let v podobě nástrojů uvedených v písmeni l). Pokud některý zaměstnanec odejde do důchodu, zvláštní penzijní výhody by tomuto zaměstnanci měly být vyplaceny v podobě nástrojů uvedených v písmeni l) a měly by být zadržovány po dobu pěti let;
p)
zaměstnanci se musí zavázat, že nebudou používat osobní zajišťovací strategie či pojištění spojené s odměnou či odpovědností, jimiž by mohli ohrozit důsledky provázání s riziky, které bylo zakotveno v systémech jejich odměňování;
q)
pohyblivá složka odměny není vyplácena s využitím nástrojů či metod, jež umožňují nedodržet tuto směrnici nebo nařízení (EU) č. 575/2013.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, pokud jde o stanovení kategorií nástrojů, které splňují podmínky stanovené v odst. 1 písm. l) bodu ii) a pokud jde o kvalitativní a vhodná kvantitativní kritéria k určení kategorií zaměstnanců, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil institucí, jak je uvedeno v čl. 92 odst. 2.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 95
Výbor pro odměňování
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činnosti, zřídily výbor pro odměňování. Výbor pro odměňování je složen tak, aby mohl kompetentně a nezávisle posuzovat zásady a postupy odměňování a pobídky vytvořené pro řízení rizik, kapitálu a likvidity.
2. Příslušné orgány zajistí, aby výbor pro odměňování odpovídal za přípravu rozhodnutí týkajících se odměňování, včetně rozhodnutí, která mají důsledky pro riziko dotyčné instituce a její řízení rizik, a rozhodnutí, která mají být přijata vedoucím orgánem. Předseda a členové výboru pro odměňování jsou členy vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nezastávají žádné výkonné funkce. Jestliže je vnitrostátními právními předpisy stanoveno, že ve vedoucím orgánu jsou zastoupeni zaměstnanci, členem výboru pro odměňování je jeden nebo více zástupců zaměstnanců. Při přípravě takových rozhodnutí zohlední výbor pro odměňování dlouhodobé zájmy akcionářů, investorů a dalších zúčastněných stran dané instituce a veřejný zájem.
Článek 96
Provozování internetových stránek o správě a řízení společnosti a odměnách
Instituce provozující internetové stránky na nich poskytují vysvětlení, jakým způsobem splňují požadavky uvedené v článcích 88 až 95.
Oddíl III
Proces dohledu a hodnocení
Článek 97
Proces dohledu a hodnocení
1. S ohledem na technická kritéria obsažená v článku 98 příslušné orgány přezkoumají systémy, strategie, postupy a mechanismy, které úvěrové instituce zavedly za účelem splnění požadavků stanovených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, a vyhodnotí:
a)
rizika, kterým instituce jsou nebo mohou být vystaveny;
b)
rizika, jež instituce představuje pro finanční systém s ohledem na zjišťování a měření systémového rizika podle článku 23 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo případně na doporučení ESRB; a
c)
rizika odhalená při zátěžovém testování s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností instituce.
2. Rozsah přezkumu a hodnocení podle odstavce 1 pokrývá všechny požadavky této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Příslušné orgány na základě přezkumu a hodnocení podle odstavce 1 určí, zda opatření, strategie, postupy a mechanismy zavedené institucemi a kapitál a likvidita, které tyto instituce drží, zajišťují řádné řízení a pokrytí těchto rizik.
4. Příslušné orgány stanoví frekvenci a intenzitu přezkumů a hodnocení podle odstavce 1 s ohledem na velikost, systémovou důležitost, povahu, rozsah a složitost činností dotyčné instituce a zohlední přitom zásadu proporcionality. Přezkum a hodnocení se aktualizuje nejméně jednou ročně u institucí, na které se vztahují programy dohledových šetření podle čl. 99 odst. 2.
5. Členské státy zajistí, aby kdykoli z přezkumu vyplyne, že některá instituce může představovat systémové riziko v souladu s článkem 23 nařízení (EU) č. 1093/2010, příslušné orgány po získání výsledků přezkumu bez odkladu informovaly orgán EBA.
Článek 98
Technická kritéria pro dohled a hodnocení
1. Kromě úvěrových, tržních a operačních rizik musí přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány podle článku 97 zahrnovat alespoň:
a)
výsledky zátěžového testování prováděného institucemi podle článku 177 nařízení (EU) č. 575/2013 při použití přístupu založeného na interním ratingu;
b)
expozici vůči riziku koncentrace a jeho řízení ze strany institucí, včetně jejich dodržování požadavků stanovených v části čtvrté nařízení (EU) č. 575/2013 a v článku 81 této směrnice;
c)
důkladnost, vhodnost a způsob použití zásad a postupů zavedených institucemi pro řízení zbytkového rizika spojeného s používáním uznaných technik snižování úvěrového rizika;
d)
míru, do níž je kapitál držený institucí vůči aktivům, které sekuritizovala, odpovídající vzhledem k ekonomické podstatě dané transakce, včetně dosaženého stupně převodu rizika;
e)
expozici institucí vůči riziku likvidity, měření a řízení rizika likvidity institucemi, včetně vypracování analýz alternativního scénáře, řízení faktorů snižujících riziko (zejména úrovně, skladby a kvality likviditních rezerv) a efektivních pohotovostních plánů;
f)
působení vlivů rozložení rizika a způsob, jakým jsou tyto vlivy začleněny do systému měření rizika;
g)
výsledky zátěžových testů prováděné institucemi pomocí interního modelu pro výpočet kapitálových požadavků z hlediska tržního rizika podle části třetí hlavy IV kapitoly 5 nařízení (EU) č. 575/2013;
h)
zeměpisnou oblast expozic instituce;
i)
model podnikání instituce.
j)
posuzování systémového rizika podle kritérií uvedených v článku 97.
2. Pro účely odst. 1 písm. e) příslušné orgány pravidelně provádějí komplexní posouzení celkového řízení rizika likvidity institucemi a podporují vypracování řádných vnitřních metodik. Při provádění těchto přezkumů příslušné orgány berou v úvahu úlohu institucí na finančních trzích. Příslušné orgány v jednom členském státě rovněž řádně zohlední možný dopad svých rozhodnutí na stabilitu finančního systému ve všech ostatních dotčených členských státech.
3. Příslušné orgány musí sledovat, zda instituce poskytla skrytou podporu sekuritizaci. Jestliže se zjistí, že instituce poskytla skrytou podporu více než v jednom případě, musí příslušný orgán učinit nezbytná opatření odrážející zvýšené očekávání, že instituce v budoucnu poskytne podporu své sekuritizaci, takže nedosáhne významného převodu rizika.
4. Pro účely čl. 97 odst. 3 této směrnice příslušné orgány zváží, zda úpravy ocenění přijaté pro pozice nebo portfolia v obchodním portfoliu podle článku 105 nařízení (EU) č. 575/2013 umožní instituci prodat nebo krátkodobě zajistit své pozice, aniž by došlo za běžných tržních podmínek k významné ztrátě.
5. Do přezkumu a hodnocení prováděného příslušnými orgány se zahrne expozice institucí vůči úrokovému riziku vyplývajícímu z investičního portfolia. Opatření se přijmou alespoň u institucí, jejichž ekonomická hodnota poklesne o více než 20 % jejich kapitálu v důsledku náhlé a neočekávané změny úrokových sazeb o 200 bazických bodů, nebo v důsledku takové změny, jak je definována v pokynech orgánu EBA.
6. Přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány zahrnuje expozici institucí vůči riziku nadměrné páky, o němž svědčí ukazatele nadměrné páky, včetně pákového poměru stanoveného v souladu s článkem 429 nařízení (EU) č. 575/2013. Při určení přiměřenosti pákového poměru institucí a systémů, strategií, postupů a mechanismů, které instituce zavedly pro řízení rizika nadměrné páky, příslušné orgány vezmou v úvahu model podnikání těchto institucí.
7. Přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány zahrnuje systémy správy a řízení institucí, jejich podnikovou kulturu a schopnost členů vedoucího orgánu vykonávat jejich povinnosti. Při výkonu přezkumu a hodnocení musí mít příslušné orgány alespoň přístup k programům jednání vedoucího orgánu a jeho výborů a k souvisejícím podkladovým dokumentům a výsledkům interního a externího hodnocení činnosti vedoucího orgánu.
Článek 99
Program dohledových šetření
1. Příslušné orgány přijmou nejméně jednou ročně program dohledových šetření pro instituce, nad nimiž vykonávají dohled. Tento program přihlíží k procesu dohledu a hodnocení podle článku 97. Obsahuje tyto informace:
a)
uvedení toho, jak příslušné orgány hodlají plnit své úkoly a rozdělovat své zdroje;
b)
určení institucí, které mají být předmětem zvýšeného dohledu, a opatření přijatá pro tento dohled podle odstavce 3;
c)
plán kontrol v objektu používaném institucí, včetně jejích poboček a dceřiných podniků usazených v jiných členských státech, v souladu s články 52, 119 a 122.
2. Programy dohledových šetření zahrnují tyto instituce:
a)
instituce, u nichž výsledky zátěžových testů uvedených v čl. 98 odst. 1 písm. a) a g) a v článku 100 nebo výsledek procesu dohledu a hodnocení podle článku 97 naznačují výrazná rizika pro jejich průběžné finanční zdraví nebo porušení vnitrostátních předpisů, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
instituce, které představují systémové riziko pro finanční systém;
c)
jakoukoliv jinou instituci, u níž příslušné orgány považují uvedenou kontrolu za nezbytnou.
3. Pokud je to považováno za vhodné podle článku 97, přijmou se v případě potřeby především tato opatření:
a)
zvýšení počtu nebo frekvence kontrol dané instituce na místě;
b)
stálá přítomnost příslušného orgánu v dané instituci;
c)
podávání dalších nebo častějších zpráv ze strany instituce;
d)
další nebo častější přezkum provozních, strategických nebo plánů podnikání instituce;
e)
tematické kontroly pro sledování konkrétních rizik, která se pravděpodobně projeví.
4. Přijetí programu dohledových šetření příslušným orgánem domovského členského státu nebrání příslušným orgánům hostitelského členského státu provádět v jednotlivých případech šetření na místě a kontroly zaměřené na činnosti, které provádějí pobočky institucí na jejich území podle čl. 52 odst. 3.
Článek 100
Zátěžové testování v rámci dohledu
1. Příslušné orgány provádějí v případě potřeby, avšak alespoň jednou ročně, zátěžové testy u institucí, u nichž vykonávají dohled, které napomáhají procesu dohledu a hodnocení podle článku 97.
2. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny pro zajištění toho, aby příslušné orgány používaly společné metodiky při provádění ročních zátěžových testů v rámci dohledu.
Článek 101
Průběžný přezkum svolení používat interní přístupy
1. Příslušné orgány pravidelně, nejméně jednou za 3 roky, přezkoumávají, jak instituce dodržují požadavky týkající se přístupů, jejichž použití pro výpočet kapitálových požadavků v souladu s částí třetí nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje předchozí svolení příslušných orgánů. Zejména se zaměřují na změny v podnikatelské činnosti dané instituce a na provádění těchto přístupů u nových produktů. Jestliže jsou u některého z interních přístupů instituce zjištěny významné změny v zachycování rizika, příslušné orgány zajistí nápravu těchto přístupů nebo přijmout vhodné kroky ke zmírnění jejich dopadů, např. požadovat vyšší multiplikační faktory nebo navýšení kapitálu či přijmout jiná vhodná a účinná opatření.
2. Příslušné orgány zejména přezkoumávají a hodnotí, zda daná instituce používá u těchto přístupů dobře zpracované a aktualizované metody a postupy.
3. Jestliže u interního modelu tržního rizika naznačuje velký počet překročení uvedených v článku 366 nařízení (EU) č. 575/2013, že model není nebo přestal být dostatečně přesný, zruší příslušné orgány svolení používat interní model nebo uloží vhodná opatření k zajištění jeho okamžitého zlepšení.
4. Jestliže instituce získala svolení používat přístup, který vyžaduje svolení příslušných orgánů před jeho použitím pro výpočet kapitálových požadavků v souladu s částí třetí nařízení (EU) č. 575/2013, ale přestala splňovat požadavky pro použití tohoto přístupu, příslušné orgány požádají instituci, aby jim buď uspokojivě prokázala, že dopad neplnění uvedených požadavků je při použití podle nařízení (EU) č. 575/2013 nevýznamný, nebo aby předložila plán na včasné obnovení souladu s uvedenými požadavky a stanovila lhůtu pro jeho provedení. Příslušné orgány vyžadují úpravy plánu, je-li nepravděpodobné, že bude dosaženo plného souladu, nebo je-li stanovená lhůta nevhodná. Pokud není pravděpodobné, že daná instituce bude schopna obnovit soulad v rámci příslušného termínu, a případně pokud uspokojivě neprokázala, že dopad neplnění je nevýznamný, svolení používat přístup se zruší nebo omezí na oblasti, které splňují uvedené požadavky nebo u nichž lze dosáhnout souladu v rámci příslušného termínu.
5. Na podporu konzistentní spolehlivosti interních přístupů v Evropské unii analyzuje EBA interní přístupy u různých institucí, včetně konzistentnosti provádění definice selhání a způsobu, jakým tyto instituce řeší podobná rizika nebo expozice.
EBA vypracuje v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny, v nichž se stanoví měřítka na základě uvedené analýzy.
Příslušné orgány zohlední tuto analýzu a tato měřítka při přezkumu svých svolení udělovaných institucím používat interní přístupy.
Oddíl IV
Opatření a pravomoci v oblasti dohledu
Článek 102
Opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce přijala včasná nezbytná opatření k nápravě problémů za těchto okolností:
a)
instituce neplní požadavky této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
příslušné orgány mají důkazy o tom, že instituce pravděpodobně během následujících 12 měsíců poruší požadavky této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pro účely odstavce 1 zahrnují pravomoci příslušných orgánů pravomoci uvedené v článku 104.
Článek 103
Použití opatření v oblasti dohledu u institucí s podobnými profily rizika
1. Jestliže příslušné orgány v souladu s článkem 97 určí, že instituce s podobnými profily rizika, jako jsou podobné modely podnikání nebo podobná zeměpisná oblast expozic, jsou nebo by mohly být vystaveny podobnému riziku nebo představovat podobné riziko pro finanční systém, mohou u těchto institucí použít proces dohledu a hodnocení podle článku 97 podobným nebo stejným způsobem. Členské státy proto zajistí, aby příslušné orgány měly nezbytné pravomoci ukládat podobným nebo stejným způsobem těmto institucím požadavky podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, včetně zejména výkonu pravomocí dohledu podle článků 104, 105 a 106.
Druhy institucí uvedené v prvním pododstavci mohou být vymezeny zejména podle kritérií, na něž odkazuje čl. 98 odst. 1 písm. j).
2. Příslušné orgány uvědomí orgán EBA o případech, kdy použijí odstavec 1. EBA sleduje postupy dohledu a vydává obecné pokyny, v nichž upřesňuje způsob hodnocení podobných rizik a jak je možné zajistit důsledné uplatňování ustanovení odstavce 1 v celé Unii. Tyto obecné pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 104
Pravomoci dohledu
1. Pro účely článku 97, čl. 98 odst. 4, čl. 101 odst. 4 a článků 102 a 103 a uplatňování nařízení (EU) č. 575/2013 mají příslušné orgány alespoň tyto pravomoci:
a)
požadovat, aby instituce držely kapitál převyšující požadavky v kapitole 4 této hlavy a v nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s prvky rizik a riziky, na něž se nevztahuje článek 1 uvedeného nařízení;
b)
požadovat posílení zavedených systémů, postupů, mechanismů a prováděných strategií v souladu s články 73 a 74;
c)
požadovat, aby instituce předložily plán na obnovení souladu s požadavky dohledu podle této směrnice a podle nařízení (EU) č. 575/2013 a stanovily lhůtu pro jeho provedení, včetně úprav tohoto plánu z hlediska rozsahu a lhůty;
d)
požadovat, aby instituce používaly specifický systém tvorby opravných položek a rezerv nebo zacházení s aktivy z hlediska kapitálových požadavků;
e)
zakázat nebo omezit obchody, operace nebo síť institucí nebo požadovat upuštění od činností, které znamenají nadměrné riziko pro zdraví instituce;
f)
požadovat snížení rizika obsaženého v činnostech, produktech a systémech institucí;
g)
požadovat, aby instituce omezily pohyblivou složku odměny stanovením její výše jako procentního podílu celkových čistých výnosů v případě, že je tato složka odměny neslučitelná s udržováním řádného kapitálového základu;
h)
požadovat, aby instituce využívaly čisté zisky k posílení svého kapitálu;
i)
omezit nebo zakázat, aby instituce rozdělovala výnosy nebo vyplácela úroky akcionářům, společníkům nebo držitelům nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1, pokud tento zákaz nepředstavuje nesplnění závazků dané instituce;
j)
uložit dodatečné nebo častější podávání zpráv, včetně zpráv o kapitálové a likviditní pozici;
k)
uložit zvláštní požadavky na likviditu, včetně omezení týkajících se nesouladu splatností mezi aktivy a pasivy;
l)
požadovat poskytnutí doplňujících informací.
2. Dodatečné požadavky na kapitál uvedené v odst. 1 písm. a) uloží příslušné orgány alespoň pokud:
a)
instituce nesplňuje požadavky stanovené v článcích 73 a 74 této směrnice nebo v článku 393 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
na rizika nebo prvky rizik se nevztahují požadavky na kapitál stanovené v kapitole 4 této hlavy nebo v nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
je nepravděpodobné, že by použití jiných správních opatření vedlo k dostatečnému zlepšení systémů, postupů, mechanismů a strategií ve vhodném časovém horizontu;
d)
přezkum podle čl. 98 odst. 4 nebo čl. 101 odst. 4 odhalí, že neplnění požadavků ohledně používání odpovídajícího přístupu bude mít pravděpodobně za následek nedostatečné kapitálové požadavky;
e)
je pravděpodobné, že rizika budou navzdory dodržení platných požadavků podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 podceněna; nebo
f)
instituce oznámí příslušnému orgánu v souladu s čl. 377 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013, že výsledky zátěžových testů uvedené v daném článku významně překračují její kapitálový požadavek na portfolio obchodování s korelací.
3. Pro účely určení přiměřené úrovně kapitálu na základě přezkumu a hodnocení provedených v souladu s oddílem III příslušné orgány posoudí, zda je pro zachycení rizik, jimž instituce je či může být vystavena, nutné uložit dodatečný požadavek na kapitál přesahující kapitálový požadavek, s přihlédnutím:
a)
ke kvantitativním a kvalitativním aspektům postupu hodnocení instituce uvedeného v článku 73;
b)
k systémům, postupům a mechanismům instituce uvedeným v článku 74;
c)
k výsledku přezkumu a hodnocení provedených v souladu s články 97 nebo 101;
d)
k hodnocení systémového rizika.
Článek 105
Zvláštní požadavky na likviditu
Pro účely určení přiměřené úrovně požadavků na likviditu na základě přezkumu a hodnocení provedených v souladu s oddílem III příslušné orgány posoudí, zda je pro zachycení rizik likvidity, jimž instituce je či může být vystavena, nutné uložit zvláštní požadavek na likviditu, s přihlédnutím:
a)
ke konkrétnímu modelu podnikání instituce;
b)
k systémům, postupům a mechanismům instituce uvedeným v oddíle II, a zejména v článku 86;
c)
k výsledku přezkumu a hodnocení provedených v souladu s článkem 97.
d)
k systémovému riziku likvidity, které ohrožuje integritu finančních trhů dotčeného členského státu.
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 67 příslušné orgány by měly zvážit zejména potřebu uplatnit správní sankce nebo jiná správní opatření, a to včetněobezřetnostních poplatků, jejichž výše by měla obecně souviset s rozdílností mezi likviditní pozicí instituce a jakýmikoli požadavky v oblasti likvidity a stabilního financování stanovenými na vnitrostátní úrovni nebo úrovni Unie.
Článek 106
Zvláštní požadavky na zveřejňování informací
1. Členské státy zmocní příslušné orgány, aby mohly vyžadovat od institucí:
a)
zveřejňování informací uvedených v části osmé nařízení (EU) č. 575/2013 častěji než jednou ročně a stanovit termíny zveřejňování;
b)
využívání ke zveřejnění jiná místa a nosiče než účetní závěrku.
2. Členské státy zmocní příslušné orgány, aby vyžadovaly od mateřských podniků každoroční zveřejňování úplných informací nebo odpovídajících odkazů na ně, popisu jejich právní struktury, řízení a správy a organizační struktury dané skupiny institucí v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2.
Článek 107
Důslednost kontrol v rámci dohledu, hodnocení a opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány informují orgán EBA o:
a)
fungování procesu dohledu a hodnocení uvedeného v článku 97;
b)
metodice použité jako základ rozhodnutí uvedených v článcích 98, 100, 101, 102, 104 a 105 o procesech uvedených v písm. a).
EBA posoudí informace poskytnuté příslušnými orgány pro účely dosažení důslednosti v procesu kontrol v rámci dohledu a hodnocení. Může si od příslušných orgánů vyžádat doplňující informace, aby v souladu s článkem 35 nařízení (EU) č. 1093/2010 přiměřeně dokončila toto hodnocení.
2. EBA každoročně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o míře sjednocení uplatňování této kapitoly mezi členskými státy.
S cílem zvýšit míru jednotného uplatňování provádí EBA srovnávací hodnocení v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny určené příslušným orgánům, aby způsobem, který odpovídá velikosti, struktuře a vnitřní organizaci institucí a povaze, rozsahu a složitosti jejích činností dále upřesnily společné postupy a metodiky procesu dohledu a hodnocení podle odstavce 1 tohoto článku a článku 97 a společné postupy a metodiky hodnocení týkající se hodnocení organizace a řízení rizik podle článků 76 až 87, a zejména v souvislosti s rizikem koncentrace podle článku 81.
Oddíl V
Úroveň použití
Článek 108
Interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti
1. Příslušné orgány vyžadují, aby každá instituce, která není ani dceřiným podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde je nad ní vykonáván dohled, ani mateřským podnikem, a každá instituce, která není zahrnuta do konsolidace podle článku 19 nařízení (EU) č. 575/2013, plnila povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na individuálním základě.
Příslušné orgány mohou upustit od požadavků stanovených v článku 73 této směrnice, pokud jde o úvěrovou instituci podle článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
V případě, že příslušné orgány upustí od použití kapitálových požadavků na konsolidovaném základě stanovených v článku 15 nařízení (EU) č. 575/2013, použijí se na individuálním základě požadavky článku 73 této směrnice.
2. Příslušné orgány vyžadují, aby mateřské instituce v členském státě v rozsahu a způsobem, jež stanovuje část první hlava II kapitola 2 oddíly 2 a 3 nařízení (EU) č. 575/2013, splňovaly povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na konsolidovaném základě.
3. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě v rozsahu a způsobem, jež stanovuje část první hlava II kapitola 2 oddíly 2 a 3 nařízení (EU) č. 575/2013, plnily povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
V případě, že mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu instituci, použije se první pododstavec pouze na instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě podle článku 111.
4. Příslušné orgány vyžadují, aby dceřiné instituce uplatňovaly požadavky stanovené v článku 73 na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto instituce nebo mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, mají ve třetí zemi dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo společnosti spravující aktiva ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES nebo ve společnosti s takovou formou drží účast.
Článek 109
Systémy, postupy a mechanismy institucí
1. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce plnily povinnosti stanovené v oddíle II této kapitoly na individuálním základě, pokud příslušné orgány nevyužijí výjimku stanovenou v článku 7 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány vyžadují, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, plnily povinnosti stanovené v oddíle II této kapitoly na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich systémy, postupy a mechanismy požadované v oddíle II této kapitoly jsou konzistentní a řádně integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu. Zejména zajistí, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, zavedly takové systémy a postupy a mechanismy ve svých dceřiných podnicích, na něž se nevztahuje tato směrnice. Takové systémy a postupy a mechanismy jsou rovněž konzistentní a řádně integrované a uvedené dceřiné podniky rovněž mohou poskytovat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu.
3. Povinnosti vyplývající z oddílu II této kapitoly týkající se dceřiných podniků, na něž se nevztahuje tato směrnice, se nepoužijí, pokud mateřská instituce v EU nebo instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU mohou prokázat příslušným orgánům, že použití oddílu II je z hlediska zákonů třetí země, kde je dceřiný podnik usazen, protiprávní.
Článek 110
Přezkum a hodnocení a opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány použijí proces přezkumu a hodnocení uvedený v oddíle III této kapitoly a opatření v oblasti dohledu uvedená v oddíle IV této kapitoly v souladu s úrovní použití požadavků nařízení (EU) č. 575/2013 uvedenou v části první hlavě II uvedeného nařízení.
2. V případě, že příslušné orgány upustí od použití kapitálových požadavků na konsolidovaném základě stanovených v článku 15 nařízení (EU) č. 575/2013, použijí se požadavky článku 97 této směrnice na dohled nad investičními podniky na individuálním základě.
KAPITOLA 3
Dohled na konsolidovaném základě
Oddíl I
Zásady provádění dohledu na konsolidovaném základě
Článek 111
Určení orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě
1. Je-li mateřský podnik mateřskou institucí v členském státě nebo mateřskou institucí v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které mu vydaly povolení.
2. Je-li mateřský podnik instituce mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly povolení.
3. Je-li stejná mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská finanční holdingová společnost v EU nebo stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU mateřským podnikem institucí povolených ve dvou nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném základě orgány příslušné pro instituci povolenou v členském státě, v němž byla finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost založena.
Jsou-li mateřskými podniky institucí povolených ve dvou nebo více členských státech alespoň dvě finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v různých členských státech a v každém z těchto států existuje úvěrová instituce, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten orgán, který je příslušný pro úvěrovou instituci s nejvyšší bilanční sumou.
4. Je-li mateřským podnikem alespoň dvou institucí povolených v Unii stejná finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost a ani jedna z daných institucí nebyla povolena v členském státě, v němž byla finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost zřízena, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten příslušný orgán, který vydal povolení instituci s nejvyšší bilanční sumou, která se pro účely této směrnice považuje za instituci kontrolovanou mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU.
5. V konkrétních případech mohou příslušné orgány na základě vzájemné dohody upustit od kritérií uvedených v odstavcích 3 a 4, pokud by jejich použití bylo nevhodné s ohledem na dotyčné instituce a relativní význam jejich činností v různých státech, a mohou výkonem dohledu na konsolidovaném základě pověřit jiný příslušný orgán. V takových případech příslušné orgány ještě před přijetím rozhodnutí poskytnou mateřské instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU, mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU nebo instituci s nejvyšší bilanční sumou, podle toho, o který subjekt se jedná, možnost vyjádřit k uvedenému rozhodnutí své stanovisko.
6. Příslušné orgány oznámí Komisi a orgánu EBA veškeré dohody, na něž se vztahuje odstavec 5.
Článek 112
Koordinace činností dohledu orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě
1. Kromě povinností uložených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, plní orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě tyto úkoly:
a)
koordinuje shromažďování a šíření významných nebo zásadních informací v běžných i naléhavých situacích;
b)
plánuje a koordinuje činnosti dohledu v běžných situacích, a to i ve vztahu k činnostem uvedeným v hlavě VII kapitole 3, ve spolupráci se zúčastněnými příslušnými orgány;
c)
plánuje a koordinuje činnosti dohledu ve spolupráci se zúčastněnými příslušnými orgány a v případě potřeby s centrálními bankami ESCB při přípravě na naléhavé situace a během nich, včetně nepříznivého vývoje v institucích nebo na finančních trzích, a využívá pokud možno stávajících způsobů komunikace na podporu krizového řízení.
2. Pokud orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě neplní úkoly uvedené v odstavci 1 nebo pokud příslušné orgány v požadované míře nespolupracují s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě při plnění úkolů uvedených v odstavci 1, může jakýkoliv z dotyčných příslušných orgánů postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci v případě sporu týkajícího se koordinace činností dohledu podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
3. Plánování a koordinace činností dohledu uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku zahrnují výjimečná opatření uvedená v čl. 117 odst. 1 písm. d) a odst. 4 písm. b), přípravu společných hodnocení, provádění pohotovostních plánů a sdělení veřejnosti.
Článek 113
Společná rozhodnutí ohledně požadavků obezřetnosti pro jednotlivé instituce
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU v členském státě učiní vše, co je v jejich silách, aby dosáhly společného rozhodnutí:
a)
o použití článků 73 a 97 pro stanovení přiměřenosti konsolidované úrovně kapitálu skupiny institucí s ohledem na její finanční situaci a profil rizika a požadovanou úroveň kapitálu pro použití čl. 104 odst. 1 písm. a) na všechny subjekty v rámci dané skupiny institucí a na konsolidovaném základě;
b)
o opatřeních k řešení významných záležitostí a závažných zjištění týkajících se dohledu nad likviditou včetně těch, které se týkají přiměřenosti organizace a řízení rizik, jak vyžaduje článek 86, a těch, které se týkají potřeby uložení požadavků na likviditu pro konkrétní instituce v souladu s článkem 105 této směrnice.
2. Společných rozhodnutí podle odstavce 1 bude dosaženo:
a)
pro účely odst. 1 písm. a) do čtyř měsíců poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží ostatním dotčeným příslušným orgánům zprávu obsahující posouzení rizika skupiny institucí v souladu s články 73 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a);
b)
pro účely odst. 1 písm. b) do jednoho měsíce poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží zprávu obsahující posouzení profilu rizika likvidity skupiny institucí v souladu s články 86 a 105.
Společná rozhodnutí také náležitě zohlední posouzení rizik dceřiných podniků vypracované dotčenými příslušnými orgány v souladu s články 73 a 97.
Společná rozhodnutí mají podobu dokumentů obsahujících úplná odůvodnění, které mateřské instituci v EU poskytne orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě. V případě nesouhlasu konzultuje orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě na žádost kteréhokoliv jiného dotčeného příslušného orgánu orgán EBA. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě může konzultovat orgán EBA z vlastního podnětu.
3. V případě, že příslušné orgány nedosáhnou takového společného rozhodnutí v rámci lhůt uvedených v odstavci 2, rozhodne o použití článků 73, 86 a 97, čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 na konsolidovaném základě orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po řádném zohlednění posouzení rizik dceřiných podniků provedeném příslušnými orgány. Pokud na konci lhůt uvedených v odstavci 2 kterýkoliv z dotčených příslušných orgánů předloží záležitost orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě odloží své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které může EBA vydat podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a rozhodne v souladu s rozhodnutím orgánu EBA. Lhůty uvedené v odstavci 2 se považují za lhůty pro smírné urovnání sporu ve smyslu daného nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EBA postoupit po skončení čtyřměsíčního období nebo případně období jednoho měsíce nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Odpovídající příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU rozhodnou o použití článků 73, 86 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě po náležitém zohlednění názorů a výhrad vyjádřených orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě. Pokud na konci kterékoliv ze lhůt uvedených v odstavci 2 kterýkoliv z dotčených příslušných orgánů postoupí záležitost orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží příslušné orgány své rozhodnutí a vyčkají na rozhodnutí, které EBA přijme podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a rozhodnou v souladu s rozhodnutím orgánu EBA. Lhůty uvedené v odstavci 2 se považují za lhůty pro smírné urovnání sporu ve smyslu daného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EBA postoupit po skončení čtyřměsíčního období nebo případně období jednoho měsíce nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Rozhodnutí mají podobu dokumentu obsahujícího plná odůvodnění a zohledňují posouzení rizik, názory a výhrady ostatních příslušných orgánů vyjádřené v obdobích uvedených v odstavci 2. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě doručí tento dokument všem dotčeným příslušným orgánům a mateřské instituci v EU.
Pokud byl konzultován EBA, všechny příslušné orgány jeho doporučení zváží a podají vysvětlení ohledně všech významných odchylek od tohoto doporučení.
4. Společná rozhodnutí podle odstavce 1 a rozhodnutí přijatá příslušnými orgány v případě, že neexistuje společné rozhodnutí podle odstavce 3, se považují za směrodatná a budou příslušnými orgány uplatňována v dotčených členských státech.
Společná rozhodnutí podle odstavce 1 a jakékoliv rozhodnutí přijaté v případě, že neexistuje společné rozhodnutí podle odstavce 3, se aktualizují každoročně nebo za výjimečných okolností v případě, že příslušný orgán odpovídající za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU písemně podá plně odůvodněnou žádost orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě o aktualizaci rozhodnutí o použití čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105. V tomto případě se aktualizace může provádět na dvoustranném základě, tj. může se na ní podílet orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušný orgán podávající žádost.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro zajištění jednotných podmínek uplatňování postupu společného rozhodování uvedeného v tomto článku, pokud jde o použití článků 73, 86 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 s cílem usnadnit přijímání společných rozhodnutí.
EBA předloží Komisi návrhy prováděcích technických norem do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 114
Požadavky na informace v naléhavých situacích
1. Nastane-li naléhavá situace, včetně situace uvedené v článku 18 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo situace nepříznivého vývoje na trzích, která by mohla ohrozit likviditu trhu a stabilitu finančního systému v jakémkoliv členském státě, v němž byly povoleny subjekty skupiny nebo v němž jsou usazeny významné pobočky uvedené v článku 51, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě uvědomí, jakmile je to možné, s výhradou kapitoly 1 oddílu 2, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES orgán EBA a orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v článku 59 a sdělí veškeré informace nezbytné k plnění jejich úkolů. Uvedené povinnosti se vztahují na všechny příslušné orgány.
Jestliže centrální banka ESCB zjistí, že nastala situace popsaná v prvním pododstavci, uvědomí, jakmile je to možné, příslušné orgány uvedené v článku 112 a orgán EBA.
Je-li to možné, využívá příslušný orgán a orgán uvedený v čl. 58 odst. 4 stávající způsoby komunikace.
2. Jestliže orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě potřebuje informace, které již byly poskytnuty jinému příslušnému orgánu, neprodleně se na něj obrátí, aby se předešlo několikanásobnému podávání informací různým orgánům zapojeným do dohledu.
Článek 115
Dohody o koordinaci a spolupráci
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a ostatní příslušné orgány uzavřou za účelem usnadnění a zavedení účinného dohledu písemnou dohodu o koordinaci a spolupráci.
V rámci těchto dohod lze orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě svěřit další úkoly a upřesnit postupy pro rozhodování a spolupráci s ostatními příslušnými orgány.
2. Orgány příslušné k vydání povolení dceřinému podniku mateřského podniku, který je institucí, mohou dvoustrannou dohodou, v souladu s článkem 28 nařízení (EU) č. 1093/2010, přenést svou pravomoc dohledu na příslušné orgány, které vydaly povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním dohled, aby na sebe převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným podnikem v souladu s touto směrnicí. O existenci a obsahu takových dohod se uvědomí orgán EBA. EBA předá tyto informace příslušným orgánům ostatních členských států a Evropskému bankovnímu výboru.
Článek 116
Kolegia orgánů dohledu
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě zřizuje kolegia orgánů dohledu s cílem usnadnit provádění úkolů uvedených v článcích 112 a 113 a čl. 114 odst. 1 a v souladu s požadavky důvěrnosti podle odstavce 2 tohoto článku a s právem Unie případně zajišťuje vhodnou koordinaci a spolupráci s orgány dohledu třetích zemí.
EBA přispívá k podpoře a sledování účinného, efektivního a systematického fungování kolegií orgánů dohledu uvedených v tomto článku, v souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1093/2010. Za tímto účelem se EBA účastní těchto činností způsobem, jaký považuje za vhodný, a je v tomto ohledu považován za příslušný orgán.
Kolegia orgánů dohledu poskytnou orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě, orgánu EBA a ostatním dotčeným příslušným orgánům rámec pro provedení těchto úkolů:
a)
výměnu informací mezi nimi a orgánem EBA v souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1093/2010;
b)
dohodu o dobrovolném svěření úkolů a případném dobrovolném delegování odpovědností;
c)
stanovení programů dohledových šetření uvedených v článku 99, založených na hodnocení rizika skupiny v souladu s článkem 97;
d)
zvýšení účinnosti dohledu vyloučením nadbytečných duplicit požadavků dohledu, také ve vztahu k požadavkům na informace podle článku 114 a čl. 117 odst. 3;
e)
důsledného uplatňování obezřetnostních požadavků podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 na všechny subjekty v rámci skupiny institucí, aniž jsou dotčeny možnosti a diskreční pravomoci, jež stanoví právo Unie;
f)
použití čl. 112 odst. 1 písm. c) s ohledem na činnost ostatních fór případně zřízených v této oblasti.
2. Příslušné orgány zúčastněné v kolegiích orgánů dohledu a EBA mezi sebou úzce spolupracují. Požadavky důvěrnosti podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice a článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES nebrání příslušným orgánům ve výměně informací důvěrné povahy v rámci kolegií orgánů dohledu. Zřízením a činností kolegií orgánů dohledu nejsou dotčena práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Zřízení a činnost kolegií vychází z písemných dohod uvedených v článku 115 určených orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění obecných podmínek pro činnost kolegií orgánů dohledu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem ke stanovení běžného fungování kolegií orgánů dohledu.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem do 31. prosince 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. Kolegií orgánů dohledu se mohou účastnit příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU a příslušné orgány hostitelského členského státu, ve kterém jsou usazeny významné pobočky uvedené v článku 51, případně centrální banky ESCB, a případně orgány dohledu třetích zemí, a to s výhradou požadavků důvěrnosti, které jsou podle názoru všech příslušných orgánů rovnocenné požadavkům podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES.
7. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předsedá schůzím daného kolegia a rozhoduje o tom, které příslušné orgány se zúčastní schůze nebo činnosti kolegia. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předem podává všem členům kolegia úplné informace o organizaci takových schůzí, o hlavních otázkách, jež mají být projednány, a o zvažovaných činnostech. Orgán provádějící dohled na konsolidovaném základě rovněž plně a včas informuje všechny členy kolegia o činnostech přijatých na uvedených schůzích nebo o provedených opatřeních.
8. Rozhodnutí orgánu provádějícího dohled na konsolidovaném základě bere ohled na významnost činnosti dohledu, která má být plánována nebo koordinována pro uvedené orgány, zejména na její potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle článku 7 a na povinnosti podle čl. 51 odst. 2.
9. S výhradou požadavků důvěrnosti podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES informuje orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě orgán EBA o činnostech kolegia orgánů dohledu, a to i v průběhu naléhavých situací, a sdělí orgánu EBA veškeré informace, které mají zvláštní význam pro účely sbližování dohledu.
V případě sporu mezi příslušnými orgány ohledně fungování kolegií orgánů dohledu může kterýkoli z dotčených příslušných orgánů postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci v případě sporu týkajícího se fungování kolegií orgánů dohledu podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 117
Povinnosti spolupráce
1. Příslušné orgány úzce spolupracují. Poskytují si informace, které jsou zásadní nebo významné pro výkon úkolů dohledu, které jim byly uloženy touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013. Za tímto účelem příslušné orgány na požádání sdělí všechny významné informace a z vlastního podnětu sdělí všechny zásadní informace.
Příslušné orgány pro účely této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 spolupracují s orgánem EBA v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010.
Příslušné orgány poskytnou orgánu EBA veškeré informace nezbytné k tomu, aby mohl tento orgán plnit své povinnosti podle této směrnice, nařízení (EU) č. 575/2013 a podle nařízení (EU) č. 1093/2010, v souladu s článkem 35 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Informace podle prvního pododstavce se považují za zásadní, jestliže mohou podstatně ovlivnit posouzení finančního zdraví instituce nebo finanční instituce v jiném členském státě.
Orgány vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad mateřskými institucemi v EU a nad institucemi, které jsou ovládány mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU, zejména předají příslušným orgánům jiných členských států, které vykonávají dohled nad dceřinými podniky těchto mateřských podniků, veškeré významné informace. Při určování rozsahu významných informací se přihlíží k významu daných dceřiných podniků ve finančním systému dotyčných členských států.
Zásadní informace uvedené v prvním pododstavci zahrnují zejména tyto položky:
a)
určení právní struktury a struktury správy a řízení včetně organizační struktury skupiny zahrnující všechny regulované subjekty, neregulované subjekty, neregulované dceřiné podniky, významné pobočky patřící do skupiny a mateřské podniky, v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2, a příslušné orgány regulovaných subjektů ve skupině;
b)
postupy získávání informací od institucí, které jsou součástí skupiny, a ověřování těchto informací;
c)
nepříznivý vývoj v institucích nebo v jiných subjektech skupiny, který by mohl instituce vážně ohrozit;
d)
významné sankce a výjimečná opatření, které příslušné orgány přijaly v souladu s touto směrnicí, včetně zvláštního požadavku na kapitál podle článku 104 a jakéhokoliv omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle čl. 312 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány mohou upozornit orgán EBA na kteroukoliv z následujících situací:
a)
kdy některý příslušný orgán nesdělil informace zásadního významu nebo
b)
kdy žádost o spolupráci, zejména o výměnu informací, byla zamítnuta nebo jí nebylo v přiměřené lhůtě vyhověno.
Aniž je dotčen článek 258 Smlouvy o fungování EU, může EBA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu jsou svěřeny podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci při vytváření konzistentních postupů spolupráce rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
3. Orgány příslušné k dohledu nad institucemi kontrolovanými mateřskou institucí v EU se obrátí, je-li to možné, na orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě, jestliže potřebují informace o uplatňování přístupů a metodik stanovených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, které by orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě již mohl mít k dispozici.
4. Dříve než dotčené příslušné orgány přijmou rozhodnutí, které má význam pro úkoly dohledu jiných příslušných orgánů, vzájemně se konzultují ohledně následujících bodů:
a)
změn ve složení akcionářů nebo v organizační či řídící struktuře úvěrových institucí ve skupině, pro něž je nutný souhlas nebo povolení příslušných orgánů; a
b)
významných sankcí nebo výjimečných opatření přijatých příslušnými orgány, včetně zvláštních kapitálových požadavků podle článku 104 a jakéhokoliv omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle čl. 312 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
Pro účely písmene b) musí být orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad skupinou vždy konzultován.
Příslušný orgán se však může v naléhavých případech nebo v případech, kdy by konzultace s jinými příslušnými orgány mohla ohrozit účinnost rozhodnutí, rozhodnout, že od ní upustí. V takovém případě neprodleně poté, co tak rozhodne, vyrozumí ostatní příslušné orgány.
Článek 118
Ověření informací týkajících se subjektů v jiných členských státech
Přejí-li si příslušné orgány některého z členských států při uplatňování této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 v konkrétních případech ověřit informace o instituci, finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku pomocných služeb, holdingové společnosti se smíšenou činností, dceřiném podniku uvedeném v článku 125 nebo dceřiném podniku uvedeném v čl. 119 odst. 3, které se nacházejí v jiném členském státě, požádají příslušné orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být provedeno. Orgány, které žádost obdrží, vyhoví v rámci své pravomoci žádosti tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, nebo umožní ověření auditorem nebo odborníkem. Příslušný orgán, který o to žádal, se na své přání může zúčastnit ověření, když ho neprovádí sám.
Oddíl II
Finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se smíšenou činností
Článek 119
Zahrnutí holdingových společností do konsolidovaného dohledu
1. Členské státy v případě potřeby přijmou jakákoliv opatření nezbytná k zahrnutí finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností do konsolidovaného dohledu.
2. Není-li dceřiný podnik, který je institucí, zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě na základě některého z případů stanovených v článku 19 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou příslušné orgány členského státu, v němž se nachází tento dceřiný podnik požádat mateřský podnik o informace, které jim mohou usnadnit dohled nad tímto dceřiným podnikem.
3. Členské státy umožní svým orgánům příslušným k dohledu na konsolidovaném základě, aby požádaly dceřiné podniky instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 122. V takovém případě platí pro předávání a ověřování těchto informací postupy podle uvedeného článku.
Článek 120
Dohled nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi
1. Pokud smíšená finanční holdingová společnost podléhá rovnocenným ustanovením podle této směrnice a podle směrnice 2002/87/ES, zejména z hlediska dohledu vycházejícího z rizik, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po konzultaci s ostatními příslušnými orgány odpovědnými za dohled nad dceřinými podniky použít na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost pouze směrnici 2002/87/ES.
2. Pokud smíšená finanční holdingová společnost podléhá rovnocenným ustanovením podle této směrnice a podle směrnice 2009/138/ES, zejména z hlediska dohledu vycházejícího z rizik, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po dohodě s orgánem dohledu nad skupinou v pojišťovnictví použít na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost pouze ustanovení směrnice týkající se nejvýznamnějšího finančního sektoru, jak je vymezeno v čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě informuje orgány EBA a EIOPA o rozhodnutích přijatých podle odstavců 1 a 2.
4. EBA, EIOPA a ESMA vypracují prostřednictvím společného výboru uvedeného v článku 54 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 pokyny zaměřené na sbližování postupů v oblasti dohledu a do tří let od přijetí uvedených pokynů vypracují návrhy regulačních technických norem za stejným účelem.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010.
Článek 121
Kvalifikace ředitelů
Členské státy požadují, aby členové vedoucího orgánu finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti měli pro výkon těchto funkcí dostatečně dobrou pověst a dostatečné znalosti, dovednosti a zkušenosti podle čl. 91 odst. 1, s přihlédnutím ke zvláštní úloze finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Článek 122
Žádosti o informace a kontroly
1. Dokud nebudou koordinovány metody konsolidace, stanoví členské státy pro případy, kdy je mateřským podnikem jedné nebo více institucí holdingová společnost se smíšenou činností, že orgány příslušné k vydávání povolení a dohledu nad těmito institucemi požadují na těchto holdingových společnostech se smíšenou činností a jejich dceřiných podnicích přímo nebo prostřednictvím dceřiných podniků, které jsou institucemi, aby jim poskytly informace významné pro účely dohledu nad těmito dceřinými podniky.
2. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou provádět nebo nechat provádět externími inspektory kontroly na místě k ověření informací obdržených od holdingových společností se smíšenou činností a jejich dceřiných podniků. Je-li holdingová společnost se smíšenou činností nebo některý z jejích dceřiných podniků pojišťovnou, lze rovněž použít postupy podle článku 125. Nachází-li se holdingová společnost se smíšenou činností nebo některý z jejích dceřiných podniků v jiném členském státě než její dceřiný podnik, který je institucí, provede se ověření informací na místě postupem podle článku 118.
Článek 123
Dohled
1. Aniž je dotčena část čtvrtá nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí členské státy, že v případě, kdy je mateřským podnikem jedné či více institucí holdingová společnost se smíšenou činností, vykonávají příslušné orgány pověřené dohledem nad těmito institucemi obecný dohled nad transakcemi mezi institucí a holdingovou společností se smíšenou činností a jejími dceřinými podniky.
2. Příslušné orgány požadují, aby instituce zavedly přiměřené postupy pro řízení rizik a mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných výkaznických a účetních postupů, aby vhodným způsobem identifikovaly, měřily, sledovaly a kontrolovaly transakce se svou mateřskou holdingovou společností se smíšenou činností a jejími dceřinými podniky. Příslušné orgány požadují, aby instituce hlásily každou významnou transakci s těmito subjekty, kromě transakcí uvedených v článku 394 nařízení (EU) č. 575/2013. Tyto postupy a významné transakce podléhají kontrole příslušných orgánů.
Článek 124
Výměna informací
1. Členské státy zajistí, aby neexistovaly žádné právní překážky znemožňující podnikům zahrnutým do dohledu na konsolidovaném základě, holdingovým společnostem se smíšenou činností a jejich dceřiným podnikům nebo dceřiným podnikům uvedeným v článku 119 odst. 3 vzájemnou výměnu informací významných pro účely dohledu v souladu s článkem 110 a kapitolou 3.
2. Nacházejí-li se mateřský podnik a kterýkoliv z jeho dceřiných podniků, jež jsou institucemi, v různých členských státech, předávají si příslušné orgány těchto členských států veškeré významné informace k umožnění nebo usnadnění dohledu na konsolidovaném základě.
Nevykonávají-li příslušné orgány členského státu, v němž se nachází mateřský podnik, samy dohled na konsolidovaném základě podle článku 111, mohou být vyzvány orgány příslušnými k dohledu, aby požádaly mateřský podnik o informace významné pro účely dohledu na konsolidovaném základě a předaly je těmto orgánům.
3. Členské státy povolí výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových společností, smíšených finančních holdingových společností, finančních institucí nebo podniků pomocných služeb sběr ani držení informací neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit úlohu dohledu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným.
Podobně členské státy povolí svým příslušným orgánům výměnu informací, jak je uvedeno v článku 122, s tím, že sběr ani držení informací nemá za následek, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit úlohu dohledu ve vztahu k holdingovým společnostem se smíšenou činností a jejich dceřiným podnikům, jež nejsou úvěrovými institucemi, nebo k dceřiným podnikům uvedeným v čl. 119 odst. 3.
Článek 125
Spolupráce
1. Má-li instituce, finanční holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost nebo holdingová společnost se smíšenou činností kontrolu nad jedním nebo více dceřinými podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují. Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících jejich dohledu.
2. Na informace obdržené v rámci dohledu na konsolidovaném základě, a zejména na jakoukoliv výměnu informací mezi příslušnými orgány podle této směrnice, se vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1 této směrnice v případě úvěrových institucí nebo ve směrnici 2004/39/ES v případě investičních podniků.
3. Příslušné orgány odpovědné za dohled na konsolidovaném základě zavedou seznamy finančních holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností uvedených v článku 11 nařízení (EU) č. 575/2013. Tyto seznamy předávají příslušným orgánům ostatních členských států, orgánu EBA a Komisi.
Článek 126
Sankce
V souladu s kapitolou 1 oddílem IV této hlavy členské státy zajistí, aby mohly být finančním holdingovým společnostem, smíšeným finančním holdingovým společnostem a holdingovým společnostem se smíšenou činností nebo jejich výkonným ředitelům ukládány správní sankce nebo přijímána jiná správní opatření k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k zamezení jeho příčin, v případě porušení právních nebo správních předpisů přijatých k provedení této kapitoly.
Článek 127
Hodnocení rovnocennosti dohledu na konsolidovaném základě v třetích zemích
1. Jestliže instituce, jejímž mateřským podnikem je instituce nebo finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem ve třetí zemi, nepodléhá dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111, posuzují příslušné orgány, zda tato instituce podléhá dohledu na konsolidovaném základě ze strany orgánu dohledu třetí země, který je rovnocenný dohledu upravenému zásadami stanovenými v této směrnici a požadavkům části první hlavy II kapitoly 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
Hodnocení provádí příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě, pokud by se použil odstavec 3, na žádost mateřského podniku nebo kteréhokoliv z regulovaných subjektů povolených v Unii nebo z vlastního podnětu. Tento příslušný orgán konzultuje ostatní dotyčné příslušné orgány.
2. Komise může požádat Evropský bankovní výbor, aby poskytl obecné pokyny ohledně toho, zda je pravděpodobné, že opatření dohledu na konsolidovaném základě orgánů dohledu ve třetích zemích dosahují cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou stanoveny v této kapitole, ve vztahu k institucím, jejichž mateřský podnik má skutečné sídlo ve třetí zemi. Evropský bankovní výbor tyto pokyny průběžně přezkoumává a přihlíží ke všem změnám v opatřeních dohledu na konsolidovaném základě prováděného takovými příslušnými orgány. EBA je Komisi a Evropskému bankovnímu výboru nápomocen při výkonu uvedených úkolů, včetně hodnocení toho, zda by takové obecné pokyny měly být aktualizovány.
Příslušný orgán, který provádí hodnocení uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, k těmto pokynům přihlíží. Pro tento účel příslušný orgán konzultuje orgán EBA před přijetím rozhodnutí.
3. Pokud takový rovnocenný dohled neexistuje, použijí členské státy na instituci obdobně tuto směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013 nebo povolí svým příslušným orgánům uplatňovat jiné vhodné techniky dohledu, které dosahují cíle dohledu nad institucemi na konsolidovaném základě.
Tyto techniky dohledu schválí po konzultaci s ostatními dotčenými příslušnými orgány příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě.
Příslušné orgány mohou zejména požadovat ustavení finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v Unii a uplatnit ustanovení o dohledu na konsolidovaném základě nad konsolidovanou situací této finanční holdingové společnosti nebo konsolidovanou situací této smíšené finanční holdingové společnosti.
Techniky dohledu se zaměří na dosažení cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou stanoveny v této kapitole, a oznámí se ostatním dotčeným příslušným orgánům, orgánu EBA a Komisi.
KAPITOLA 4
Kapitálové rezervy
Oddíl I
Kapitálové rezervy
Článek 128
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„bezpečnostní kapitálovou rezervou“ kapitál, který je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 129;
2)
„proticyklickou kapitálovou rezervou stanovenou konkrétně pro danou instituci“ kapitál, který je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 130;
3)
„kapitálovou rezervou pro G-SVI“ kapitál, jehož držení je vyžadováno v souladu s čl. 131 odst. 4;
4)
„kapitálovou rezervou pro J-SVI“ kapitál, jehož držení může být vyžadováno v souladu s čl. 131 odst. 5;
5)
„kapitálovou rezervou pro krytí systémového rizika“ kapitál, který instituce je nebo může být povinna udržovat v souladu s článkem 133;
6)
„požadavkem kombinovaných kapitálových rezerv“ celková výše kmenového kapitálu tier 1 nutná ke splnění požadavku bezpečnostní kapitálové rezervy a případně rozšířená o následující položky:
a)
proticyklickou kapitálovou rezervu stanovenou konkrétně pro danou instituci;
b)
kapitálovou rezervu pro G-SVI;
c)
kapitálovou rezervu pro J-SVI;
d)
kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika;
7)
„sazbou proticyklické kapitálové rezervy“ sazba, kterou je instituce povinna uplatňovat za účelem výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci a která je nastavena v souladu s články 136 a 137 nebo případně příslušným orgánem třetí země;
8)
„institucí s vnitrostátním povolením“ instituce, která má povolení v členském státě, na jehož území vykonává působnost určitý pověřený orgán odpovědný za stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy;
9)
„orientačním ukazatelem kapitálové rezervy“ referenční sazba kapitálové rezervy vypočtená podle čl. 135 odst. 1;
Tato kapitola se nepoužije na investiční podniky, které nemají povolení poskytovat investiční služby uvedené v bodě 3 a 6 oddílu A přílohy I směrnice 2004/39/ES.
Článek 129
Požadavek na udržování bezpečnostní kapitálové rezervy
1. Členské státy vyžadují, aby instituce udržovaly nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 bezpečnostní kapitálovou rezervu kmenového kapitálu tier 1 rovnající se 2,5 % celkového objemu jejich rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení na individuálním a konsolidovaném základě, podle potřeby v souladu s částí první hlavou II uvedeného nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát od požadavků stanovených v uvedeném odstavci osvobodit malé a střední investiční podniky, pokud toto osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému daného členského státu.
Rozhodnutí o uplatnění tohoto osvobození musí být plně odůvodněné a musí obsahovat vysvětlení, proč dané osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému členského státu, a přesnou definici malých a středních investičních podniků, které jsou osvobozeny.
Členský stát, který se rozhodne takové osvobození uplatnit, vyrozumí o této skutečnosti Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné orgány dotčených členských států.
3. Pro účely odstavce 2 určí členský stát orgán pověřený uplatňováním tohoto článku. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
4. Pro účely odstavce 2 se investiční podniky klasifikují jako malé a střední v souladu s doporučením Komise 2003/361/ES ze 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (31).
5. Instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem plnění požadavku dle odstavce 1 tohoto článku pro potřeby plnění kteréhokoli z požadavků stanovených dle článku 104.
6. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
Článek 130
Požadavek na udržování proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci
1. Členské státy vyžadují, aby instituce udržovaly proticyklickou kapitálovou rezervu stanovenou konkrétně pro danou instituci, jež se rovná celkovému objemu jejich rizikové expozice vypočtenému v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 vynásobenému váženým průměrem sazeb proticyklické kapitálové rezervy vypočtených v souladu s článkem 140 této směrnice na individuálním a konsolidovaném základě, v souladu s požadavky části první hlavy II uvedeného nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát od požadavků stanovených v uvedeném odstavci osvobodit malé a střední investiční podniky, pokud toto osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému daného členského státu.
Rozhodnutí o uplatnění tohoto osvobození musí být plně odůvodněné a musí obsahovat vysvětlení, proč dané osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému členského státu, a přesnou definici malých a středních investičních podniků, které jsou osvobozeny.
Členský stát, který se rozhodne takové osvobození uplatnit, vyrozumí o této skutečnosti Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné orgány dotčených členských států.
3. Pro účely odstavce 2 určí členský stát orgán pověřený uplatňováním tohoto článku. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
4. Pro účely odstavce 2 se investiční podniky klasifikují jako malé a střední v souladu s doporučením 2003/361/ES.
5. Instituce jsou povinny plnit požadavek dle odstavce 1 prostřednictvím kmenového kapitálu tier 1, který bude udržován nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného dle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013, požadavku na udržování bezpečnostní kapitálové rezervy podle článku 129 této směrnice a jakéhokoli požadavku stanoveného podle článku 104 této směrnice.
6. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
Článek 131
Globální systémově významné instituce a jiné systémově významné instituce
1. Členské státy určí orgán pověřený tím, aby na konsolidovaném základě určil globální systémově významné instituce (G-SVI) a jiné systémově významné instituce (J-SVI), které jsou povoleny v rámci jejich jurisdikcí. Tímto orgánem bude příslušný orgán nebo pověřený orgán. Členské státy mohou určit více takových orgánů. Institucí G-SVI musí být mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce. Institucí G-SVI nemůže být instituce, která je dceřiným podnikem mateřské instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU. Institucí J-SVI může být mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce.
2. Metodika pro určení institucí G-SVI se zakládá na těchto kategoriích:
a)
velikost skupiny;
b)
propojenost skupiny s finančním systémem;
c)
nahraditelnost služeb nebo finanční infrastruktury poskytovaných skupinou;
d)
složitost skupiny;
e)
přeshraniční činnost skupiny, včetně přeshraniční činnosti mezi členskými státy a mezi členským státem a třetí zemí.
Každá kategorie má stejnou váhu a zahrnuje kvantifikovatelné ukazatele.
Pomocí této metodiky se každému hodnocenému subjektu podle odstavce 1 přidělí celkové skóre, na jehož základě bude možné instituci G-SVI určit a zařadit do podkategorie, jak je uvedeno v odstavci 9.
3. Instituce J-SVI se určí v souladu s odstavcem 1. Posouzení systémového významu vychází přinejmenším z kteréhokoli z těchto kritérií:
a)
velikost;
b)
význam pro hospodářství Unie nebo příslušného členského státu;
c)
význam přeshraničních činností;
d)
propojenost instituce nebo skupiny s finančním systémem.
EBA vydá po konzultaci s ESRB do 1. ledna 2015 obecné pokyny týkající se kritérií pro stanovení podmínek použití tohoto odstavce ve vztahu k posuzování institucí J-SVI. Tyto obecné pokyny zohlední mezinárodní rámce pro vnitrostátní systémově významné instituce a specifické aspekty na úrovni Unie a na úrovni jednotlivých států.
4. Každá instituce G-SVI na konsolidovaném základě musí mít kapitálovou rezervu pro G-SVI, která odpovídá podkategorii, do níž je daná instituce G-SVI zařazena. Tato kapitálová rezerva je tvořena kmenovým kapitálem tier 1 a je udržována nad jeho rámec.
5. Příslušný orgán nebo pověřený orgán může na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném nebo případně individuálním základě v případě jednotlivých institucí J-SVI stanovit, že se na ně bude vztahovat povinnost kapitálové rezervy pro J-SVI až do výše 2 % celkového objemu rizikové expozice vypočítané podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, a to při zohlednění kritérií pro určení institucí J-SVI. Tato kapitálová rezerva je tvořena kmenovým kapitálem tier 1 a je udržována nad jeho rámec.
6. Při stanovení požadavku na udržování kapitálové rezervy pro J-SVI příslušný orgán nebo pověřený orgán dodržuje tyto zásady:
a)
kapitálová rezerva pro J-SVI nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránil fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářel překážky bránící jeho fungování;
b)
příslušný orgán nebo pověřený orgán musí přinejmenším jednou ročně přezkoumat kapitálovou rezervu pro J-SVI.
7. Dříve, než příslušný nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví kapitálovou rezervu pro J-SVI, informuje Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států jeden měsíc před zveřejněním rozhodnutí uvedeného v odstavci 5. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro J-SVI bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
b)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro J-SVI na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
c)
sazba kapitálové rezervy pro J-SVI, kterou chce členský stát stanovit.
8. Aniž je dotčen článek 133 a odstavec 5 tohoto článku, pokud je určitá instituce J-SVI dceřiným podnikem instituce G-SVI nebo instituce J-SVI, jež je mateřskou institucí v EU a na niž se vztahuje povinnost kapitálové rezervy pro J-SVI na konsolidovaném základě, nepřesáhne kapitálová rezerva, která se pro danou instituci J-SVI použije na individuálním nebo subkonsolidovaném základě, vyšší z těchto úrovní:
a)
1 % celkového objemu rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013; a
b)
sazba kapitálové rezervy pro G-SVI nebo J-SVI platná pro danou skupinu na konsolidované úrovni.
9. Rozlišuje se přinejmenším pět podkategorií institucí G-SVI. Nejnižší hranice a hranice mezi jednotlivými podkategoriemi se vymezí prostřednictvím skóre stanovených pomocí určovací metodiky. Hraniční skóre mezi sousedními podkategoriemi se jednoznačně stanoví v souladu se zásadou, podle níž mezi jednotlivými podkategoriemi dochází ke konstantnímu lineárnímu nárůstu systémového významu, což má za následek lineární nárůst výše požadovaného dodatečného kmenového kapitálu tier 1, a to s výjimkou nejvyšší podkategorie. Pro účely tohoto odstavce se systémovým významem rozumí očekávaný dopad, jaký by měly potíže dotčené instituce G-SVI na celosvětový finanční trh. Nejnižší podkategorii je přiřazena kapitálová rezerva pro G-SVI ve výši 1 % celkového objemu rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 a kapitálová rezerva přiřazená jednotlivým podkategoriím se, až do čtvrté podkategorie včetně, zvyšuje po 0,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočteného v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013. Na nejvyšší podkategorii kapitálové rezervy pro G-SVI se vztahuje kapitálová rezerva ve výši 3,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočítané podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
10. Při provádění řádného posouzení v rámci dohledu a aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 9, příslušný orgán nebo pověřený orgán může:
a)
přeřadit instituci G-SVI z nižší podkategorie do vyšší podkategorie;
b)
zařadit subjekt uvedený v odstavci 1, jehož celkové skóre je nižší než hraniční skóre nejnižší podkategorie, do této podkategorie nebo do vyšší podkategorie, a tím jej označit za instituci G-SVI.
11. Pokud příslušný orgán nebo pověřený orgán přijme rozhodnutí v souladu s odst. 10 písm. b), informuje o takovém rozhodnutí a jeho důvodech orgán EBA.
12. Příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje Komisi, ESRB a orgán EBA o názvech institucí G-SVI a J-SVI a o tom, do jakých podkategorií jsou jednotlivé instituce G-SVI zařazeny, a názvy systémově významných institucí zveřejní. Příslušné orgány nebo pověřené orgány zveřejní informace o tom, do jakých podkategorií jsou jednotlivé instituce G-SVI zařazeny.
Příslušný orgán nebo pověřený orgán přezkoumá jednou ročně určení institucí G-SVI a J-SVI a zařazení jednotlivých institucí G-SVI do podkategorií, informuje o výsledku tohoto přezkumu dotčené systémově významné instituce, Komisi, ESRB a orgán EBA a zveřejní aktualizovaný seznam určených systémově významných institucí, jakož i informace o tom, do jaké podkategorie jsou jednotlivé určené instituce G-SVI zařazeny.
13. Systémově významné instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem splnění požadavků dle odstavce 4 a 5 pro potřeby splnění kteréhokoli z požadavků stanovených podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 a článků 129 a 130 této směrnice a kteréhokoli z požadavků stanovených podle článků 102 a 104 této směrnice.
14. Vztahuje-li se na skupinu na konsolidovaném základě následující, použije se v každém případě vyšší z kapitálových rezerv:
a)
kapitálová rezerva pro G-SVI a kapitálová rezerva pro J-SVI;
b)
kapitálová rezerva pro G-SVI, kapitálová rezerva pro J-SVI a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133.
Vztahuje-li se na instituci na individuálním nebo subkonsolidovaném základě kapitálová rezerva pro J-SVI a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133, použije se vyšší z těchto dvou.
15. Bez ohledu na odstavec 14, pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika vztahuje na všechny expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví za účelem řešení makroobezřetnostního rizika v daném členském státě, ale nevztahuje se na expozice mimo daný členský stát, je uvedená kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika kumulativní s kapitálovou rezervou pro J-SVI nebo G-SVI uplatňovanou v souladu s tímto článkem.
16. Pokud se v určitém případě použije odstavec 14 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a vyšší z dvojice kapitálových rezerv zahrnující kapitálovou rezervu pro J-SVI a kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
17. Pokud se v určitém případě použije odstavec 15 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a součtu kapitálové rezervy pro J-SVI a kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
18. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, s jejichž pomocí se pro účely tohoto článku upřesní metodika, podle níž příslušný orgán nebo pověřený orgán určí mateřskou instituci v EU nebo mateřskou finanční holdingovou společnost v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společnost v EU jakožto G-SVI, a metodika pro vymezení podkategorií a zařazení institucí G-SVI do podkategorií na základě jejich systémového významu, a to při zohlednění jakýchkoli standardů dohodnutých na mezinárodní úrovni.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do dne 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním a druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 132
Podávání zpráv
1. Komise předloží na základě mezinárodního vývoje a stanoviska orgánu EBA do 31. prosince 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu ohledně možnosti rozšíření rámce pro instituce G-SVI na dodatečné druhy systémově významných institucí v rámci Unie. V případě potřeby ke zprávě připojí legislativní návrh.
2. Do 31. prosince 2016 a po konzultaci s ESRB a orgánem EBA předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda by měla být ustanovení týkající se G-SVI uvedená v článku 131 změněna a v případě potřeby ke zprávě připojí legislativní návrh. Jakýkoli takový návrh náležitě zohlední mezinárodní vývoj v oblasti regulace a měl by v případě potřeby přezkoumat proces přiřazování kapitálových rezerv pro J-SVI stanovených konkrétně pro danou instituci v rámci skupiny, a to při zohlednění jakéhokoli nežádoucího dopadu na provádění strukturálního oddělení v rámci členských států.
Článek 133
Požadavek na udržování kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika
1. Každý členský stát může pro finanční sektor nebo pro jedno či více pododvětví tohoto sektoru zavést povinnost kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika tvořené kmenovým kapitálem tier 1 za účelem předcházení dlouhodobým necyklickým systémovým nebo makroobezřetnostním rizikům, na které se nevztahuje nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich zmírnění, ve smyslu rizika narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě.
2. Pro účely odstavce 1 určí členský stát orgán odpovědný za stanovení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika a určení skupin institucí, na něž se vztahuje. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
3. Pro účely odstavce 1 může být vyžadováno, aby instituce nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 udržovaly kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika kmenového kapitálu tier 1 rovnající se přinejmenším 1 % na základě expozic, na než se vztahuje kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika podle odstavce 8 tohoto článku na individuálním, konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, v souladu s částí první hlavou II uvedeného nařízení. Dotčený příslušný nebo pověřený orgán může požadovat, aby instituce udržovaly kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika na individuální a konsolidované úrovni.
4. Instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem splnění požadavku dle odstavce 3 pro potřeby splnění kteréhokoli z požadavků stanovených podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 a článků 129 a 130 této směrnice a kteréhokoli z požadavků stanovených podle článků 102 a 104 této směrnice. Vztahuje-li se na skupinu určenou jakožto systémově významná instituce, na niž se na konsolidovaném základě vztahuje kapitálová rezerva pro G-SVI nebo kapitálová rezerva pro J-SVI v souladu s článkem 131, také kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika na konsolidovaném základě v souladu s tímto článkem, použije se vyšší z těchto kapitálových rezerv. Vztahuje-li se na instituci na individuálním nebo subkonsolidovaném základě kapitálová rezerva pro J-SVI v souladu s článkem 131 a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s tímto článkem, použije se vyšší z těchto dvou.
5. Pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika vztahuje na všechny expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví za účelem řešení makroobezřetnostního rizika v daném členském státě, ale nevztahuje se na expozice mimo daný členský stát, uvedená kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika je kumulativní s kapitálovou rezervou pro J-SVI nebo G-SVI uplatňovanou v souladu s článkem 131, a to bez ohledu na odstavec 4.
6. Pokud se v určitém případě použije odstavec 4 instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a vyšší z dvojice kapitálových rezerv zahrnující kapitálovou rezervu pro J-SVI a kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
7. Pokud se v určitém případě použije odstavec 5 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a součtu kapitálové rezervy pro J-SVI a kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
8. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se může použít na expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví, a může se rovněž použít na expozice ve třetích zemích. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se s výhradou odstavců 15 a 18 může rovněž použít na expozice nacházející se v jiných členských státech.
9. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se použije na všechny instituce nebo na jednu či více jejich podskupin, pro něž jsou orgány dotyčných členských států příslušné v souladu s touto směrnicí, a je stanoven v postupných nebo zrychlených krocích s úpravou po 0,5 procentního bodu. Pro jednotlivá pododvětví daného sektoru mohou být zavedeny různé požadavky.
10. Při stanovení požadavku na udržování kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika dodržuje příslušný orgán nebo pověřený orgán tyto zásady:
a)
kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování;
b)
příslušný orgán nebo pověřený orgán přinejmenším jednou za dva roky musí přezkoumat kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika.
11. Dříve, než příslušný nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika do výše 3 %, informuje Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států jeden měsíc před zveřejněním rozhodnutí uvedeného v odstavci 16. Vztahuje-li se kapitálová rezerva na expozice nacházející se ve třetích zemích, příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje rovněž orgány dohledu těchto třetích zemí. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
systémové nebo makroobezřetnostní riziko v daném členském státě;
b)
důvody, proč systémové nebo makroobezřetnostní riziko představuje svými rozměry hrozbu pro stabilitu finančního systému na vnitrostátní úrovni a opravňuje tak sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
c)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
d)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
e)
odůvodnění, proč s přihlédnutím k jejich relativní účinnosti žádná ze stávajících opatření uvedených v této směrnici nebo v nařízení (EU) č. 575/2013, s vyloučením článků 458 a 459 uvedeného nařízení, ať už samostatně nebo ve vzájemné kombinaci nestačí pro řešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
f)
sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, kterou chce členský stát vyžadovat.
12. Dříve, než příslušný orgán nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika ve výši nad 3 %, informuje Komisi, ESRB, EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států. Vztahuje-li se kapitálová rezerva na expozice nacházející se ve třetích zemích, příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje rovněž orgány dohledu těchto třetích zemí. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
systémové nebo makroobezřetnostní riziko v daném členském státě;
b)
důvody, proč systémové nebo makroobezřetnostní riziko představuje svými rozměry hrozbu pro stabilitu finančního systému na vnitrostátní úrovni a opravňuje tak sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
c)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
d)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika na jednotný trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
e)
odůvodnění, proč s přihlédnutím k jejich relativní účinnosti žádná ze stávajících opatření v této směrnici nebo v nařízení (EU) č. 575/2013, s vyloučením článků 458 a 459 uvedeného nařízení, ať už samostatně nebo ve vzájemné kombinaci nestačí pro řešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
f)
sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, kterou chce členský stát vyžadovat.
13. Od 1. ledna 2015 může příslušný orgán nebo pověřený orgán sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, která se vztahuje na expozice nacházející se v členském státě, který kapitálovou rezervu stanoví, a může se rovněž vztahovat na expozice ve třetích zemích, stanovit nebo upravit na úroveň až 5 %. Při stanovení nebo úpravě požadavku na sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika ve výši nad 5 % musí být dodrženy postupy uvedené v odstavci 12.
14. Má-li být sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika v souladu s odstavcem 13 stanovena v rozmezí 3 % až 5 %, příslušný orgán nebo pověřený orgán členského státu, který kapitálovou rezervu stanoví, o této skutečnosti vždy vyrozumí Komisi a před přijetím dotčených opatření vyčká na stanovisko Komise.
Je-li stanovisko Komise záporné, příslušný orgán nebo pověřený orgán členského státu, který kapitálovou rezervu stanoví, se tímto stanoviskem řídí, nebo poskytne vysvětlení, proč tak neučiní.
Je-li jedna podmnožina finančního sektoru dceřiným podnikem, jehož mateřský podnik je usazen v jiném členském státě, příslušný orgán nebo pověřený orgán vyrozumí orgány daného členského státu, Komisi a ESRB. Komise a ESRB vydají do jednoho měsíce od vyrozumění doporučení ohledně opatření přijímaných v souladu s tímto odstavcem. V případě, že se uvedené orgány neshodnou, a v případě záporného doporučení Komise i ESRB může příslušný orgán nebo pověřený orgán záležitost postoupit orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Rozhodnutí o stanovení kapitálové rezervy pro tyto expozice se pozastaví, dokud orgán EBA nevydá rozhodnutí.
15. Do jednoho měsíce od oznámení podle odstavce 12 poskytne ESRB Komisi stanovisko k tomu, zda je kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika považována za vhodnou. EBA rovněž může Komisi poskytnout k dané kapitálové rezervě stanovisko podle čl. 34 odst. 1 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Do dvou měsíců od oznámení přijme Komise prováděcí akt, jímž zmocní příslušný orgán nebo pověřený orgán k přijetí navrženého opatření, a to s ohledem na případné hodnocení ze strany ESRB a EBA, a pokud je přesvědčena o tom, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika nemá neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila řádnému fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování.
16. Každý příslušný orgán nebo pověřený orgán oznámí stanovení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika zveřejněním na příslušné internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
b)
instituce, na něž se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika použije;
c)
odůvodnění kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
d)
den, od něhož jsou instituce povinny uplatňovat stanovení nebo upravení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika; a
e)
názvy zemí, v nichž jsou expozice nacházející se v těchto zemích uznány v kapitálové rezervě pro krytí systémového rizika.
Pokud by zveřejnění podle písmene c) mohlo ohrozit stabilitu finančního systému, informace požadované podle písmena c) nebudou do oznámení zahrnuty.
17. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
V případě, že použití těchto omezení týkajících se rozdělování výnosů má za výsledek neuspokojivé zlepšení kmenového kapitálu tier 1 instituce z hlediska příslušného systémového rizika, mohou příslušné orgány přijmout dodatečná opatření v souladu s článkem 64.
18. Po oznámení podle odstavce 11 mohou členské státy danou kapitálovou rezervu uplatňovat na všechny expozice. V případě, že se příslušný orgán nebo pověřený orgán rozhodne stanovit kapitálovou rezervu na úrovni do 3 % na základě expozic v jiných členských státech, musí být tato kapitálová rezerva stanovena rovnocenně na všechny expozice nacházející se v Unii.
Článek 134
Uznání sazby kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika
1. Jiné členské státy mohou uznat sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanovenou v souladu s článkem 133 a mohou ji uplatňovat vůči institucím s vnitrostátním povolením u expozic nacházejících se v členském státě, který sazbu kapitálové rezervy stanoví.
2. Jestliže členský stát uzná sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika pro instituce s vnitrostátním povolením, informuje o tom Komisi, ESRB, orgán EBA a členský stát, který uvedenou sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanoví.
3. Členský stát při rozhodování o tom, zda uzná sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, zohlední informace předložené v souladu s čl. 133 odst. 11, 12 nebo 13 členským státem, který dotčenou sazbu kapitálové rezervy stanoví.
4. Členský stát, který stanoví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133, může požádat ESRB o vydání doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 pro jeden či více členských států, které mohou dotčenou sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika uznat.
Oddíl II
Stanovení a výpočet proticyklické kapitálové rezervy
Článek 135
Pokyny ESRB ohledně stanovení sazeb proticyklické kapitálové rezervy
1. ESRB je oprávněna vydat pro orgány pověřené členskými státy dle čl. 136 odst. 1, ve formě doporučení dle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010, pokyny ke stanovení sazeb proticyklické kapitálové rezervy, včetně:
a)
zásad, jimiž se pověřené orgány budou moci řídit při rozhodování o vhodné sazbě proticyklické kapitálové rezervy, které zajistí, že tyto orgány budou k rozhodným makroekonomickým cyklům přistupovat řádně, a které budou nápomocné řádnému a konzistentnímu rozhodování napříč členskými státy;
b)
obecných pokynů ohledně:
i)
měření a výpočtu odchylky od dlouhodobých trendů vývoje poměrů úvěrů k hrubému domácímu produktu (HDP);
ii)
výpočtu orientačních ukazatelů kapitálové rezervy požadovaných dle čl. 136 odst. 2;
c)
pokynů ohledně proměnných, které indikují akumulaci systémového rizika spojeného s obdobími nadměrného růstu úvěrů ve finančním systému, zejména příslušného poměru úvěrů k HDP jakož i jeho odchylku od dlouhodobých trendů vývoje a jiných relevantních faktorů, včetně ošetření hospodářského vývoje v rámci jednotlivých odvětví ekonomiky, které by měly být zdrojem informací pro rozhodování pověřených orgánů o vhodné sazbě proticyklické kapitálové rezervy dle článku 136;
d)
pokynů ohledně proměnných, včetně kvalitativních kritérií, které indikují, že kapitálová rezerva by měla být zachována, snížena nebo zcela rozpuštěna.
2. Pokud ESRB vydá doporučení podle odstavce 1, náležitým způsobem zohlední rozdíly mezi členskými státy, a zejména specifika členských států s malými a otevřenými ekonomikami.
3. Pokud ESRB vydá doporučení dle odstavce 1, bude jej dle potřeby revidovat a aktualizovat, a to ve světle zkušeností s určováním kapitálových rezerv dle této směrnice nebo vývoje mezinárodně dohodnuté praxe.
Článek 136
Určování sazeb proticyklické kapitálové rezervy
1. Každý členský stát pověří veřejný orgán nebo subjekt (dále jen „pověřený orgán“), jehož povinností bude určovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro tento členský stát.
2. Každý pověřený orgán vypočítá pro každé čtvrtletí orientační ukazatel kapitálové rezervy jako referenční hodnotu, kterou se bude řídit při rozhodování o stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy v souladu s odstavcem 3. Orientační ukazatel kapitálové rezervy smysluplným způsobem odráží úvěrový cyklus a rizika vyvolaná přílišnou úvěrovou expanzí v členském státě a náležitě zohlední specifika národního hospodářství. Tento ukazatel bude založen na odchylce poměru úvěrů k HDP od dlouhodobých trendů vývoje tohoto ukazatele s přihlédnutím mimo jiné k:
a)
ukazateli růstu úrovní úvěrů v rámci dané jurisdikce, a především k ukazateli, jenž odráží změny v poměru úvěrů poskytovaných v daném členském státě k HDP;
b)
veškerým aktuálně platným pokynům vydaným ESRB v souladu s čl. 135 odst. 1 písm. b).
3. Každý pověřený orgán posoudí a určí odpovídající sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro svůj členský stát, a to na čtvrtletní bázi, přičemž přihlédne k:
a)
orientačnímu ukazateli kapitálové rezervy vypočtenému dle odstavce 2;
b)
veškerým aktuálně platným pokynům vydaným ESRB v souladu s čl. 135 odst. 1 písm. a), c) a d) a veškerým doporučením vydaným ESRB ohledně určování sazby kapitálové rezervy;
c)
jiným proměnným, které pověřený orgán uzná za důležité pro řešení cyklického systémového rizika.
4. Sazba proticyklické kapitálové rezervy vyjádřená jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 u institucí, které mají úvěrové expozice v daném členském státě, musí nabývat hodnot mezi 0 % a 2,5 %, a to postupně po 0,25 procentního bodu nebo násobcích 0,25 procentního bodu. V případech, kdy to bude s na základě faktorů uvedených v odstavci 3 odůvodněno, může pověřený orgán nastavit sazbu proticyklické kapitálové rezervy vyšší než 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro účely uvedené v čl. 140 odst. 2 této směrnice.
5. V případě, že pověřený orgán stanoví poprvé sazbu proticyklické kapitálové rezervy vyšší než nula, nebo pokud následně pověřený orgán zvýší stávající nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy, stanoví současně den, od kterého budou instituce povinny tuto zvýšenou rezervu uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci. Tento den nesmí nastat později než po uplynutí 12 měsíců ode dne, kdy bude oznámeno stanovení zvýšené kapitálové rezervy v souladu s odstavcem 7. V případě, že bude stanoveno, že tento den nastane po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne, kdy bude oznámeno stanovení zvýšené kapitálové rezervy, musí být takováto kratší lhůta pro uplatňování této zvýšené rezervy odůvodněna na základě výjimečných okolností.
6. V případě, že pověřený orgán sníží stávající sazbu proticyklické kapitálové rezervy, bez ohledu na to, zda bude snížena až na nulu nebo nikoli, určí současně též orientační dobu, během které se neočekává žádné zvýšení této kapitálové rezervy. Touto orientační dobou však pověřený orgán nebude vázán.
7. Každý pověřený orgán provede oznámení čtvrtletního stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy zveřejněním na své internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy;
b)
rozhodný poměr úvěrů k HDP a jeho odchylku od dlouhodobého trendu;
c)
orientační ukazatel kapitálové rezervy vypočtený dle odstavce 2;
d)
odůvodnění této sazby kapitálové rezervy;
e)
v případě, že dojde ke zvýšení sazby kapitálové rezervy, den, od kterého jsou instituce povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
f)
v případě, že den uvedený v písmenu e) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne oznámení dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby;
g)
v případě, že dojde ke snížení sazby kapitálové rezervy, orientační dobu, během které se neočekává žádné zvýšení sazby kapitálové rezervy, společně s odůvodněním této doby;
Pověřené orgány přijmou veškerá rozumná opatření potřebná ke koordinaci načasování tohoto oznámení.
Pověřené orgány informují ESRB o každém čtvrtletním nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy a o údajích specifikovaných pod písmeny a) až g). ESRB zveřejní na své internetové stránce veškeré takto oznámené sazby kapitálových rezerv a související informace.
Článek 137
Uznání sazeb proticyklické kapitálové rezervy převyšujících hodnotu 2,5 %
1. V případě, že pověřený orgán v souladu s čl. 136 odst. 4 nebo příslušný orgán třetí země nastavil sazbu proticyklické kapitálové rezervy převyšující 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, mohou ostatní pověřené orgány uznat tuto sazbu kapitálové rezervy pro účely výpočtu proticyklických kapitálových rezerv stanovených konkrétně pro danou instituci, který provádějí instituce s vnitrostátním povolením.
2. V případě, že pověřený orgán v souladu s odstavcem 1 tohoto článku uzná sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, oznámí toto uznání zveřejněním na své internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy;
b)
členský stát nebo třetí země, pro které tato sazba platí;
c)
v případě, že došlo ke zvýšení sazby kapitálové rezervy, den, od kterého jsou instituce s povolením v členském státě, v němž působí pověřený orgán, povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy aplikovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
d)
v případě, že den uvedený v písmenu c) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne oznámení dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby.
Článek 138
Doporučení ESRB ohledně sazeb proticyklických kapitálových rezerv třetích zemí
ESRB je dle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 oprávněna vydávat pověřeným orgánům doporučení ohledně odpovídající sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice vůči dané třetí zemi v případě, že:
a)
sazba proticyklické kapitálové rezervy nebyla stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země (dále jen „příslušný orgán třetí země“) pro třetí zemi, vůči níž má jedna nebo několik institucí Unie úvěrové expozice;
b)
ESRB dospěje k závěru, že sazba proticyklické kapitálové rezervy, která byla stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi, není dostatečná pro potřeby odpovídající ochrany institucí Unie před riziky přílišné úvěrové expanze v dané zemi, nebo pověřený orgán vyrozumí ESRB, že danou sazbu kapitálové rezervy považuje pro tyto účely za nedostatečnou.
Článek 139
Rozhodnutí pověřených orgánů ohledně sazeb proticyklických kapitálových rezerv třetích zemí
1. Tento článek se použije bez ohledu na to, zda ESRB vydala pověřeným orgánům doporučení podle článku 138.
2. Za podmínek uvedených v čl. 138 písm. a) mohou pověřené orgány stanovit sazbu proticyklické kapitálové rezervy, kterou budou instituce s vnitrostátním povolením povinny uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci.
3. V případě, že byla sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi, může pověřený orgán stanovit jinou sazbu kapitálové rezervy pro uvedenou třetí zemi pro účely výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci, který jsou povinny provádět instituce s vnitrostátním povolením, pokud dospěje pověřený orgán rozumně k závěru, že sazba kapitálové rezervy stanovená příslušným orgánem třetí země není dostatečná pro potřeby odpovídající ochrany těchto institucí před riziky přílišné úvěrové expanze v dané zemi.
Při výkonu pravomoci dle prvního pododstavce nesmí pověřený orgán stanovit sazbu proticyklické kapitálové rezervy pod úrovní stanovenou příslušným orgánem třetí země, ledaže tato sazba kapitálové rezervy převyšuje 2,5 %, vyjádřená jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 u institucí, které mají úvěrové expozice v uvedené třetí zemi.
S cílem zajistit soudržnost sazeb kapitálových rezerv stanovených pro třetí země může ESRB vydat doporučení týkající se stanovení takových sazeb.
4. V případě, že pověřený orgán nastaví takovou sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi dle odstavce 2 nebo 3, že dojde ke zvýšení stávající použitelné sazby proticyklické kapitálové rezervy, stanoví pověřený orgán den, od kterého budou instituce s vnitrostátním povolením povinny uplatňovat tuto sazbu kapitálové rezervy pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci. Tento den nesmí nastat později než 12 měsíců ode dne oznámení sazby kapitálové rezervy dle odstavce 5. V případě, že bude tento den stanoven tak, aby nastal po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne, kdy bude stanovení této sazby oznámeno, musí být takováto kratší lhůta pro uplatňování dané sazby odůvodněna na základě výjimečných okolností.
5. Pověřené orgány zveřejní veškerá nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s odstavcem 2 nebo 3 na svých internetových stránkách, přičemž mezi zveřejněnými informacemi uvedou následující:
a)
sazbu proticyklické kapitálové rezervy a třetí zemi, pro kterou tato sazba platí;
b)
odůvodnění této sazby kapitálové rezervy;
c)
pokud bude sazba kapitálové rezervy poprvé nastavena jako vyšší než nula nebo zvýšena, den, od kterého jsou instituce povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy aplikovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
d)
v případě, že den uvedený v písmenu c) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne zveřejnění nastavení sazby dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby.
Článek 140
Výpočet sazby proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci
1. Sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci se bude skládat z váženého průměru sazeb proticyklické kapitálové rezervy, které se použijí v jurisdikcích, kde se nacházejí rozhodné úvěrové expozice dané instituce, nebo které se použijí pro účely tohoto článku v důsledku použití čl. 139 odst. 2 nebo 3.
Členské státy požadují, aby instituce pro účely výpočtu váženého průměru uvedeného v prvním pododstavci uplatňovaly na každou použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy svoje celkové kapitálové požadavky k úvěrovému riziku, určené v souladu s částí třetí hlavami II a IV nařízení (EU) č. 575/2013, které souvisí s rozhodnými úvěrovými expozicemi na předmětném území, dělené jejich celkovými kapitálovými požadavky k úvěrovému riziku, které souvisí se všemi rozhodnými úvěrovými expozicemi dané instituce.
2. V případě, že v souladu s čl. 136 odst. 4 pověřený orgán nastaví sazbu proticyklické kapitálové rezervy tak, že bude převyšovat 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, členské státy zajistí, aby byly na rozhodné úvěrové expozice nacházející se v členském státě, v němž působí daný pověřený orgán (dále jen „členský stát A“), uplatňovány následující sazby kapitálových rezerv, a to pro účely výpočtu potřebného dle odstavce 1, včetně, v relevantních případech, výpočtu té části konsolidovaného kapitálu, která se týká předmětné instituce:
a)
instituce s vnitrostátním povolením budou uplatňovat tuto sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % celkového objemu rizikové expozice;
b)
instituce s povolením v jiném členském státě budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy ve výši 2,5 % celkového objemu rizikové expozice, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, neuznal sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % v souladu s čl. 137 odst. 1;
c)
instituce s povolením v jiném členském státě budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy stanovenou pověřeným orgánem členského státu A, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, uznal tuto sazbu kapitálové rezervy v souladu článkem 137.
3. V případě, že sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovená příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi převyšuje 2,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, členské státy zajistí, aby byly na rozhodné úvěrové expozice nacházející se v této třetí zemi uplatňovány následující sazby kapitálových rezerv, a to pro účely výpočtu potřebného dle odstavce 1, včetně, v relevantních případech, výpočtu té části konsolidovaného kapitálu, která se týká předmětné instituce:
a)
instituce budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy ve výši 2,5 % celkového objemu rizikové expozice, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, neuznal sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % v souladu s čl. 137 odst. 1;
b)
instituce jsou povinny aplikovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy stanovenou příslušným orgánem třetí země, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, uznal tuto sazbu kapitálové rezervy v souladu s článkem 137.
4. Mezi rozhodné úvěrové expozice patří všechny kategorie expozic vyjma druhů expozice uvedených v čl. 112 písm. a) až f) nařízení (EU) č. 575/2013, které podléhají:
a)
kapitálovým požadavkům k úvěrovému riziku dle části třetí hlavy II uvedeného nařízení;
b)
v případech, kdy je expozice vedena v obchodním portfoliu, kapitálovým požadavkům ke specifickému riziku dle části třetí hlavy IV kapitoly 2 uvedeného nařízení nebo dodatečnému riziku selhání a migrace dle části třetí hlavy IV kapitoly 5 uvedeného nařízení;
c)
v případech, kdy je expozicí sekuritizace, kapitálovým požadavkům dle části třetí hlavy II kapitoly 5 uvedeného nařízení.
5. Instituce označí zeměpisnou oblast rozhodné úvěrové expozice v souladu s regulačními technickými normami přijatými dle odstavce 7.
6. Pro účely výpočtu požadovaného dle odstavce 1:
a)
pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy, použije se sazba proticyklické kapitálové rezervy pro členský stát ode dne uvedeného v informaci zveřejněné v souladu s čl. 136 odst. 7 písm. e) nebo čl. 137 odst. 2 písm. c);
b)
pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy, použije se sazba proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi po uplynutí 12 měsíců ode dne, kdy byla změna sazby kapitálové rezervy oznámena příslušným orgánem třetí země, a to bez ohledu na to, zda tento orgán požaduje, aby instituce se sídlem v této třetí zemi uplatňovaly předmětnou změnu ve lhůtě kratší; tím není dotčeno ustanovení písmene c);
c)
v případě, že pověřený orgán domovského členského státu dotčené instituce stanoví sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s čl. 139 odst. 2 nebo 3 nebo uzná sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s článkem 137, použije se tato sazba kapitálové rezervy ode dne uvedeného v informaci zveřejněné v souladu s čl. 139 odst. 5 písm. c) nebo čl. 137 odst. 2 písm. c), pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy;
d)
sazba proticyklické kapitálové rezervy se použije okamžitě, pokud má předmětné rozhodnutí za následek snížení sazby kapitálové rezervy.
Pro účely písmene b) platí, že změna sazby proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi bude považována za oznámenou dne, kdy bude zveřejněna příslušným orgánem třetí země v souladu s platnými vnitrostátními předpisy.
7. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem za účelem specifikace způsobu určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic uvedených v odstavci 5.
EBA předloží Komisi uvedené návrhy regulačních norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl III
Opatření na zachování kapitálu
Článek 141
Omezení týkající se rozdělování výnosů
1. Členské státy zakážou institucím, které splňují požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, provádět rozdělení výnosů související s kmenovým kapitálem tier 1 v rozsahu, v jakém by došlo ke snížení kmenového kapitálu tier 1 na takovou úroveň, kdy by požadavek kombinovaných kapitálových rezerv již splněn nebyl.
2. Členské státy požadují, aby instituce, které nesplňují požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, vypočetly nejvyšší rozdělitelnou částku (dále jen „MDA“) v souladu s odstavcem 4 a podaly příslušnému orgánu zprávu o takto vypočtené MDA.
Použije-li se první pododstavec, členský stát zakáže každé takové instituci přijetí kteréhokoli z následujících opatření předtím, než tato instituce vypočte MDA:
a)
provedení rozdělení výnosů v souvislosti s kmenovým kapitálem tier 1;
b)
převzetí závazku výplaty pohyblivé složky odměny nebo zvláštní penzijní výhody či vyplacení pohyblivé složky odměny, pokud povinnost k její výplatě vznikla v době, kdy instituce nesplňovala požadavky kombinovaných kapitálových rezerv;
c)
provedení plateb na nástroje vedlejšího kapitálu tier 1.
3. Po dobu, kdy instituce nebude splňovat nebo překračovat na ni použitelný požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, členské státy zakážou této instituci výplatu částky převyšující MDA, která bude vypočtena v souladu s odstavcem 4, prostřednictvím některého z opatření uvedených v písmenech a), b) a c) odstavce 2.
4. Členské státy požadují, aby instituce vypočetly MDA vynásobením částky vypočtené v souladu s odstavcem 5 činitelem určeným v souladu s odstavcem 6. Opatření uvedená v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) mají za následek snížení MDA.
5. První z činitelů součinu podle odstavce 4 se bude skládat z:
a)
předběžných zisků, které nejsou zahrnuty v kmenovém kapitálu tier 1 podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 a které byly vytvořeny po vydání posledního rozhodnutí o rozdělení zisků nebo přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) tohoto článku;
plus
b)
výročních zisků, které nejsou zahrnuty v kmenovém kapitálu tier 1 podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 a které byly vytvořeny po vydání posledního rozhodnutí o rozdělení zisků nebo přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) tohoto článku;
mínus
c)
částky, které by bylo nutno zaplatit na dani, pokud by částky uvedené v písmenech a) a b) tohoto odstavce zůstaly nerozděleny.
6. Druhý činitel součinu bude určen následovně:
a)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet v prvním (tj. nejnižším) kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0;
b)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 tohoto nařízení, bude nacházet ve druhém kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,2;
c)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet ve třetím kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,4;
d)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet v čtvrtém (tj. nejvyšším) kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,6;
Dolní a horní hranice každého kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv budou vypočteny následovně:
„Qn“
označuje pořadové číslo dotčeného kvartilu.
7. Omezení stanovená tímto článkem se použijí pouze na platby, které budou mít za následek snížení kmenového kapitálu tier 1 nebo snížení zisků, a za podmínky, že odložení nebo neprovedení platby nebude představovat porušení povinnosti nebo splnění podmínky pro zahájení insolvenčního řízení proti dotčené instituci.
8. V případě, že instituce nesplňuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv a má v úmyslu provést výplatu svých rozdělitelných zisků nebo přijmout některé z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) a c), vyrozumí příslušný orgán a poskytne mu následující informace:
a)
výši kapitálu udržovaného dotčenou institucí, rozčleněnou na následující položky:
i)
kmenový kapitál tier 1;
ii)
vedlejší kapitál tier 1;
iii)
kapitál tier 2;
b)
výši svých předběžných a výročních zisků;
c)
MDA vypočtenou v souladu s odstavcem 4;
d)
částku rozdělitelných zisků, kterou má v úmyslu vyplatit jako:
i)
platby dividend;
ii)
zpětné odkupy akcií;
iii)
platby na nástroje vedlejšího kapitálu tier 1;
iv)
platbu pohyblivé složky odměny nebo zvláštní penzijní výhody, bez ohledu na skutečnost, zda se tak má stát prostřednictvím vytvoření nové povinnosti k výplatě nebo výplatou na základě povinnosti vzniklé v době, kdy instituce nesplňovala na ni použitelné požadavky kombinovaných kapitálových rezerv.
9. Instituce udržují v platnosti opatření k zajištění toho, aby byly částky rozdělitelných zisků a MDA vypočteny správně, a musí být schopny na žádost příslušného orgánu přesnost tohoto výpočtu prokázat.
10. Pro účely odstavců 1 a 2 patří do rozdělení výnosů souvisejících s kmenovým kapitálem tier 1:
a)
vyplácení peněžních dividend;
b)
výplata plně nebo částečně placených prémiových akcií nebo jiných kapitálových nástrojů uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
výplata nebo nákup vlastních akcií nebo jiných kapitálových nástrojů uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení uskutečněné institucí;
d)
vrácení částek vyplacených v souvislosti s kapitálovými nástroji uvedenými v čl. 26 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení;
e)
výplata položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. b) až e) uvedeného nařízení.
Článek 142
Plán zachování kapitálu
1. V případě, že instituce nesplňuje na ni použitelný požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, je povinna vyhotovit plán zachování kapitálu a předložit jej příslušnému orgánu nejpozději ve lhůtě pěti pracovních dnů ode dne, kdy instituce zjistila, že předmětný požadavek nesplňuje, ledaže příslušný orgán povolí delší lhůtu v délce nejvýše 10 dnů.
Příslušné orgány udělí takové povolení pouze na základě individuální situace úvěrové instituce a s přihlédnutím k rozsahu a složitosti činností instituce.
2. V plánu zachování kapitálu musí být uvedeno následující:
a)
odhady příjmů a výdajů a předpokládaná rozvaha;
b)
opatření na zvýšení podílů kapitálů instituce;
c)
plán a časový rámec navýšení kapitálu s cílem splnit požadavek kombinovaných kapitálových rezerv v plném rozsahu;
d)
veškeré další informace, které příslušný orgán považuje za nezbytné pro provedení posouzení požadovaného dle odstavce 3.
3. Příslušný orgán posoudí plán zachování kapitálu, přičemž tento plán schválí pouze tehdy, pokud dospěje k závěru, že v případě realizace tohoto plánu lze s rozumnou mírou pravděpodobnosti očekávat, že díky němu dojde k zachování nebo vytvoření kapitálu dostatečného k tomu, aby byla instituce schopna splnit na ni použitelné požadavky kombinovaných kapitálových rezerv, a to ve lhůtě, kterou bude příslušný orgán považovat za odpovídající.
4. V případě, že příslušný orgán plán zachování kapitálu neschválí v souladu s odstavcem 3, nařídí některé z následujících opatření, popřípadě obě tato opatření současně:
a)
příslušný orgán bude požadovat, aby instituce navýšila svůj kapitál na určenou výši, a to ve stanovených lhůtách;
b)
příslušný orgán vykoná svou pravomoc dle článku 102 nařídit přísnější omezení týkající se rozdělování výnosů, než které požaduje článek 141.
HLAVA VIII
ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Článek 143
Obecné požadavky na zveřejňování
1. Příslušné orgány zveřejní tyto informace:
a)
znění právních a správních předpisů a administrativních a obecných pokynů přijatých v jejich členském státě v oblasti obezřetnostní regulace;
b)
způsob, jakým v praxi provádějí možnosti a případy vlastního uvážení obsažené v právu Unie;
c)
obecná kritéria a metodiky, které používají při přezkumu a hodnocení podle článku 97;
d)
aniž jsou dotčena ustanovení hlavy VII kapitoly 1 oddílu II této směrnice a článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES, souhrnné statistické údaje o hlavních aspektech uplatňování obezřetnostního rámce v každém členském státě, včetně počtu a povahy opatření v oblasti dohledu přijatých v souladu s čl. 102 odst. 1 písm. a) a správních sankcí uložených v souladu s článkem 65.
2. Údaje zveřejněné v souladu s odstavcem 1 jsou takové, že umožní smysluplné srovnání přístupů přijatých příslušnými orgány různých členských států. Údaje se zveřejňují v jednotném formátu a pravidelně se aktualizují. Údaje jsou přístupné elektronicky na jednotné adrese.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro určení formátu, struktury, obsahu a data každoročního zveřejnění údajů uvedených v odstavci 1.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 144
Zvláštní požadavky týkající se zveřejňování údajů
1. Pro účely části páté nařízení (EU) č. 575/2013, zveřejní příslušné orgány tyto informace:
a)
obecná kritéria a metodiky používané pro přezkum v souladu s články 405 až 409 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
aniž jsou dotčena ustanovení hlavy VII kapitoly 1 oddílu II, souhrnný popis výsledků dohledu a popis opatření uložených v případech nesouladu s články 405 až 409 nařízení (EU) č. 575/2013 zjišťovaných jednou ročně.
2. Příslušný orgán členského státu využívající možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 zveřejní tyto informace:
a)
kritéria, která uplatňuje k určení toho, zda neexistují nebo se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků;
b)
počet mateřských institucí, které využívají možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, a počet mateřských institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi;
c)
souhrnně za členský stát:
i)
celkovou výši kapitálu na konsolidovaném základě mateřské instituce v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu na konsolidovaném základě mateřských institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
iii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu požadovaný podle článku 92 uvedeného nařízení na konsolidovaném základě mateřských institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi.
3. Příslušný orgán, který využívá možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, zveřejní:
a)
kritéria, která uplatňuje k určení toho, zda neexistují nebo se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků;
b)
počet mateřských institucí, které využívají možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, a počet takových mateřských institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi;
c)
souhrnně za členský stát:
i)
celkovou výši kapitálu mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
iii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu požadovaném podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi.
HLAVA IX
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 145
Akty v přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 148, pokud jde o:
a)
vyjasnění definic stanovených v článcích 3 a 128 pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice;
b)
vyjasnění definic stanovených v článcích 3 a 128 tak, aby byl při uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů;
c)
harmonizaci terminologie definic uvedených v článku 3 a jejich rámce v souladu s pozdějšími právními předpisy o institucích a záležitostech s nimi spojených;
d)
úpravu částek uvedených v čl. 31 odst. 1, aby zohlednila změny evropského indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem v souladu a současně s úpravami podle čl. 4 odst. 7 směrnice 2002/92/ES;
e)
rozšíření nebo terminologickou úpravu seznamu zmíněného v článcích 33 a 34 a obsaženého v příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích;
f)
určení oblastí, v nichž si příslušné orgány musí vyměňovat informace, jak je stanoveno v článku 50;
g)
úpravu ustanovení článků 76 až 88 a článku 98 se zřetelem k vývoji na finančních trzích (zejména k novým finančním produktům) nebo k vývoji účetních standardů nebo požadavků, které zohlední právo Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu;
h)
odklad povinností zveřejnění uvedených v čl. 89 odst. 3 druhém pododstavci, pokud zpráva Komise předložená v souladu s prvním pododstavcem uvedeného odstavce vykazuje významné negativní důsledky;
i)
úpravy kritérií stanovených v čl. 23 odst. 1 s cílem zohlednit budoucí vývoj a zajistit jednotné uplatňování této směrnice.
Článek 146
Prováděcí akty
Následující opatření se přijímají jako prováděcí akty v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 147 odst. 2:
a)
technické úpravy seznamu v článku 2;
b)
změna výše počátečního kapitálu stanovené v článku 12 a hlavě IV se zřetelem k hospodářskému a měnovému vývoji.
Článek 147
Evropský bankovní výbor
1. Při přijímání prováděcích aktů je Komisi nápomocen Evropský bankovní výbor. Uvedený výbor je výborem ve smyslu čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 148
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 145 je svěřena Komisi na dobu neurčitou počínaje 17. července 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 145 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 145 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 149
Námitky proti regulačním technickým normám
Pokud Komise přijímá v souladu s touto směrnicí regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o jeden měsíc. Odchylně od čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 1093/2010 lze lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vyslovit námitky proti dané regulační technické normě, případně prodloužit ještě o jeden měsíc.
HLAVA X
ZMĚNY SMĚRNICE 2002/87/ES
Článek 150
Změny směrnice 2002/87/ES
Článek 21a směrnice 2002/87/ES se mění takto:
a)
v odstavci 2 se zrušuje písmeno a);
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Za účelem zajištění důsledného použití metod výpočtu uvedených v příloze I části II této směrnice ve spojení s čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a čl. 228 odst. 1 směrnice 2009/138/ES, avšak aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 této směrnice, vypracují evropské orgány dohledu v rámci společného výboru návrhy regulačních technických norem, pokud jde o čl. 6 odst. 2 této směrnice.
Evropské orgány dohledu předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do pěti měsíců před dnem použití uvedeným v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.“
HLAVA XI
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Přechodná ustanovení o dohledu nad institucemi využívajícími svobodu usazování a svobodu poskytovat služby
Článek 151
Oblast působnosti
1. Ustanovení této kapitoly nahrazují články 40, 41, 43, 49, 50 a 51, dokud se nestane použitelným požadavek krytí likvidity v souladu s akty v přenesené pravomoci přijatými podle článku 460 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Aby bylo zajištěno, že postupné zavádění opatření v oblasti dohledu nad likviditou bude plně v souladu s vypracováním jednotných pravidel pro likviditu, je Komise v případě, že v Unii nebudou zavedena jednotná pravidla pro likviditu z důvodu, že ke dni uvedenému v odstavci 1nebudou schváleny mezinárodní normy pro dohled nad likviditou, zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci podle článku 145, jimiž se odloží datum uvedené v odstavci 1 tohoto článku až o dva roky.
Článek 152
Požadavky na informace
Hostitelské členské státy mohou požadovat pro statistické účely, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jejich území, podávaly pravidelně informace o jejich činnosti v těchto hostitelských členských státech příslušným orgánům hostitelského členského státu.
Při plnění povinností, které jim ukládá článek 156 této směrnice, mohou hostitelské členské státy požadovat, aby pobočky úvěrových institucí z jiných členských států předkládaly stejné informace, které pro daný účel požadují od vnitrostátních úvěrových institucí.
Článek 153
Opatření přijímaná příslušnými orgány domovského členského státu ve vztahu k činnosti provozované v hostitelském členském státu
1. Zjistí-li příslušné orgány hostitelského členského státu, že úvěrová instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nesplňuje ustanovení právních předpisů přijatých v daném členském státě v souladu s touto směrnicí, která se týkají příslušných orgánů hostitelského členského státu, budou tyto orgány požadovat, aby úvěrová instituce tento nesoulad napravila.
2. Pokud dotčená úvěrová instituce nepodnikne nezbytné kroky, příslušné orgány hostitelského členského státu informují odpovídajícím způsobem příslušné orgány domovského členského státu.
3. Příslušné orgány domovského členského státu při nejbližší příležitosti přijmou vhodná opatření aby zajistily, že dotčená úvěrová instituce tento nesoulad napraví. O povaze těchto opatření se informují příslušné orgány hostitelského členského státu.
4. Pokud i přes opatření přijatá domovským členským státem nebo proto, že tato opatření nebyla dostatečná nebo nejsou v daném členském státě k dispozici, úvěrová instituce nadále porušuje právní předpisy uvedené v odstavci 1, které platí v hostitelském členském státě, může tento stát, poté, co informoval příslušné orgány domovského členského státu, přijmout vhodná opatření, aby zabránil dalšímu porušování předpisů nebo je potrestal, a je-li to nezbytné, zabránil této úvěrové instituci v iniciaci dalších transakcí na jeho území. Členské státy zajistí, aby bylo možné doručovat právní dokumenty nezbytné při uplatňování uvedených opatření vůči úvěrovým institucím usazeným na jejich území.
Článek 154
Předběžná opatření
Předtím, než příslušné orgány hostitelské země použijí postup podle článku 153, mohou v naléhavých případech přijmout předběžná opatření nezbytná k ochraně zájmů vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou poskytovány služby. Komise a příslušné orgány ostatních dotčených členských států jsou o těchto opatřeních informovány při nejbližší příležitosti.
Komise je oprávněna po konzultaci s příslušnými orgány dotčených členských států rozhodnout, že daný členský stát je povinen uvedená opatření změnit či zrušit.
Článek 155
Odpovědnost
1. Za obezřetnostní dohled nad institucemi, včetně činností vykonávaných v souladu s články 33 a 34, odpovídají příslušné orgány domovského členského státu, aniž by tím byla dotčena ustanovení této směrnice, která svěřují odpovědnost příslušným orgánům hostitelského členského státu.
2. Odstavec 1 nebrání dohledu na konsolidovaném základě v souladu s touto směrnicí.
3. Příslušné orgány jednoho členského státu při výkonu svých obecných povinností řádně zváží potenciální důsledky svých rozhodnutí pro stabilitu finančních systémů všech ostatních dotčených členských států, zejména v naléhavých situacích, a to na základě informací, které mají v příslušnou dobu k dispozici.
Článek 156
Dohled nad likviditou
Hostitelským členským státům až do další koordinace přísluší odpovědnost za dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí, a to ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu.
Aniž by byla dotčena opatření nezbytná pro posílení Evropského měnového systému, ponechávají si hostitelské členské státy úplnou odpovědnost za opatření vyplývající z provádění jejich měnové politiky.
Tato opatření nesmí ukládat diskriminační nebo omezující zacházení na základě skutečnosti, že úvěrové instituci bylo uděleno povolení v jiném členském státě.
Článek 157
Spolupráce v oblasti dohledu
Příslušné orgány dotčených členských států úzce spolupracují s cílem dohlížet na činnost institucí, které působí, zejména prostřednictvím poboček, v jednom nebo více členských státech kromě členského státu, v němž je jejich skutečné sídlo. Navzájem si poskytují veškeré informace o řízení a vlastnictví těchto úvěrových institucí, u nichž je pravděpodobné, že usnadní dohled nad těmito institucemi a prověření podmínek jejich povolení, jakož i veškeré informace, které mohou usnadnit sledování těchto institucí, zejména s ohledem na likviditu, solventnost, záruky za vklady, omezení velkých expozic, administrativní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly.
Článek 158
Významné pobočky
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou v případech, kdy platí čl. 112 odst. 1, požádat orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě nebo příslušné orgány domovského členského státu, aby pobočka instituce jiné než investičního podniku, na který se vztahuje článek 95 nařízení (EU) č. 575/2013, byla považována za významnou.
2. V žádosti uvede důvody, proč by se pobočka měla považovat za významnou, zejména s ohledem na následující skutečnosti:
a)
zda tržní podíl pobočky v oblasti vkladů překračuje 2 % vkladů v hostitelském členském státě;
b)
pravděpodobný dopad pozastavení nebo ukončení působení instituce na systémovou likviditu a platební, clearingový a zúčtovací systém v hostitelském členském státě;
c)
velikost a význam pobočky co do počtu klientů v kontextu bankovního nebo finančního systému hostitelského členského státu.
Příslušné orgány domovského i hostitelského členského státu a orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě se v případech, kdy platí čl. 112 odst. 1, vynasnaží dosáhnout společného rozhodnutí o označení pobočky jako významné.
Není-li společného rozhodnutí dosaženo do dvou měsíců od doručení požadavku podle prvního pododstavce, příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnou samy ve lhůtě dalších dvou měsíců, zda je pobočka významná. Při rozhodování vezmou příslušné orgány hostitelského členského státu v úvahu případné názory a výhrady orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě či příslušných orgánů domovského členského státu.
Rozhodnutí uvedená v druhém a třetím pododstavci se uvádějí v dokumentu, který obsahuje plná zdůvodnění a zasílá se dotčeným příslušným orgánům; tato rozhodnutí se považují za rozhodná a příslušné orgány dotčených členských států je použijí.
Označení pobočky za významnou nemá vliv na práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice.
3. Příslušné orgány domovského členského státu v případě založení významné pobočky sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu informace uvedené v čl. 117 odst. 1 písm. c) a d) a provedou úkony uvedené v čl. 112 odst. 1 písm. c), a to ve spolupráci s příslušnými orgány hostitelského členského státu.
4. Dozví-li se příslušný orgán domovského členského státu o naléhavé situaci uvedené v čl. 114 odst. 1, co nejdříve o tom uvědomí orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v čl. 59 odst. 1.
5. V případě, kdy se nepoužije článek 116, zřídí příslušné orgány dohledu nad institucí s významnými pobočkami v jiných členských státech kolegium orgánů dohledu a budou mu předsedat, aby bylo usnadněno dosažení společného rozhodnutí o označení pobočky jako významné podle odstavce 2 tohoto článku a výměna informací podle článku 60. Zřízení a práce kolegia se opírá o písemné ujednání, které po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány stanoví příslušný orgán domovského členského státu. Příslušný orgán domovského členského státu rozhodne, které příslušné orgány se zúčastňují schůzí nebo práce kolegia.
6. Příslušný orgán domovského členského státu zohlední při přijímání tohoto rozhodnutí význam, který má pro tyto orgány činnost dohledu, jež má být naplánována či koordinována, zejména potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle čl. 155 odst. 3 a na povinnosti podle odstavce 2 tohoto článku.
7. Příslušné orgány domovského členského státu plně a předem informují všechny členy kolegia o pořádání uvedených schůzí, o hlavních otázkách, o nichž se má jednat, a o činnosti, která se bude zvažovat. Příslušný orgán domovského členského státu rovněž všechny členy kolegia plně a včas informuje o činnosti prováděné na těchto schůzkách nebo o prováděných opatřeních.
Článek 159
Šetření na místě
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu, samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců ověřovat na místě informace uvedené v článku 50.
2. Příslušné orgány domovského členského státu mohou také za účelem šetření na místě poboček použít některý z postupů stanovených v článku 118.
3. Odstavce 1 a 2 nemají vliv na právo příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět při plnění svých povinností podle této směrnice šetření na místě poboček usazených na jejich území.
KAPITOLA 2
Přechodná ustanovení o kapitálových rezervách
Článek 160
Přechodná ustanovení o kapitálových rezervách
1. Tento článek mění požadavky článků 129 a 130 na přechodné období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2018.
2. V období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 0,625 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 0,625 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. V období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 1,25 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 1,25 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
4. V období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 1,875 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 1,875 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
5. Pokud instituce nedodrží požadavek kombinované kapitálové rezervy s ohledem na požadavky uvedené v odstavcích 2 až 4 tohoto článku, uplatní se během přechodného období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2018 požadavek na plán zachování kapitálu a omezení týkající se rozdělování výnosů podle článků 141 a 142.
6. Členské státy mohou stanovit kratší přechodné období, než je uvedeno v odstavcích 1 až 4, a uplatňovat tak bezpečnostní kapitálovou rezervu a proticyklickou kapitálovou rezervu od 31. prosince 2013. Pokud členský stát stanoví takové kratší přechodné období, informuje o tomto svém rozhodnutí příslušné strany, včetně Komise, ESRB, orgánu EBA a příslušná kolegia orgánů dohledu. Toto kratší přechodné období, mohou uznat ostatní členské státy. Pokud jiný členský stát toto kratší přechodné období uzná, vyrozumí o tom Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné kolegium orgánů dohledu.
7. Pokud členský stát stanoví kratší přechodné období pro proticyklickou kapitálovou rezervu, použije se kratší období pouze pro účely výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci, který provádějí instituce, jimž bylo uděleno povolení v tomto členském státě, v němž má odpovědnost pověřený orgán.
KAPITOLA 3
Závěrečná ustanovení
Článek 161
Přezkum a zpráva
1. Komise pravidelně přezkoumává provádění této směrnice aby zajistila, že způsob jejího provádění nevede ke zjevné diskriminaci mezi institucemi na základě jejich právní struktury či modelu vlastnictví.
2. Následně po přezkumu Komise v úzké spolupráci s orgánem EBA do 30. června 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o ustanoveních této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013o odměňování, ke které případně legislativní návrh, zohlední mezinárodní vývoj a zaměří se především na:
a)
účinnost, provádění a prosazování těchto ustanovení, včetně zjištění případných mezer vyplývajících z uplatnění zásady proporcionality na uvedená ustanovení;
b)
dopad dodržování zásady stanovené v čl. 94 odst. 1 písm. g), pokud jde o:
i)
konkurenceschopnost a finanční stabilitu a
ii)
jakékoli zaměstnance, kteří skutečně pracují v dceřiných podnicích usazených mimo EHP, jejichž mateřské instituce jsou usazeny v rámci EHP.
V rámci tohoto přezkumu bude zvážena zejména otázka, zda by se zásada stanovená v čl. 94 odst. 1 písm. g) měla i nadále uplatňovat na jakékoli zaměstnance, na něž se vztahuje první pododstavec písm. b) bod ii).
3. Od roku 2014 bude EBA ve spolupráci s EIOPA a ESMA zveřejňovat každého půl roku zprávu analyzující, v jakém rozsahu právo členských států odkazuje na externí ratingy pro účely regulace, a opatření přijatá členskými státy na omezení těchto odkazů. V těchto zprávách bude uvedeno, jakým způsobem plní příslušné orgány své povinnosti podle čl. 77 odst. 1 a 3 a čl. 79 písm. b). V těchto zprávách se rovněž uvádí míra sjednocení dohledu v tomto ohledu.
4. Do 31. prosince 2014 Komise přezkoumá uplatňování článků 108 a 109 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě případně s legislativním návrhem.
5. Do 31. prosince 2016 Komise přezkoumá výsledky dosažené podle čl. 91 odst. 11, včetně vhodnosti srovnávání postupů zajišťování různorodosti, přičemž plně zohlední příslušný vývoj na úrovni Unie a mezinárodní úrovni a vypracuje o tom zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě případně s legislativním návrhem.
6. Do 31. prosince 2015 provede Komise konzultaci s ESRB, EBA, EIOPA, ESMA a dalšími příslušnými stranami, pokud jde o efektivitu, které dosahují ujednání o sdílení informací v rámci této směrnice za běžné situace i v krizových obdobích.
7. Do 31. prosince 2015 EBA přezkoumá a podá zprávu Komisi o uplatňování této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o spolupráci Unie a členských států se třetími zeměmi. Tato zpráva určí veškeré oblasti, v nichž je zapotřebí další činnosti, pokud jde o spolupráci a sdílení informací. EBA zveřejní zprávu na svých internetových stránkách.
8. Po obdržení pověření od Komise orgán EBA přezkoumá, zda se na subjekty finančního sektoru, které prohlašují, že provádějí svoji činnost v souladu se zásadami islámského bankovnictví, odpovídajícím způsobem vztahuje tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013. Komise zprávu vypracovanou orgánem EBA přezkoumá a případně předloží legislativní návrh Evropskému parlamentu a Radě.
9. Do 1. července 2014 podá EBA Komisi zprávu o využívání a přínosech dlouhodobějších refinančních operací centrálních bank ESCB a podobných podpůrných opatření v rámci financování centrální bankou. Na základě uvedené zprávy a konzultace s ECB Komise předloží do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o využívání a přínosech těchto refinančních operací a podpůrných opatření financování pro úvěrové instituce povolené v Unii společně s případným legislativním návrhem týkajícím se využívání takových refinančních operací a podpůrných opatření financování.
Článek 162
Provedení
1. Členské státy do 31. prosince 2013 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy uplatňovat ode dne 31. prosince 2013.
Členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Pokud dokumenty, které členské státy připojily k oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice, nejsou dostačující pro plné posouzení souladu prováděcích právních předpisů s konkrétními ustanoveními této směrnice, Komise může na žádost orgánu EBA za účelem provádění úkolů podle nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo z vlastního podnětu požadovat, aby členské státy poskytly podrobnější informace ohledně provádění a uplatňování daných právních předpisů a této směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 se hlava VII kapitola 4 použije od 1. ledna 2016.
3. Právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 94 odst. 1 písm. g) ukládají institucím, aby od roku 2014 uplatňovaly tamtéž uvedené zásady týkající se odměn za poskytování služeb nebo výkon činností náležejících na základě smluv uzavřených před nebo po 31. prosince 2013.
4. Opatření přijatá členskými státy podle odstavců 1 a 2 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnice zrušené touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
5. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se článek 131 použije od 1. ledna 2016. Členské státy provedou čl. 131 odst. 4 od 1. ledna 2016 následujícím způsobem:
a)
25 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2016;
b)
50 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2017;
c)
75 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2018; a
d)
100 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2019.
6. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se článek 133 použije od 31. prosince 2013.
Článek 163
Zrušení
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES se zrušují s účinkem od 1. ledna 2014.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici a na nařízení (EU) č. 575/2013 v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II této směrnice a v příloze IV nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 164
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 165
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 26. června 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2013/36/ES
2013 m. birželio 26 d.
dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (2) ir 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (3) keletą kartų buvo iš esmės keičiamos. Daugelis direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatų taikomos ir kredito įstaigoms, ir investicinėms įmonėms. Siekiant aiškumo, taip pat siekiant užtikrinti, kad tos nuostatos būtų darniai taikomos, jos turėtų būti įtrauktos į naujus teisėkūros procedūra priimamus aktus, taikytinus ir kredito įstaigoms, ir investicinėms įmonėms, t. y. į šią Direktyvą ir į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 (4). Kad teisės aktai būtų lengviau suprantami, direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB priedų nuostatos turėtų būti įtrauktos į šios direktyvos ir į to reglamento dėstomąją dalį;
(2)
šioje direktyvoje, inter alia, turėtų būti išdėstytos nuostatos, kuriomis reglamentuojamas veiklos leidimų išdavimas, kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimas, naudojimasis įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, buveinės ir priimančiosios valstybių narių priežiūros institucijų įgaliojimai šioje srityje, taip pat nuostatos, kuriomis reglamentuojamas kredito įstaigų ir investicinių įmonių pradinis kapitalas ir priežiūrinis tikrinimas. Pagrindinis šios direktyvos tikslas ir dalykas - suderinti nacionalines nuostatas dėl galimybės verstis kredito įstaigų ir investicinių įmonių veikla, jų valdymo metodų ir priežiūros sistemos. Direktyvose 2006/48/EB ir 2006/49/EB taip pat nustatyti kredito įstaigų ir investicinių įmonių riziką ribojantys reikalavimai. Tie reikalavimai turėtų būti numatyti Reglamente (ES) Nr. 575/2013, kuriuo kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms nustatomi vienodi ir tiesiogiai taikomi riziką ribojantys reikalavimai, nes tokie reikalavimai yra glaudžiai susiję su finansų rinkų veikimo aspektais - taikomi tam tikram įstaigų turimam turtui. Todėl šią direktyvą reikėtų skaityti kartu su Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 ir ji kartu su tuo reglamentu turėtų sudaryti teisinę sistemą, pagal kurią būtų reglamentuojama bankininkystės veikla, priežiūros sistema bei kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms taikomos riziką ribojančios taisyklės;
(3)
Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nustatyti bendrieji riziką ribojantys reikalavimai papildomi konkrečia tvarka, dėl kurios turi spręsti kompetentingos valdžios institucijos, nuolat vykdydamos kiekvienos atskiros kredito įstaigos ir investicinės įmonės priežiūrinį tikrinimą. Tokios priežiūros tvarkos apimtis, inter alia, turėtų būti nustatyta šioje direktyvoje, o kompetentingoms valdžios institucijoms turėtų būti numatyta galimybė spręsti, kokia tvarka turėtų būti nustatyta. Tuo atveju, kai tokia konkreti tvarka susijusi su likvidumu, kompetentingos valdžios institucijos, inter alia, turėtų atsižvelgti į 2010 m. spalio 27 d. Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto gairėse dėl likvidumo sąnaudų ir naudos paskirstymo išdėstytus principus;
(4)
pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (5) investicinėms įmonėms, kurioms veiklos leidimus išduoda ir kurias prižiūri jų buveinės valstybės narės tos pačios kompetentingos valdžios institucijos, leidžiama laisvai steigti filialus ir teikti paslaugas kitose valstybėse narėse. Toje direktyvoje atitinkamai numatyta, kad reikia suderinti investicinių įmonių veiklos leidimų išdavimo ir veiklos vykdymo taisykles. Tačiau joje nenustatyta, koks turi būti tokių įmonių pradinio kapitalo dydis ar bendra jų prisiimamos rizikos stebėsenos sistema - šiuos dalykus reikėtų nustatyti šia direktyva;
(5)
ši direktyva turėtų būti laikoma esminiu dokumentu, skirtu vidaus rinkos galutiniam sukūrimui ir įsisteigimo laisvės, ir laisvės teikti finansines paslaugas atžvilgiu kredito įstaigų veiklos srityje;
(6)
kad vidaus rinka veiktų sklandžiai, reikalingos ne tik teisinės normos, bet ir glaudus bei reguliarus valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimas ir daug didesnė reguliavimo ir priežiūros praktikos konvergencija;
(7)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1093/2010 (6) įsteigta Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija) (EBI). Šioje direktyvoje turėtų būti atsižvelgta į tame reglamente nustatytą EBI vaidmenį ir funkcijas, taip pat į tvarką, kurios reikia laikytis pavedant užduotis EBI;
(8)
atsižvelgiant į tai, kad šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 EBI pavesta daugiau užduočių, Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų jai užtikrinti pakankamai žmogiškųjų ir finansinių išteklių;
(9)
žengiant pirmą žingsnį bankų sąjungos link, bendru priežiūros mechanizmu (BPM) turėtų būti užtikrinta, kad Sąjungos politika, susijusi su riziką ribojančia kredito įstaigų priežiūra, būtų įgyvendinama nuosekliai ir veiksmingai, kad bendras finansinių paslaugų taisyklių sąvadas būtų vienodai taikomas kredito įstaigoms visose susijusiose valstybėse narėse ir kad būtų vykdoma pati kokybiškiausia tų kredito įstaigų priežiūra, kuriai netrukdytų kitos, su rizikos ribojimu nesusijusios aplinkybės. BPM yra tolesnių veiksmų kuriant bankų sąjungą pagrindas. Tai atspindi principą, kad prieš pradedant taikyti bendrus intervencijos mechanizmus krizių atvejais, reikėtų taikyti bendras kontrolės priemones, kad būtų sumažinta tikimybė, jog reikės panaudoti tokius intervencijos mechanizmus. Europos Vadovų Taryba savo 2012 m. gruodžio 14 d. išvadose pažymėjo, kad „Komisija per 2013 m. pateiks pasiūlymą dėl bendro pertvarkymo mechanizmo valstybėms narėms, dalyvaujančioms bendrame priežiūros mechanizme (BPM), kuriam teisės aktų leidėjai turi suteikti pirmenybę siekiant jį priimti per dabartinį parlamentinį ciklą“. Finansų sistemos integravimas galėtų būti toliau stiprinamas įsteigiant bendrą pertvarkymo mechanizmą, įskaitant tinkamas ir veiksmingas finansinio stabilumo stiprinimo priemones, siekiant užtikrinti, kad sprendimai dėl bankų pertvarkymo būtų priimami sparčiai, nešališkai ir visų suinteresuotų šalių labui;
(10)
priežiūros užduočių pavedimas Europos Centriniam Bankui (ECB) kai kurių valstybių narių atveju turėtų būti suderintas su 2010 m. įsteigta Europos finansų priežiūros institucijų sistema ir atitikti jos pagrindinį tikslą - sukurti bendrą taisyklių sąvadą ir stiprinti priežiūros praktikos konvergenciją visoje Sąjungoje. ECB turėtų vykdyti savo užduotis atsižvelgdamas į visus atitinkamus teisės aktus, įskaitant visą pirminę ir antrinę Sąjungos teisę, Komisijos sprendimus valstybės pagalbos srityje, konkurencijos taisykles ir susijungimų kontrolę, taip pat visoms valstybėms narėms taikomą bendrą taisyklių sąvadą, ir jų laikydamasis. EBI pavesta parengti techninių standartų projektus ir gaires bei rekomendacijas, kuriais būtų užtikrinta priežiūros konvergencija ir priežiūros rezultatų nuoseklumas Sąjungoje. ECB neturėtų vykdyti tų užduočių, tačiau turėtų pasinaudoti įgaliojimais priimti reglamentus pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 132 straipsnį laikydamasis teisės aktų, kuriuos, remdamasi EBI parengtais projektais, priima Komisija, ir laikydamasis gairių bei rekomendacijų pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį.
(11)
EBI teisiškai įpareigojantis tarpininkavimo vaidmuo yra pagrindinis elementas skatinant koordinavimą, priežiūros nuoseklumą ir priežiūros praktikos konvergenciją. EBI tarpininkavimas gali būti pasiūlytas jos pačios iniciatyva, kai tai yra konkrečiai numatyta, arba vienos ar kelių kompetentingų valdžios institucijų - nesutarimo atveju. Šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 turėtų būti numatyta daugiau atvejų, kuriais EBI gali inicijuoti teisiškai įpareigojantį tarpininkavimą savo pačios iniciatyva, kad būtų padidintas priežiūros praktikos nuoseklumas. EBI neturi teisės savo iniciatyva imtis tarpininkavimo vaidmens svarbių filialų įvardijimo ir konkrečios įstaigos riziką ribojančių reikalavimų nustatymo pagal šią direktyvą klausimais. Tačiau, siekiant skatinti koordinavimą ir padidinti priežiūros praktikos nuoseklumą tose opiose srityse, kompetentingos valdžios institucijos nesutarimo atveju turėtų turėti galimybę pasinaudoti EBI teikiamu tarpininkavimu ankstyvuoju proceso etapu. Toks ankstyvas EBI tarpininkavimas turėtų padėti išspręsti nesutarimą;
(12)
siekiant, kad būtų apsaugotos santaupos ir sudarytos vienodos kredito įstaigų konkurencijos sąlygos, priemonės, skirtos kredito įstaigų priežiūrai koordinuoti, turėtų būti taikomos joms visoms. Tačiau reikėtų tinkamai atsižvelgti į objektyvius jų įstatų ir tikslų, nustatytų nacionalinėje teisėje, skirtumus;
(13)
siekiant užtikrinti gerai veikiančią vidaus rinką, reikalinga skaidri, nuspėjama ir suderinta priežiūros praktika ir sprendimai verslui vykdyti ir tarpvalstybinėms kredito įstaigų grupėms valdyti. Todėl EBI turėtų geriau suderinti priežiūros praktiką. Priežiūros procesai ir sprendimai turėtų nekliudyti vidaus rinkos veikimui dėl laisvo kapitalo judėjimo. Priežiūros institucijų kolegijos turėtų užtikrinti, kad būtų parengta bendra suderinta darbo programa ir priimti suderinti priežiūros sprendimai. Turėtų būti stiprinamas buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimas užtikrinant didesnį skaidrumą ir aktyvesnį keitimąsi informacija;
(14)
dėl to kredito įstaigų priežiūros koordinavimo priemonių taikymo sritis turėtų būti kuo platesnė, kad apimtų visas įstaigas, kurių veikla - priimti grąžintinas lėšas iš visuomenės indėlių ar kita forma, pavyzdžiui, nuolat išleidžiant obligacijas ir kitus panašius vertybinius popierius, ir savarankiškai teikti kreditus. Reikėtų numatyti išimtis tam tikroms kredito įstaigoms, kurioms ši direktyva netaikoma. Ši direktyva neturėtų daryti poveikio nacionalinių įstatymų, kuriuose numatyta, kad kredito įstaigos turi gauti specialius papildomus veiklos leidimus, kad galėtų verstis tam tikra veikla ar vykdyti tam tikrų rūšių operacijas, taikymui;
(15)
tikslinga derinti tuos dalykus, kurie būtini ir kurių pakanka, kad būtų užtikrintas veiklos leidimų ir rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros sistemų tarpusavio pripažinimas, ir kurie suteikia galimybę išduoti visoje Sąjungoje pripažintą vieną bendrą veiklos leidimą ir taikyti buveinės valstybės narės riziką ribojančios priežiūros principą;
(16)
pagal tarpusavio pripažinimo ir buveinės valstybės narės priežiūros principus reikia, kad valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos atsisakytų išduoti leidimus arba juos panaikintų, jeigu tokie veiksniai kaip, pavyzdžiui, veiklos programos turinys, geografinis veiklos pasiskirstymas ar realiai vykdoma veikla, aiškiai rodo, kad kredito įstaiga nusprendė vadovautis tam tikros valstybės narės teisine sistema siekdama išvengti griežtesnių kitoje valstybėje narėje, kurios teritorijoje ji vykdo ar ketina vykdyti didesnę savo veiklos dalį, taikomų standartų. Jei nėra akivaizdžių tokios veiklos požymių, bet didžioji dalis bankų grupei priklausančių subjektų turto yra kitoje valstybėje narėje, kurios kompetentingos valdžios institucijos yra atsakingos už konsoliduotos priežiūros vykdymą, atsakomybė už konsoliduotos priežiūros vykdymą turėtų būti keičiama tik toms kompetentingoms valdžios institucijoms sutikus;
(17)
kompetentingos valdžios institucijos kredito įstaigai neturėtų išduoti veiklos leidimo ar pratęsti jo galiojimo, jeigu dėl tos įstaigos ir kitų fizinių ar juridinių asmenų glaudžių ryšių joms gali būti sutrukdyta veiksmingai atlikti priežiūros funkcijas. Kredito įstaigos, jau gavusios veiklos leidimus, taip pat turėtų atitikti kompetentingų valdžios institucijų reikalavimus, susijusius su tokiais glaudžiais ryšiais;
(18)
nurodyta priežiūros institucijų atliekama veiksminga priežiūros funkcija taip pat apima konsoliduotą priežiūrą, kuri turėtų būti taikoma kredito įstaigai ar investicinei įmonei, kai tai numatyta Sąjungos teisėje. Tokiais atvejais institucijos, į kurias kreipiamasi dėl veiklos leidimo, turėtų galėti nustatyti, kurios institucijos yra kompetentingos vykdyti konsoliduotą tos kredito įstaigos ar investicinės įmonės priežiūrą;
(19)
kredito įstaigoms, gavusioms veiklos leidimą savo buveinės valstybėje narėje, turėtų būti leidžiama visoje Sąjungoje užsiimti bet kurių ar visų rūšių veikla, nurodyta veiklos rūšių, kurioms taikomas abipusis pripažinimas, sąraše, steigiant filialus arba teikiant paslaugas;
(20)
tas veiklos rūšis taip pat tikslinga pripažinti tarpusavyje, jeigu tokių rūšių veikla užsiima finansų įstaigos, kurios yra kredito įstaigų patronuojamosios įmonės, ir jeigu tokioms patronuojamosioms įmonėms taikoma konsoliduota jų patronuojančiųjų įmonių priežiūra ir jos atitinka tam tikras griežtas sąlygas;
(21)
priimančioji valstybė narė naudojimosi įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas srityje turėtų turėti galimybę reikalauti, kad subjektai, kurie savo buveinės valstybėje narėje nėra gavę leidimo veikti kaip kredito įstaigos, laikytųsi konkrečių jos nacionalinių įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatų, arba to reikalauti veiklos rūšių, kurioms taikomas abipusis pripažinimas, sąraše nenurodytų rūšių veiklos atžvilgiu, jeigu, pirma, tokios nuostatos dar nėra įtrauktos į Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, atitinka Sąjungos teisę ir yra skirtos visuotinei gerovei užtikrinti, ir, antra, jeigu tokiems subjektams arba tokiai veiklai netaikomos lygiavertės taisyklės pagal jų buveinės valstybių narių įstatymus ar taisykles;
(22)
be Reglamento (ES) Nr. 575/2013, kuriuo nustatomi kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms tiesiogiai taikomi riziką ribojantys reikalavimai, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tų rūšių veiklą, kuriai taikomas tarpusavio pripažinimas, nebūtų kliūčių vykdyti tokiu pačiu būdu, kaip buveinės valstybėje narėje, jeigu ta veikla neprieštarauja teisinėms nuostatoms, kuriomis užtikrinama visuotinė gerovė priimančiojoje valstybėje narėje;
(23)
taisyklės, kuriomis reglamentuojama kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiojoje valstybėje, filialų veikla, turėtų būti analogiškos visose valstybėse narėse. Svarbu užtikrinti, kad tokios taisyklės nebūtų palankesnės už taisykles, taikomas kitos valstybės narės kredito įstaigų filialams. Sąjunga turėtų galėti sudaryti susitarimus su trečiosiomis valstybėmis, kuriuose būtų numatyta taikyti taisykles, pagal kurias tokiems filialams visoje jos teritorijoje būtų sudarytos vienodos sąlygos. Kredito įstaigų, gavusių veiklos leidimą trečiosiose valstybėse, filialai laisve teikti paslaugas arba įsisteigimo laisve neturėtų naudotis kitose valstybėse narėse nei tose, kuriose jie yra įsteigti;
(24)
turėtų būti sudarytas Sąjungos ir trečiųjų valstybių susitarimas, kuriuo būtų sudarytos galimybės praktiškai vykdyti konsoliduotą priežiūrą kuo didesnėje geografinėje teritorijoje;
(25)
atsakomybė už kredito įstaigos finansinio patikimumo, ypač jos mokumo, konsoliduotą priežiūrą turėtų tekti jos buveinės valstybei narei. Sąjungos bankų grupių priežiūra turėtų būti vykdoma glaudžiai bendradarbiaujant buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms;
(26)
priimančiųjų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti teisę kiekvienu konkrečiu atveju vykdyti jų teritorijoje veikiančių įstaigų filialų veiklos patikrinimus bei patikras vietoje ir prašyti, kad filialai pateiktų informaciją apie savo veiklą ir informaciją statistikos, informavimo arba priežiūros tikslais, jeigu priimančiosios valstybės narės mano, kad tokia informacija yra svarbi finansinės sistemos stabilumo atžvilgiu;
(27)
priimančiųjų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų gauti informaciją apie jų teritorijoje vykdomą veiklą. Priežiūros priemonių turėtų imtis buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, išskyrus tuos atvejus, kai priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos turi imtis neatidėliotinų prevencinių priemonių;
(28)
kad bankų vidaus rinka veiktų sklandžiai, reikalingos ne tik teisinės normos, bet ir glaudus bei reguliarus valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimas ir daug didesnė jų reguliavimo ir priežiūros praktikos konvergencija. Tuo tikslu, pasitelkus EBI, turėtų būti svarstomos su atskiromis kredito įstaigomis susijusios problemos ir tarpusavyje keičiamasi informacija. Keitimosi informacija procedūra neturėtų pakeisti dvišalio bendradarbiavimo. Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos kritiniais atvejais visada turėtų galėti savo arba buveinės valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų iniciatyva tikrinti, ar jų teritorijoje įsteigta kredito įstaiga vykdydama savo veiklą laikosi atitinkamų įstatymų, patikimos administravimo ir apskaitos tvarkos principų ir vykdo pakankamą vidaus kontrolę;
(29)
kompetentingoms valdžios institucijoms tikslinga leisti keistis informacija su kitomis institucijomis arba organais, kurie, atsižvelgiant į jų funkcijas, padeda stiprinti finansų sistemos stabilumą. Kad būtų išsaugotas perduodamos informacijos konfidencialumas, adresatų sąrašas turėtų būti griežtai ribotas;
(30)
tam tikras elgesys, pavyzdžiui, sukčiavimas ar prekyba pasinaudojant viešai neatskleista informacija, gali pakenkti finansų sistemos stabilumui ir vientisumui. Būtina nustatyti sąlygas, kuriomis tokiais atvejais leidžiama keistis informacija;
(31)
kai nurodyta, kad informacija gali būti atskleista tik gavus aiškų kompetentingų valdžios institucijų sutikimą, kompetentingoms valdžios institucijoms turėtų būti leidžiama nustatyti, kad sutikimą duos tik tuo atveju, jei bus įvykdytos griežtos sąlygos;
(32)
turėtų būti leidžiama tarpusavyje keistis informacija kompetentingoms valdžios institucijoms, centriniams bankams ir kitiems organams, kurie, kaip pinigų institucijos, vykdo panašias funkcijas, ir, kai tai būtina vykdant sunkumų patiriančių įstaigų riziką ribojančią priežiūrą ir jų atžvilgiu taikant prevencines bei problemų sprendimo priemones ir prireikus kritinėse situacijose, - kitoms valdžios institucijoms ir centrinės valdžios administracijos departamentams, atsakingiems už teisės aktų dėl kredito įstaigų, finansų įstaigų, investicines paslaugas teikiančių įmonių ir draudimo bendrovių priežiūros rengimą, taip pat valdžios institucijoms, atsakingoms už mokėjimo sistemų priežiūrą;
(33)
kad būtų sustiprinta rizikos ribojimu pagrįsta įstaigų priežiūra ir įstaigų klientų apsauga, auditorių pareiga turėtų būti iš karto informuoti kompetentingas valdžios institucijas visais atvejais, kai jie, vykdydami savo užduotis, sužino tam tikrus faktus, kurie gali turėti didelės įtakos įstaigos finansinei būklei arba jos administracinei ar apskaitos sistemoms. Dėl tos pačios priežasties valstybės narės taip pat turėtų nustatyti, kad tokia pareiga galioja visomis aplinkybėmis, kai auditorius tokius faktus atskleidžia vykdydamas savo užduotis glaudžiais ryšiais su įstaiga susijusioje įmonėje. Auditorių pareiga atitinkamais atvejais pranešti kompetentingoms valdžios institucijoms apie tam tikrus su įstaiga susijusius faktus ir sprendimus, apie kuriuos jie sužino vykdydami savo užduotis ne finansų įmonėje, savaime neturėtų keisti nei jų užduočių pobūdžio toje įmonėje, nei tvarkos, kurios laikydamiesi jie vykdo šias užduotis toje įmonėje;
(34)
šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 siekiama užtikrinti įstaigų mokumą. Jeigu, nepaisant mokumo reikalavimų, prasidėtų krizė, būtina užtikrinti, kad įstaigas būtų galima pertvarkyti metodiškai, ribojant neigiamą poveikį realiajai ekonomikai ir vengiant poreikio įtraukti mokesčių mokėtojus. Tuo tikslu, kol bus pradėtas tolesnis koordinavimas Sąjungos lygiu, EBI, vadovaudamasi Reglamentu (ES) Nr. 1093/2010, turėtų įvertinti ir koordinuoti iniciatyvas dėl atkūrimo ir pertvarkymo planų siekiant skatinti konvergenciją toje srityje. Tuo tikslu EBI turėtų būti visapusiškai iš anksto informuojama apie rengiamus susitikimus dėl atkūrimo bei pertvarkymo planų ir jai turėtų būti suteikta teisė dalyvauti tokiuose susitikimuose. Kai kurių valstybių narių institucijos jau nustatė įstaigų ir institucijų prievoles rengti atkūrimo ir pertvarkymo planus. Todėl turėtų būti reikalaujama, kad įstaigos tuo klausimu bendradarbiautų su valdžios institucijomis. Kai atkūrimo ar pertvarkymo planas rengiamas, EBI turėtų padėti ir aktyviai dalyvauti rengiant ir koordinuojant veiksmingus ir nuoseklius atkūrimo ir pertvarkymo planus pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010. Pirmenybė turėtų būti teikiama tiems planams, kurie susiję su sisteminės svarbos įstaigomis;
(35)
siekiant užtikrinti, kad įstaigos, jų veiklą faktiškai kontroliuojantys subjektai ir tų įstaigų valdymo organų nariai laikytųsi šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 nustatytų įpareigojimų, ir kad visoje Sąjungoje jiems būtų taikomos panašios sąlygos, valstybės narės turėtų nustatyti administracines sankcijas ir kitas administracines priemones, kurios būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Todėl valstybių narių nustatytos administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės turėtų atitikti tam tikrus esminius reikalavimus dėl subjektų, kuriems jos skirtos, kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti jas taikant, jų skelbimo, pagrindinių įgaliojimų nustatyti sankcijas ir administracinių piniginių sankcijų dydžių;
(36)
visų pirma kompetentingoms valdžios institucijoms turėtų būti suteikti įgaliojimai nustatyti administracines pinigines sankcijas, kurios būtų pakankamai didelės, kad atsvertų tikėtiną naudą ir turėtų atgrasomąjį poveikį net didesnėms įstaigoms ir jų vadovams;
(37)
siekiant užtikrinti, kad administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės visose valstybėse narėse būtų taikomos nuosekliai, nustatant administracinės sankcijos arba kitos administracinės priemonės rūšį ir administracinės piniginės sankcijos dydį, turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, kad kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgtų į visas svarbias aplinkybes;
(38)
siekiant užtikrinti administracinių sankcijų atgrasomąjį poveikį, apie jas paprastai turėtų būti skelbiama, išskyrus tam tikrais aiškiai apibrėžtais atvejais;
(39)
siekiant įvertinti, ar direktorių ir valdymo organo narių reputacija yra gera, reikia veiksmingos keitimosi informacija sistemos, pagal kurią EBI, laikydamasi profesinės paslapties ir duomenų apsaugos reikalavimų, turėtų būti suteikta teisė administruoti centrinę administracinių sankcijų, įskaitant bet kokius dėl jų pateiktus skundus, duomenų bazę, kuria galėtų naudotis tik kompetentingos valdžios institucijos. Informacija apie apkaltinamuosius nuosprendžius bet kuriuo atveju turėtų būti keičiamasi pagal Pamatinį sprendimą 2009/315/TVR (7) ir Sprendimą 2009/316/TVR (8), perkeltus į nacionalinę teisę, bei kitas atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas;
(40)
kad kompetentingos valdžios institucijos galėtų nustatyti nacionalinių nuostatų, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama ši direktyva ir Reglamentas (ES) Nr. 575/2013, galimus pažeidimus, joms turėtų būti suteikti reikiami tyrimo įgaliojimai, ir jos turėtų nustatyti veiksmingus mechanizmus, kuriais skatintų pranešti apie galimus arba padarytus pažeidimus. Tie mechanizmai neturėtų daryti poveikio asmenų, kuriems pateikti kaltinimai, teisei į gynybą;
(41)
šioje direktyvoje turėtų būti numatytos administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės siekiant užtikrinti kiek įmanoma platesnį veiksmų ratą įvykus pažeidimui ir taip užkirsti kelią tolesniems pažeidimams, neatsižvelgiant į tai, ar pagal nacionalinę teisę jie priskiriami administracinėms sankcijoms, ar kitoms administracinėms priemonėms. Be nurodytųjų šioje direktyvoje, valstybės narės turėtų turėti galimybę numatyti papildomas sankcijas, taip pat didesnius nei pagal šią direktyvą numatytus administracinių piniginių sankcijų dydžius;
(42)
ši direktyva neturėtų daryti poveikio jokioms valstybių narių teisės aktų nuostatoms, susijusioms su baudžiamosiomis sankcijomis;
(43)
valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų vidaus kapitalo, kuris, atsižvelgiant į riziką, su kuria jos susiduria arba gali susidurti, būtų pakankamo dydžio bei kokybės ir tinkamai paskirstytas. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės taikytų strategijas ir procesus savo vidaus kapitalo pakankamumui įvertinti ir palaikyti;
(44)
kompetentingoms valdžios institucijoms turėtų būti pavesta užtikrinti, kad įstaigos būtų gerai organizuotos ir turėtų pakankamai nuosavų lėšų, atsižvelgiant į riziką, su kuria jos susiduria ar galėtų susidurti;
(45)
siekiant užtikrinti, kad keliose valstybėse narėse veikiančioms įstaigoms nebūtų sukurta neproporcinga našta dėl to, kad atsakomybė už veiklos leidimų išdavimą ir priežiūrą ir toliau tenka tam tikros valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, itin svarbu labai stiprinti kompetentingų valdžios institucijų tarpusavio bendradarbiavimą. EBI turėtų palengvinti ir stiprinti tokį bendradarbiavimą;
(46)
siekiant užtikrinti visapusišką rinkos drausmę visoje Sąjungoje, tikslinga, kad kompetentingos valdžios institucijos skelbtų informaciją apie tai, kaip kredito įstaigos ir investicinės įmonės vykdo veiklą. Tokia informacija turėtų būti pakankama, kad būtų galima palyginti valstybių narių atskirų kompetentingų valdžios institucijų taikomus metodus ir papildyti Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nustatytus reikalavimus dėl įstaigų atskleistinos techninės informacijos;
(47)
konsoliduota įstaigų priežiūra siekiama apsaugoti įstaigų indėlininkų ir investuotojų interesus ir užtikrinti finansų sistemos stabilumą. Todėl, kad būtų veiksminga, konsoliduota priežiūra turėtų būti taikoma visoms bankų grupėms, įskaitant tas, kurių patronuojančiosios įmonės nėra kredito įstaigos ar investicinės įmonės. Valstybės narės turėtų suteikti kompetentingoms valdžios institucijoms tokiai priežiūrai vykdyti būtinas teisines priemones;
(48)
jeigu grupės vykdo diversifikuotą veiklą ir jų patronuojančiosios įmonės kontroliuoja bent vieną patronuojamąją įmonę, kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti galimybę įvertinti kiekvienos tokiai grupei priklausančios kredito įstaigos ar investicinės įmonės finansinę būklę. Kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti bent tokių priemonių, kurias taikydamos jos galėtų iš visų grupės įmonių gauti savo funkcijoms vykdyti būtiną informaciją. Kai vykdoma skirtingų rūšių finansine veikla užsiimančių įmonių grupių priežiūra, už skirtingų finansų sektorių priežiūrą atsakingos institucijos turėtų bendradarbiauti;
(49)
valstybės narės turėtų turėti galimybę atsisakyti išduoti leidimą verstis kredito įstaigos veikla arba jį panaikinti, jeigu manoma, kad tam tikros grupės struktūros yra netinkamos verstis banko veikla dėl to, kad tokių grupės struktūrų negalima veiksmingai prižiūrėti. Tais atvejais kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti reikiamus įgaliojimus siekiant užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį kredito įstaigų valdymą. Siekiant užtikrinti tvarią ir įvairiapusę Sąjungos bankininkystės kultūrą, kuri pirmiausia tarnautų Sąjungos piliečių interesams, turėtų būti skatinama nedidelio masto bankininkystės veikla, pavyzdžiui, kredito unijų ir kooperatinių bankų veikla;
(50)
suteikiant įgaliojimus kompetentingoms valdžios institucijoms turėtų būti tinkamai atsižvelgta į Sąjungos aspektą. Todėl kompetentingos valdžios institucijos turėtų deramai atsižvelgti į savo sprendimų poveikį ne tik finansų sistemos stabilumui jų valstybėse narėse, bet ir visose kitose atitinkamose valstybėse narėse. Atsižvelgiant į nacionalinę teisę, šiuo principu turėtų būti remiamasi skatinant finansinį stabilumą visoje Sąjungoje ir jis neturėtų teisiškai įpareigoti kompetentingų valdžios institucijų pasiekti konkretų rezultatą;
(51)
finansų krizė atskleidė bankų sektoriaus ir vadinamosios šešėlinės bankininkystės sąsajas. Kai kuriais šešėlinės bankininkystės atvejais rizika sėkmingai atsiejama nuo bankų sektoriaus ir taip vengiama galimo neigiamo poveikio mokesčių mokėtojams ar sisteminio poveikio. Vis dėlto geresnis šešėlinės bankininkystės operacijų bei jų sąsajų su finansų sektoriaus įstaigomis supratimas ir griežtesnis reguliavimas siekiant užtikrinti skaidrumą, mažinti sisteminę riziką ir panaikinti netinkamą praktiką yra būtinas užtikrinant finansinės sistemos stabilumą. Papildomomis įstaigų ataskaitomis galima užtikrinti kai kuriuos iš šių aspektų, tačiau taip pat reikia konkretaus naujo reglamento;
(52)
siekiant atkurti Sąjungos piliečių pasitikėjimą finansų sektoriumi, itin svarbu padidinti skaidrumą, susijusį su įstaigų veikla ir visų pirma su gautu pelnu, sumokėtais mokesčiais ir gautomis subsidijomis. Todėl privalomą informacijos teikimą toje srityje galima laikyti svarbiu įstaigų ir įmonių atsakomybės suinteresuotiesiems subjektams ir visuomenei elementu;
(53)
nemažai įstaigų nustatyti įmonių valdymo trūkumai buvo vienas iš veiksnių, prisidėjusių prie to, kad bankų sektorius prisiėmė pernelyg didelę ir nepagrįstą riziką, ir dėl to kai kurios pavienės įstaigos neįvykdė įsipareigojimų, o valstybėse narėse ir visame pasaulyje kilo sisteminių problemų. Labai bendro pobūdžio nuostatos, reglamentuojančios įmonių valdymą, ir didelės įstaigų valdymo sistemos dalies neprivalomas pobūdis (iš esmės remiamasi savanoriškais elgesio kodeksais) nepakankamai padėjo sudaryti palankesnes sąlygas įstaigoms veiksmingai įgyvendinti patikimą įmonių valdymo praktiką. Kai kuriais atvejais tai, kad įstaigose neatliekami veiksmingi patikrinimai ir neužtikrinama galių pusiausvyra, nulėmė nepakankamai veiksmingą vadovybės sprendimų priėmimo priežiūrą, o tai paskatino rinktis trumpalaikes ir pernelyg rizikingas valdymo strategijas. Dėl neaiškaus kompetentingų valdžios institucijų vaidmens prižiūrint įmonių valdymo sistemas įstaigose nebuvo galima tinkamai prižiūrėti vidaus valdymo procesų veiksmingumo;
(54)
kad pašalintų galimai žalingą prastai parengtų įmonių valdymo priemonių poveikį patikimam rizikos valdymui, valstybės narės turėtų nustatyti principus ir standartus, kuriais užtikrintų, kad valdymo organas vykdytų veiksmingą priežiūrą, visais kredito įstaigų ir investicinių įmonių lygiais būtų skatinama patikima rizikos kultūra ir būtų sudarytos sąlygos kompetentingoms valdžios institucijoms vykdyti vidaus valdymo priemonių pakankamumo stebėseną. Tie principai ir standartai turėtų būti taikomi atsižvelgiant į įstaigų veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą. Be reikalaujamųjų pagal šią direktyvą, valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti papildomus įmonių valdymo principus ir standartus;
(55)
valstybėse narėse naudojamos skirtingos valdymo struktūros. Dauguma atveju naudojama vienos arba dviejų valdybų struktūra. Šioje direktyvoje vartojamomis terminų apibrėžtimis siekiama apimti visas esamas struktūras, neteikiant pirmenybės kuriai nors konkrečiai struktūrai. Jų vienintelė funkcija - nustatyti taisykles, skirtas konkretiems rezultatams, nepriklausomai nuo nacionalinės bendrovių teisės, taikytinos įstaigoms kiekvienoje valstybėje narėje. Todėl terminų apibrėžtys neturėtų turėti įtakos bendram kompetencijos paskirstymui pagal nacionalinę bendrovių teisę;
(56)
valdymo organas turėtų būti suprantamas kaip vykdomąsias ir priežiūros funkcijas vykdantis organas. Valdymo organų kompetencija ir struktūra valstybėse narėse skiriasi. Valstybėse narėse, kuriose valdymo organai turi vienos pakopos struktūrą, viena valdyba paprastai vykdo valdymo ir priežiūros užduotis. Valstybėse narėse, kuriose yra dviejų pakopų struktūra, priežiūros funkciją vykdo atskira priežiūros valdyba, kuri neturi vykdomųjų funkcijų, o vykdomąją funkciją vykdo atskira valdyba, kuri yra atsakinga ir atskaitinga už kasdienį įmonės valdymą. Atitinkamai skirtingiems valdymo organo subjektams pavedamos atskiros užduotys;
(57)
įstaigos valdymo organo nevykdomųjų narių vaidmuo, be kita ko, turėtų būti konstruktyviai nagrinėti įstaigos strategiją, o tokiu būdu - prisidėti prie jos rengimo, nagrinėti vadovybės veiklos siekiant sutartų tikslų rezultatus, tikrinti, ar finansinė informacija yra tiksli, o finansų kontrolė ir rizikos valdymo sistemos yra tvirtos ir pagrįstos, tikrinti įstaigos atlygio politikos struktūrą ir įgyvendinimą bei teikti objektyvias nuomones apie išteklius, paskyrimus į postus ir elgesio normas;
(58)
kad galėtų veiksmingai užtikrinti vadovybės veiksmų ir sprendimų stebėseną, įstaigos valdymo organas turėtų skirti pakankamai laiko savo funkcijoms atlikti ir turėtų suprasti įstaigos veiklą, pagrindines jos rizikos pozicijas, taip pat veiklos ir rizikos strategijos poveikį. Jei valdymo organo narys eitų per daug direktoriaus pareigų, jis negalėtų skirti pakankamai laiko savo priežiūros funkcijai atlikti. Todėl būtina apriboti direktoriaus pareigų, kurias įstaigos valdymo organo narys gali tuo pačiu metu turėti skirtinguose subjektuose, skaičių. Tačiau, taikant tokį apribojimą, į direktorių pareigas organizacijose, kurios nesiekia iš esmės tik komercinių tikslų, pavyzdžiui, ne pelno arba labdaros organizacijose, neturėtų būti atsižvelgiama;
(59)
skirdami valdymo organo narius, įstaigos akcininkai arba nariai turėtų atsižvelgti į tai, ar kandidatai turi žinių, kvalifikacijų ir įgūdžių, kurie reikalingi tinkamam ir patikimam įstaigos valdymui užtikrinti. Tų principų turėtų būti laikomasi ir jie turėtų atsispindėti skaidriose ir atvirose paskyrimo procedūrose, taikomose skiriant valdymo organo narius;
(60)
tai, kad valdymo organai nepakankamai vykdo vadovybės sprendimų stebėseną, iš dalies lemia grupinis mąstymas. Šį reiškinį, be kitų priežasčių, lemia nepakankama valdymo organų sudėties įvairovė. Todėl, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas nepriklausomoms nuomonėms ir kritiškoms pastaboms, įstaigų valdymo organų sudėtis turėtų būti pakankamai įvairi narių amžiaus, lyties, geografinės kilmės, išsilavinimo ir profesinės kompetencijos požiūriu, kad būtų galima remtis įvairiais požiūriais ir patirtimi. Lyčių pusiausvyra yra ypač svarbi norint užtikrinti, kad būtų tinkamai atstovaujama visiems gyventojams. Visų pirma pirmumo tvarka tinkamų veiksmų turėtų imtis įstaigos, kuriose nepakankamai atstovaujamos lyties atstovų skaičiaus ribinis dydis nepasiektas. Atstovavimas darbuotojams valdymo organuose taip pat galėtų būti vertinamas kaip konstruktyvus būdas didinti įvairovę, nes taip atsižvelgiama į dar vieną svarbų požiūrio tašką ir papildomos tikros žinios apie įstaigų vidaus tvarką. Įvairesnės sudėties valdymo organai turėtų veiksmingiau vykdyti vadovybės sprendimų stebėseną ir taip padėti gerinti įstaigų rizikos priežiūrą ir didinti jų atsparumą. Todėl įvairovė turėtų būti vienas iš valdymo organų sudėčiai taikomų kriterijų. Į įvairovę taip pat turėtų būti atsižvelgiama įstaigai apskritai vykdant įdarbinimo politiką. Vykdant tokią politiką, pavyzdžiui, įstaigos turėtų būti skatinamos atrinkti kandidatus iš trumpų sąrašų, į kuriuos būtų įtraukti abiejų lyčių atstovai;
(61)
siekdamos gerinti teisės aktų laikymąsi ir įmonių valdymą, valstybės narės turėtų nustatyti veiksmingus ir patikimus mechanizmus, kuriais būtų skatinama kompetentingoms valdžios institucijoms pranešti apie galimus ar faktinius nacionalinių nuostatų, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliama ši direktyva, ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pažeidimus. Turėtų būti užtikrinta visapusiška darbuotojų, kurie praneša apie jų įstaigose padarytus pažeidimus, apsauga;
(62)
atlygio politika, kuria skatinama prisiimti pernelyg didelę riziką, gali pakenkti patikimam ir veiksmingam kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos valdymui. G20 nariai įsipareigojo įgyvendinti Finansinio stabilumo tarybos (FST) patikimos atlygio praktikos principus ir įgyvendinimo standartus, kuriais siekiama pašalinti galimą žalingą prastai parengtos atlygio struktūros poveikį patikimam rizikos valdymui ir fizinių asmenų elgsenos prisiimant riziką kontrolei. Šia direktyva siekiama Sąjungos lygiu įgyvendinti tarptautinius principus ir standartus, nustatant aiškią kredito įstaigų ir investicinių įmonių prievolę sukurti ir taikyti tų kategorijų darbuotojų, kurių profesinė veikla daro reikšmingą poveikį kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos pobūdžiui, atlygio politiką ir praktiką, kuri atitiktų veiksmingo rizikos valdymo reikalavimus;
(63)
siekiant užtikrinti, kad įstaigos būtų įdiegusios ir taikytų patikimą atlygio politiką, tikslinga nustatyti aiškius valdymo ir atlygio politikos struktūros principus. Visų pirma atlygio politika turėtų būti suderinta su kredito įstaigai arba investicinei įmonei priimtina rizika, jų vertybėmis ir ilgalaikiais interesais. Tuo tikslu atlygio dalies, kuri priklauso nuo veiklos rezultatų, vertinimas turėtų būti grindžiamas ilgalaikiais veiklos rezultatais ir vertinant turėtų būti atsižvelgiama į esamą ir būsimą su tais veiklos rezultatais susijusią riziką;
(64)
svarstant kintamojo atlygio politiką turėtų būtų daromas skirtumas tarp fiksuotojo atlygio, pavyzdžiui, mokėjimų, proporcingų bei reguliarių pensijų įmokų ar išmokų, kurie nesusiję su veiklos rezultatais, ir kintamojo atlygio, pavyzdžiui, papildomų mokėjimų ar išmokų, kurie susiję su veiklos rezultatais, arba, išskirtinėmis aplinkybėmis, kitų sutartinių elementų, išskyrus tuos, kurie yra įprastų darbo sąlygų (pavyzdžiui, sveikatos priežiūra, vaikų priežiūros įstaigos ar proporcingos ir reguliarios pensijų įmokos) dalis. Turėtų būti įtrauktos ir piniginės išmokos, ir nepinigine forma teikiamos lengvatos;
(65)
bet kuriuo atveju, siekiant išvengti pernelyg didelės rizikos prisiėmimo, turėtų būti nustatytas maksimalus viso atlygio fiksuotosios ir kintamosios dalių santykis. Tikslinga numatyti tam tikrą įstaigų akcininkų, savininkų ar narių vaidmenį toje srityje. Valstybės narės turėtų turėti galimybę nustatyti griežtesnius reikalavimus, taikomus viso atlygio fiksuotosios ir kintamosios dalių santykiui. Siekiant skatinti nuosavybės ar skolos priemonių, mokėtinų pagal ilgalaikę atidėjimo tvarką kaip kintamojo atlygio dalis, naudojimą, valstybės narės turėtų turėti galimybę leisti įstaigoms, neviršijant tam tikrų ribų, taikyti nominaliąją diskonto normą apskaičiuojant tokių priemonių vertę maksimalaus santykio taikymo tikslais. Tačiau valstybės narės neturėtų būti įpareigotos numatyti tokią priemonę ir jos turėtų turėti galimybę numatyti, kad ji būtų taikoma mažesnei viso kintamojo atlygio procentinei daliai, nei nurodyta šioje direktyvoje. Siekiant užtikrinti suderintą ir nuoseklų požiūrį, kurį taikant būtų garantuotos vienodos sąlygos visoje vidaus rinkoje, EBI turėtų pateikti tinkamas gaires dėl taikytinos nominaliosios diskonto normos, kuri turi būti naudojama;
(66)
siekdamas užtikrinti, kad atlygio politikos formavimas būtų integruotas į įstaigos rizikos valdymą, valdymo organas turėtų patvirtinti atlygio politiką ir periodiškai atlikti taikomos atlygio politikos peržiūrą. Šios direktyvos nuostatose dėl atlygio turėtų būti proporcingai atspindėti įvairių tipų įstaigų skirtumai, atsižvelgiant į jų dydį, organizacinę vidaus struktūrą, veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą. Visų pirma, reikalavimas tam tikrų tipų investicinėms įmonėms laikytis visų tų principų būtų neproporcingas;
(67)
siekiant išlaikyti ir skatinti finansinį stabilumą Sąjungoje ir spręsti klausimus, susijusius su galimu šioje direktyvoje nustatytų reikalavimų nesilaikymu, kompetentingos valdžios institucijos turėtų užtikrinti, kad atlygio principų ir taisyklių įstaigose būtų laikomasi konsoliduotai, tai yra grupės, patronuojančiųjų įmonių ir patronuojamųjų įmonių lygiais, įskaitant trečiosiose valstybėse įsteigtus filialus ir patronuojamąsias įmones;
(68)
dėl prastai parengtos atlygio politikos ir skatinimo sistemų rizika, su kuria susiduria kredito įstaigos ir investicinės įmonės, gali padidėti iki nepriimtino lygio, todėl reikėtų imtis skubių taisomųjų veiksmų ir, jei reikia, atitinkamų taisomųjų priemonių. Todėl tikslinga užtikrinti, kad kompetentingos valdžios institucijos būtų įgaliotos atitinkamoms įstaigoms taikyti kokybines arba kiekybines priemones, kurios būtų skirtos su atlygio politika susijusioms problemoms, nustatytoms vykdant priežiūrinį tikrinimą, spręsti;
(69)
nuostatos dėl atlygio neturėtų daryti poveikio galimybei visapusiškai naudotis pagrindinėmis SESV 153 straipsnio 5 dalyje įtvirtintomis teisėmis, bendriesiems nacionalinių sutarčių ir darbo teisės principams, Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatoms dėl akcininkų teisių bei dalyvavimo, atitinkamos įstaigos valdymo organų bendrosioms pareigoms, ir, kai taikoma, socialinių partnerių teisėms sudaryti kolektyvinius susitarimus ir užtikrinti jų vykdymą laikantis nacionalinės teisės bei nusistovėjusios praktikos;
(70)
nuosavų lėšų reikalavimas kredito rizikai ir rinkos rizikai padengti turėtų būti grindžiamas kreditų reitingais tik tokia apimtimi, kokia yra būtina. Todėl, jeigu kredito rizika yra reikšminga, įstaigos turėtų apskritai siekti įgyvendinti vidaus reitingais pagrįstus metodus arba vidaus modelius. Tačiau standartiniai metodai, grindžiami išorės kreditų reitingais, galėtų būti naudojami tada, kai kredito rizika yra mažiau reikšminga, kaip paprastai būna ne tokių sudėtingų įstaigų, nereikšmingos rizikos pozicijų klasių atveju arba tais atvejais, kai naudoti vidaus metodus būtų pernelyg sudėtinga;
(71)
direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB yra vienas iš ramsčių, kuriuo buvo grindžiamas pernelyg didelis pasitikėjimas išorės kreditų reitingais. Šioje direktyvoje turėtų būti atsižvelgta į G20 išvadas ir Finansinio stabilumo tarybos (FST) principus dėl pernelyg didelio pasitikėjimo išorės kreditų reitingais. Todėl įstaigos turėtų būti skatinamos remtis vidaus, o ne išorės kreditų reitingais, net nuosavų lėšų reikalavimo apskaičiavimo tikslu;
(72)
pernelyg didelis pasitikėjimas išorės kreditų reitingais turėtų būti mažinamas ir laipsniškai turėtų būti panaikintas reitingų automatinis poveikis. Todėl turėtų būti reikalaujama, kad įstaigos nustatytų patikimus kreditų suteikimo kriterijus ir sprendimų dėl kreditų priėmimo procesus. Įstaigos turėtų turėti galimybę išorės kreditų reitingais remtis kaip vienu iš daugelio to proceso veiksnių, tačiau jos neturėtų išimtinai arba mechaniškai pasitikėti tik jais;
(73)
kredito reitingų agentūrą pripažinus išorine kredito rizikos vertinimo institucija, rinka, kurioje jau dominuoja trys pagrindinės įmonės, neturėtų tapti uždaresnė. EBI, valstybių narių centriniai bankai ir ECB, nepalengvindami ir nesupaprastindami proceso, turėtų numatyti, kad išorinėmis kredito rizikos vertinimo institucijomis būtų pripažinta daugiau kredito reitingo agentūrų - taip būtų suteikta galimybė atverti rinką kitoms įmonėms;
(74)
atsižvelgiant į tai, kad vidaus modeliavimo metodus taikančios įstaigos taiko įvairius metodus, svarbu, kad kompetentingos valdžios institucijos ir EBI turėtų aiškų įvairių pagal riziką įvertinto turto ir nuosavų lėšų reikalavimo, skirto panašioms pozicijoms padengti taikant tokius pačius metodus, verčių intervalą. Tuo tikslu turėtų būti reikalaujama, kad įstaigos kompetentingoms valdžios institucijoms pateiktų vidaus modelių, taikomų EBI parengtiems lyginamiesiems portfeliams, apimantiems įvairias pozicijas, rezultatus. Remdamosi gauta informacija, kompetentingos valdžios institucijos turėtų imtis atitinkamų veiksmų siekdamos užtikrinti, kad su ta pačia pozicija susijusius panašius arba skirtingus rezultatus būtų galima pateisinti patirtos rizikos atžvilgiu. Iš esmės kompetentingos valdžios institucijos ir EBI turėtų užtikrinti, kad pasirinkus vidaus modeliavimo metodą arba standartinį metodą nuosavų lėšų reikalavimas nebūtų nepakankamai įvertinamas. Nors nuosavų lėšų reikalavimą operacinei rizikai padengti yra sunkiau nustatyti pagal atskiras pozicijas ir todėl reikėtų šios rizikos kategorijos neįtraukti į lyginamąją analizę, vis dėlto kompetentingos valdžios institucijos turėtų neatsilikti nuo operacinei rizikai taikomų vidaus modeliavimo metodų raidos siekdamos stebėti įvairią taikomą praktiką ir gerinti priežiūros metodus;
(75)
turėtų būti skatinama plėtoti santykiais grindžiamą skolinimą, kai nuolat palaikant verslo santykius su klientais renkama informacija naudojama siekiant geresnės išsamaus patikrinimo ir rizikos vertinimo kokybės, nei gaunama naudojant vien standartinę informaciją ir kredito balus;
(76)
atsakomybė už likvidumo priežiūrą turėtų tekti buveinės valstybės narėms, kai tik pradedami taikyti išsamūs padengimo likvidžiuoju turtu reikalavimo kriterijai. Todėl šioje srityje būtina sukurti priežiūros koordinavimo sistemą, kad iki to laiko būtų galima pradėti taikyti buveinės valstybės narės atliekamos priežiūros principą. Kad užtikrintų veiksmingą priežiūrą, buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų toliau bendradarbiauti likvidumo srityje;
(77)
jeigu vienos tai pačiai grupei priklausančios įstaigos likvidusis turtas nepalankiausiomis sąlygomis atitinka kitos tos grupės nario likvidumo poreikius, kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti galimybę tai įstaigai netaikyti padengimo likvidžiuoju turtu reikalavimų, o tuos reikalavimus taikyti konsoliduotai;
(78)
priemonės, kurių imamasi remiantis šia direktyva, neturėtų daryti poveikio priemonėms, kurių imamasi pagal 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/24/EB dėl kredito įstaigų reorganizavimo ir likvidavimo (9). Priežiūros priemonėmis skirtingų valstybių narių kreditoriai neturėtų būti diskriminuojami;
(79)
atsižvelgdami į finansų krizę ir procikliškus mechanizmus, kurie prisidėjo prie to, kad kilo krizė, ir sustiprino jos padarinius, FST, Bazelio bankų priežiūros komitetas (BBPK) ir G20 pateikė rekomendacijas procikliškam finansų reguliavimo poveikiui mažinti. 2010 m. gruodžio mėn. BBPK parengė naujus visuotinius bankų kapitalo pakankamumo reguliavimo standartus (toliau - Bazelis III taisyklės), įskaitant taisykles, pagal kurias reikalaujama turėti kapitalo apsaugos ir anticiklinių rezervų;
(80)
todėl tikslinga reikalauti, kad kredito įstaigos ir atitinkamos investicinės įmonės ne tik laikytųsi nuosavų lėšų poreikio reikalavimų, bet ir turėtų kapitalo apsaugos rezervą ir anticiklinį kapitalo rezervą, siekiant užtikrinti, kad ekonomikos augimo laikotarpiais jos sukauptų pakankamą kapitalo bazę, kad galėtų padengti nepalankiausiu metu patiriamus nuostolius. Anticiklinis rezervas turėtų būti kaupiamas tuo metu, kai laikoma, kad bendras augimas kredito ir kito turto klasėse, kuris turi didelės įtakos tokių kredito įstaigų ir investicinių įmonių rizikos pobūdžiui, yra susijęs su sisteminės rizikos didėjimu, ir panaudojamas nepalankiausiais laikotarpiais;
(81)
siekiant užtikrinti, kad anticikliniai rezervai tinkamai atspindėtų bankų sektoriaus patiriamą pernelyg didelio kredito augimo riziką, kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų apskaičiuoti savo įstaigos rezervą kaip svertinį anticiklinio rezervo normų, kurios taikomos šalyse, kuriose jos turi kredito pozicijų, vidurkį. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų paskirti atsakingą instituciją, kuri kas ketvirtį nustatytų anticiklinio rezervo normą toje valstybėje narėje esančioms pozicijoms. Ta rezervo norma turėtų būti atsižvelgta į kreditavimo augimą bei kreditų ir BVP santykio pokyčius toje valstybėje narėje, taip pat į visus kitus kintamuosius, susijusius su rizika finansinės sistemos stabilumui;
(82)
siekdamas didinti tarptautinį anticiklinių rezervų normų nuoseklumą, BBPK parengė metodiką, grindžiamą kreditų ir BVP santykiu. Atitinkamos nacionalinės valdžios institucijos turėtų ja remtis priimdamos sprendimus dėl rezervo normų, tačiau jos negalima naudoti rezervui nustatyti automatiškai, ir ji paskirtai institucijai nėra privaloma. Rezervo norma turėtų reikšmingai atspindėti kredito ciklą ir riziką, kurią kelia pernelyg didelis kredito augimas valstybėje narėje; ją nustatant turėtų būti tinkamai atsižvelgiama į nacionalinės ekonomikos ypatumus;
(83)
kintamojo atlygio apribojimai yra svarbus aspektas užtikrinant, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės atkurtų savo kapitalo lygį laikydamosi rezervo ribų. Kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms jau taikomas principas, pagal kurį išmokos ir kintamoji atlygio dalis, savo nuožiūra mokama tų kategorijų darbuotojams, kurių profesinė veikla daro reikšmingą poveikį įstaigos rizikos pobūdžiui, turi būti tvarios, mokamos atsižvelgiant į įstaigos finansinę būklę. Siekiant užtikrinti, kad įstaiga laiku atkurtų savo nuosavų lėšų lygį, bet kuriuo laikotarpiu, kai jungtinio rezervo reikalavimas neužtikrinamas, kintamąją atlygio dalį ir savo nuožiūra sukauptas pensijų lėšas tikslinga mokėti atsižvelgiant į tai, kokia tuo laikotarpiu yra įstaigos padėtis pelno požiūriu, atsižvelgiant į įstaigos ilgo laikotarpio finansinę būklę;
(84)
įstaigos turėtų spręsti su visomis koncentracijos rizikos rūšimis susijusius klausimus ir kontroliuoti visą tokią riziką remdamosi rašytine politika ir procedūromis. Dėl viešojo sektoriaus pozicijų pobūdžio koncentracijos rizikos kontrolė yra veiksmingesnė nei tų pozicijų vertinimas pagal riziką, atsižvelgiant į jų dydį ir į nuosavų lėšų reikalavimo nustatymo sudėtingumą. Komisija tinkamu laiku turėtų pranešti Europos Parlamentui ir Tarybai apie bet kokius pageidautinus koncentracijos rizikai taikomos rizikos ribojimo tvarkos pakeitimus;
(85)
valstybės narės turėtų turėti galimybę reikalauti, kad, be kapitalo apsaugos rezervo ir anticiklinio rezervo, tam tikros įstaigos turėtų sisteminės rizikos rezervą, siekiant užkirsti kelią ilgalaikei neciklinei sisteminei ar makrolygio rizikai, kuriai Reglamentas (ES) Nr. 575/2013 netaikomas, ir tokią riziką sumažinti, kai yra finansų sistemos sutrikimo rizika, kuri gali turėti rimtų neigiamų pasekmių finansų sistemai ir realiajai ekonomikai konkrečioje valstybėje narėje. Sisteminės rizikos rezervo norma turėtų būti taikoma visoms įstaigoms arba vienam ar keliems tų įstaigų pogrupiams, jei įstaigų rizikos pobūdis joms vykdant veiklą yra panašus;
(86)
siekiant, kad būtų užtikrinta nuosekli makrolygio riziką ribojanti priežiūra visoje Sąjungoje, tikslinga, kad Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV) parengtų specialiai Sąjungos ekonomikai pritaikytus principus ir prisiimtų atsakomybę už jų taikymo stebėseną. Šia direktyva neturėtų būti užkertamas kelias ESRV imtis veiksmų, kai ji mano, kad to reikia pagal 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (10);
(87)
valstybės narės turėtų turėti galimybę pripažinti kitos valstybės narės nustatytą sisteminės rizikos rezervo normą ir taikyti tą rezervo normą jų šalyje veiklos leidimą gavusioms įstaigoms rezervą nustačiusioje valstybėje narėje turimų pozicijų atžvilgiu. Rezervo normą nustatanti valstybė narė taip pat turėtų turėti galimybę paprašyti ESRV pateikti rekomendaciją, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 16 straipsnyje, vienai ar daugiau valstybių narių, galinčių pripažinti sisteminės rizikos rezervo normą, ir rekomenduoti jai (joms) tai padaryti. Tokiai rekomendacijai taikomos to reglamento 3 straipsnio 2 dalyje ir 17 straipsnyje nustatyta taisyklė „laikytis arba paaiškinti“;
(88)
valstybių narių sprendimus dėl anticiklinio rezervo normų tikslinga kuo labiau suderinti. Šiuo atžvilgiu ESRV, kompetentingų arba paskirtų institucijų prašymu, galėtų padėti organizuoti tų institucijų diskusijas dėl siūlomų rezervo normų, įskaitant atitinkamus kintamuosius, nustatymo;
(89)
jeigu kredito įstaiga ar investicinė įmonė nevisiškai įvykdo reikalavimą dėl jungtinio rezervo, jai turėtų būti taikomos priemonės, skirtos užtikrinti, kad ji laiku atkurtų nuosavų lėšų lygį. Norint apsaugoti kapitalą, tikslinga nustatyti proporcingus pelno sumų paskirstymo savo nuožiūra, įskaitant dividendų ir kintamosios atlygio dalies mokėjimus, apribojimus. Norint užtikrinti, kad tokios įstaigos ar įmonės turėtų patikimą nuosavų lėšų lygio atkūrimo strategiją, jų reikėtų reikalauti sudaryti ir su kompetentingomis valdžios institucijomis suderinti kapitalo apsaugos planą, kuriame būtų nustatyta, kaip bus taikomi paskirstomų sumų apribojimai ir kitos priemonės, kurių ta įstaiga ar įmonė ketina imtis, kad užtikrintų atitiktį visiems reikalavimams dėl rezervų;
(90)
tikimasi, kad valdžios institucijos nustatys griežtesnius nuosavų lėšų reikalavimus pasaulinės sisteminės svarbos įstaigoms (G-SII), kad būtų padengta didesnė rizika, kurią G-SII kelia finansų sistemai, ir atsvertas galimas jų įsipareigojimų nevykdymo poveikis mokesčių mokėtojams. Jeigu institucija taiko ir sisteminės rizikos rezervo reikalavimą, ir G-SII rezervo reikalavimą, turėtų būti taikomas didesnis iš šių dviejų poreikių. Jeigu sisteminės rizikos rezervo reikalavimas taikomas tik valstybėje narėje turimoms pozicijoms, jis turėtų būti papildomas G-SII rezervu arba kitų sisteminės svarbos įstaigų (O-SII) rezervu, kuris taikomas pagal šią direktyvą;
(91)
techniniais finansinių paslaugų standartais turėtų būti užtikrintas nuoseklus suderinamumas ir pakankama indėlininkų, investuotojų ir vartotojų apsauga visoje Sąjungoje. Būtų veiksminga ir tikslinga patikėti EBI, kuri yra itin specializuotą kompetenciją turinti įstaiga, rengti su politikos pasirinkimu nesusijusių techninių reguliavimo ir įgyvendinimo standartų projektus, kurie būtų teikiami Komisijai. EBI, rengdama techninius standartus, turėtų užtikrinti veiksmingus administravimo ir informacijos teikimo procesus;
(92)
Komisija turėtų priimti EBI parengtus techninius reguliavimo standartus dėl veiklos leidimų išdavimo, didelės kredito įstaigų akcijų paketo dalies įsigijimo, kompetentingų valdžios institucijų keitimosi tarpusavyje informacija, naudojimosi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, bendradarbiavimo priežiūros srityje, kredito įstaigų ir investicinių įmonių atlygio politikos ir mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių priežiūros, priimdama deleguotuosius aktus pagal SESV 290 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius. Komisija ir EBI turėtų užtikrinti, kad tuos standartus visos atitinkamos įstaigos galėtų taikyti tokiu būdu, kuris būtų proporcingas šių įstaigų ir jų veiklos pobūdžiui, mastui ir sudėtingumui.
(93)
atsižvelgiant į techninių reguliavimo standartų, kurie turėtų būti priimti pagal šią direktyvą, ypatybes ir kiekį, kai Komisija priima techninį reguliavimo standartą, kuris yra tapatus EBI pateiktam techninio reguliavimo standarto projektui, laikotarpis, per kurį Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl techninio reguliavimo standarto, turėtų būti pratęstas, jei reikia, vienam mėnesiui. Be to, Komisija turėtų siekti techninius reguliavimo standartus priimti tinkamu laiku, kad Europos Parlamentas ir Taryba, atsižvelgiant į techninių reguliavimo standartų aprėptį ir sudėtingumą, Europos Parlamento ir Tarybos darbo tvarkos taisyklių ypatybes, darbo tvarkaraštį ir sudėtį, galėtų juos visapusiškai išnagrinėti;
(94)
Komisijai taip pat turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti EBI parengtus techninius įgyvendinimo standartus dėl veiklos leidimų išdavimo, didelės kredito įstaigų akcijų paketo dalies įsigijimo, kompetentingų valdžios institucijų keitimosi tarpusavyje informacija, bendradarbiavimo priežiūros srityje, konkrečių riziką ribojančių reikalavimų ir priežiūros institucijų atskleidžiamos informacijos priimant įgyvendinimo aktus pagal SESV 291 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį;
(95)
siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (11);
(96)
siekiant išsamiau išdėstyti šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriuose būtų paaiškintos šioje direktyvoje vartojamos apibrėžtys ir terminai, išplėstas priede pateiktas veiklos rūšių, kurioms taikomas tarpusavio pripažinimo principas, sąrašas ir kuriais būtų pagerintas keitimasis informacija apie kredito įstaigų filialus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(97)
galiojančiuose nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į direktyvas 2006/48/EB ir 2006/49/EB, turėtų būti laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir į Reglamentą (ES) Nr. 575/2013;
(98)
2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros (12), 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje (13), 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (14), 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros (15), ir 2011 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/61/ES dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų (16) daromos nuorodos į direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatas, kuriose nustatyti nuosavų lėšų poreikio reikalavimai, kurie turėtų būti išdėstyti šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013. Todėl tose direktyvose pateiktos nuorodos į direktyvas 2006/48/EB ir 2006/49/EB turėtų būti laikomos nuorodomis į šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatas, kuriomis reglamentuojami nuosavų lėšų reikalavimai;
(99)
siekiant parengti techninius standartus tam, kad įstaigos, kurios priklauso finansiniam konglomeratui, taikytų tinkamus skaičiavimo metodus konsoliduotam kapitalo poreikiui nustatyti, Direktyva 2002/87/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;
(100)
kad bankų vidaus rinka veiktų vis veiksmingiau ir kad Sąjungos piliečiams būtų užtikrintas pakankamas skaidrumas, būtina, kad kompetentingos valdžios institucijos skelbtų informaciją, kurią būtų galima prasmingai palyginti, apie tai, kaip įgyvendinama ši direktyva;
(101)
likvidumo priežiūros srityje turėtų būti nustatytas laikotarpis, per kurį valstybės narės turi pereiti prie reguliavimo režimo, pagal kurį taikomi išsamūs padengimo likvidžiuoju turtu reikalavimo kriterijai;
(102)
siekdamos užtikrinti stabilų, sklandų ir laipsnišką įstaigų perėjimą prie naujų likvidumo ir nuolatinio finansavimo reikalavimų Sąjungos lygiu, kompetentingos valdžios institucijos turėtų visapusiškai pasinaudoti savo priežiūros įgaliojimais pagal šią direktyvą ir taikytiną nacionalinę teisę. Visų pirma, kompetentingos valdžios institucijos turėtų įvertinti, ar reikia taikyti administracines sankcijas arba kitas administracines priemones, įskaitant likvidumo priežiūros priemones, kurių lygis turėtų iš esmės priklausyti nuo skirtumo tarp įstaigos faktinės likvidumo pozicijos ir likvidumo bei nuolatinio finansavimo reikalavimų. Atlikdamos šį vertinimą kompetentingos valdžios institucijos turėtų tinkamai atsižvelgti į rinkos sąlygas. Tokios administracinės sankcijos arba kitos administracinės priemonės turėtų būti taikomos tol, kol Sąjungos lygiu bus įgyvendinti išsamūs teisės aktai dėl likvidumo ir nuolatinio finansavimo reikalavimų;
(103)
1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (17) ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (18) visiškai taikomi tvarkant asmens duomenis šios direktyvos tikslais;
(104)
kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. nustatyti vertimosi įstaigų veikla ir įstaigų riziką ribojančios priežiūros taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(105)
pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. Bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų valstybės narės pagrįstais atvejais įsipareigojo prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos. Šios direktyvos atveju teisės aktų leidėjas laikosi nuomonės, kad tokių dokumentų perdavimas yra pagrįstas;
(106)
remiantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalimi buvo pasikonsultuota su Europos duomenų apsaugos pareigūnu ir jis pateikė nuomonę (19);
(107)
Direktyva 2002/87/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista, o direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB turėtų būti panaikintos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
DALYKAS, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Dalykas
Šia direktyva nustatomos taisyklės dėl:
a)
galimybės verstis kredito įstaigų ir investicinių įmonių (toliau bendrai - įstaigos) veikla;
b)
priežiūros įgaliojimų ir kompetentingų valdžios institucijų vykdomos riziką ribojančios įstaigų priežiūros priemonių;
c)
kompetentingų valdžios institucijų vykdomos riziką ribojančios įstaigų priežiūros, kuri vykdoma Reglamente (ES) Nr. 575/2013 išdėstytas taisykles atitinkančiu būdu;
d)
kompetentingoms valdžios institucijoms taikomų informacijos skelbimo reikalavimų riziką ribojančio įstaigų reguliavimo ir priežiūros srityse.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Ši direktyva taikoma įstaigoms.
2. 30 straipsnis taikomas vietinėms įmonėms.
3. 31 straipsnis taikomas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkto c papunktyje nurodytoms įmonėms.
4. 34 straipsnis ir VII antraštinės dalies 3 skyrius taikomi finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms, mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms ir mišrią veiklą vykdančioms kontroliuojančiosioms bendrovėms, kurių pagrindinės buveinės yra Sąjungoje.
5. Ši direktyva netaikoma:
1)
galimybei verstis investicinių įmonių veikla tiek, kiek ji reglamentuojama Direktyva 2004/39/EB;
2)
centriniams bankams;
3)
pašto pinigų persiuntimo sistemų (žiro) įstaigoms;
4)
Belgijoje - Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut;
5)
Danijoje - Eksport Kredit Fonden, Eksport Kredit Fonden A/S, Danmarks Skibskredit A/S ir KommuneKredit;
6)
Vokietijoje - Kreditanstalt für Wiederaufbau, t. y. įmonėms, kurios pagal Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz pripažįstamos valstybinės aprūpinimo būstu politikos įgyvendinimo institucijomis ir kurių pagrindinė veikla nėra banko sandoriai, taip pat įmonėms, kurios pagal tą įstatymą pripažįstamos aprūpinimo būstu ne pelno įmonėmis;
7)
Estijoje - hoiu-laenuühistud, kurios pagal hoiu-laenuühistu seadus pripažintos kooperatinėmis įmonėmis;
8)
Airijoje - kredito unijoms ir savišalpos draugijoms;
9)
Graikijoje - Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων (Tamio Parakatathikon kai Danion);
10)
Ispanijoje - Instituto de Crédito Oficial;
11)
Prancūzijoje - Caisse des dépôts et consignations;
12)
Italijoje - Cassa depositi e prestiti;
13)
Latvijoje - krājaizdevu sabiedrības, įmonėms, kurios pagal krājaizdevu sabiedrību likums pripažintos kooperatinėmis įmonėmis, kurios teikia finansines paslaugas tik savo nariams;
14)
Lietuvoje - kredito unijoms, išskyrus Centrinę kredito uniją;
15)
Vengrijoje - MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság ir Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság;
16)
Nyderlanduose - Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering ir Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV;
17)
Austrijoje - įmonėms, kurios, atsižvelgiant į visuomenės interesus, pripažintos namų asociacijomis, ir Österreichische Kontrollbank AG;
18)
Lenkijoje - Spóldzielcze Kasy Oszczędnościowo - Kredytowe ir Bank Gospodarstwa Krajowego;
19)
Portugalijoje - Caixas Económicas, veikusioms 1986 m. sausio 1 d., išskyrus tas, kurios įkurtos kaip ribotos atsakomybės bendrovės, ir išskyrus Caixa Económica Montepio Geral;
20)
Slovėnijoje - SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana;
21)
Suomijoje - Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB ir Finnvera Oyj/Finnvera Abp;
22)
Švedijoje - Svenska Skeppshypotekskassan;
23)
Jungtinėje Karalystėje - National Savings Bank, Commonwealth Development Finance Company Ltd, Agricultural Mortgage Corporation Ltd, Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd, Crown Agents for overseas governments and administrations, kredito unijoms ir municipaliniams bankams.
6. Subjektai, nurodyti šio straipsnio 5 dalies 1 punkte ir 3-23 punktuose, 34 straipsnio ir VII antraštinės dalies 3 skyriaus tikslais laikomi finansų įstaigomis.
3 straipsnis
Apibrėžtys
1. Šioje direktyvoje vartojamos šios apibrėžtys:
1) kredito įstaiga- kredito įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte;
2) investicinė įmonė- investicinė įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte;
3) įstaiga- įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 3 punkte;
4) vietos įmonė- vietos įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 4 punkte;
5) draudimo įmonė- draudimo įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 5 punkte;
6) perdraudimo įmonė- perdraudimo įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 6 punkte;
7) valdymo organas- įstaigos organas ar organai, paskirtas (-i) pagal nacionalinę teisę, įgaliotas (-i) nustatyti įstaigos strategiją, tikslus ir bendrą veiklos kryptį ir vykdantis (-ys) vadovybės sprendimų priėmimo priežiūrą bei stebėseną; į jį įtraukiami asmenys, kurie faktiškai vadovauja įstaigos veiklai;
8) valdymo organo priežiūros funkcija- valdymo organo vykdoma vadovybės sprendimų priėmimo priežiūros ir stebėsenos funkcija;
9) vyresnioji vadovybė- fiziniai asmenys, vykdantys vykdomąsias funkcijas įstaigoje ir atsakingi bei atskaitingi valdymo organui už kasdienį įstaigos valdymą;
10) sisteminė rizika- finansų sistemos sutrikimo rizika, kuri gali turėti rimtų neigiamų pasekmių finansų sistemai ir realiajai ekonomikai;
11) modelio rizika- galimas nuostolis, kurį įstaiga gali patirti dėl sprendimų, kurie iš esmės galėtų būti grindžiami vidaus modelių taikymo rezultatais, dėl tokių modelių plėtojimo, įgyvendinimo ar naudojimo klaidų;
12) iniciatorius- iniciatorius, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 13 punkte;
13) sponsorius- sponsorius, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 14 punkte;
14) patronuojančioji įmonė- patronuojančioji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 15 punkte;
15) patronuojamoji įmonė- patronuojamoji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 16 punkte;
16) filialas- filialas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 17 punkte;
17) papildomas paslaugas teikianti įmonė- papildomas paslaugas teikianti įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 18 punkte;
18) turto valdymo bendrovė- turto valdymo bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 19 punkte;
19) finansų kontroliuojančioji bendrovė- finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 20 punkte;
20) mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė- mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 21 punkte;
21) mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė- mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 22 punkte;
22) finansų įstaiga- finansų įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 26 punkte;
23) finansų sektoriaus subjektas- finansų sektoriaus subjektas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 27 punkte;
24) patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje- patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 28 punkte;
25) ES patronuojančioji įstaiga- ES patronuojančioji įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 29 punkte;
26) patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje- patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 30 punkte;
27) ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė- ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 31 punkte;
28) patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje- patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 32 punkte;
29) ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė- ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 33 punkte;
30) sisteminės svarbos įstaiga- ES patronuojančioji įstaiga, ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė arba įstaiga, dėl kurios, jei ji nevykdo įsipareigojimų arba jos veikla sutrinka, galėtų kilti sisteminė rizika;
31) pagrindinė sandorio šalis- pagrindinė sandorio šalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 34 punkte;
32) dalyvavimas- dalyvavimas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 35 punkte;
33) kvalifikuojančioji akcijų paketo dalis- kvalifikuojančioji akcijų paketo dalis, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 36 punkte;
34) kontrolė- kontrolė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 37 punkte;
35) artimi ryšiai- artimi ryšiai, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 38 punkte;
36) kompetentinga institucija- kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte;
37) konsoliduotą priežiūrą vykdantis subjektas- konsoliduotą priežiūrą vykdantis subjektas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 41 punkte;
38) leidimas- leidimas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 42 punkte;
39) buveinės valstybė narė- buveinės valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 43 punkte;
40) priimančioji valstybė narė- priimančioji valstybė narė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 44 punkte;
41) ECBS centriniai bankai- ECBS centriniai bankai, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 45 punkte;
42) centriniai bankai- centriniai bankai, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 46 punkte;
43) konsoliduota būklė- konsoliduota būklė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 47 punkte;
44) konsoliduota bazė- konsoliduota bazė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 48 punkte;
45) pusiau konsoliduota bazė- pusiau konsoliduota bazė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 49 punkte;
46) finansinė priemonė- finansinė priemonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 50 punkte;
47) nuosavos lėšos- nuosavos lėšos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 118 punkte;
48) operacinė rizika- operacinė rizika, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 52 punkte;
49) kredito rizikos mažinimas- kredito rizikos mažinimas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 57 punkte;
50) pakeitimas vertybiniais popieriais- pakeitimas vertybiniais popieriais, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 61 punkte;
51) pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija- pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 62 punkte;
52) pakeitimo vertybiniais popieriais specialios paskirties subjektas- pakeitimo vertybiniais popieriais specialios paskirties subjektas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 66 punkte;
53) savo nuožiūra sukauptos pensijos išmokos- savo nuožiūra sukauptos pensijos išmokos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 73 punkte;
54) prekybos knyga- prekybos knyga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 86 punkte;
55) reguliuojama rinka- reguliuojama rinka, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 92 punkte;
56) svertas- svertas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 93 punkte;
57) pernelyg didelio sverto rizika- kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 94 punkte;
58) išorės kredito vertinimo įstaiga- išorės kredito vertinimo įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 98 punkte;
59) vidaus metodai- Reglamento (ES) Nr. 575/2013 143 straipsnio 1 dalyje nurodytas vidaus reitingais grindžiamas metodas, 221 straipsnyje nurodytas vidaus modeliais grindžiamas metodas, 225 straipsnyje nurodytas nuosavomis sąmatomis grindžiamas metodas, 312 straipsnio 2 dalyje nurodyti pažangiais skaičiavimais grindžiami metodai, 283 ir 363 straipsniuose nurodytas vidaus modeliais grindžiamas metodas bei 259 straipsnio 3 dalyje nurodytas vidaus vertinimo metodas.
2. Tais atvejais, kai šioje direktyvoje daromos nuorodos į valdymo organą, o pagal nacionalinę teisę valdymo organo valdymo ir priežiūros funkcijos yra pavestos skirtingiems organams arba skirtingiems vieno organo nariams, valstybės narės nurodo atsakingus organus arba valdymo organo narius pagal savo nacionalinę teisę, išskyrus atvejus, kai šioje direktyvoje nustatyta kitaip.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
KOMPETENTINGOS VALDŽIOS INSTITUCIJOS
4 straipsnis
Kompetentingų valdžios institucijų paskyrimas ir įgaliojimai
1. Valstybės narės paskiria kompetentingas valdžios institucijas, kurios vykdo šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013 numatytas funkcijas ir pareigas. Valstybės narės apie paskirtas institucijas ir apie bet kokį funkcijų bei pareigų paskirstymą informuoja Komisiją ir EBI.
2. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos valdžios institucijos vykdytų įstaigų ir, kai taikoma, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių bei mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių veiklos stebėseną, kad įvertintų, ar vykdomi šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimai.
3. Valstybės narės užtikrina, kad būtų įdiegtos tinkamos priemonės, kad kompetentingos valdžios institucijos gautų informaciją, kurios reikia norint įvertinti, kaip įstaigos ir, kai taikoma, finansų kontroliuojančiosios bendrovės bei mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės vykdo 2 dalyje nurodytus reikalavimus, ir ištirti galimus tų reikalavimų pažeidimus.
4. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos valdžios institucijos turėtų kompetencijos, išteklių, veiklos pajėgumų, visus įgaliojimus ir būtų nepriklausomos, kad galėtų vykdyti šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nurodytas riziką ribojančios priežiūros, tyrimo ir sankcijų taikymo funkcijas.
5. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos savo buveinės valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms pateiktų visą informaciją, kuri reikalinga siekiant įvertinti, kaip jos laikosi pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 priimtų taisyklių. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad įstaigų vidaus kontrolės mechanizmai ir administracinės bei apskaitos procedūros būtų tokie, kad bet kuriuo metu būtų galima patikrinti, kaip jos laikosi tokių taisyklių.
6. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos registruotų visus savo sandorius ir dokumentais įformintų sistemas bei procesus, kuriems taikoma ši direktyva ir Reglamentas (ES) Nr. 575/2013, taip, kad kompetentingos valdžios institucijos galėtų bet kuriuo metu patikrinti, kaip laikomasi šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013.
7. Valstybės narės užtikrina, kad priežiūros funkcijos pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir visos kitos kompetentingų valdžios institucijų funkcijos būtų atskirtos ir nepriklausytų nuo su pertvarkymu susijusių funkcijų. Valstybės narės apie tai informuoja Komisiją ir EBI ir nurodo, kaip paskirstomos pareigos.
8. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai valdžios institucijoms, kurios nėra kompetentingos valdžios institucijos, suteikti pertvarkymo įgaliojimai, tos kitos valdžios institucijos glaudžiai bendradarbiautų ir konsultuotųsi su kompetentingomis valdžios institucijomis dėl pertvarkymo planų rengimo.
5 straipsnis
Koordinavimas valstybėse narėse
Jeigu valstybėse narėse yra daugiau kaip viena kompetentinga valdžios institucija, atliekanti riziką ribojančią kredito įstaigų, investicinių įmonių ir finansų įstaigų priežiūrą, valstybės narės imasi būtinų priemonių tokių institucijų veiksmų koordinavimui organizuoti.
6 straipsnis
Bendradarbiavimas Europos finansų priežiūros institucijų sistemoje
Vykdydamos savo pareigas, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į priežiūros priemonių ir priežiūros praktikos taikant įstatymus, kitus teisės aktus ir administracinius reikalavimus, priimtus vadovaujantis šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013, konvergenciją. Tuo tikslu valstybės narės užtikrina, kad:
a)
kompetentingos valdžios institucijos, kaip Europos finansinių priežiūros institucijų sistemos (EFPIS) šalys, bendradarbiautų pasitikėdamos ir visapusiškai gerbdamos vienos kitas, visų pirma, užtikrindamos, kad tarpusavyje ir su kitomis EFPIS šalimis būtų keičiamasi tinkama ir patikima informacija, vadovaudamosi lojalaus bendradarbiavimo principu, nustatytu Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalyje;
b)
kompetentingos valdžios institucijos dalyvautų EBI ir atitinkamais atvejais priežiūros institucijų kolegijų veikloje;
c)
kompetentingos valdžios institucijos dėtų visas pastangas, kad būtų laikomasi pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį EBI parengtų gairių bei rekomendacijų ir būtų reaguojama į ESRV pagal Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 16 straipsnį paskelbtus įspėjimus bei rekomendacijas;
d)
kompetentingos valdžios institucijos glaudžiai bendradarbiautų su ESRV;
e)
kompetentingoms valdžios institucijoms suteikti nacionaliniai įgaliojimai netrukdytų joms atlikti savo, kaip EBI narių, kaip ESRV narių, kai tinkama, pareigų arba pareigų pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013.
7 straipsnis
Sąjungos priežiūros aspektas
Kiekvienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, vykdydamos savo bendrąsias pareigas, remdamosi atitinkamu laikotarpiu turima informacija deramai atsižvelgia į galimą savo sprendimų poveikį, visų pirma kritiniais atvejais, kitų atitinkamų valstybių narių finansų sistemų stabilumui.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
REIKALAVIMAI KREDITO ĮSTAIGŲ VEIKLAI PRADĖTI IR TĘSTI
1 SKYRIUS
Bendrieji reikalavimai kredito įstaigos veiklai pradėti ir tęsti
8 straipsnis
Veiklos leidimas
1. Valstybės narės reikalauja, kad kredito įstaigos prieš pradėdamos veiklą gautų veiklos leidimą. Nedarant poveikio 10-14 straipsniams jos nustato reikalavimus tokiems leidimams gauti ir informuoja EBI.
2. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia:
a)
kokią informaciją reikia pateikti kompetentingoms valdžios institucijoms teikiant prašymą išduoti kredito įstaigos veiklos leidimą, įskaitant 10 straipsnyje numatytą veiklos programą;
b)
akcininkams ir kvalifikuotąją akcijų paketo dalį turintiems nariams taikomus reikalavimus pagal 14 straipsnį; ir
c)
kliūtis, kurios kompetentingai valdžios institucijai gali trukdyti veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas, kaip nurodyta 14 straipsnyje.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmos pastraipos a, b ir c punktuose nurodytus techninius reguliavimo standartus Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsniuose nustatyta tvarka.
3. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nustato standartines 2 dalies pirmos pastraipos a punkte nurodytos informacijos teikimo formas, šablonus ir procedūras.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
4. 2 ir 3 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2015 m. gruodžio 31 d.
9 straipsnis
Draudimas asmenims ar įmonėms, kurios nėra kredito įstaigos, verstis indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės
1. Valstybės narės draudžia asmenims arba įmonėms, kurios nėra kredito įstaigos, verstis indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės.
2. 1 dalis netaikoma tais atvejais, kai priimami indėliai ar kitos lėšos, kuriuos grąžinti turės valstybė narė, valstybės narės regiono ar vietos valdžios institucijos arba tarptautinės viešosios organizacijos, kurioms priklauso viena arba kelios valstybės narės, taip pat tais atvejais, kurie aiškiai numatyti nacionalinėje arba Sąjungos teisėje, jei tokiai veiklai tais atvejais taikomos reguliavimo ir kontrolės priemonės, skirtos indėlininkams bei investuotojams apsaugoti.
10 straipsnis
Veiklos programa ir organizacinė struktūra
Valstybės narės reikalauja, kad prie prašymų išduoti veiklos leidimą būtų pridedama veiklos programa, kurioje būtų nurodytos kredito įstaigos planuojamos veiklos rūšys ir organizacinė struktūra.
11 straipsnis
Ekonominiai poreikiai
Valstybės narės nereikalauja, kad prašymas išduoti veiklos leidimą būtų nagrinėjamas rinkos ekonominių poreikių požiūriu.
12 straipsnis
Pradinis kapitalas
1. Nedarant poveikio kitoms bendrosioms nacionalinėje teisėje nustatytoms sąlygoms, kompetentingos valdžios institucijos atsisako išduoti leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą tais atvejais, kai kredito įstaiga neturi atskirų nuosavų lėšų arba kai jos pradinis kapitalas yra mažesnis negu 5 mln. EUR.
2. Pradinis kapitalas apima tik vieną ar daugiau punktų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 26 straipsnio 1 dalies a-e punktuose.
3. Valstybės narės gali nuspręsti, kad kredito įstaigos, kurios neatitinka atskirų nuosavų lėšų turėjimo reikalavimo ir kurios veikė 1979 m. gruodžio 15 d., gali toliau vykdyti savo veiklą. Valstybės narės gali atleisti tokias kredito įstaigas nuo 13 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyto reikalavimo vykdymo.
4. Valstybės narės gali išduoti veiklos leidimą tam tikrų kategorijų kredito įstaigoms, kurių pradinis kapitalas yra mažesnis, negu nurodyta 1 dalyje, laikantis šių sąlygų:
a)
pradinis kapitalas yra ne mažesnis kaip 1 mln. EUR;
b)
atitinkamos valstybės narės Komisijai ir EBI praneša, dėl kokių priežasčių jos pasinaudojo ta galimybe.
13 straipsnis
Faktinis vadovavimas veiklai ir pagrindinės buveinės vieta
1. Kompetentingos valdžios institucijos išduoda leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą tik tuo atveju, jei prašymą pateikusios kredito įstaigos veiklai faktiškai vadovauja bent du asmenys.
Jos atsisako išduoti tokį leidimą, jei valdymo organo nariai neatitinka 91 straipsnio 1 dalyje nurodytų reikalavimų.
2. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad:
a)
kredito įstaigos, kuri yra juridinis asmuo ir kuri pagal atitinkamos valstybės narės teisę turi registruotą buveinę, pagrindinė buveinė būtų toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra jos registruota buveinė;
b)
kita nei a punkte nurodytoji kredito įstaiga savo pagrindinę buveinę turėtų toje valstybėje narėje, kuri jai išdavė veiklos leidimą ir kurioje ji faktiškai vykdo veiklą.
14 straipsnis
Akcininkai ir nariai
1. Kompetentingos valdžios institucijos atsisako išduoti leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą, jei negauna informacijos iš kredito įstaigos apie jos akcininkų arba tiesioginių ar netiesioginių narių, fizinių ar juridinių asmenų, kurie turi kvalifikuotąsias akcijų paketo dalis, tapatybę ir apie tų dalių dydžius, o jei nėra kvalifikuotosios akcijų paketo dalies - apie 20 didžiausių akcininkų ar narių.
Nustatant, ar tenkinami kvalifikuotosios akcijų paketo dalies kriterijai, atsižvelgiama į 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/109/EB dėl informacijos apie emitentus, kurių vertybiniais popieriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, skaidrumo reikalavimų suderinimo (20) 9 ir 10 straipsniuose nurodytas balsavimo teises, taip pat sąlygas dėl akcijų jungimo, nustatytas tos direktyvos 12 straipsnio 4 ir 5 dalyse.
Valstybės narės neatsižvelgia į balsavimo teises arba akcijas, kurias įstaigos turi dėl to, kad prisiima Direktyvos 2004/39/EB I priedo A skirsnio 6 punkte nurodytą įsipareigojimą pirkti ar parduoti finansines priemones ir (arba) išplatina finansines priemones tvirtai įsipareigojus pirkti, jeigu tomis teisėmis nesinaudojama arba jos kitaip nenaudojamos siekiant įsikišti į emitento valdymą ir jeigu jos perleidžiamos per vienus metus nuo įsigijimo.
2. Kompetentingos valdžios institucijos atsisako išduoti leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą, jei, atsižvelgiant į būtinybę užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį kredito įstaigos valdymą, jų netenkina akcininkų arba narių tinkamumas, visų pirma jei nevykdomi 23 straipsnio 1 dalyje nustatyti kriterijai. Taikoma 23 straipsnio 3 dalis ir 24 straipsnis.
3. Jeigu kredito įstaiga ir kiti fiziniai ar juridiniai asmenys yra susiję glaudžiais ryšiais, kompetentingos valdžios institucijos išduoda veiklos leidimą tik tuo atveju, jei tokie ryšiai joms netrukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijų.
Kompetentingos valdžios institucijos atsisako išduoti leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą, jei trečiosios valstybės įstatymai ir kiti teisės aktai, reglamentuojantys vieno arba kelių fizinių ar juridinių asmenų, su kuriais kredito įstaiga susijusi glaudžiais ryšiais, veiklą, arba sunkumai, atsirandantys įgyvendinant tuos įstatymus ir kitus teisės aktus, joms trukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas.
Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad kredito įstaigos teiktų joms informaciją, kurios joms reikia norint nuolat stebėti, kaip laikomasi šioje dalyje nurodytų sąlygų.
15 straipsnis
Atsisakymas išduoti veiklos leidimą
Jei kompetentinga valdžios institucija atsisako išduoti leidimą pradėti kredito įstaigos veiklą, ji praneša apie savo sprendimą ir jo motyvus prašymo teikėjui per šešis mėnesius nuo prašymo gavimo dienos arba, jei prašymas yra neišsamus, per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai buvo gauta sprendimui priimti reikalinga išsami informaciją.
Sprendimas išduoti leidimą arba atsisakyti jį išduoti visais atvejais priimamas per 12 mėnesių nuo prašymo gavimo dienos.
16 straipsnis
Išankstinės konsultacijos su kitų valstybių narių kompetentingomis valdžios institucijomis
1. Kompetentinga valdžios institucija, prieš išduodama kredito įstaigai veiklos leidimą, konsultuojasi su kitos valstybės narės kompetentingomis valdžios institucijomis, kurioje kredito įstaiga yra:
a)
toje kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos patronuojamoji įmonė;
b)
toje kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė;
c)
kontroliuojama tų pačių fizinių arba juridinių asmenų, kurie kontroliuoja kitą toje kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusią kredito įstaigą.
2. Kompetentinga valdžios institucija, prieš išduodama kredito įstaigai veiklos leidimą, konsultuojasi su kompetentinga valdžios institucija, atsakinga už draudimo įmonių arba investicinių įmonių priežiūrą atitinkamoje valstybėje narėje, kurioje kredito įstaiga yra:
a)
Sąjungoje veiklos leidimą gavusios draudimo įmonės arba investicinės įmonės patronuojamoji įmonė;
b)
Sąjungoje veiklos leidimą gavusios draudimo įmonės arba investicinės įmonės patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė;
c)
kontroliuojama to paties fizinio arba juridinio asmens, kuris kontroliuoja Sąjungoje veiklos leidimą gavusią draudimo įmonę arba investicinę įmonę.
3. 1 ir 2 dalyse nurodytos atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos visų pirma tarpusavyje konsultuojasi tuomet, kai vertina akcininkų tinkamumą ir kitos tos pačios grupės įmonės valdyme dalyvaujančių valdymo organo narių reputaciją bei patirtį. Jos keičiasi informacija apie akcininkų tinkamumą ir valdymo organo narių reputaciją bei patirtį, kuri yra svarbi išduodant veiklos leidimus ir nuolat vertinant, kaip laikomasi veiklos sąlygų.
17 straipsnis
Kredito įstaigų, gavusių veiklos leidimą kitoje valstybėje narėje, filialai
Priimančiosios valstybės narės nereikalauja, kad kitose valstybėse narėse veiklos leidimus gavusių kredito įstaigų filialai iš naujo gautų veiklos leidimus arba turėtų negrąžintinai perduotą kapitalą. Tokie filialai steigiami ir prižiūrimi vadovaujantis 35 straipsniu, 36 straipsnio 1, 2 ir 3 dalimis, 37, 40-46, 49, 74 ir 75 straipsniais.
18 straipsnis
Veiklos leidimo panaikinimas
Kredito įstaigai išduotą veiklos leidimą kompetentingos valdžios institucijos gali panaikinti tik tuo atveju, jei tokia kredito įstaiga:
a)
per 12 mėnesių nepasinaudoja šiuo veiklos leidimu, aiškiai atsisako šio veiklos leidimo arba ilgiau kaip šešis mėnesius nevykdo veiklos, jeigu atitinkama valstybė narė nėra numačiusi, kad tokiais atvejais šis leidimas netenka galios;
b)
gavo veiklos leidimą pateikusi klaidingą informaciją ar pasinaudojusi kitomis neteisėtomis priemonėmis;
c)
nebeatitinka tų sąlygų, pagal kurias buvo išduotas veiklos leidimas;
d)
nebeatitinka Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečioje, ketvirtoje ir šeštoje dalyse arba šios direktyvos 104 straipsnio 1 dalies a punkte ar 105 straipsnyje nustatytų riziką ribojančių reikalavimų arba nebegalima pasitikėti, kad ji įvykdys savo įsipareigojimus kreditoriams, visų pirma ji nebesuteikia garanto už turtą, kurį jai patikėjo jos indėlininkai;
e)
patenka į vieną iš kitų atvejų, kuriais pagal nacionalinę teisę veiklos leidimas būtų panaikintas; arba
f)
padaro vieną iš pažeidimų, nurodytų 67 straipsnio 1 dalyje.
19 straipsnis
Kredito įstaigų pavadinimai
Vykdydamos veiklą, kredito įstaigos gali visoje Sąjungos teritorijoje naudoti tą patį pavadinimą, kurį naudoja toje valstybėje narėje, kurioje yra jų pagrindinė buveinė, nepaisant jokių priimančiosios valstybės narės nuostatų dėl žodžių „bankas“, „taupomasis bankas“ ar kitų bankų pavadinimų naudojimo. Jeigu kyla koks nors painiavos pavojus, priimančioji valstybė narė dėl aiškumo gali reikalauti, kad prie tokio pavadinimo būtų pridedami tam tikri paaiškinamieji žodžiai.
20 straipsnis
Pranešimas EBI apie veiklos leidimą ir jo panaikinimą
1. Kompetentingos valdžios institucijos praneša EBI apie kiekvieną pagal 8 straipsnį išduotą veiklos leidimą.
2. Visų kredito įstaigų, kurioms suteiktas veiklos leidimas, pavadinimų sąrašą EBI skelbia savo interneto svetainėje ir jį reguliariai atnaujina.
3. Konsoliduotos priežiūros institucija atitinkamoms kompetentingoms valdžios institucijoms ir EBI teikia visą informaciją apie kredito įstaigų grupę pagal 14 straipsnio 3 dalį, 74 straipsnio 1 dalį ir 109 straipsnio 2 dalį, visų pirma apie teisinę ir organizacinę grupės struktūrą ir jos valdymą.
4. Šio straipsnio 2 dalyje nurodytame sąraše nurodomi kredito įstaigų, kurios neturi 12 straipsnio 1 dalyje nurodyto kapitalo, pavadinimai ir tos kredito įstaigos įvardijamos kaip tokios.
5. Kompetentingos valdžios institucijos praneša EBI apie kiekvieną panaikintą veiklos leidimą, kartu nurodydamos tokio panaikinimo motyvus.
21 straipsnis
Reikalavimų netaikymas centrinės įstaigos nuolat kontroliuojamoms kredito įstaigoms
1. Kompetentingos valdžios institucijos gali netaikyti šios direktyvos 10, 12 straipsniuose ir 13 straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų kredito įstaigai, nurodytai Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje, jame nustatytomis sąlygomis.
Valstybės narės gali toliau laikytis galiojančios nacionalinės teisės dėl naudojimosi tokiu reikalavimų netaikymu, jei tai neprieštarauja šiai direktyvai arba Reglamentui (ES) Nr. 575/2013.
2. Jeigu kompetentingos valdžios institucijos naudojasi 1 dalyje nurodyta galimybe netaikyti reikalavimų, 17, 33, 34, 35 straipsniai, 36 straipsnio 1-3 dalys, 39-46 straipsniai, VII antraštinės dalies 2 skyriaus II skirsnis ir VII antraštinės dalies 4 skyrius taikomi visai struktūrai, kurią sudaro centrinė įstaiga su savo kontroliuojamomis įstaigomis.
2 SKYRIUS
Kredito įstaigos kvalifikuotoji akcijų paketo dalis
22 straipsnis
Pranešimas apie siūlomą įsigijimą ir siūlomo įsigijimo vertinimas
1. Valstybės narės reikalauja, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo arba kartu veikiantys tokie asmenys (siūlomas įsigyjantis asmuo), nusprendę tiesiogiai arba netiesiogiai įsigyti kredito įstaigos kvalifikuotąją akcijų paketo dalį arba tiesiogiai ar netiesiogiai labiau padidinti tokią kredito įstaigos kvalifikuotąją akcijų paketo dalį tiek, kad turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalis pasiektų arba viršytų 20 %, 30 % arba 50 %, arba, kad ta kredito įstaiga taptų jų patronuojamąja įmone (siūlomas įsigijimas), prieš įsigijimą raštu apie tai praneštų kredito įstaigos, kurios kvalifikuotąją akcijų paketo dalį jie siekia įsigyti arba padidinti, kompetentingoms valdžios institucijoms, nurodydami ketinamos įsigyti kvalifikuotosios akcijų paketo dalies dydį ir pateikdami atitinkamą informaciją kaip nustatyta 23 straipsnio 4 dalyje. Valstybės narės neprivalo taikyti 30 % ribinės vertės, jeigu pagal Direktyvos 2004/109/EB 9 straipsnio 3 dalies a punktą jos taiko vieno trečdalio ribinę vertę.
2. Kompetentingos valdžios institucijos raštu patvirtina pranešimo pagal 1 dalį arba papildomos informacijos pagal 3 dalį gavimą siūlomam įsigyjančiam asmeniui skubiai ir bet kuriuo atveju per dvi darbo dienas nuo gavimo.
Kompetentingos valdžios institucijos ne vėliau kaip per 60 darbo dienų nuo rašytinio patvirtinimo, kad pranešimas ir visi dokumentai, kuriuos valstybė narė reikalauja pateikti kartu su pranešimu pagal 23 straipsnio 4 dalyje nurodytą sąrašą, gauti (vertinimo laikotarpis), atlieka 23 straipsnio 1 dalyje numatytą vertinimą (vertinimas).
Patvirtindamos pranešimo gavimą, kompetentingos valdžios institucijos praneša siūlomam įsigyjančiam asmeniui datą, kada baigiasi vertinimo laikotarpis.
3. Vertinimo laikotarpiu kompetentingos valdžios institucijos gali, jei reikia, bet ne vėliau kaip 50-tą vertinimo laikotarpio darbo dieną, prašyti pateikti papildomos vertinimui užbaigti reikalingos informacijos. Toks prašymas pateikiamas raštu ir jame nurodoma, kokios papildomos informacijos reikia.
Vertinimo laikotarpis sustabdomas nuo dienos, kai kompetentingos valdžios institucijos pateikia prašymą suteikti informacijos, ir atnaujinamas tą dieną, kai gaunamas siūlomo įsigyjančio asmens atsakymas į prašymą. Šį laikotarpį sustabdyti galima ne ilgiau kaip 20 darbo dienų. Kompetentingos valdžios institucijos savo nuožiūra gali papildomai prašyti pateikti išsamesnės informacijos ar ją patikslinti, tačiau dėl to vertinimo laikotarpis nebegali būti stabdomas.
4. Kompetentingos valdžios institucijos gali pratęsti 3 dalies antroje pastraipoje nurodytą sustabdymo laikotarpį ne daugiau kaip 30 darbo dienų, jei siūlomas įsigyjantis asmuo yra įsteigtas arba jo veikla yra reglamentuojama trečiojoje šalyje arba jeigu jis yra fizinis arba juridinis asmuo, kuriam netaikoma priežiūra pagal šią direktyvą arba direktyvas 2009/65/EB, 2009/138/EB arba 2004/39/EB.
5. Jei kompetentingos valdžios institucijos nusprendžia pareikšti prieštaravimą siūlomam įsigijimui, jos per dvi darbo dienas nuo tokio įvertinimo pabaigos ir neviršydamos vertinimo laikotarpio raštu praneša apie tai siūlomam įsigyjančiam asmeniui, nurodydamos motyvus. Atsižvelgiant į nacionalinę teisę, atitinkamas sprendimo motyvų pareiškimas gali būti pateikiamas visuomenei susipažinti siūlomo įsigyjančio asmens prašymu. Tai netrukdo valstybei narei leisti kompetentingai valdžios institucijai skelbti tokią informaciją siūlomam įsigyjančiam asmeniui neprašant.
6. Jei kompetentingos valdžios institucijos vertinimo laikotarpiu raštu nepareiškė prieštaravimo siūlomam įsigijimui, siūlomas įsigijimas laikomas patvirtintu.
7. Kompetentingos valdžios institucijos gali nustatyti ilgiausią terminą siūlomam įsigijimui įvykdyti ir prireikus šį laikotarpį pratęsti.
8. Valstybės narės nenustato griežtesnių nei nustatytieji šioje direktyvoje reikalavimų dėl pranešimo kompetentingoms valdžios institucijoms apie tiesioginį arba netiesioginį balsavimo teisių ar kapitalo įsigijimą ir dėl kompetentingų valdžios institucijų suteikiamo patvirtinimo.
9. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nustato bendras procedūras, formas ir šablonus, naudotinus 24 straipsnyje nurodytame atitinkamų kompetentingų valdžios institucijų konsultavimosi procese.
Techninių įgyvendinimo standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2015 m. gruodžio 31 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
23 straipsnis
Vertinimo kriterijai
1. Vertindamos 22 straipsnio 1 dalyje numatytą pranešimą ir 22 straipsnio 3 dalyje nurodytą informaciją kompetentingos valdžios institucijos, siekdamos užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį kredito įstaigos, kurios akcijų paketą siūloma įsigyti, valdymą ir atsižvelgdamos į galimą siūlomo įsigyjančio asmens įtaką tai kredito įstaigai, vertina siūlomo įsigyjančio asmens tinkamumą ir siūlomo įsigijimo finansinį patikimumą pagal šiuos kriterijus:
a)
siūlomo įsigyjančio asmens reputaciją;
b)
valdymo organo nario ir vyresniosios vadovybės nario, kuris vadovaus kredito įstaigos veiklai po siūlomo įsigijimo, reputaciją, žinias, įgūdžius ir patirtį, kaip nurodyta 91 straipsnio 1 dalyje;
c)
siūlomo įsigyjančio asmens finansinį patikimumą, ypač kredito įstaigoje, kurios akcijų paketą siūloma įsigyti, vykdomos ir numatomos vykdyti veiklos rūšies atžvilgiu;
d)
tai, ar kredito įstaiga galės nuolat laikytis riziką ribojančių reikalavimų pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, ir, jei taikoma, pagal kitus Sąjungos teisės aktus, pirmiausia direktyvas 2002/87/EB ir 2009/110/EB įskaitant tai, ar grupės, kurios dalimi ji taps, struktūra yra tokia, kad bus galima vykdyti veiksmingą priežiūrą, kompetentingos valdžios institucijos galės veiksmingai keistis informacija ir bus galima nustatyti, kaip kompetentingos valdžios institucijos pasiskirstys pareigomis;
e)
tai, ar yra tinkamas pagrindas įtarti, kad siekiant įgyvendinti siūlomą įsigijimą yra vykdomas, buvo įvykdytas arba bandytas įvykdyti pinigų plovimas ar teroristų finansavimas, kaip apibrėžta 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui (21) 1 straipsnyje, ar kad siūlomas įsigijimas galėtų padidinti tokį pavojų.
2. Kompetentingos valdžios institucijos gali pareikšti prieštaravimą siūlomam įsigijimui tik tuo atveju, jei tam yra tinkamas pagrindas, remiantis 1 dalyje nurodytais kriterijais, arba jei siūlomo įsigyjančio asmens pateikta informacija yra neišsami.
3. Valstybės narės nenustato jokių išankstinių sąlygų dėl privalomo įsigyti akcijų paketo dydžio ir neleidžia savo kompetentingoms valdžios institucijoms nagrinėti siūlomo įsigijimo rinkos ekonominių poreikių atžvilgiu.
4. Valstybės narės skelbia sąrašą, kuriame nurodo informaciją, kuri yra būtina vertinimui atlikti ir kuri turi būti pateikiama kompetentingoms valdžios institucijoms teikiant 22 straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą. Reikalaujama informacija turi būti proporcinga ir turi atitikti siūlomo įsigyjančio asmens ir siūlomo įsigijimo pobūdį. Valstybės narės nereikalauja pateikti informacijos, kuri nėra reikalinga riziką ribojančiam vertinimui atlikti.
5. Nepaisant 22 straipsnio 2, 3 ir 4 dalių, jei kompetentingai valdžios institucijai pranešama apie du arba daugiau pasiūlymų įsigyti ar padidinti kvalifikuotąją akcijų paketo dalį toje pačioje kredito įstaigoje, kompetentinga valdžios institucija siūlomus įsigyjančius asmenis vertina nediskriminuodama.
24 straipsnis
Kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimas
1. Atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos, atlikdamos vertinimą, visapusiškai konsultuojasi tarpusavyje, jei siūlomas įsigyjantis asmuo yra:
a)
kitoje valstybėje narėje arba kitame sektoriuje nei tas, kuriame siūloma įsigyti akcijų paketą, veiklos leidimą gavusi kredito įstaiga, draudimo įmonė, perdraudimo įmonė, investicinė įmonė ar valdymo įmonė, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/65/EB 2 straipsnio 1 dalies b punkte (KIPVPS valdymo įmonė);
b)
kitoje valstybėje narėje arba kitame sektoriuje nei tas, kuriame siūloma įsigyti akcijų paketą, veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos, draudimo įmonės, perdraudimo įmonės, investicinės įmonės ar KIPVPS valdymo įmonės patronuojančioji įmonė;
c)
kitoje valstybėje narėje arba kitame sektoriuje nei tas, kuriame siūloma įsigyti akcijų paketą, veiklos leidimą gavusią kredito įstaigą, draudimo įmonę, perdraudimo įmonę, investicinę įmonę ar KIPVPS valdymo įmonę kontroliuojantis fizinis arba juridinis asmuo.
2. Kompetentingos valdžios institucijos pernelyg ilgai nedelsdamos teikia viena kitai bet kokią informaciją, kuri yra esminė ar svarbi įvertinimui. Tuo atžvilgiu kompetentingos valdžios institucijos paprašytos pateikia viena kitai visą svarbią informaciją ir savo iniciatyva pateikia visą esminę informaciją. Kompetentingos valdžios institucijos, išdavusios leidimą kredito įstaigai, kurios akcijų paketą siūloma įsigyti, sprendime nurodomos visos siūlomą įsigyjantį asmenį prižiūrinčios kompetentingos valdžios institucijos pareikštos nuomonės ar išlygos.
25 straipsnis
Pranešimas apie pardavimą
Valstybės narės reikalauja, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo, priėmęs sprendimą tiesiogiai arba netiesiogiai perleisti kredito įstaigos kvalifikuotąją akcijų paketo dalį, prieš pardavimą raštu informuotų kompetentingas valdžios institucijas, nurodydamas atitinkamo akcijų paketo dydį. Toks asmuo taip pat informuoja kompetentingas valdžios institucijas, jeigu jis priima sprendimą sumažinti savo kvalifikuotąją akcijų paketo dalį tiek, kad turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalys būtų mažesnės nei 20 %, 30 % arba 50 %, arba, kad ta kredito įstaiga nebebūtų jo patronuojamąja įmone. Valstybės narės neprivalo taikyti 30 % ribinės vertės, jeigu pagal Direktyvos 2004/109/EB 9 straipsnio 3 dalies a punktą jos taiko vieno trečdalio ribinę vertę.
26 straipsnis
Prievolės teikti informaciją ir sankcijos
1. Kredito įstaigos, sužinojusios apie jų kapitalo dalies įsigijimą arba perleidimą, dėl kurio turima kapitalo dalis viršija arba tampa mažesnė už vieną iš 22 straipsnio 1 dalyje ir 25 straipsnyje nurodytų ribinių verčių, apie tokį įsigijimą arba perleidimą informuoja kompetentingas valdžios institucijas.
Kredito įstaigos, įtrauktos į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašus, bent kartą per metus kompetentingoms valdžios institucijoms praneša kvalifikuotąsias akcijų paketo dalis turinčių akcininkų bei narių vardus ir pavardes (pavadinimus) ir tokių akcijų paketų dydžius, remdamosi, pavyzdžiui, informacija, kuri gaunama per metinius visuotinius akcininkų ir narių susirinkimus arba vykdant į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašus įtrauktoms bendrovėms taikomus reikalavimus.
2. Valstybės narės reikalauja, kad kompetentingos valdžios institucijos imtųsi tinkamų priemonių susidariusiai padėčiai pakeisti, jei tikėtina, kad 22 straipsnio 1 dalyje nurodyti asmenys gali daryti neigiamą įtaką riziką ribojančiam ir patikimam įstaigos valdymui. Tokios priemonės gali būti teismo uždraudimai, sankcijų taikymas pagal 65-72 straipsnius valdymo organo nariams ir vadovams arba naudojimosi balsavimo teisėmis, kurias suteikia atitinkamų kredito įstaigos akcininkų ar narių turimos akcijos, sustabdymas.
Panašios priemonės taikomos fiziniams ar juridiniams asmenims, kurie nesilaiko prievolės iš anksto pateikti informaciją, kaip nustatyta 22 straipsnio 1 dalyje ir atsižvelgiant į 65-72 straipsnius.
Jeigu akcijų paketas įsigyjamas nepaisant kompetentingų valdžios institucijų prieštaravimo, valstybės narės, neatsižvelgdamos į bet kokią kitą taikytiną sankciją, numato naudojimosi atitinkamomis balsavimo teisėmis sustabdymą, balsų paskelbimą negaliojančiais arba galimybę juos anuliuoti.
27 straipsnis
Kvalifikuotosios akcijų paketo dalies kriterijai
Nustatant, ar pagal 22, 25 ir 26 straipsnius tenkinami kvalifikuotosios akcijų paketo dalies kriterijai, atsižvelgiama į Direktyvos 2004/109/EB 9, 10 ir 11 straipsniuose nurodytas balsavimo teises, taip pat sąlygas dėl akcijų jungimo, nustatytas tos direktyvos 12 straipsnio 4 ir 5 dalyse.
Nustatydamos, ar pagal 26 straipsnį tenkinami kvalifikuotosios akcijų paketo dalies kriterijai, valstybės narės neatsižvelgia į balsavimo teises arba akcijas, kurias įstaigos gali turėti dėl to, kad prisiima Direktyvos 2004/39/EB I priedo A skirsnio 6 punkte nurodytą įsipareigojimą pirkti ar parduoti finansines priemones arba išplatina finansines priemones tvirtai įsipareigojus pirkti, jeigu tomis teisėmis nesinaudojama arba jos kitaip nenaudojamos siekiant kištis į emitento valdymą ir jeigu jos perleidžiamos per vienus metus nuo įsigijimo.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
PRADINIS INVESTICINIŲ ĮMONIŲ KAPITALAS
28 straipsnis
Pradinis investicinių įmonių kapitalas
1. Pradinis investicinių įmonių kapitalas apima tik vieną ar daugiau Reglamento (ES) Nr. 575/2013 26 straipsnio 1 dalies a-e punktuose nurodytų straipsnių.
2. Visos investicinės įmonės, išskyrus nurodytąsias 29 straipsnyje, turi turėti 730 000 EUR pradinį kapitalą.
29 straipsnis
Pradinis tam tikrų rūšių investicinių įmonių kapitalas
1. Pradinį 125 000 EUR kapitalą privalo turėti investicinė įmonė, kuri nesudaro sandorių dėl finansinių priemonių savo sąskaita arba neplatina finansinių priemonių emisijų tvirtai įsipareigodama jas išplatinti, bet kuri laiko klientų pinigus arba vertybinius popierius ir siūlo vieną arba kelias iš šių paslaugų:
a)
investuotojų pavedimų dėl finansinių priemonių priėmimas ir perdavimas;
b)
investuotojų pavedimų dėl finansinių priemonių vykdymas;
c)
investicijų į finansines priemones individualių portfelių valdymas.
2. Kompetentingos valdžios institucijos gali leisti investicinei įmonei, vykdančiai investuotojų pavedimus dėl finansinių priemonių, turėti tokias finansines priemones savo sąskaita, jeigu įvykdomos šios sąlygos:
a)
tokios pozicijos atsiranda tik dėl to, kad įmonei nepavyko tiksliai suderinti investuotojų pavedimų;
b)
visų tokių pozicijų bendroji rinkos vertė negali būti didesnė kaip 15 % įmonės pradinio kapitalo;
c)
įmonė atitinka Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92-95 straipsniuose ir ketvirtoje dalyje nustatytus reikalavimus;
d)
tokios pozicijos yra atsitiktinio ir laikino pobūdžio ir yra griežtai apribotos laikotarpiu, kuris reikalingas atitinkamam sandoriui įvykdyti.
3. Valstybės narės gali sumažinti 1 dalyje nurodytą sumą iki 50 000 EUR tais atvejais, kai įmonė neturi leidimo laikyti klientų pinigų arba vertybinių popierių, taip pat neturi leidimo veikti savo sąskaita arba platinti emisijų tvirtai įsipareigojant jas išplatinti.
4. Ne prekybos knygos finansinių priemonių pozicijų turėjimas, norint investuoti nuosavas lėšas, nelaikomas veikla savo sąskaita 1 dalyje nurodytų paslaugų atžvilgiu arba 3 dalies tikslais.
30 straipsnis
Pradinis vietinių įmonių kapitalas
Vietinės įmonės turi turėti 50 000 EUR pradinį kapitalą, jeigu jos naudojasi Direktyvos 2004/39/EB 31 ir 32 straipsniuose nurodyta įsisteigimo laisve arba laisve teikti paslaugas.
31 straipsnis
Įmonių, kurios neturi leidimo laikyti klientų pinigų arba vertybinių popierių, garantijos
1. Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkto c papunktyje nurodytos įmonės turi turėti vienos iš šių formų garantiją:
a)
50 000 EUR pradinį kapitalą;
b)
profesinės civilinės atsakomybės draudimą, galiojantį visoje Sąjungos teritorijoje, ar kitą panašią atsakomybės už profesinį aplaidumą apsaugą, siekiančią mažiausiai 1 000 000 EUR kiekvienam reikalavimui ir 1 500 000 EUR per metus bendrai visiems reikalavimams;
c)
pradinio kapitalo ir profesinės civilinės atsakomybės draudimo kombinaciją, atitinkančią a arba b punkte nurodytos apsaugos lygį.
Komisija reguliariai peržiūri pirmoje pastraipoje nurodytas sumas.
2. Jeigu Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 2 punkto c papunktyje nurodyta įmonė taip pat yra įregistruota pagal 2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo (22), ji turi atitikti tos direktyvos 4 straipsnio 3 dalį ir turėti vienos iš šių formų garantiją:
a)
25 000 EUR pradinį kapitalą;
b)
profesinės civilinės atsakomybės draudimą, galiojantį visoje Sąjungos teritorijoje, ar kitą panašią atsakomybės už profesinį aplaidumą apsaugą, siekiančią mažiausiai 500 000 EUR kiekvienam reikalavimui ir 750 000 EUR per metus bendrai visiems reikalavimams;
c)
pradinio kapitalo ir profesinės civilinės atsakomybės draudimo kombinaciją, atitinkančią a arba b punkte nurodytos apsaugos lygį.
32 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Nukrypdamos nuo 28 straipsnio 2 dalies, 29 straipsnio 1 ir 3 dalių ir 30 straipsnio, valstybės narės gali ir toliau išduoti leidimus investicinėms įmonėms ir 30 straipsnyje nurodytoms įmonėms, veikusioms iki 1995 m. gruodžio 31 d. arba tą dieną, kurių nuosavos lėšos yra mažesnės už 28 straipsnio 2 dalyje, 29 straipsnio 1 ir 3 dalyse ar 30 straipsnyje nustatytą pradinio kapitalo dydį.
Tokių investicinių įmonių arba įmonių nuosavos lėšos negali būti mažesnės nei didžiausias referencinis dydis, apskaičiuotas po 1993 m. kovo 23 d. Tas referencinis dydis yra vidutinė vienos dienos nuosavų lėšų suma, apskaičiuota per šešių mėnesių laikotarpį iki apskaičiavimo dienos. Jis apskaičiuojamas kas šešis mėnesius, atsižvelgiant į atitinkamą praėjusį laikotarpį.
2. Jeigu 1 dalyje nurodytos investicinės įmonės arba įmonės kontrolę perima kitas nei iki 1995 m. gruodžio 31 d. arba tą dieną ją kontroliavęs fizinis arba juridinis asmuo, tos investicinės įmonės arba įmonės nuosavos lėšos turi būti ne mažesnės už 28 straipsnio 2 dalyje, 29 straipsnio 1 ar 3 dalyse arba 30 straipsnyje nustatytą dydį, išskyrus pirmojo perdavimo pagal paveldėjimo teisę po 1995 m. gruodžio 31 d. atveju, gavus kompetentingų valdžios institucijų pritarimą, tačiau ne ilgiau kaip 10 metų nuo tokio perdavimo dienos.
3. Dviejų arba daugiau investicinių įmonių arba įmonių, kurioms taikomas 30 straipsnis, susijungimo atveju po susijungimo susikūrusios įmonės nuosavos lėšos nebūtinai turi pasiekti 28 straipsnio 2 dalyje, 29 straipsnio 1 ar 3 dalyse arba 30 straipsnyje nurodytus dydžius. Vis dėlto per bet kurį laikotarpį, kurio metu nebuvo pasiekti 28 straipsnio 2 dalyje, 29 straipsnio 1 ar 3 dalyje arba 30 straipsnyje nurodyti dydžiai, po susijungimo susikūrusios įmonės nuosavos lėšos neturi būti mažesnės nei susijungusių įmonių bendros nuosavos lėšos, buvusios susijungimo metu.
4. Investicinių įmonių ir įmonių, kurioms taikomas 30 straipsnis, nuosavos lėšos neturi būti mažesnės nei 28 straipsnio 2 dalyje, 29 straipsnio 1 ar 3 dalyje arba 30 straipsnyje ir šio straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodyti dydžiai.
5. Jeigu kompetentingos valdžios institucijos mano, kad būtina užtikrinti tokių investicinių įmonių ir įmonių mokumą tam, kad būtų įvykdyti 4 dalyje nustatyti reikalavimai, 1, 2 ir 3 dalys netaikomos.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
NUOSTATOS DĖL ĮSISTEIGIMO LAISVĖS IR LAISVĖS TEIKTI PASLAUGAS
1 SKYRIUS
Bendrieji principai
33 straipsnis
Kredito įstaigos
Valstybės narės nustato, kad I priede išvardytų rūšių veikla jų teritorijose, steigdama filialus arba teikdama paslaugas pagal 35 straipsnį, 36 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis, 39 straipsnio 1 ir 2 dalis ir 40-46 straipsnius, gali užsiimti bet kuri kredito įstaiga, kuriai veiklos leidimą išdavė ir kurią prižiūri kitos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, jeigu tokia veikla yra numatyta leidime.
34 straipsnis
Finansų įstaigos
1. Valstybės narės nustato, kad I priede išvardytų rūšių veikla jų teritorijose, steigdama filialus arba teikdama paslaugas pagal 35 straipsnį, 36 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis, 39 straipsnio 1 ir 2 dalis ir 40-46 straipsnius, gali užsiimti bet kuri kitos valstybės narės finansų įstaiga, kuri yra kredito įstaigos patronuojamoji įmonė arba dviem arba daugiau kredito įstaigų priklausanti patronuojamoji įmonė, kurios steigimo sutartis bei įstatai leidžia užsiimti minėta veikla ir kuri atitinka visas šias sąlygas:
a)
patronuojančioji įmonė ar įmonės turi leidimą verstis kredito įstaigų veikla toje valstybėje narėje, kurios įstatymai reglamentuoja finansų įstaigos veiklą;
b)
atitinkama veikla faktiškai vykdoma tos pačios valstybės teritorijoje;
c)
patronuojančioji įmonė ar įmonės turi 90 % ar daugiau balsavimo teisių, kurias suteikia finansų įstaigos turimos kapitalo akcijos;
d)
patronuojančioji įmonė ar įmonės atitinka kompetentingų valdžios institucijų reikalavimus dėl finansų įstaigos riziką ribojančio valdymo ir, atitinkamoms buveinės valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms pritarus, yra pareiškusios, kad jos solidariai garantuoja finansų įstaigos prisiimtus įsipareigojimus;
e)
finansų įstaiga, ypač aptariamos veiklos rūšies atžvilgiu, yra veiksmingai įtraukta į patronuojančiosios įmonės arba kiekvienos iš patronuojančiųjų įmonių konsoliduotą priežiūrą pagal šios direktyvos VII antraštinės dalies 3 skyrių ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pirmos dalies II antraštinės dalies 2 skyrių (riziką ribojantis konsolidavimas), visų pirma to reglamento 92 straipsnyje nustatyto nuosavų lėšų reikalavimo tikslais, kontroliuojant dideles pozicijas, kaip numatyta to reglamento ketvirtoje dalyje, ir siekiant riboti akcijų paketų dydžius, kaip numatyta to reglamento 89 ir 90 straipsniuose.
Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos tikrina, ar laikomasi pirmoje pastraipoje nustatytų sąlygų, ir išduoda finansų įstaigai pažymą dėl atitikties reikalavimams, kuri sudaro 35 ir 39 straipsniuose nurodyto pranešimo dalį.
2. Jei 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta finansų įstaiga nebeatitinka nors vienos iš nustatytų sąlygų, buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos apie tai praneša priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms ir tos finansų įstaigos priimančiojoje valstybėje narėje vykdomai veiklai pradedama taikyti priimančiosios valstybės narės teisė.
3. 1 ir 2 dalys atitinkamai taikomos finansų įstaigos patronuojamosioms įmonėms, kaip nurodyta 1 dalies pirmoje pastraipoje.
2 SKYRIUS
Kredito įstaigų įsisteigimo teisė
35 straipsnis
Reikalavimas pranešti ir kompetentingų valdžios institucijų bendradarbiavimas
1. Kredito įstaiga, norinti steigti filialą kitos valstybės narės teritorijoje, apie tai praneša savo buveinės valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.
2. Valstybės narės reikalauja, kad kiekviena kredito įstaiga, norinti steigti filialą kitoje valstybėje narėje, pateikdama 1 dalyje nurodytą pranešimą nurodytų visą šią informaciją:
a)
valstybę narę, kurios teritorijoje ketina steigti filialą;
b)
veiklos programą, kurioje, inter alia, būtų nurodytos numatomos veiklos rūšys ir organizacinė filialo struktūra;
c)
adresą priimančiojoje valstybėje narėje, kur galima gauti dokumentus;
d)
asmenų, kurie bus atsakingi už filialo valdymą, vardus ir pavardes.
3. Jeigu buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, atsižvelgdamos į numatomas veiklos rūšis, neturi priežasčių abejoti kredito įstaigos administracinės struktūros ar finansinės padėties tinkamumu, per tris mėnesius nuo 2 dalyje nurodytos informacijos gavimo dienos jos perduoda tą informaciją priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms ir atitinkamai informuoja kredito įstaigą.
Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos taip pat praneša apie tos kredito įstaigos nuosavų lėšų sumą ir struktūrą ir nuosavų lėšų poreikio sumą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį.
Nukrypdamos nuo antros pastraipos, 34 straipsnyje nurodytu atveju buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos praneša apie finansų įstaigos nuosavų lėšų sumą ir struktūrą, taip pat kredito įstaigos, kuri yra jos patronuojančioji įmonė, bendras pagal riziką įvertintų pozicijų sumas, apskaičiuotas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 ir 4 dalis.
4. Jei buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos atsisako perduoti 2 dalyje nurodytą informaciją priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, jos per tris mėnesius nuo visos informacijos gavimo dienos atitinkamai kredito įstaigai praneša apie savo atsisakymo priežastis.
Tokio atsisakymo atveju arba nesulaukus atsakymo galima kreiptis į buveinės valstybės narės teismą.
5. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia, kokią informaciją reikia pranešti pagal šį straipsnį.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
6. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kad būtų nustatytos tokios informacijos teikimo standartinės formos, šablonai ir procedūros.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
7. 5 ir 6 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
36 straipsnis
Veiklos pradžia
1. Per du mėnesius nuo 35 straipsnyje nurodytos informacijos gavimo dienos iki kredito įstaigos filialui pradedant veiklą priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos pasirengia kredito įstaigos priežiūrai pagal 4 skyrių ir prireikus nurodo, kokių sąlygų visuotinės gerovės labui būtina laikytis norint priimančiojoje valstybėje narėje užsiimti tokia veikla.
2. Kai iš priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų gaunamas pranešimas arba jei pasibaigus 1 dalyje nustatytam laikotarpiui iš jų negaunama jokio pranešimo, filialas gali būti steigiamas ir gali pradėti veiklą.
3. Pasikeitus informacijai, kuri buvo perduota pagal 35 straipsnio 2 dalies b, c ar d punktus, kredito įstaiga ne vėliau kaip prieš mėnesį iki pakeitimo apie tai raštu praneša buveinės ir priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms, kad buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos galėtų priimti sprendimą dėl pareiškimo pagal 35 straipsnį, o priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos galėtų pagal šio straipsnio 1 dalį priimti sprendimą dėl pakeitimo sąlygų.
4. Laikoma, kad filialams, kurie vadovaudamiesi priimančiosiose valstybėse narėse galiojusiomis nuostatomis pradėjo veiklą iki 1993 m. sausio 1 d., buvo taikoma 35 straipsnyje bei šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta tvarka. Nuo 1993 m. sausio 1 d. jų veikla reglamentuojama pagal šio straipsnio 3 dalį, 33, 52 straipsnius ir 4 skyrių.
5. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia, kokią informaciją reikia pranešti pagal šį straipsnį.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
6. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nustato tokios informacijos teikimo standartinės formos, šablonai ir procedūros.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
7. 5 ir 6 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
37 straipsnis
Informacija apie atsisakymą
Valstybės narės informuoja Komisiją ir EBI, kiek ir kokios rūšies būta atsisakymo atvejų pagal 35 straipsnį ir 36 straipsnio 3 dalį.
38 straipsnis
Filialų jungimas
Kredito įstaigos, kurios pagrindinė buveinė yra vienoje valstybėje narėje, veiklos vietos, įsteigtos kitoje toje pačioje valstybėje narėje, nepriklausomai nuo jų skaičiaus, yra laikomos vienu filialu.
3 SKYRIUS
Naudojimasis laisve teikti paslaugas
39 straipsnis
Pranešimo procedūra
1. Kredito įstaiga, norinti pasinaudoti laisve teikti paslaugas pirmą kartą pradėdama vykdyti veiklą kitos valstybės narės teritorijoje, buveinės valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms praneša apie I priede pateiktame sąraše numatytas veiklos rūšis, kuriomis ji ketina užsiimti.
2. Per mėnesį nuo 1 dalyje numatyto pranešimo gavimo dienos buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos persiunčia tą pranešimą priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.
3. Šis straipsnis neturi poveikio kredito įstaigų, teikusių paslaugas iki 1993 m. sausio 1 d., įgytoms teisėms.
4. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia, kokią informaciją reikia pranešti pagal šį straipsnį.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnių.
5. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kad būtų nustatytos tokios informacijos teikimo standartinės formos, šablonai ir procedūros.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
6. 4 ir 5 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
4 SKYRIUS
Priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų įgaliojimai
40 straipsnis
Informacijos teikimo reikalavimai
Priimančiųjų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos gali reikalauti, kad visos kredito įstaigos, turinčios filialų jų teritorijose, joms periodiškai teiktų informaciją apie savo veiklą tose priimančiosiose valstybėse narėse.
Teikti tokią informaciją reikalaujama tik informavimo arba statistikos tikslais, taikant 51 straipsnio 1 dalį, arba priežiūros tikslais pagal šį skyrių. Tai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje.
Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos visų pirma gali reikalauti, kad pirmoje pastraipoje nurodytos kredito įstaigos teiktų informaciją tam, kad tos kompetentingos valdžios institucijos galėtų įvertinti, ar filialas yra svarbus pagal 51 straipsnio 1 dalį.
41 straipsnis
Priemonės, kurių imasi buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos dėl priimančiojoje valstybėje narėje vykdomos veiklos
1. Jeigu priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, remdamosi iš buveinės valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų pagal 50 straipsnį gauta informacija, nustato, kad jos teritorijoje filialą turinti ar paslaugas teikianti kredito įstaiga, vykdydama veiklą toje priimančiojoje valstybėje narėje, atitinka kurią nors iš toliau išvardytų sąlygų, jos informuoja buveinės valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas, kad:
a)
kredito įstaiga nesilaiko nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013;
b)
yra reikšminga rizika, kad kredito įstaiga nesilaikys nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013.
Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nedelsdamos imasi visų tinkamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad ta kredito įstaiga pašalintų pažeidimus arba imtųsi priemonių nuostatų nesilaikymo rizikai panaikinti. Apie tas priemones buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nedelsdamos praneša priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.
2. Jei priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos mano, kad buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos neįvykdė arba neįvykdys savo įsipareigojimų pagal 1 dalies antrą pastraipą, jos gali perduoti klausimą EBI ir prašyti jos pagalbos pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį. Kai EBI imasi veiksmų pagal tą straipsnį, visus sprendimus pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį ji priima per 24 valandas. EBI taip pat gali padėti kompetentingoms valdžios institucijoms pasiekti susitarimą savo iniciatyva pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
42 straipsnis
Pagrindimas ir pranešimas
Visos priemonės, kurių imamasi pagal 41 straipsnio 1 dalį, 43 arba 44 straipsnį, įskaitant nuobaudas arba naudojimosi laisve teikti paslaugas ar įsisteigimo laisve apribojimus, tinkamai pagrindžiamos ir apie jas pranešama atitinkamai kredito įstaigai.
43 straipsnis
Prevencinės priemonės
1. Prieš pradėdamos taikyti 41 straipsnyje nustatytą procedūrą, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, išimtiniais atvejais, kol buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos dar nėra patvirtinusios priemonių arba kol netaikomos Direktyvos 2001/24/EB 3 straipsnyje nurodytos reorganizavimo priemonės, gali imtis prevencinių priemonių, būtinų siekiant apsisaugoti nuo finansinio nestabilumo, kuris sukeltų rimtą grėsmę kolektyviniams indėlininkų, investuotojų ir klientų interesams priimančiojoje valstybėje narėje.
2. Visos prevencinės priemonės pagal 1 dalį turi būti proporcingos jų tikslui - apsisaugoti nuo finansinio nestabilumo, kuris sukeltų rimtą grėsmę kolektyvinius indėlininkų, investuotojų ir klientų interesus priimančiojoje valstybėje narėje. Tokios prevencinės priemonės gali apimti mokėjimo sustabdymą. Jos neturi suteikti pranašumo kredito įstaigos kreditoriams priimančiojoje valstybėje narėje, palyginti su kitų valstybių narių kreditoriais.
3. Prevencinė priemonė pagal 1 dalį nustoja galioti, kai buveinės valstybės narės administracinės arba teismo institucijos imasi reorganizavimo priemonių pagal Direktyvos 2001/24/EB 3 straipsnį.
4. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nutraukia prevencinių priemonių taikymą, jei, jų nuomone, tos priemonės tampa neaktualios pagal 41 straipsnį, išskyrus tuos atvejus, kai jos nustoja galioti pagal šio straipsnio 3 dalį.
5. Apie prevencines priemones, kurių imtasi pagal 1 dalį, nepagrįstai nedelsiant pranešama Komisijai, EBI ir kitų atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms.
Jeigu buveinės valstybės narės ar bet kurios kitos valstybės narės, kuriai padarytas poveikis, kompetentingos valdžios institucijos prieštarauja priemonėms, kurių imasi priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, jos gali perduoti klausimą EBI ir prašyti jos pagalbos pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį. Kai EBI imasi veiksmų pagal tą straipsnį, visus sprendimus pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį ji priima per 24 valandas. EBI taip pat gali padėti kompetentingoms valdžios institucijoms pasiekti susitarimą savo iniciatyva pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
44 straipsnis
Priimančiųjų valstybių narių įgaliojimai
Priimančiosios valstybės narės gali, nepaisydamos 40 ir 41 straipsnių, pasinaudoti joms pagal šią direktyvą suteiktais įgaliojimais imtis atitinkamų priemonių, kad užkirstų kelią jų teritorijose padarytiems pažeidimams arba baustų už pažeidimus, kuriais nusižengiama taisyklėms, kurias jos yra priėmusios pagal šią direktyvą arba saugodamos visuotinės gerovės interesus. Tokiomis priemonėmis taip pat galima užkirsti kelią nusižengusioms kredito įstaigoms sudaryti naujus sandorius jų teritorijose.
45 straipsnis
Priemonės panaikinus veiklos leidimą
Jei veiklos leidimas panaikinamas, buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nedelsdamos informuoja priimančiosios valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos imasi tinkamų priemonių, kad užkirstų kelią atitinkamai kredito įstaigai jos teritorijoje sudaryti naujus sandorius ir apsaugotų indėlininkų interesus.
46 straipsnis
Reklama
Nė viena šio skyriaus nuostata netrukdo kredito įstaigoms, kurių pagrindinės buveinės yra kitose valstybėse narėse, priimančiojoje valstybėje narėje visomis komunikacijos priemonėmis reklamuoti savo paslaugas laikantis visų tokios reklamos formos ir turinio taisyklių, priimtų saugant visuotinės gerovės interesus.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
SANTYKIAI SU TREČIOSIOMIS VALSTYBĖMIS
47 straipsnis
Pranešimas apie trečiųjų valstybių filialus ir galimybes verstis veikla tokių filialų turinčioms kredito įstaigoms
1. Kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra trečiojoje valstybėje, filialams, kurie pradeda arba toliau vykdo savo veiklą, valstybės narės netaiko nuostatų, dėl kurių jiems būtų sukurtos palankesnės sąlygos nei kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra Sąjungoje, filialams sudaromos sąlygos.
2. Kompetentingos valdžios institucijos praneša Komisijai, EBI ir Europos bankininkystės komitetui, įsteigtam Komisijos sprendimu 2004/10/EB (23), apie visus veiklos leidimus, išduotus kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra trečiojoje valstybėje, filialams.
3. Sąjunga, sudarydama susitarimus su viena arba keliomis trečiosiomis valstybėmis, gali susitarti taikyti nuostatas, kuriomis būtų sukuriamos vienodos sąlygos kredito įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra trečiojoje valstybėje, filialams visoje Sąjungos teritorijoje.
48 straipsnis
Bendradarbiavimas su trečiųjų valstybių priežiūros institucijomis konsoliduotos priežiūros srityje
1. Valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva Komisija gali pateikti Tarybai pasiūlymus, skirtus deryboms dėl susitarimų, susijusių su konsoliduota priežiūra, sudarymo su viena arba keliomis trečiosiomis valstybėmis, jeigu yra atliekama šių įstaigų priežiūra:
a)
įstaigų, kurių patronuojančiųjų įmonių pagrindinės buveinės yra trečiojoje valstybėje;
b)
trečiosiose valstybėse esančių įstaigų, kurių patronuojančiųjų įmonių (įstaigų, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių arba mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių) pagrindinės buveinės yra Sąjungoje.
2. 1 dalyje nurodytais susitarimais visų pirma siekiama užtikrinti, kad:
a)
valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos galėtų gauti informaciją, reikalingą įstaigų, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių ir mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių, kurios yra Sąjungos teritorijoje ir kurių patronuojamosios įstaigos arba patronuojamosios finansų įstaigos yra trečiojoje valstybėje arba turi tokių subjektų kapitalo dalį, priežiūrai vykdyti, remiantis konsoliduotais duomenimis apie jų finansinę padėtį;
b)
trečiųjų valstybių priežiūros institucijos galėtų gauti informaciją, reikalingą patronuojančiųjų įmonių, kurių pagrindinės buveinės yra šių valstybių teritorijose ir kurių patronuojamosios įstaigos arba patronuojamosios finansų įstaigos yra vienos arba kelių valstybių narių teritorijose arba kurios turi jų kapitalo dalį, priežiūrai vykdyti; ir
c)
EBI iš valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų galėtų gauti informaciją, gautą iš trečiųjų valstybių nacionalinių institucijų, pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 35 straipsnį.
3. Nedarant poveikio SESV 218 straipsniui, Komisija, padedama Europos bankininkystės komiteto, išnagrinėja 1 dalyje nurodytų derybų rezultatus ir susidariusią padėtį.
4. Šio straipsnio tikslais EBI padeda Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 33 straipsnį.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS
RIZIKĄ RIBOJANTI PRIEŽIŪRA
1 SKYRIUS
Riziką ribojančios priežiūros principai
I skirsnis
Buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetencija ir pareigos
49 straipsnis
Buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų kompetencija
1. Už įstaigos riziką ribojančią priežiūrą, įskaitant jos veiklą pagal 33 ir 34 straipsnius, atsako buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, nedarant poveikio toms šios direktyvos nuostatoms, kuriomis atsakomybė suteikiama priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.
2. 1 dalimi neužkertamas kelias konsoliduotai priežiūrai vykdyti.
3. Priemonėmis, kurių imasi priimančioji valstybė narė, negalima numatyti diskriminacinių ar ribojamųjų sąlygų remiantis tuo, kad įstaiga veiklos leidimą yra gavusi kitoje valstybėje narėje.
50 straipsnis
Bendradarbiavimas priežiūros srityje
1. Atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos glaudžiai bendradarbiauja siekdamos prižiūrėti įstaigų, kurios veikia, ypač per filialus, kitoje valstybėje narėje arba kitose valstybėse narėse, nei tos, kuriose yra jų pagrindinės buveinės, veiklą. Valstybės narės viena kitai teikia visą informaciją apie šių įstaigų valdymą ir nuosavybę, kuri gali sudaryti palankesnes sąlygas jų priežiūrai ir veiklos leidimų išdavimo joms sąlygų nagrinėjimui, taip pat visą informaciją, kuri gali sudaryti palankesnes sąlygas šių įstaigų stebėsenai, visų pirma jų likvidumo, mokumo, indėlių garantijų, didelių pozicijų apribojimų, kitų veiksnių, galinčių turėti įtakos įstaigos keliamai sisteminei rizikai, administravimo bei apskaitos procedūrų ir vidaus kontrolės mechanizmų stebėsenai.
2. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos priimančiųjų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms nedelsdamos pateikia visą su likvidumo priežiūra susijusią informaciją ir išvadas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 šeštą dalį ir šios direktyvos VII antraštinės dalies 3 skyrių apie įstaigos per savo filialus vykdomą veiklą tiek, kiek tokia informacija ir išvados yra svarbios indėlininkų arba investuotojų apsaugai priimančiojoje valstybėje narėje.
3. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nedelsdamos informuoja visų priimančiųjų valstybių narių kompetentingas valdžios institucijas, jei atsiranda arba galima pagrįstai tikėtis, kad atsiras likvidumo problemų. Kartu su ta informacija pateikiami visi išsamūs duomenys apie padėties atkūrimo plano rengimą ir įgyvendinimą ir visas riziką ribojančios priežiūros priemones, kurių imtasi tomis aplinkybėmis.
4. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos priimančiosios valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas jų prašymu informuoja ir joms paaiškina, kaip atsižvelgė į jų suteiktą informaciją ir išvadas. Jeigu perdavus informaciją ir išvadas priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nesiėmė tinkamų priemonių, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, iš anksto informavusios buveinės valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas ir EBI, gali imtis atitinkamų priemonių, kad užkirstų kelią tolesniems pažeidimams siekiant apsaugoti indėlininkų, investuotojų ir kitų subjektų, kuriems teikiamos paslaugos, interesus arba išlaikyti finansinės sistemos stabilumą.
Jeigu buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nepritaria priemonėms, kurių nori imtis priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos, jos gali perduoti klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį ir paprašyti jos pagalbos. Jei EBI imasi veiksmų pagal tą straipsnį, ji visus sprendimus priima per vieną mėnesį.
5. Kompetentingos valdžios institucijos gali kreiptis į EBI tais atvejais, kai prašymas bendradarbiauti, ypač keistis informacija, atmetamas arba į jį neatsakoma per pagrįstą laikotarpį. Nedarant poveikio SESV 258 straipsniui, EBI tokiais atvejais gali imtis veiksmų pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsniu jai suteiktus įgaliojimus. EBI taip pat gali padėti kompetentingoms valdžios institucijoms pasiekti susitarimą dėl keitimosi informacija pagal šį straipsnį savo iniciatyva, vadovaujantis to reglamento 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa.
6. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia šiame straipsnyje nurodytą informaciją.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
7. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose pateikia keitimosi informacija reikalavimų, kuriuos taikant veikiausiai būtų lengviau vykdyti įstaigų stebėseną, standartines formas, šablonus ir procedūras.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
8. 6 ir 7 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
51 straipsnis
Svarbūs filialai
1. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos gali prašyti konsoliduotos priežiūros institucijos, kai taikoma 112 straipsnio 1 dalis, arba buveinės valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų įstaigos, išskyrus investicines įmones, kurioms taikomas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 95 straipsnis, filialą laikyti svarbiu.
Tame prašyme nurodomos priežastys tą filialą laikyti svarbiu visų pirma atsižvelgiant į:
a)
tai, ar filialo rinkos dalis pagal indėlius priimančiojoje valstybėje narėje viršija 2 %;
b)
tikėtiną įstaigos veiklos sustabdymo arba nutraukimo poveikį priimančiosios valstybės narės sisteminiam likvidumui ir mokėjimo, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemoms;
c)
filialo dydį ir svarbą pagal klientų skaičių atsižvelgiant į priimančiosios valstybės narės bankininkystės arba finansų sistemą.
Buveinės valstybės narės ir priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos ir, kai taikoma 112 straipsnio 1 dalis, konsoliduotos priežiūros institucija deda visas įmanomas pastangas, kad priimtų bendrą sprendimą dėl filialo paskelbimo svarbiu.
Jei per du mėnesius nuo prašymo pagal pirmą pastraipą gavimo bendras sprendimas nepriimamas, per papildomą dviejų mėnesių laikotarpį priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos pačios priima sprendimą, ar filialas yra svarbus. Priimdamos sprendimą priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į visas konsoliduotos priežiūros institucijos arba buveinės valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų nuomones ir išlygas.
Trečioje ir ketvirtoje pastraipose nurodyti sprendimai pateikiami dokumente, kuriame išdėstomi visi motyvai; jie perduodami atitinkamoms kompetentingoms valdžios institucijoms, jie pripažįstami galutiniais ir juos taiko atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos.
Filialo paskelbimas svarbiu nedaro poveikio kompetentingų valdžios institucijų teisėms ir pareigoms pagal šią direktyvą.
2. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos priimančiosios valstybės narės, kurioje yra įsteigtas svarbus filialas, kompetentingoms valdžios institucijoms praneša 117 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytą informaciją ir atlieka 112 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas užduotis bendradarbiaudamos su priimančiosios valstybės narės kompetentingomis valdžios institucijomis.
Jei buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija sužino apie kritinę padėtį, kaip nurodyta 114 straipsnio 1 dalyje, ji nedelsdama įspėja 58 straipsnio 4 dalyje ir 59 straipsnio 1 dalyje nurodytas institucijas.
Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos priimančiosios valstybės narės, kurioje yra įsteigti svarbūs filialai, kompetentingoms valdžios institucijoms perduoda tokių filialų turinčių įstaigų rizikos vertinimo pagal 97 straipsnį ir, kai taikoma, pagal 113 straipsnio 2 dalį rezultatus. Jos taip pat perduoda pagal 104 ir 105 straipsnius priimtus sprendimus, jei tie vertinimai ir sprendimai tiems filialams yra aktualūs.
Buveinės valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos konsultuojasi su priimančiųjų valstybių narių, kuriose įsteigti svarbūs filialai, kompetentingomis valdžios institucijomis dėl veiksmų, reikalaujamų pagal 86 straipsnio 11 dalį, jei tai svarbu vertinant likvidumo riziką priimančiosios valstybės narės valiuta.
Jeigu buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nesikonsultavo su priimančiosios valstybės narės kompetentingomis valdžios institucijomis arba jeigu po tokių konsultacijų priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad veiksmai, būtini pagal 86 straipsnio 11 dalį, yra netinkami, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos gali perduoti klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį ir paprašyti jos pagalbos.
3. Kai 116 straipsnis netaikomas, kompetentingos valdžios institucijos, prižiūrinčios įstaigą, turinčią svarbių filialų kitose valstybėse narėse, įsteigia priežiūros institucijų kolegiją ir jai pirmininkauja, kad sudarytų palankesnes sąlygas bendradarbiauti pagal šio straipsnio 2 dalį ir 50 straipsnį. Kolegija įsteigiama ir veikia vadovaujantis raštiškais susitarimais, kuriuos, pasikonsultavusi su atitinkamomis kompetentingomis valdžios institucijomis, turi nustatyti buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija. Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija sprendžia, kurios kompetentingos valdžios institucijos dalyvaus kolegijos posėdžiuose ar veikloje.
Priimdama sprendimą buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija atsižvelgia į priežiūros veiklos, kurią reikia suplanuoti arba koordinuoti, svarbą toms institucijoms, visų pirma į jos galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansų sistemos stabilumui, kaip nurodyta 7 straipsnyje, ir šio straipsnio 2 dalyje nurodytoms prievolėms.
Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija visus kolegijos narius iš anksto išsamiai informuoja apie rengiamus tokius posėdžius, juose svarstytinus pagrindinius klausimus ir nagrinėtiną veiklą. Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija visus kolegijos narius taip pat laiku nuolat išsamiai informuoja apie veiksmus, kurių imtasi tų posėdžių metu, arba apie įgyvendintas priemones.
4. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose tiksliai nurodo bendrąsias priežiūros institucijų kolegijų veiklos sąlygas.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
5. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nustato priežiūros institucijų kolegijų veiklos funkcijas.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
6. 4 ir 5 dalyse nurodytus techninių standartų projektus EBI pateikia Komisijai iki 2014 m. gruodžio 31 d.
52 straipsnis
Kitoje valstybėje narėje įsteigtų filialų patikrinimas ir patikra vietoje
1. Priimančiosios valstybės narės užtikrina, kad - jeigu kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusi įstaiga savo veiklą vykdo per filialą - buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, prieš tai pirmiausia informavusios priimančiosios valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas, galėtų pačios arba pasitelkusios tuo tikslu savo paskirtus tarpininkus atlikti 50 straipsnyje nurodytos informacijos patikrą vietoje ir tokių filialų patikrinimą.
2. Kad patikrintų filialus, buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos taip pat gali pasinaudoti viena iš kitų 118 straipsnyje nustatytų procedūrų.
3. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos turi teisę kiekvienu konkrečiu atveju vykdyti jų teritorijoje veikiančių įstaigų filialų vykdomos veiklos patikras vietoje ir patikrinimą ir prašyti, kad filialai priežiūros tikslais pateiktų informaciją apie savo veiklą, jeigu jos mano, kad tai svarbu finansinės sistemos stabilumui priimančiojoje valstybėje narėje. Prieš atlikdamos tokius patikrinimus, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos konsultuojasi su buveinės valstybės narės kompetentingomis valdžios institucijomis. Po tokių patikrinimų priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos buveinės valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms perduoda gautą informaciją ir išvadas, kurios yra svarbios įstaigos rizikos vertinimui arba priimančiosios valstybės narės finansų sistemos stabilumui. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, rengdamos 99 straipsnyje nurodytą savo priežiūros analizės programą, deramai atsižvelgia į tą informaciją ir tas išvadas, taip pat atsižvelgdamos į priimančiosios valstybės narės finansų sistemos stabilumą.
4. Šiame straipsnyje ir 51 straipsnyje nurodyti filialų patikrinimai ir patikros vietoje atliekami vadovaujantis valstybės narės, kurioje atliekama patikra vietoje ar patikrinimas, teise.
II skirsnis
Keitimasis informacija ir profesinė paslaptis
53 straipsnis
Profesinė paslaptis
1. Valstybės narės nustato, kad visi kompetentingose valdžios institucijose dirbantys ar dirbę asmenys ir kompetentingų valdžios institucijų vardu dirbantys auditoriai ar ekspertai yra saistomi prievolės saugoti profesinę paslaptį.
Konfidenciali informacija, kurią tokie asmenys, auditoriai ar ekspertai gali gauti atlikdami savo pareigas, atskleidžiama tik santraukos ar apibendrinta forma, iš kurios nebūtų įmanoma nustatyti konkrečių kredito įstaigų, nedarant poveikio baudžiamojoje teisėje numatytiems atvejams.
Tačiau jeigu yra paskelbtas kredito įstaigos bankrotas arba ji priverstinai likviduojama, konfidenciali informacija, nesusijusi su trečiosiomis šalimis, kurios dalyvauja gelbėjant kredito įstaigą, gali būti atskleista civilinėje ar komercinėje byloje.
2. 1 dalis netrukdo kompetentingoms valdžios institucijoms keistis informacija tarpusavyje arba perduoti informaciją ESRV, EBI arba Europos priežiūros institucijai (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai) (EVPRI), įsteigtai Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1095/2010 (24), kaip numatyta šioje direktyvoje, Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ar kitose kredito įstaigoms taikomose direktyvose, Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 15 straipsnyje, Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 31, 35 ir 36 straipsniuose ir Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 31 ir 36 straipsniuose. Tai informacijai taikomas 1 dalis.
3. 1 dalis netrukdo kompetentingoms valdžios institucijoms skelbti pagal šios direktyvos 100 straipsnį arba Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 32 straipsnį atlikto testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus, ir perduoti testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus EBI, kad ši paskelbtų Sąjungos mastu atlikto testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus.
54 straipsnis
Konfidencialios informacijos naudojimas
Kompetentingos valdžios institucijos, gaunančios konfidencialią informaciją pagal 53 straipsnį, ja naudojasi tik atlikdamos savo pareigas ir tik kuriuo nors iš šių tikslų:
a)
tikrinti, ar laikomasi sąlygų, kuriomis reglamentuojama galimybė verstis kredito įstaigų veikla, ir sudaryti palankesnes sąlygas konsoliduotai arba nekonsoliduotai tokios veiklos vykdymo stebėsenai, pirmiausia likvidumo, mokumo, didelių pozicijų, administravimo bei apskaitos procedūrų ir vidaus kontrolės mechanizmų stebėsenai;
b)
nustatyti sankcijas;
c)
kai apskundžiamas kompetentingos valdžios institucijos sprendimas, įskaitant teismo procesą pagal 72 straipsnį;
d)
kai inicijuojamas teismo procesas pagal specialias nuostatas, numatytas Sąjungos teisės aktuose, priimtuose dėl kredito įstaigų veiklos.
55 straipsnis
Bendradarbiavimo susitarimai
Valstybės narės ir EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 33 straipsnį gali sudaryti bendradarbiavimo susitarimus, kuriuose numatomas keitimasis informacija, su trečiųjų valstybių priežiūros institucijomis arba su trečiųjų valstybių institucijomis ar organais, kaip numatyta šios direktyvos 56 straipsnyje ir 57 straipsnio 1 dalyje, tik tuo atveju, jeigu yra garantija, kad atskleidžiamai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai numatytiesiems šios direktyvos 53 straipsnio 1 dalyje. Tokio keitimosi informacija tikslas turi būti tokių institucijų ar organų priežiūros užduočių atlikimas.
Jeigu informacijos šaltinis yra kita valstybė narė, informacija negali būti atskleista be aiškaus institucijų, kurios pateikė tą informaciją, sutikimo ir, atitinkamais atvejais, gali būti atskleista tik tais tikslais, kuriais tos institucijos davė savo sutikimą.
56 straipsnis
Keitimasis informacija tarp institucijų
53 straipsnio 1 dalimi ir 54 straipsniu netrukdoma keistis informacija tarp kompetentingų valdžios institucijų valstybėje narėje, tarp kompetentingų valdžios institucijų skirtingose valstybėse narėse arba tarp kompetentingų valdžios institucijų ir toliau nurodytų subjektų, kai jie atlieka priežiūros funkcijas:
a)
institucijų, kurioms patikėta viešoji pareiga prižiūrėti kitus finansų sektoriaus subjektus, ir institucijų, atsakingų už finansų rinkų priežiūrą;
b)
institucijų arba organų, kuriems patikėta atsakomybė palaikyti finansinės sistemos stabilumą valstybėse narėse taikant makrolygio riziką ribojančias taisykles;
c)
organų ar institucijų, vykdančių reorganizavimo veiklą, siekiant apsaugoti finansinės sistemos stabilumą;
d)
sutartinių arba institucinių užtikrinimo sistemų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje;
e)
organų, dalyvaujančių įstaigų likvidavimo ir bankroto bei kitose panašiose procedūrose;
f)
asmenų, atsakingų už teisės aktais nustatytą įstaigų, draudimo įmonių ir finansų įstaigų finansinių ataskaitų auditą.
53 straipsnio 1 dalimi ir 54 straipsniu netrukdoma įstaigoms, administruojančioms indėlių garantijų sistemas ir investuotojų kompensavimo sistemas, atskleisti informacijos, būtinos jų funkcijoms vykdyti.
Gautai informacijai bet kuriuo atveju taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje.
57 straipsnis
Keitimasis informacija su priežiūros organais
1. Neatsižvelgdamos į 53, 54 ir 55 straipsnius, valstybės narės gali leisti keistis tarpusavyje informacija kompetentingoms valdžios institucijoms ir institucijoms, atsakingoms už:
a)
už organų, dalyvaujančių įstaigų likvidavimo ir bankroto bei kitose panašiose procedūrose, priežiūrą;
b)
sutartinių arba institucinių užtikrinimo sistemų priežiūrą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje;
c)
asmenų, kuriems patikėta atlikti teisės aktais nustatytą įstaigų, draudimo įmonių ir finansų įstaigų finansinių ataskaitų auditą, priežiūrą.
2. 1 dalyje nurodytais atvejais valstybės narės reikalauja, kad būtų įvykdytos bent šios sąlygos:
a)
informacija keičiamasi 1 dalyje nurodytų užduočių atlikimo tikslais;
b)
gautai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje;
c)
jeigu informacijos šaltinis yra kitoje valstybėje narėje, informacija negali būti atskleista be aiškaus kompetentingų institucijų, kurios pateikė tą informaciją, sutikimo ir, atitinkamais atvejais, gali būti atskleista tik tais tikslais, kuriais tos institucijos davė sutikimą.
3. Neatsižvelgdamos į 53, 54 ir 55 straipsnius, valstybės narės, siekdamos sustiprinti finansų sistemos stabilumą ir vientisumą, gali leisti kompetentingoms valdžios institucijoms ir institucijoms arba organams, pagal įstatymus atsakingiems už bendrovių teisės pažeidimų nustatymą ir tyrimą, tarpusavyje keistis informacija.
Tokiais atvejais valstybės narės reikalauja, kad būtų įvykdytos bent šios sąlygos:
a)
informacija keičiamasi bendrovių teisės pažeidimų nustatymo ir tyrimo tikslu;
b)
gautai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje;
c)
jeigu informacijos šaltinis yra kitoje valstybėje narėje, informacija negali būti atskleista be aiškaus kompetentingų institucijų, kurios pateikė tą informaciją, sutikimo ir, atitinkamais atvejais, gali būti atskleista tik tais tikslais, kuriais tos institucijos davė sutikimą.
4. Jeigu 1 dalyje nurodytos institucijos arba organai valstybėje narėje savo užduotį nustatyti ar tirti pažeidimus atlieka padedami asmenų, paskirtų tuo tikslu atsižvelgiant į jų konkrečią kompetenciją, bet nedirbančių viešajame sektoriuje, valstybė narė gali išplėsti 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą galimybę keistis informacija, įtraukdama ir tokius asmenis, laikantis 3 dalies antroje pastraipoje nurodytų sąlygų.
5. Kompetentingos valdžios institucijos EBI pateikia institucijų arba organų, kurie gali gauti informaciją pagal šį straipsnį, pavadinimus.
6. Kad būtų galima įgyvendinti 4 dalį, 3 dalyje nurodytos institucijos arba organai informaciją atskleidusioms kompetentingoms institucijoms pateikia asmenų, kuriems ji turi būti siunčiama, vardus, pavardes ir tikslias pareigas.
58 straipsnis
Informacijos, susijusios su piniginiais, indėlių apsaugos, sisteminiais ir mokėjimo aspektais, perdavimas
1. Nė viena šio skyriaus nuostata netrukdo kompetentingai valdžios institucijai perduoti informaciją šioms institucijoms jų užduotims vykdyti:
a)
ECBS centriniams bankams ir kitoms panašias funkcijas atliekančioms pinigų institucijoms, kai informacija yra svarbi jų atitinkamoms teisės aktais nustatytoms užduotims vykdyti, įskaitant pinigų politikos vykdymą ir susijusį likvidumo užtikrinimą, mokėjimo, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemų priežiūrą ir finansų sistemos stabilumo apsaugą;
b)
sutartinėms arba institucinėms užtikrinimo sistemoms, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje;
c)
tam tikrais atvejais - kitoms valdžios institucijoms, atsakingoms už mokėjimo sistemų priežiūrą;
d)
ESRV, Europos priežiūros institucijai (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijai) (EDPPI), įsteigtai Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1094/2010 (25), ir EVPRI, kai ta informacija yra svarbi jų užduotims pagal reglamentus (ES) Nr. 1092/2010, (ES) Nr. 1094/2010 arba (ES) Nr. 1095/2010 atlikti.
Valstybės narės imasi atitinkamų priemonių siekdamos pašalinti kliūtis kompetentingoms valdžios institucijoms perduoti informaciją pagal pirmą pastraipą.
2. Nė viena šio skyriaus nuostata 1 dalyje nurodytoms institucijoms arba organams netrukdo perduoti informaciją kompetentingoms valdžios institucijoms, kurios kompetentingoms valdžios institucijoms gali prireikti 54 straipsnio tikslais.
3. Pagal 1 ir 2 dalis gautai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje.
4. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad esant kritinei situacijai, nurodytai 114 straipsnio 1 dalyje, kompetentingos valdžios institucijos nedelsiant perduotų informaciją ECBS centriniams bankams, kai ta informacija yra svarbi jų atitinkamoms teisės aktais nustatytoms užduotims vykdyti, įskaitant pinigų politikos vykdymą ir susijusį likvidumo užtikrinimą, mokėjimų, tarpuskaitos ir atsiskaitymo sistemų priežiūrą ir finansų sistemos stabilumo apsaugą, ir ESRV, kai ta informacija yra svarbi jos teisės aktais nustatytoms užduotims vykdyti.
59 straipsnis
Informacijos perdavimas kitiems subjektams
1. Neatsižvelgiant į 53 straipsnio 1 dalį ir 54 straipsnį, valstybės narės, vadovaudamosi nacionalinės teisės nuostatomis, gali leisti atskleisti tam tikrą informaciją kitiems jų centrinės valdžios administracijos departamentams, atsakingiems už įstatymus dėl įstaigų, finansų įstaigų ir draudimo įmonių priežiūros, taip pat tų departamentų vardu veikiantiems inspektoriams.
Tačiau informacija taip gali būti atskleista tik tuo atveju, kai tai būtina riziką ribojančiai kontrolei, prevencijai ir problemų sprendimui sunkumų patiriančių įstaigų atžvilgiu. Nedarant poveikio šio straipsnio 2 daliai, prieigą prie informacijos turintiems asmenims taikomi tokie profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai 53 straipsnio 1 dalyje nurodytiems reikalavimams.
Esant kritinei situacijai, nurodytai 114 straipsnio 1 dalyje, valstybės narės leidžia, kad kompetentingos valdžios institucijos atskleistų informaciją, kuri yra svarbi šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytiems visų atitinkamų valstybių narių departamentams.
2. Valstybės narės gali leisti atskleisti tam tikrą informaciją, susijusią su riziką ribojančia įstaigų priežiūra, savo parlamento tyrimo komitetams, savo audito rūmams ir kitiems savo už tyrimus atsakingiems subjektams šiomis sąlygomis:
a)
subjektai turi tikslius nacionalinėje teisėje apibrėžtus įgaliojimus tirti arba tikrinti institucijų, atsakingų už įstaigų priežiūrą arba įstatymus dėl tokios priežiūros, veiksmus;
b)
informacija yra tikrai būtina a punkte nurodytiems įgaliojimams vykdyti;
c)
prieigą prie informacijos turintiems asmenims taikomi reikalavimai saugoti profesinę paslaptį pagal nacionalinę teisę būtų bent lygiaverčiai 53 straipsnio 1 dalyje nurodytiems reikalavimams;
d)
informacija, kurios šaltinis yra kitoje valstybėje narėje, negali būti atskleidžiama be aiškaus kompetentingų institucijų, kurios pateikė tą informaciją, sutikimo, ir gali būti atskleista tik tais tikslais, kuriais tos institucijos davė sutikimą.
Jeigu atskleidžiant informaciją, susijusią su riziką ribojančia priežiūra, tvarkomi asmens duomenys, tuos duomenis tvarkydami pirmoje pastraipoje nurodyti subjektai laikosi galiojančių nacionalinių įstatymų, kuriais perkeliama Direktyva 95/46/EB.
60 straipsnis
Informacijos, gautos atlikus patikrą vietoje ir patikrinimą, atskleidimas
Valstybės narės užtikrina, kad informacija, gauta vadovaujantis 52 straipsnio 3 dalimi, 53 straipsnio 2 dalimi ir 56 straipsniu, taip pat informacija, gauta atlikus 52 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytą patikrą vietoje ar patikrinimą, negali būti atskleista 59 straipsnyje nurodytais atvejais, išskyrus atvejus, kai gaunamas aiškus informaciją atskleidusių kompetentingų valdžios institucijų arba valstybės narės, kurioje atlikta tokia patikra vietoje ar patikrinimas, kompetentingų valdžios institucijų sutikimas.
61 straipsnis
Informacijos apie tarpuskaitos ir atsiskaitymo paslaugas atskleidimas
1. Nė viena šio skyriaus nuostata valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms netrukdo perduoti informaciją, nurodytą 53, 54 ir 55 straipsniuose, tarpuskaitos namams ar kitai panašiai įstaigai, pripažįstamai pagal nacionalinę teisę galinčia teikti tarpuskaitos ar atsiskaitymo paslaugas vienos iš jų nacionalinei rinkai, jeigu jos laikosi nuomonės, kad perduoti šią informaciją būtina siekiant užtikrinti tinkamą tų įstaigų veikimą, kai rinkos dalyviai neįvykdo įsipareigojimų arba panašu, kad jų gali neįvykdyti. Gautai informacijai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems 53 straipsnio 1 dalyje.
2. Tačiau valstybės narės užtikrina, kad pagal 53 straipsnio 2 dalį gauta informacija nebūtų atskleista 1 dalyje nurodytomis aplinkybėmis be aiškaus kompetentingų institucijų, kurios pateikė tą informaciją, sutikimo.
62 straipsnis
Asmens duomenų tvarkymas
Šios direktyvos tikslais asmens duomenys tvarkomi pagal Direktyvą 95/46/EB, o atitinkamais atvejais - pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001.
III skirsnis
Asmenų, atsakingų už metinių ir konsoliduotųjų finansinių ataskaitų teisinę kontrolę, pareigos
63 straipsnis
Asmenų, atsakingų už metinių ir konsoliduotųjų finansinių ataskaitų teisinę kontrolę, pareigos
1. Valstybės narės nustato, kad kiekvienas pagal 2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/43/EB dėl teisės aktų nustatyto metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės audito (26) įgaliotas asmuo, atliekantis įstaigoje užduotis, apibūdintas 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvos 78/660/EEB dėl tam tikrų tipų bendrovių metinių atskaitomybių (27) 51 straipsnyje, 1983 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvos 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės (28) 37 straipsnyje arba Direktyvos 2009/65/EB 73 straipsnyje, arba kitą teisės aktais nustatytą užduotį, bent jau privalo nedelsdamas informuoti kompetentingas valdžios institucijas apie visus su ta įstaiga susijusius faktus ar sprendimus, apie kuriuos tas asmuo sužinojo vykdydamas minėtą užduotį ir dėl kurio gali būti:
a)
iš esmės pažeisti įstatymai ir kiti teisės aktai, kuriais nustatomos leidimų suteikimo tvarką reglamentuojančios sąlygos arba kuriais konkrečiai reglamentuojama įstaigų veikla;
b)
pakenkta įstaigos veiklos tęstinumui;
c)
atsisakyta patvirtinti finansines ataskaitas arba nuspręsta pareikšti išlygas.
Valstybės narės nustato bent tai, kad pirmoje pastraipoje nurodytas asmuo taip pat privalo pranešti apie visus faktus ar sprendimus, apie kuriuos tas asmuo sužinojo atlikdamas pirmoje pastraipoje apibūdintą užduotį įmonėje, kuri dėl kontrolės santykių turi glaudžių ryšių su įstaiga, kurioje jis atlieka tą užduotį.
2. Tai, kad asmenys, kuriems buvo suteikti įgaliojimai, kaip apibrėžta Direktyvoje 2006/43/EB, vadovaudamiesi sąžiningumo principu atskleidžia kompetentingoms valdžios institucijoms informaciją apie visus faktus arba sprendimus, nurodytus 1 dalyje, nelaikoma jokių apribojimų dėl informacijos atskleidimo, nustatytų sutartimi arba įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatomis, pažeidimu, ir nėra siejama su jokia tokių asmenų atsakomybe. Tokia informacija tuo pačiu metu atskleidžiama įstaigos valdymo organui, išskyrus atvejus, kai yra svarbių priežasčių to nedaryti.
IV skirsnis
Priežiūros įgaliojimai, įgaliojimai taikyti sankcijas ir teisė pateikti skundą
64 straipsnis
Priežiūros įgaliojimai ir įgaliojimai taikyti sankcijas
1. Kompetentingoms valdžios institucijoms suteikiami visi priežiūros įgaliojimai įsikišti į įstaigų veiklą, kurie būtini jų funkcijoms vykdyti, įskaitant visų pirma teisę panaikinti veiklos leidimą pagal 18 straipsnį, pagal 102 straipsnį reikalaujamus įgaliojimus ir 104 bei 105 straipsniuose nustatytus įgaliojimus.
2. Kompetentingos valdžios institucijos naudojasi savo priežiūros ir sankcijų taikymo įgaliojimais pagal šią direktyvą ir nacionalinę teisę šiais būdais:
a)
tiesiogiai;
b)
bendradarbiaudamos su kitomis institucijomis;
c)
savo atsakomybe perduodamos funkcijas tokioms institucijoms;
d)
kreipdamosi į kompetentingas teismines institucijas.
65 straipsnis
Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės
1. Nedarant poveikio kompetentingų valdžios institucijų priežiūros įgaliojimams, nurodytiems 64 straipsnyje, ir valstybių narių teisei numatyti bei taikyti baudžiamąsias sankcijas, valstybės narės nustato taisykles dėl administracinių sankcijų ir kitų administracinių priemonių, taikomų už nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva ir Reglamentas (ES) Nr. 575/2013, pažeidimus, ir imasi visų būtinų priemonių jų įgyvendinimui užtikrinti. Jei valstybės narės nusprendžia nenustatyti taisyklių dėl administracinių sankcijų už pažeidimus, kuriems taikoma nacionalinė baudžiamoji teisė, jos pateikia Komisijai atitinkamas baudžiamosios teisės nuostatas. Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
2. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai įstaigoms, finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms ir mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms taikomų 1 dalyje nurodytų prievolių nesilaikoma pažeidžiant nacionalines nuostatas, kuriomis perkeliama ši direktyva, arba Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, sankcijas, laikantis nacionalinėje teisėje nustatytų sąlygų, būtų galima skirti valdymo organo nariams ir kitiems pagal nacionalinę teisę už pažeidimą atsakingiems fiziniams asmenims.
3. Kompetentingoms valdžios institucijoms suteikiami visi informacijos rinkimo ir tyrimo įgaliojimai, būtini joms vykdyti savo funkcijas. Nedarant poveikio kitoms atitinkamoms šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nustatytoms nuostatoms, tie įgaliojimai apima:
a)
įgaliojimą reikalauti, kad toliau nurodyti fiziniai arba juridiniai asmenys pateiktų visą informaciją, būtiną kompetentingos valdžios institucijos užduotims vykdyti, įskaitant periodiškai ir specialia forma teiktiną informaciją priežiūros ir susijusiais statistikos tikslais:
i)
atitinkamoje valstybėje narėje įsteigtos įstaigos;
ii)
atitinkamoje valstybėje narėje įsteigtos finansų kontroliuojančiosios bendrovės;
iii)
atitinkamoje valstybėje narėje įsteigtos mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės;
iv)
atitinkamoje valstybėje narėje įsteigtos mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės;
v)
i-iv papunkčiuose nurodytiems subjektams priklausantys asmenys;
vi)
trečiosios šalys, kurioms i-iv papunkčiuose nurodyti subjektai yra perdavę veiklos funkcijas arba veiklą;
b)
įgaliojimą atlikti visus būtinus tyrimus, susijusius su bet kuriuo a punkto i-vi papunkčiuose nurodytu atitinkamoje valstybėje narėje įsteigtu ar esančiu asmeniu, jeigu tai būtina kompetentingų valdžios institucijų užduotims vykdyti, įskaitant:
i)
teisę reikalauti pateikti dokumentus;
ii)
tikrinti a punkto i-vi papunkčiuose nurodytų asmenų buhalterines knygas ir dokumentus ir daryti tokių buhalterinių knygų ir dokumentų kopijas arba išrašus;
iii)
gauti bet kurio a punkto i-vi papunkčiuose nurodyto asmens arba jų atstovų ar darbuotojų paaiškinimus raštu arba žodžiu; ir
iv)
ir apklausti visus kitus asmenis, kurie sutinka būti apklausti, siekiant gauti su tyrimo dalyku susijusios informacijos;
c)
įgaliojimą, laikantis kitų Sąjungos teisėje nustatytų sąlygų ir pateikus išankstinį pranešimą atitinkamoms kompetentingoms valdžios institucijoms, atlikti visus būtinus a punkto i-vi papunkčiuose nurodytų juridinių asmenų ir bet kurios įmonės, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra, kurią vykdant kompetentinga valdžios institucija yra konsoliduotos priežiūros institucija, verslo patalpų patikrinimus. Jeigu patikrinimui atlikti reikia gauti teisminės institucijos leidimą pagal nacionalinę teisę, pateikiamas prašymas tokiam leidimui gauti.
66 straipsnis
Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės už veiklos leidimų išdavimo reikalavimų ir kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimo reikalavimų pažeidimus
1. Valstybės narės užtikrina, kad jų įstatymuose ir kituose teisės aktuose būtų numatytos administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės bent jau už:
a)
vertimąsi indėlių ar kitų grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės, kai įmonė nėra kredito įstaiga, taip pažeidžiant 9 straipsnį;
b)
kredito įstaigos veiklos pradėjimą negavus veiklos leidimo, taip pažeidžiant 9 straipsnį;
c)
tiesioginį arba netiesioginį kvalifikuotosios kredito įstaigos akcijų paketo dalies įsigijimą arba padidinimą tiek, kad turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalis pasiektų arba viršytų 22 straipsnio 1 dalyje nurodytas ribines vertes, arba tiek, kad ta kredito įstaiga taptų patronuojamąja įmone, apie tai raštu nepranešus kompetentingoms institucijoms, vykdančioms kredito įstaigos, kurios kvalifikuotąją akcijų paketo dalį siekiama įsigyti arba padidinti vertinimo laikotarpiu arba nepaisant kompetentingų valdžios institucijų prieštaravimo, priežiūrą, taip pažeidžiant 22 straipsnio 1 dalį;
d)
tiesioginį arba netiesioginį kvalifikuotosios kredito įstaigos akcijų paketo dalies perleidimą arba sumažinimą tiek, kad turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalis taptų mažesnė nei 25 straipsnyje nurodytos ribinės vertės, arba tiek, kad ta kredito įstaiga nebebūtų patronuojamąja įmone, apie tai raštu nepranešus kompetentingoms valdžios institucijoms.
2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytais atvejais būtų galima taikyti bent toliau nurodytas administracines sankcijas ir kitas administracines priemones:
a)
viešą pranešimą, kuriame nurodomas atsakingas fizinis asmuo, įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė ir pažeidimo pobūdis;
b)
nurodymą atsakingam fiziniam arba juridiniam asmeniui nutraukti pažeidimą ir nekartoti tokių veiksmų;
c)
juridiniam asmeniui - administracines pinigines sankcijas, kurios sudarytų iki 10 % iš įmonės bendros metinės grynosios apyvartos praėjusiais veiklos metais, įskaitant bendrąsias pajamas, susidedančias iš gautinų palūkanų ir panašių pajamų, pajamų iš akcijų ir kitų neduodančių pastovių palūkanų ar duodančių pastovias palūkanas vertybinių popierių bei gautinų komisinių ar įmokų, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 316 straipsnyje;
d)
fiziniam asmeniui - administracines pinigines sankcijas, kurios sudarytų iki 5 000 000 EUR arba valstybėse narėse, kurių valiuta nėra euro, atitinkama suma nacionaline valiuta 2013 m. liepos 17 d.;
e)
administracines pinigines sankcijas, kurių suma būtų iki dviejų kartų didesnė nei dėl pažeidimo gautos naudos suma, jei tokią naudą galima nustatyti;
f)
akcininko ar akcininkų, kurie laikomi atsakingais už 1 dalyje nurodytus pažeidimus, naudojimosi balsavimo teisėmis sustabdymą.
Jeigu pirmos pastraipos c punkte nurodyta įmonė yra patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė, atitinkamos bendrosios pajamos yra pajamos, nurodytos pagrindinės patronuojančiosios įmonės praėjusių veiklos metų konsoliduotojoje finansinėje ataskaitoje.
67 straipsnis
Kitos nuostatos
1. Šis straipsnis taikomas bent jau tuo atveju, kai:
a)
įstaiga veiklos leidimą gavo pateikusi klaidingą informaciją ar pasinaudojusi kitomis neteisėtomis priemonėmis;
b)
įstaiga, sužinojusi apie jos kapitalo dalies įsigijimą arba perleidimą, dėl kurio turima kapitalo dalis viršija arba tampa mažesnė už 22 straipsnio 1 dalyje arba 25 straipsnyje nurodytą ribinę vertę, apie tokį įsigijimą arba perleidimą neinformuoja kompetentingų valdžios institucijų, taip pažeisdama 26 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą;
c)
įstaiga, įtraukta į reguliuojamos rinkos, kuri nurodyta pagal Direktyvos 2004/39/EB 47 straipsnį EVPRI skelbiamame sąraše, sąrašus, bent kartą per metus kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia kvalifikuotąją akcijų paketo dalį turinčių akcininkų ir narių vardų ir pavardžių (pavadinimų) ir tokių akcijų paketų dalių dydžių, taip pažeisdama šios direktyvos 26 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą;
d)
įstaigoje nėra nustatytų valdymo priemonių, kurių reikalauja kompetentingos valdžios institucijos pagal nacionalines nuostatas, kuriomis perkeliamas 74 straipsnis;
e)
įstaiga kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją apie tai, kaip vykdo prievolę tenkinti nuosavų lėšų poreikį, nustatytą Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnyje, taip pažeisdama to reglamento 99 straipsnio 1 dalį;
f)
įstaiga kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją apie duomenis, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 575/2013 101 straipsnyje;
g)
įstaiga kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją apie dideles pozicijas, taip pažeisdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 394 straipsnio 1 dalį;
h)
įstaiga kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją apie likvidumą, taip pažeisdama (ES) Nr. 575/2013 415 straipsnio 1 ir 2 dalis;
i)
įstaiga kompetentingoms valdžios institucijoms nepateikia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją apie sverto koeficientą, taip pažeisdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 430 straipsnio 1 dalį;
j)
įstaiga pakartotinai arba nuolat neturi likvidžiojo turto, taip pažeisdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 412 straipsnį;
k)
įstaiga įgyja poziciją, kuri viršija Reglamento (ES) Nr. 575/2013 395 straipsnyje nustatytas ribas;
l)
įstaiga, kuriai būdinga kredito rizika, susijusi su pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, neatitinka Reglamento (ES) Nr. 575/2013 405 straipsnyje nustatytų sąlygų;
m)
įstaiga neatskleidžia informacijos arba pateikia neišsamią ar netikslią informaciją, pažeisdama Reglamento (ES) Nr. 575/2013 431 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis arba 451 straipsnio 1 dalį;
n)
įstaiga įvykdo mokėjimą į įstaigos nuosavas lėšas įtrauktų priemonių turėtojams pažeisdama šios direktyvos 141 straipsnį arba tais atvejais, kai pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 28, 51 arba 63 straipsnį draudžiama vykdyti tokius mokėjimus į įstaigos nuosavas lėšas įtrauktų priemonių turėtojams;
o)
įstaiga yra pripažinta atsakinga už rimtą nacionalinių nuostatų, priimtų pagal Direktyvą 2005/60/EB, pažeidimą;
p)
įstaiga leidžia vienam arba keliems asmenims, kurie neatitinka 91 straipsnio reikalavimų, tapti arba toliau būti valdymo organų nariais.
2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nurodytais atvejais būtų galima taikyti bent toliau nurodytas administracines sankcijas ir kitas administracines priemones:
a)
viešą pranešimą, kuriame nurodomas atsakingas fizinis asmuo, įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė ir pažeidimo pobūdis;
b)
nurodymą atsakingam fiziniam arba juridiniam asmeniui nutraukti pažeidimą ir nekartoti tokių veiksmų;
c)
įstaigai - įstaigos veiklos leidimo panaikinimą pagal 18 straipsnį;
d)
atsižvelgiant į 65 straipsnio 2 dalį - laikiną uždraudimą įstaigos valdymo organo nariui ar kitam fiziniam asmeniui, kuris laikomas atsakingu, vykdyti pareigas įstaigoje;
e)
juridiniam asmeniui - administracines pinigines sankcijas, kurios sudarytų iki 10 % iš įmonės bendros metinės grynosios apyvartos praėjusiais veiklos metais, įskaitant bendrąsias pajamas, susidedančias iš gautinų palūkanų ir panašių pajamų, pajamų iš akcijų ir kitų neduodančių pastovių palūkanų ar duodančių pastovias palūkanas vertybinių popierių bei gautinų komisinių ar įmokų, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 316 straipsnyje;
f)
fiziniam asmeniui - administracines pinigines sankcijas, kurios sudarytų iki 5 000 000 EUR arba valstybėse narėse, kurių valiuta nėra euro, atitinkamą sumą nacionaline valiuta 2013 m. liepos 17 d.;
g)
administracines pinigines sankcijas, kurių suma būtų iki dviejų kartų didesnė nei dėl pažeidimo gauto pelno ar išvengtų nuostolių suma, jei juos galima nustatyti.
Jeigu pirmos pastraipos e punkte nurodyta įmonė yra patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė, atitinkamomis bendrosiomis pajamomis laikomos bendrosios pajamos, nurodytos pagrindinės patronuojančiosios įmonės praėjusių veiklos metų konsoliduotojoje finansinėje ataskaitoje.
68 straipsnis
Administracinių sankcijų skelbimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos valdžios institucijos savo oficialioje interneto svetainėje skelbtų bent neskundžiamas administracines sankcijas, taikomas už nacionalinių nuostatų, priimtų perkeliant šią direktyvą, arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatų pažeidimus, įskaitant informaciją apie pažeidimo rūšį bei pobūdį ir fizinio arba juridinio asmens, kuriam paskirta sankcija, tapatybę, nepagrįstai nedelsdamos po to, kai tas asmuo yra informuojamas apie tas sankcijas.
Tais atvejais, kai valstybės narės leidžia skelbti skundžiamas sankcijas, kompetentingos valdžios institucijos nepagrįstai nedelsdamos savo oficialioje interneto svetainėje taip pat skelbia informaciją apie skundo nagrinėjimo eigą ir jo rezultatus.
2. Kompetentingos valdžios institucijos informaciją apie sankcijas skelbia nuasmenintą ir laikydamosi nacionalinės teisės bet kuriomis iš šių aplinkybių:
a)
jei, sankciją skyrus fiziniam asmeniui ir atsižvelgus į privalomo išankstinio įvertinimo rezultatus, asmens duomenų paskelbimas pripažįstamas neproporcingu;
b)
jei dėl paskelbimo kiltų grėsmė finansų rinkų stabilumui ar vykstančiam baudžiamajam tyrimui;
c)
jei dėl paskelbimo būtų padaryta, kai tai galima nustatyti, neproporcinga žala atitinkamoms įstaigoms arba fiziniams asmenims.
Kitu atveju, jei tikėtina, kad pirmoje pastraipoje nurodytos aplinkybės nustos egzistuoti per pagrįstą laikotarpį, atitinkamų duomenų paskelbimas pagal 1 dalį gali būti atidėtas tokiam pagrįstam laikotarpiui.
3. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad pagal 1 ir 2 dalis paskelbta informacija jų oficialioje interneto svetainėje liktų bent penkerių metų laikotarpį. Asmens duomenys kompetentingos valdžios institucijos oficialioje interneto svetainėje laikomi tik tokį laikotarpį, kuris būtinas pagal taikomas duomenų apsaugos taisykles.
4. EBI iki 2015 m. liepos 18 d. pateikia Komisijai ataskaitą dėl valstybių narių paskelbtos nuasmenintos informacijos apie sankcijas, kaip numatyta 2 dalyje, visų pirma dėl atvejų, kai šiuo klausimu tarp valstybių narių pastebėta didelių skirtumų. Be to, EBI pateikia Komisijai ataskaitą apie visus didelius skirtumus, susijusius su sankcijų paskelbimo trukme pagal nacionalinę teisę.
69 straipsnis
Keitimasis informacija apie sankcijas ir EBI vykdomas centrinės duomenų bazės administravimas
1. Laikydamosi 53 straipsnio 1 dalyje nurodytų profesinės paslapties reikalavimų, kompetentingos valdžios institucijos informuoja EBI apie visas administracines sankcijas, įskaitant visus nuolatinius draudimus, nustatytas pagal 65, 66 ir 67 straipsnius, įskaitant bet kokius su jomis susijusius skundus, ir apie skundo nagrinėjimo eigą bei rezultatus. EBI administruoja centrinę administracinių sankcijų, apie kurias jai buvo pranešta, duomenų bazę išimtinai kompetentingų valdžios institucijų keitimosi informacija tikslais. Ta duomenų baze naudojasi tik kompetentingos valdžios institucijos ir ji atnaujinama remiantis kompetentingų valdžios institucijų pateikta informacija.
2. Vertindama gerą reputaciją 13 straipsnio 1 dalies, 16 straipsnio 3 dalies, 91 straipsnio 1 dalies ir 121 straipsnio tikslais, kompetentinga valdžios institucija ieško informacijos EBI administracinių sankcijų duomenų bazėje. Tuo atveju, kai pasikeičia skundo nagrinėjimo eiga arba kai jis patenkinamas, EBI kompetentingos institucijos prašymu ištrina arba atnaujina susijusius įrašus duomenų bazėje.
3. Kompetentingos valdžios institucijos, laikydamosi nacionalinės teisės, tikrina, ar nuosprendžių registre esama duomenų apie atitinkamą susijusio asmens apkaltinamąjį nuosprendį. Tais tikslais keičiamasi informacija pagal nacionalinėje teisėje įgyvendintą Sprendimą 2009/316/TVR ir Pamatinį sprendimą 2009/315/TVR.
4. EBI administruoja interneto tinklalapį, kuriame pateikiamos nuorodos į visas kompetentingos valdžios institucijos pagal 68 straipsnį skelbiamas administracines sankcijas, ir nurodomas laikotarpis, už kurį kiekviena valstybė narė skelbia tas administracines sankcijas.
70 straipsnis
Veiksmingas sankcijų taikymas ir kompetentingų valdžios institucijų naudojimasis įgaliojimais taikyti sankcijas
Valstybės narės užtikrina, kad nustatydamos administracinių sankcijų ar kitų administracinių priemonių rūšį ir administracinių piniginių sankcijų dydį, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgtų į visas svarbias aplinkybes, įskaitant, atitinkamai:
a)
pažeidimo sunkumą ir trukmę;
b)
už pažeidimą atsakingo fizinio ar juridinio asmens atsakomybės laipsnį;
c)
už pažeidimą atsakingo fizinio ar juridinio asmens finansinį pajėgumą, kuris nustatomas, pavyzdžiui, pagal bendrą atsakingo juridinio asmens apyvartą arba fizinio asmens metines pajamas;
d)
už pažeidimą atsakingo fizinio ar juridinio asmens gauto pelno arba išvengtų nuostolių, jei juos galima nustatyti, dydį;
e)
trečiųjų šalių dėl pažeidimo patirtus nuostolius, jei juos galima nustatyti;
f)
už pažeidimą atsakingo fizinio ar juridinio asmens bendradarbiavimo su kompetentinga valdžios institucija lygį;
g)
ankstesnius už pažeidimą atsakingo fizinio ar juridinio asmens pažeidimus;
h)
visas galimas sistemines pažeidimo pasekmes.
71 straipsnis
Pranešimas apie pažeidimus
1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos valdžios institucijos nustatytų veiksmingus ir patikimus mechanizmus, kuriais būtų skatinama kompetentingoms valdžios institucijoms pranešti apie nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 galimus ar faktinius pažeidimus.
2. Pagal 1 dalį taikomais mechanizmais reglamentuojami bent šie aspektai:
a)
specialios pranešimų apie pažeidimus gavimo ir su jais susijusių tolesnių veiksmų procedūros;
b)
tinkama įstaigų darbuotojų, kurie praneša apie toje įstaigoje padarytus pažeidimus, apsauga bent nuo keršto, diskriminacijos ar kito nesąžiningo elgesio;
c)
asmens duomenų, susijusių tiek su asmeniu, kuris praneša apie pažeidimus, tiek su fiziniu asmeniu, kuris įtariamas padaręs pažeidimą, apsauga pagal Direktyvą 95/46/EB;
d)
aiškios taisyklės, kuriomis užtikrinama, kad visais atvejais būtų garantuotas asmens, kuris praneša apie įstaigoje padarytus pažeidimus, konfidencialumas, išskyrus atvejus, kai atskleisti informaciją reikalaujama pagal nacionalinę teisę atliekant tolesnius tyrimus arba vėliau vykdant teisminį procesą.
3. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigose būtų įdiegtos tinkamos procedūros, pagal kurias jų darbuotojai įstaigos viduje specialiu, nepriklausomu ir autonomišku kanalu galėtų pranešti apie pažeidimus.
Toks informavimo kanalas taip pat gali būti nustatytas socialinių partnerių numatytuose susitarimuose. Užtikrinama tokia pati apsauga, kaip nurodyta 2 dalies b, c ir d punktuose.
72 straipsnis
Teisė kreiptis į teismą
Valstybės narės užtikrina, kad sprendimus ir priemones, kurie priimami laikantis įstatymų ir kitų teisės aktų, priimtų pagal šią direktyvą arba Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, būtų galima apskųsti. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad jei per šešis mėnesius nuo prašymo gauti veiklos leidimą, kuriame pateikiama visa pagal nacionalines nuostatas, priimtas perkeliant šią direktyvą, reikalaujama informacija, pateikimo nepriimamas joks sprendimas, tokį neveikimą galima būtų apskųsti.
2 SKYRIUS
Peržiūros procesai
I skirsnis
Vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo procesas
73 straipsnis
Vidaus kapitalas
Įstaigos taiko patikimas, veiksmingas ir išsamias strategijas ir procesus, siekdamos nuolat vertinti ir turėti vidaus kapitalo, kurį jos laiko pakankamu atitinkamo pobūdžio ir lygio rizikai, kuri joms kyla arba gali kilti, padengti, sumas, rūšis ir paskirstymą.
Tos strategijos ir procesai viduje nuolat peržiūrimi, siekiant užtikrinti, kad jie būtų išsamūs ir proporcingi atitinkamos įstaigos veiklos pobūdžiui, mastui ir sudėtingumui.
II skirsnis
Įstaigų tvarka, procesai ir mechanizmai
1 poskirsnis
Bendrieji principai
74 straipsnis
Vidinis valdymas ir atkūrimo bei pertvarkymo planai
1. Įstaigose turi būti nustatytos patikimos valdymo priemonės, įskaitant aiškią organizacinę struktūrą su tiksliai apibrėžta, skaidria ir nuoseklia atsakomybe, veiksmingi rizikos, su kuria kredito įstaiga susiduria arba gali susidurti, nustatymo, valdymo, stebėsenos ir pranešimo apie tokią riziką procesai, tinkami vidaus kontrolės mechanizmai, įskaitant patikimas valdymo ir apskaitos procedūras, ir atlygio politika bei praktika, suderinta su patikimu ir veiksmingu rizikos valdymu ir skatinanti tokį valdymą.
2. 1 dalyje nurodyta tvarka, procesai ir mechanizmai yra išsamūs ir proporcingi verslo modeliui ir įstaigos veiklai būdingos rizikos pobūdžiui, mastui bei sudėtingumui. Atsižvelgiama į 76-95 straipsniuose nustatytus techninius kriterijus.
3. Vadovaujantis 2 dalimi, EBI paskelbia gaires dėl 1 dalyje nurodytos tvarkos, procesų ir mechanizmų.
4. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad būtų nustatyti atkūrimo planai, skirti įstaigos finansinei būklei, kai ji labai pablogėja, atkurti, taip pat pertvarkymo planai. Laikantis proporcingumo principo, reikalavimai įstaigai parengti, turėti ir atnaujinti atkūrimo planus ir reikalavimai pertvarkymo institucijai, pasikonsultavus su kompetentinga valdžios institucija, parengti pertvarkymo planus gali būti sumažinti, jeigu, pasikonsultavus su nacionaline makrolygio riziką ribojančia institucija, kompetentingos valdžios institucijos mano, kad tam tikros įstaigos įsipareigojimų nevykdymas dėl, inter alia, jos dydžio, verslo modelio arba jos tarpusavio susietumo su kitomis įstaigomis ar apskritai su finansų sistema, neturės neigiamo poveikio finansų rinkoms, kitoms įstaigoms arba finansavimo sąlygoms.
Įstaigos, laikydamosi proporcingumo principo, glaudžiai bendradarbiauja su pertvarkymą vykdančiomis institucijomis ir teikia joms visą informaciją, būtiną siekiant parengti ir suformuluoti pertvarkymo planus, kuriais būtų nustatytos galimybės tinkamai pertvarkyti įstaigas, jei jos nevykdo įsipareigojimų.
Remiantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 25 straipsniu, EBI turi teisę dalyvauti ir prisidėti rengiant ir derinant veiksmingus ir nuoseklius atkūrimo ir pertvarkymo planus.
Tuo atžvilgiu EBI informuojama ir turi teisę dalyvauti posėdžiuose dėl atkūrimo ir pertvarkymo planų rengimo ir derinimo. Kai rengiami tokie posėdžiai ar vykdoma tokia veikla, EBI iš anksto išsamiai informuojama apie rengiamus tokius posėdžius, juose svarstytinus pagrindinius klausimus ir nagrinėtiną veiklą.
75 straipsnis
Atlygio politikos priežiūra
1. Kompetentingos valdžios institucijos renka informaciją, atskleistą vadovaujantis atskleidimo kriterijais, nustatytais Reglamento (ES) Nr. 575/2013 450 straipsnio 1 dalies g, h ir i punktuose, ir ja naudojasi lyginamajai atlygio tendencijų ir praktikos analizei atlikti. Tą informaciją kompetentingos valdžios institucijos pateikia EBI.
2. EBI pateikia patikimos atlygio politikos, atitinkančios 92-95 straipsniuose nustatytus principus, gaires. Šiose gairėse atsižvelgiama į patikimos atlygio politikos principus, išdėstytus 2009 m. balandžio 30 d. Komisijos rekomendacijoje 2009/384/EB dėl finansinių paslaugų sektoriaus atlygio nustatymo politikos (29).
EVPRI glaudžiai bendradarbiauja su EBI, kad būtų parengtos darbuotojų, dalyvaujančių teikiant investicines paslaugas ir vykdant investicinę veiklą, kaip apibrėžta Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, kategorijų atlygio politikos gairės.
EBI informaciją, gautą iš kompetentingų valdžios institucijų, pagal 1 dalį naudoja lyginamajai atlygio tendencijų ir praktikos analizei atlikti Sąjungos lygiu.
3. Kompetentingos valdžios institucijos renka informaciją apie fizinių asmenų, kurių atlygis per finansinius metus sudaro 1 mln. EUR ar daugiau, skaičių kiekvienoje įstaigoje, įskaitant jų atsakomybės sritis, taip pat apie susijusią verslo sritį ir pagrindinius darbo užmokesčio, premijos, ilgalaikės premijos ir pensijos įmokos elementus. Ta informacija perduodama EBI, o ji skelbia apibendrintą informaciją pagal buveinės valstybes nares naudodama bendrą ataskaitų teikimo formą. EBI gali parengti gaires, skirtas šios dalies įgyvendinimui palengvinti ir surinktos informacijos nuoseklumui užtikrinti.
2 poskirsnis
Rizikos valdymo ir vertinimo techniniai kriterijai
76 straipsnis
Rizikos vertinimas
1. Valstybės narės užtikrina, kad valdymo organas tvirtintų ir reguliariai peržiūrėtų rizikos, su kuria įstaiga susiduria arba gali susidurti, įskaitant dėl makroekonominės aplinkos, kurioje ta įstaiga veikia, kylančią riziką, susijusią su verslo ciklo būsena, prisiėmimo, valdymo, stebėsenos ir mažinimo strategiją ir politiką.
2. Valstybės narės užtikrina, kad valdymo organas skirtų pakankamai laiko rizikos klausimams nagrinėti. Valdymo organas aktyviai dalyvauja visos reikšmingos rizikos, kuri reglamentuojama šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013, valdyme, taip pat dalyvauja su ta rizika susijusiame turto vertinime, išorės kreditų reitingų ir vidaus modelių naudojime. Įstaiga nustato atskaitomybės valdymo organui gaires, apimančias visą reikšmingą riziką ir rizikos valdymo politiką bei jos pakeitimus.
3. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos, kurios yra svarbios dėl jų dydžio, vidaus organizacinės struktūros ir veiklos pobūdžio, apimties bei sudėtingumo, įsteigtų rizikos komitetą, kurį sudarytų valdymo organo nariai, atitinkamoje įstaigoje neatliekantys jokios vykdomosios funkcijos. Rizikos komiteto nariai turi turėti tinkamų žinių, įgūdžių ir kompetencijos, kad visiškai suprastų ir kontroliuotų įstaigos rizikos strategiją ir įstaigai priimtiną riziką.
Rizikos komitetas pataria valdymo organui dėl bendros esamos ir būsimos įstaigai priimtinos rizikos bei strategijos ir padeda valdymo organui prižiūrėti, kaip tą strategiją įgyvendina vyresnioji vadovybė. Valdymo organas lieka visiškai atsakingas už riziką.
Rizikos komitetas tikrina, ar klientams siūlomose įsipareigojimų ir turto kainose visiškai atsižvelgta į įstaigos verslo modelį ir rizikos strategiją. Kai kainos tinkamai neatspindi rizikos atsižvelgiant į verslo modelį ir rizikos strategiją, rizikos komitetas valdymo organui pateikia trūkumų pašalinimo planą.
Kompetentingos valdžios institucijos gali leisti įstaigai, kuri nelaikoma svarbia, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje, sujungti rizikos komitetą su audito komitetu, kaip nurodyta Direktyvos 2006/43/EB 41 straipsnyje. Bendro komiteto nariai turi turėti žinių, įgūdžių ir kompetencijos, kurie reikalingi rizikos komitetui ir audito komitetui.
4. Valstybės narės užtikrina, kad valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, ir, jeigu įsteigtas - rizikos komitetas, turėtų tinkamą prieigą prie informacijos apie įstaigos rizikos padėtį ir, jei būtina bei tikslinga, turėtų galimybę kreiptis į rizikos valdymo funkciją atliekančius asmenis bei konsultuotis su išorės ekspertais.
Valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, ir, jeigu įsteigtas- rizikos komitetas, nustato informacijos apie riziką, kurią jie gauna, pobūdį, kiekį, formatą ir pateikimo dažnumą. Siekdamas padėti nustatyti patikimą atlygio politiką ir praktiką, rizikos komitetas, nedarydamas poveikio atlygio komiteto užduotims, išnagrinėja, ar atlygio sistemoje numatant paskatas atsižvelgiama į riziką, kapitalą, likvidumą ir uždarbio tikimybę bei laiką.
5. Valstybės narės, laikydamosi Komisijos direktyvos 2006/73/EB (30) 7 straipsnio 2 dalyje nustatyto proporcingumo reikalavimo, užtikrina, kad įstaigų rizikos valdymo funkcija būtų atskirta nuo veiklos funkcijų ir kad ją atliekantys asmenys būtų pakankamai autoritetingi, svarbūs, turėtų išteklių ir galėtų kreiptis į valdymo organą.
Valstybės narės užtikrina, kad rizikos valdymo funkciją atliekantys asmenys užtikrintų, jog visa reikšminga rizika būtų nustatyta, įvertinta ir apie ją būtų tinkamai pranešta. Jos užtikrina, kad rizikos valdymo funkciją atliekantys asmenys aktyviai dalyvautų rengiant įstaigos rizikos strategiją ir priimant visus sprendimus dėl reikšmingos rizikos valdymo, ir kad jie galėtų pateikti visapusišką visų įstaigos rizikos rūšių apžvalgą.
Kai reikia, valstybės narės užtikrina, kad rizikos valdymo funkciją atliekantys asmenys galėtų atsiskaityti tiesiogiai valdymo organui, atliekančiam priežiūros funkciją, nepriklausomai nuo vyresniosios vadovybės ir, kai tikslinga, pareikšti susirūpinimą ir įspėti tą organą, kai esama įstaigai neigiamą poveikį darančių ar galinčių daryti specifinės rizikos pokyčių, nedarant poveikio valdymo organo, atliekančio priežiūros ir (arba) valdymo funkcijas, kompetencijai pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013.
Rizikos valdymo funkciją atliekančių asmenų vadovas yra nepriklausomas vyresnysis vadovas, kuriam tenka aiški atsakomybė už rizikos valdymo funkciją. Kai dėl įstaigos veiklos pobūdžio, masto bei sudėtingumo nėra pagrindo specialiai tam skirti asmenį, kitas tos įstaigos vyresnysis darbuotojas gali atlikti tą funkciją, su sąlyga, kad dėl to nekyla interesų konflikto.
Rizikos valdymo funkciją atliekančių asmenų vadovas atleidžiamas tik iš anksto pritarus valdymo organui, atliekančiam priežiūros funkciją, ir, kai reikia, turi galimybę tiesiogiai palaikyti ryšį su valdymo organu, atliekančiu priežiūros funkciją.
Šios direktyvos taikymas nedaro poveikio Direktyvos 2006/73/EB taikymui investicinėms įmonėms.
77 straipsnis
Nuosavų lėšų poreikio apskaičiavimo vidaus metodai
1. Kompetentingos valdžios institucijos skatina įstaigas, kurios yra svarbios dėl jų dydžio, vidaus organizacinės struktūros ir veiklos pobūdžio, masto bei sudėtingumo, plėtoti vidaus kredito rizikos vertinimo pajėgumus ir daugiau naudoti vidaus reitingais grindžiamą nuosavų lėšų reikalavimo kredito rizikai padengti apskaičiavimo metodą, jei jų pozicijos absoliučia išraiška yra reikšmingos ir jei tuo pat metu yra daug reikšmingų sandorio šalių. Šis straipsnis nedaro poveikio Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies I antraštinės dalies 3 skyriaus 1 skirsnyje nustatytiems kriterijams tenkinti.
2. Atsižvelgdamos į įstaigų veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą, kompetentingos valdžios institucijos stebi, kad jos, vertindamos subjekto arba finansinės priemonės kreditingumą, vien tik ar mechaniškai nesiremtų išorės kredito reitingais.
3. Kompetentingos valdžios institucijos, atsižvelgdamos į įstaigų dydį, vidaus organizacinę struktūrą ir veiklos pobūdį, mastą bei sudėtingumą, skatina jas plėtoti specifinės rizikos vertinimo vidinius pajėgumus, o nuosavų lėšų reikalavimo specifinei skolos priemonių rizikai prekybos knygoje padengti apskaičiavimui daugiau naudoti vidaus modelius kartu su nuosavų lėšų poreikio įsipareigojimų neįvykdymo ir kredito reitingo pasikeitimo rizikai padengti apskaičiavimo vidaus modeliais, jei specifinės rizikos pozicijos absoliučia išraiška yra reikšmingos ir jei įstaigos turi daug reikšmingų skirtingų emitentų skolos priemonių pozicijų.
Šis straipsnis nedaro poveikio Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies IV antraštinės dalies 5 skyriaus 1-5 skirsniuose nustatytų kriterijų vykdymui.
4. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus ir juose išsamiau apibrėžia 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą specifinės rizikos pozicijų, kurios absoliučia išraiška yra reikšmingos, sąvoką ir nustato reikšmingų sandorio šalių ir skirtingų emitentų skolos priemonių pozicijų didelių skaičių ribas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsniuose nustatyta tvarka.
78 straipsnis
Priežiūros institucijos atliekama nuosavų lėšų poreikio apskaičiavimo vidaus metodais lyginamoji analizė
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos, kurioms leista naudoti vidaus metodus pagal riziką įvertintų pozicijų sumoms arba nuosavų lėšų poreikiui, išskyrus operacinę riziką, apskaičiuoti, pateiktų skaičiavimų, atliktų taikant vidaus metodus savo pozicijų rizikai ar pozicijoms, kurios įtrauktos į lyginamuosius portfelius, rezultatus. Įstaigos savo skaičiavimų rezultatus kartu su jiems parengti naudotų metodikų paaiškinimu kompetentingoms valdžios institucijoms pateikia joms priimtinu dažnumu, bet ne rečiau kaip kartą per metus.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos 1 dalyje nurodytų skaičiavimų rezultatus kompetentingoms valdžios institucijoms ir EBI pateiktų naudodamos EBI pagal 8 dalį parengtą šabloną. Jei kompetentingos valdžios institucijos nusprendžia parengti specialius portfelius, jos tai daro konsultuodamosi su EBI ir užtikrina, kad įstaigos skaičiavimų rezultatus pateiktų atskirai nuo EBI portfelių skaičiavimų rezultatų.
3. Kompetentingos valdžios institucijos, remdamosi pagal 1 dalį įstaigų pateikta informacija, stebi tų įstaigų pagal riziką įvertintų pozicijų arba nuosavų lėšų reikalavimo, išskyrus operacinę riziką, apskaičiuoto pozicijoms arba sandoriams lyginamajame portfelyje taikant vidaus metodus, dydžius. Bent vieną kartą per metus kompetentingos valdžios institucijos įvertina tų metodų kokybę, itin daug dėmesio skirdamos:
a)
tiems metodams, pagal kuriuos tai pačiai pozicijai taikomi nuosavų lėšų reikalavimai labai skiriasi;
b)
metodams, pagal kuriuos esama itin didelės arba mažos įvairovės, taip pat sistemingai ir itin nepakankamai įvertinamas nuosavų lėšų reikalavimas.
EBI parengia ataskaitą, kad padėtų kompetentingoms valdžios institucijoms įvertinti vidaus metodų kokybę, remiantis 2 dalyje nurodyta informacija.
4. Jei konkrečios įstaigos labai skiriasi nuo daugumos kitų atitinkamų įstaigų arba jei taikomi metodai turi mažai bendrų bruožų ir todėl gaunami labai skirtingi rezultatai, kompetentingos valdžios institucijos ištiria to priežastis ir, jei galima aiškiai nustatyti, kad dėl įstaigos taikomo metodo nepakankamai įvertinamas nuosavų lėšų reikalavimas, o to priežastis nėra pozicijų rizikos skirtumai, imasi taisomųjų veiksmų.
5. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad jų sprendimai dėl 4 dalyje nurodytų taisomųjų veiksmų tinkamumo atitiktų vidaus metodo tikslus, ir todėl:
a)
nebūtų vykdoma standartizacija arba teikiama pirmenybė konkretiems metodams;
b)
nebūtų sukuriama netinkamų paskatų; arba
c)
nebūtų pradedama elgtis „kaip visi“.
6. EBI gali teikti gaires ir rekomendacijas pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, kai remdamasi šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodyta informacija ir įvertinimais ji mano, kad jos reikalingos siekiant patobulinti priežiūros praktiką arba įstaigų praktiką vidaus metodų atžvilgiu.
7. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia:
a)
kompetentingų valdžios institucijų ir EBI keitimosi įvertinimais, atliktais pagal 3 dalį, procedūras;
b)
3 dalyje nurodyto kompetentingų valdžios institucijų atliekamo įvertinimo standartus.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
8. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia:
a)
šabloną, sąvokas ir IT sprendimus, kurie turi būti taikomi Sąjungoje teikiant 2 dalyje nurodytas ataskaitas;
b)
1 dalyje nurodytą lyginamąjį portfelį arba portfelius.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. sausio 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
9. Komisija iki 2015 m. balandžio 1 d., pasikonsultavusi su EBI, Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą dėl vidaus modelių, įskaitant modelio mastą, lyginamosios analizės veikimo. Prireikus, prie ataskaitos pateikiamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
79 straipsnis
Kredito ir sandorio šalies rizika
Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad:
a)
kredito suteikimo kriterijai būtų pagrįsti ir aiškiai apibrėžti, ir kad kredito patvirtinimo, pakeitimo, atnaujinimo ir refinansavimo procesas būtų aiškiai apibrėžtas;
b)
įstaigos taikytų vidaus metodikas, leidžiančias joms įvertinti atskirų skolininkų, vertybinių popierių ar pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų kredito riziką, taip pat kredito riziką portfelio lygiu. Visų pirma, vidaus metodikos neturi būti vien tik arba mechaniškai grindžiamos išorės kredito reitingais. Kai nuosavų lėšų reikalavimas nustatomas remiantis išorinės kredito rizikos vertinimo institucijos (ECAI) reitingu arba tuo, kad pozicija nėra reitinguojama, tai neatleidžia įstaigas, vertinančias savo vidaus kapitalo paskirstymą, nuo pareigos papildomai atsižvelgti į kitą svarbią informaciją;
c)
įvairūs su kredito rizika susiję įstaigų portfeliai ir pozicijos, įskaitant probleminių kreditų nustatymą ir valdymą bei tinkamų vertės koregavimų ir atidėjinių nustatymą, būtų nuolat administruojami ir stebimi taikant veiksmingas sistemas;
d)
kredito portfelių diversifikavimas būtų pakankamas atsižvelgiant į įstaigos tikslines rinkas ir bendrą kreditavimo strategiją.
80 straipsnis
Likutinė rizika
Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad rizika, jog įstaigų taikomos pripažintos kredito rizikos mažinimo priemonės gali būti mažiau veiksmingos, nei tikėtasi, būtų vertinama ir kontroliuojama, be kita ko, remiantis rašytine politika ir procedūromis.
81 straipsnis
Koncentracijos rizika
Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad koncentracijos rizika, atsirandanti dėl kiekvienos sandorio šalies, įskaitant pagrindines sandorio šalis, susijusių sandorio šalių grupes, tam pačiam ekonomikos sektoriui ar geografiniam regionui priklausančias sandorio šalis, dėl panašios veiklos arba biržos prekių atsirandančias sandorio šalių pozicijas, dėl kredito rizikos mažinimo metodikos taikymo, įskaitant visų pirma riziką, susijusią su didelėmis netiesioginėmis kredito pozicijomis, pavyzdžiui, vieno užtikrinimo priemonės emitento, būtų vertinama ir kontroliuojama, be kita ko, remiantis rašytine politika ir procedūromis.
82 straipsnis
Pakeitimo vertybiniais popieriais rizika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad rizika, atsirandanti dėl pakeitimo vertybiniais popieriais sandorių, kurių atžvilgiu kredito įstaiga yra investuotoja, iniciatorė arba rėmėja, įskaitant reputacijos riziką, pavyzdžiui, riziką, kuri kyla dėl sudėtingų struktūrų ar produktų, būtų vertinama ir kontroliuojama taikant tinkamą politiką ir procedūras, siekiant užtikrinti, kad priimant rizikos vertinimo ir valdymo sprendimus, būtų visapusiškai atsižvelgta į ekonominį sandorio turinį.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigose, kurios yra atnaujinamų pozicijų pakeitimo vertybiniais popieriais sandorių su išankstinės amortizacijos sąlyga iniciatorės, būtų parengti likvidumo planai, kuriuose įvertinamos ir planuotos, ir išankstinės amortizacijos pasekmės.
83 straipsnis
Rinkos rizika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad būtų įgyvendinta politika ir procesai, skirti visiems reikšmingiems rinkos rizikos šaltiniams bei rinkos rizikos padariniams nustatyti, vertinti ir valdyti.
2. Kai trumposios pozicijos turi būti įvykdytos prieš įvykdant ilgąsias pozicijas, kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos taip pat imtųsi priemonių dėl likvidumo trūkumo rizikos.
3. Vidaus kapitalas turi būti pakankamas reikšmingai rinkos rizikai, kuriai netaikomi nuosavų lėšų poreikio reikalavimai, padengti.
Įstaigos, kurios apskaičiuodamos nuosavų lėšų poreikį pozicijų rizikai padengti pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies IV antraštinės dalies 2 skyrių, yra tarpusavyje užskaičiusios vienos ar kelių akcijų, sudarančių akcijų indeksą, pozicijas su viena arba keliomis akcijų indeksų ateities sandorio arba kito akcijų indekso produkto pozicijomis, turi turėti pakankamai vidaus kapitalo, kad padengtų pagrindinę nuostolių riziką, kuri kyla dėl to, kad ateities sandorio arba kito produkto vertė kinta nevisiškai vienodai lyginant su jį sudarančių akcijų verte; įstaigos taip pat turi turėti pakankamai vidaus kapitalo, kai turi priešingas akcijų indeksų ateities sandorių pozicijas, kurios skiriasi savo išpirkimo terminais arba sudėtimi, arba abiem šiais kriterijais.
Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 345 straipsnyje numatytą tvarką, įstaigos užtikrina, kad turėtų pakankamai vidaus kapitalo, kad padengtų nuostolių riziką, egzistuojančią laikotarpiu nuo pradinio įsipareigojimo dienos iki kitos darbo dienos.
84 straipsnis
Palūkanų normos rizika dėl ne prekybos knygos veiklos
Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos įdiegtų sistemas, skirtas rizikai, atsirandančiai dėl galimų palūkanų normų svyravimų, turinčių įtakos įstaigos ne prekybos veiklai, nustatyti, vertinti ir valdyti.
85 straipsnis
Operacinė rizika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos įgyvendintų politiką ir procesus, skirtus operacinei rizikai, įskaitant modelio riziką ir apsaugą nuo retai pasitaikančių didelio poveikio įvykių, vertinti ir valdyti. Įstaigos aiškiai nurodo, kas toje politikoje ir procedūrose sudaro operacinę riziką.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad būtų parengti nenumatytų atvejų ir veiklos tęstinumo planai, siekiant rimtų veiklos sutrikimų atveju užtikrinti įstaigos pajėgumą nepertraukiamai vykdyti veiklą ir apriboti nuostolius.
86 straipsnis
Likvidumo rizika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos turėtų patikimas likvidumo rizikos nustatymo, vertinimo, valdymo ir stebėsenos per atitinkamus laikotarpius, įskaitant tą pačią dieną, strategijas, politiką, procesus ir sistemas, kad būtų užtikrinta, kad įstaigos turėtų pakankamo dydžio likvidumo atsargas. Šios strategijos, politika, procesai ir sistemos pritaikomi prie verslo linijų, valiutų, filialų ir juridinių asmenų ir apima tinkamus likvidumo sąnaudų, naudos ir rizikos paskirstymo mechanizmus.
2. 1 dalyje nurodytos strategijos, politika, procesai ir sistemos turi būti proporcingi įstaigų veiklos sudėtingumui, rizikos pobūdžiui, veiklos apimčiai ir valdymo organo nustatytai priimtinai rizikai bei atspindėti įstaigos svarbą kiekvienoje valstybėje narėje, kurioje ji vykdo veiklą. Įstaigos praneša apie priimtiną riziką visoms atitinkamoms verslo linijoms.
3. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigų, atsižvelgiant į jų veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą, likvidumo rizikos pobūdis atitiktų nustatytą gerai veikiančios ir patikimos sistemos pobūdį ir jo neviršytų.
Kompetentingos valdžios institucijos stebi likvidumo rizikos pobūdžio, pavyzdžiui, produkto sandaros ir apimčių, rizikos valdymo, finansavimo politikos ir finansavimo koncentracijos, pokyčius.
Kompetentingos valdžios institucijos imasi veiksmingų priemonių, jeigu dėl antroje pastraipoje nurodytų pokyčių gali atsirasti konkrečios įstaigos arba sisteminis nestabilumas.
Kompetentingos valdžios institucijos informuoja EBI apie visus veiksmus, vykdomus pagal trečią pastraipą.
EBI pateikia rekomendacijas, kai tinkama, pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010.
4. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos parengtų lėšų pozicijų nustatymo, vertinimo, valdymo ir stebėsenos metodikas. Šios metodikos apima esamus ir planuojamus reikšmingus pinigų srautus, susijusius su turtu, įsipareigojimais, nebalansiniais straipsniais, įskaitant sąlyginius įsipareigojimus ir galimą reputacijos rizikos poveikį.
5. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos atskirtų turimą įkeistą turtą nuo nesuvaržyto turto, kuris gali būti panaudotas bet kuriuo metu, ypač esant kritinei situacijai. Jos taip pat užtikrina, kad įstaigos atsižvelgtų į juridinį asmenį, kuriame laikomas turtas, šalį, kurioje turtas teisiškai įregistruotas registre arba laikomas sąskaitoje, taip pat į turto tinkamumą ir stebi, kaip būtų galima jį laiku panaudoti.
6. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos taip pat atsižvelgtų į galiojančius teisinius, reguliavimo ir veiklos apribojimus, taikomus galimam likvidumo ir nesuvaržyto turto perleidimui tarp subjektų tiek Europos ekonominėje erdvėje, tiek už jos ribų.
7. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos numatytų įvairias likvidumo rizikos mažinimo priemones, įskaitant limitų sistemą ir likvidumo atsargas, kad galėtų atlaikyti įvairius skirtingų nepalankiausių sąlygų įvykius, ir tinkamai diversifikuotą finansavimo struktūrą bei galimybę pasinaudoti finansavimo šaltiniais. Tos priemonės reguliariai peržiūrimos.
8. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos numatytų alternatyvius su likvidumo pozicijomis ir rizikos mažinimo priemonėmis susijusius scenarijus, ir peržiūrėtų sprendimų dėl lėšų pozicijos prielaidas bent kartą per metus. Dėl to alternatyvūs scenarijai visų pirma yra susiję su nebalansiniais straipsniais ir kitais sąlyginiais įsipareigojimais, įskaitant specialiosios paskirties pakeitimo vertybiniais popieriais subjektus (SPPVPS) arba kitus specialiosios paskirties subjektus, kaip nurodyta Reglamente (ES) Nr. 575/2013, kurių atžvilgiu įstaiga veikia kaip rėmėja arba suteikia reikšmingą likvidumo palaikymo paramą.
9. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos atsižvelgtų į galimą konkrečios įstaigos ir visos rinkos alternatyvių scenarijų derinio poveikį. Turi būti atsižvelgiama į skirtingus laikotarpius ir įvairaus laipsnio nepalankias sąlygas.
10. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos koreguotų savo strategijas, vidaus politiką bei limitus, susijusius su likvidumo rizika, ir parengtų veiksmingus veiklos tęstinumo planus, atsižvelgdamos į 8 dalyje nurodytų alternatyvių scenarijų rezultatus.
11. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos būtų parengusios likvidumo atkūrimo planus, kuriuose nustatomos tinkamos strategijos ir tinkamos įgyvendinimo priemonės, skirtos galimiems likvidumo trūkumams, įskaitant susijusius su kitoje valstybėje narėje įsteigtais filialais, šalinti. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad tuos planus įstaigos testuotų bent kartą per metus, jie būtų atnaujinami remiantis 8 dalyje numatytų alternatyvių scenarijų rezultatais, apie juos būtų pranešama vyresniajai vadovybei, kuri juos patvirtintų, kad būtų galima atitinkamai pakoreguoti vidaus politiką ir procesus. Įstaigos iš anksto imasi būtinų veiksmų, kad būtų užtikrinta, kad likvidumo atkūrimo planus būtų galima nedelsiant įgyvendinti. Kredito įstaigų atveju tokie veiksmai apima užtikrinimo priemones, kurias būtų galima nedelsiant panaudoti finansavimui iš centrinių bankų. Jeigu reikia, tai apima ir užtikrinimo priemones kitos valstybės narės arba trečiosios valstybės, kurios pozicijų turi ta kredito įstaiga, valiuta ir, jeigu reikia veiklos požiūriu, priimančiosios valstybės narės arba trečiosios valstybės, kurios valiuta ji turi pozicijų, teritorijoje.
87 straipsnis
Pernelyg didelio sverto rizika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos taikytų pernelyg didelio sverto rizikos nustatymo, valdymo ir stebėsenos politiką ir procesus. Pernelyg didelio sverto rizikos rodikliai yra sverto koeficientas, nustatomas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnį, ir turto bei įsipareigojimų neatitikimai.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos pernelyg didelio sverto riziką vertintų atsargiai, deramai atsižvelgdamos į galimą pernelyg didelio sverto rizikos padidėjimą sumažėjus įstaigos nuosavoms lėšoms dėl numatytų arba patirtų nuostolių, atsižvelgiant į taikomas apskaitos taisykles. Tuo tikslu įstaigos turi gebėti atlaikyti įvairius skirtingų nepalankiausių sąlygų įvykius, susijusius su pernelyg didelio sverto rizika.
3 poskirsnis
Valdymas
88 straipsnis
Valdymo priemonės
1. Valstybės narės užtikrina, kad valdymo organas nustatytų, prižiūrėtų ir būtų atsakingas už valdymo priemonių, kuriomis užtikrinamas veiksmingas ir riziką ribojantis įstaigos valdymas, įskaitant pareigų atskyrimą organizacijoje ir interesų konfliktų prevenciją, įgyvendinimą.
Tos priemonės atitinka šiuos principus:
a)
valdymo organas privalo prisiimti bendrą atsakomybę už įstaigą, tvirtinti įstaigos strateginius tikslus, rizikos strategiją bei vidaus valdymą ir prižiūrėti jų įgyvendinimą;
b)
valdymo organas privalo užtikrinti apskaitos ir finansinių ataskaitų teikimo sistemų vientisumą, įskaitant finansų bei veiklos kontrolę ir teisės bei atitinkamų standartų laikymąsi;
c)
valdymo organas privalo prižiūrėti informacijos atskleidimo ir komunikacijos procesą;
d)
valdymo organas privalo atsakyti už veiksmingą vyresniosios vadovybės veiklos priežiūros užtikrinimą;
e)
valdymo organo, kuris atsakingas už priežiūros funkcijos vykdymą įstaigoje, pirmininkas vienu metu toje pačioje įstaigoje gali eiti vykdomojo direktoriaus pareigas tik tuomet, jeigu įstaiga tai pagrindžia ir yra gautas kompetentingų valdžios institucijų leidimas.
Valstybės narės užtikrina, kad valdymo organas stebėtų ir periodiškai vertintų įstaigos valdymo priemonių veiksmingumą ir imtųsi tinkamų veiksmų trūkumams šalinti.
2. Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos, kurios yra svarbios dėl savo dydžio, vidaus organizacinės struktūros ir veiklos pobūdžio, apimties bei sudėtingumo, įsteigtų skyrimo komitetą, kurį sudarytų valdymo organo nariai, atitinkamoje įstaigoje neatliekantys jokios vykdomosios funkcijos.
Skyrimo komitetas:
a)
nustato ir rekomenduoja valdymo organui arba visuotiniam susirinkimui tvirtinti kandidatus į valdymo organo narių pareigas, įvertina valdymo organo veiklai reikalingų žinių, įgūdžių, veiklos visapusiškumo ir patirties pusiausvyrą, taip pat parengia konkrečiai pareigybei taikomų pareigų ir gebėjimų aprašymą ir įvertina, kiek šiam darbui turėtų būti skiriama laiko.
Be to, skyrimo komitetas nusprendžia, koks turi būti valdymo organe nepakankamai atstovaujamos lyties atstovų siektinas skaičius, ir parengia politiką, kaip padidinti nepakankamai atstovaujamos lyties atstovų skaičių valdymo organe, kad tas skaičius būtų pasiektas. Siektinas skaičius, politika ir jos įgyvendinimas paskelbiami pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 435 straipsnio 2 dalies c punktą;
b)
periodiškai ir ne rečiau kaip kartą per metus vertina valdymo organo struktūrą, dydį, sudėtį bei veiklos rezultatus ir teikia valdymo organui rekomendacijas dėl pakeitimų;
c)
periodiškai ir ne rečiau kaip kartą per metus vertina pavienių valdymo organo narių ir bendras viso valdymo organo žinias, įgūdžius bei patirtį ir atitinkamai apie tai praneša valdymo organui;
d)
periodiškai peržiūri valdymo organo vykdomą vyresniosios vadovybės atrankos bei skyrimo politiką ir teikia rekomendacijas valdymo organui.
Vykdydamas savo pareigas skyrimo komitetas kuo labiau ir nuolat atsižvelgia į poreikį užtikrinti, kad valdymo organui priimant sprendimus nedominuotų atskiras narys ar maža narių grupė taip, kad tai pakenktų visos įstaigos interesams.
Skyrimo komitetas gali naudotis visų formų ištekliais, kuriuos jis mano esant tinkamais, įskaitant išorės konsultacijas, ir tam gauna tinkamą finansavimą.
Ši dalis netaikoma, jei pagal nacionalinę teisę valdymo organo kompetencija neapima nė vieno iš jo narių atrankos ir skyrimo proceso.
89 straipsnis
Informacijos atskleidimas pagal valstybę
1. Valstybės narės nuo 2015 m. sausio 1 d. reikalauja, kad kiekviena įstaiga, nurodydama valstybę narę ir trečiąją valstybę, kurioje ji įsisteigusi, kasmet visuomenei atskleistų šią konsoliduotą informaciją apie finansinius metus:
a)
pavadinimą (-us), veiklos pobūdį ir geografinę padėtį;
b)
apyvartą;
c)
darbuotojų skaičių visos darbo dienos ekvivalentais;
d)
pelną arba nuostolius nesumokėjus mokesčių;
e)
pelno arba nuostolių mokestį;
f)
gautas valstybės subsidijas.
2. Nepaisant 1 dalies, valstybės narės reikalauja, kad įstaigos 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytą informaciją pirmą kartą visuomenei atskleistų 2014 m. liepos 1 d..
3. Visos tarptautiniu mastu nustatytos pasaulinės sisteminės svarbos įstaigos, kurioms suteiktas veiklos leidimas Sąjungoje, iki 2014 m. liepos 1 d. konfidencialiai pateikia Komisijai 1 dalies d, e ir f punktuose nurodytą informaciją. Komisija, atitinkamai pasikonsultavusi su EBI, EDPPI ir EVPRI, atlieka bendrą įvertinimą, susijusį su neigiamomis ekonominėmis pasekmėmis, kurių gali atsirasti dėl tokios informacijos viešo atskleidimo, įskaitant poveikį konkurencingumui, investicijų bei kreditų prieinamumui ir finansinės sistemos stabilumui. Komisija savo ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia iki 2014 m. gruodžio 31 d.
Tuo atveju, jeigu Komisijos ataskaitoje nurodomos reikšmingos neigiamos pasekmės, Komisija svarsto galimybę parengti atitinkamą pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl 1 dalyje nustatytų informacijos atskleidimo įpareigojimų dalinio pakeitimo, ir pagal 145 straipsnio h punktą gali nuspręsti dėl tų prievolių vykdymo atidėjimo. Komisija kartą per metus peržiūri, ar būtina pratęsti tą atidėjimą.
4. 1 dalyje nurodyta informacija audituojama pagal Direktyvą 2006/43/EB ir skelbiama, jei įmanoma, kaip atitinkamos įstaigos metinių finansinių ataskaitų arba, kai taikytina, konsoliduotųjų finansinių ataskaitų priedas.
5. Jeigu būsimuose Sąjungos teisėkūros procedūra priimamuose aktuose bus nustatyti informacijos atskleidimo įpareigojimai, viršijantys šiame straipsnyje nustatytus įpareigojimus, šis straipsnis nustos būti taikomas ir bus atitinkamai panaikintas.
90 straipsnis
Viešas turto grąžos atskleidimas
Metinėje ataskaitoje įstaigos tarp pagrindinių rodiklių visuomenei atskleidžia savo turto grąžą, apskaičiuotą jų grynąjį pelną padalijus iš bendros balanso vertės.
91 straipsnis
Valdymo organas
1. Valdymo organo nariai nuolatos turi būti pakankamai geros reputacijos ir turėti pakankamai žinių, įgūdžių ir patirties savo pareigoms vykdyti. Bendra valdymo organo sudėtis taip pat turi atspindėti pakankamą patirtį įvairiose srityse. Valdymo organo nariai turi atitikti visų pirma 2-8 dalyse išdėstytus reikalavimus.
2. Visi valdymo organo nariai turi skirti pakankamai laiko savo funkcijoms įstaigoje atlikti.
3. Direktoriaus pareigų, kurias vienu metu gali vykdyti valdymo organo narys, skaičius nustatomas atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes ir įstaigos veiklos pobūdį, aprėptį bei sudėtingumą. Išskyrus atvejus, kai atstovaujama valstybei narei, jei įstaiga yra svarbi dėl savo dydžio, vidaus organizacinės struktūros ir veiklos pobūdžio, apimties bei sudėtingumo, jos valdymo organo nariai nuo 2014 m. liepos 1 d. vienu metu gali derinti direktoriaus pareigas taikydami ne daugiau kaip vieną šių pareigų derinį:
a)
vieno vykdomojo direktoriaus ir dviejų nevykdomųjų direktorių pareigas;
b)
keturių nevykdomųjų direktorių pareigas.
4. 3 dalies taikymo tikslais pareigos laikomos vieno direktoriaus pareigomis:
a)
vykdomojo direktoriaus arba nevykdomojo direktoriaus pareigos, atliekamos toje pačioje grupėje;
b)
vykdomojo arba nevykdomojo direktoriaus pareigos, atliekamos:
i)
įstaigose, kurios yra tos pačios institucinės užtikrinimo sistemos narės, su sąlyga, kad laikomasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje nustatytų sąlygų; arba
ii)
įmonėse (įskaitant ne finansų įstaigas), kuriose įstaiga turi kvalifikuojančiąją akcijų paketo dalį.
5. Direktoriaus pareigos organizacijose, kurių pagrindiniai siekiami tikslai nėra komerciniai, ir direktoriaus kaip valstybės narės atstovo pareigos nelaikomos pareigomis 3 dalies tikslais.
6. Kompetentingos valdžios institucijos gali leisti valdymo organo nariams atlikti vienas papildomas nevykdomojo direktoriaus pareigas. Kompetentingos valdžios institucijos reguliariai informuoja EBI apie tokius leidimus.
7. Valdymo organas kartu turi turėti pakankamai žinių, įgūdžių ir patirties, kad galėtų suprasti įstaigos veiklą, įskaitant pagrindinę prisiimamą riziką.
8. Kiekvienas valdymo organo narys veikia sąžiningai, dorai ir savarankiškai, kad prireikus veiksmingai įvertintų ir užginčytų vyresniosios vadovybės sprendimus ir veiksmingai prižiūrėtų bei stebėtų vadovybės sprendimų priėmimą.
9. Įstaigos skiria pakankamai žmogiškųjų ir finansinių išteklių valdymo organo narių įvadiniam ir vėlesniam mokymui.
10. Valstybės narės arba kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaigos ir atitinkami jų skyrimo komitetai, įtraukdami narius į valdymo organą, naudotų platų savybių ir gebėjimų spektrą ir tuo tikslu įgyvendintų politiką, kuria būtų skatinamas valdymo organo narių visapusiškumas.
11. Kompetentingos valdžios institucijos renka informaciją, kuri atskleidžiama pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 435 straipsnio 2 dalies c punktą, ir naudoja ją įvairovės skatinimo praktikai palyginti. Tą informaciją kompetentingos valdžios institucijos pateikia EBI. EBI naudoja tą informaciją įvairovės skatinimo praktikai Sąjungos lygiu palyginti.
12. EBI parengia gaires dėl:
a)
valdymo organo nario pakankamos trukmės įsipareigojimo vykdyti savo funkcijas, atsižvelgiant į individualias aplinkybes ir įstaigos veiklos pobūdį, mastą bei sudėtingumą, sąvokos;
b)
valdymo organo pakankamo bendrų žinių, įgūdžių ir patirties turėjimo, kaip nurodyta 7 dalyje, sąvokos;
c)
valdymo organo nario sąžiningumo, dorumo ir savarankiškumo, kaip nurodyta 8 dalyje, sąvokos;
d)
pakankamų žmogiškųjų ir finansinių išteklių valdymo organo narių įvadiniam ir vėlesniam mokymui, kaip nurodyta 9 dalyje, sąvokos;
e)
įvairovės, į kurią turi būti atsižvelgiama atliekant valdymo organo narių atranką, kaip nurodyta 10 dalyje, sąvokos.
EBI parengia tas gaires iki 2015 m. gruodžio 31 d.
13. Šiuo straipsniu nedaromas poveikis nacionalinės teisės nuostatų dėl atstovavimo darbuotojams valdymo organe taikymui.
92 straipsnis
Atlygio politika
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos taikytų šio straipsnio 2 dalį ir 93, 94 bei 95 straipsnius grupės, patronuojančiosios bendrovės ir patronuojamosios įmonės lygiais, įskaitant įmones, įsteigtas finansų centruose lengvatinių mokesčių zonose.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad nustatydamos ir taikydamos politiką dėl viso atlygio, įskaitant darbo užmokestį ir savo nuožiūra sukauptas pensijų lėšas, įvairių kategorijų darbuotojams, įskaitant vyresniąją vadovybę, riziką prisiimančius darbuotojus, kontrolės funkcijas atliekančius darbuotojus ir visus darbuotojus, kurie gauna visą atlygį, priskiriamą tai pačiai atlygių grupei kaip ir vyresnioji vadovybė bei riziką prisiimantys darbuotojai, kurių profesinė veikla turi reikšmingą poveikį įstaigų rizikos pobūdžiui, įstaigos laikytųsi toliau išvardytų principų tokiu būdu ir tokiu mastu, kad atsižvelgtų į savo dydį, vidaus organizaciją ir veiklos pobūdį, apimtį bei sudėtingumą:
a)
atlygio politika dera su patikimu ir veiksmingu rizikos valdymu ir skatina tokį valdymą, bet neskatina prisiimti rizikos, kuri viršytų įstaigos priimtinos rizikos lygį;
b)
atlygio politika atitinka įstaigos verslo strategiją, tikslus, vertybes ir ilgalaikius interesus ir apima priemones, kuriomis siekiama išvengti interesų konfliktų;
c)
įstaigos valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, tvirtina ir periodiškai peržiūri bendruosius atlygio politikos principus ir atsako už tos politikos įgyvendinimo priežiūrą;
d)
bent kartą per metus atliekama atlygio nustatymo politikos įgyvendinimo centralizuota ir nepriklausoma vidaus peržiūra, tikrinant atitiktį valdymo organo, atliekančio priežiūros funkciją, patvirtintai atlygio nustatymo politikai ir tvarkai;
e)
darbuotojai, vykdantys kontrolės funkcijas, yra nepriklausomi nuo verslo padalinių, kuriuos jie prižiūri, turi atitinkamus įgaliojimus ir jų atlygis priklauso nuo su jų funkcijomis susietų tikslų įvykdymo, neatsižvelgiant į veiklos sričių, kurias jie kontroliuoja, rezultatus;
f)
už rizikos valdymą ir atitikties kontrolę atsakingų vyresniųjų pareigūnų atlygius tiesiogiai prižiūri atlygio komitetas, nurodytas 95 straipsnyje, arba, jei toks komitetas nėra įsteigtas, valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją;
g)
atlygio politikoje, atsižvelgiant į nacionalinius atlygio nustatymo kriterijus, aiškiai atskiriami kriterijai, taikomi nustatant:
i)
pagrindinį fiksuotąjį atlygį, kuris pirmiausia turėtų atspindėti atitinkamą profesinę patirtį ir organizacinę atsakomybę, kuri nustatyta darbuotojo darbo apraše, pridedamame prie įdarbinimo sąlygų; ir
ii)
kintamąją atlygio dalį, kuri turėtų atspindėti tvarius ir pagal riziką pakoreguotus veiklos rezultatus, taip pat veiklos rezultatus, viršijančius darbuotojo darbo apraše nustatytose įdarbinimo sąlygose nurodytus reikalaujamus veiklos rezultatus.
93 straipsnis
Įstaigos, gaunančios naudą dėl valstybės įsikišimo
Tuo atveju, kai įstaigos gauna naudą dėl išskirtinio valstybės įsikišimo, be 92 straipsnio 2 dalyje nurodytų principų, papildomai taikomi šie principai:
a)
kintamosios atlygio dalies dydis griežtai ribojamas kaip tam tikra grynųjų pajamų procentinė dalis, kai jis nesuderinamas su patikimos kapitalo bazės turėjimu ir su tuo, kad tinkamu laiku būtų sustabdytas naudos dėl valstybės įsikišimo gavimas;
b)
atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaigos restruktūrizuotų atlygius taip, kad jie atitiktų patikimam rizikos valdymui ir ilgalaikiam augimui keliamus reikalavimus, be kita ko, kai reikia, nustatant įstaigos valdymo organo narių atlygio ribas;
c)
įstaigos valdymo organo nariams kintamoji atlygio dalis nemokama, nebent tai yra pagrįsta.
94 straipsnis
Kintamosios atlygio dalys
1. Be 92 straipsnio 2 dalyje išdėstytų principų ir tokiomis pačiomis joje išdėstytomis sąlygomis kintamosioms atlygio dalims taikomi šie principai:
a)
kai atlygis yra susietas su veiklos rezultatais, visa atlygio suma yra pagrįsta bendru atskiro asmens bei atitinkamo verslo padalinio veiklos rezultatų ir bendrų įstaigos rezultatų vertinimu, o vertinant atskiro asmens veiklos rezultatus atsižvelgiama į finansinius ir nefinansinius kriterijus;
b)
vertinimas atliekamas atsižvelgiant į daugelio metų veiklos rezultatus, siekiant užtikrinti, kad vertinimo procese būtų remiamasi ilgesnio laikotarpio veiklos rezultatais ir kad faktinis atlygio sudedamųjų dalių, priklausančių nuo veiklos rezultatų, dydis būtų paskirstomas per laikotarpį, atitinkantį kredito įstaigos pagrindinį verslo ciklą ir jos veiklos riziką;
c)
visas kintamasis atlygis neriboja įstaigos gebėjimo stiprinti kapitalo bazę;
d)
garantuotas kintamasis atlygis nesuderinamas su patikimu rizikos valdymu arba mokėjimo už veiklos rezultatus principu ir neįtraukiamas į būsimus atlygių planus;
e)
garantuotas kintamasis atlygis yra išimtinis, pasitaiko tik samdant naujus darbuotojus ir kai įstaiga turi patikimą ir tvirtą kapitalo bazę, ir yra mokamas tik pirmaisiais įdarbinimo metais;
f)
fiksuotoji ir kintamoji viso atlygio dalys yra tinkamai subalansuotos, ir fiksuotoji dalis sudaro pakankamai didelę viso atlygio dalį, kad būtų galima vykdyti visiškai lanksčią politiką, susijusią su kintamosiomis atlygio dalimis, įskaitant galimybę nemokėti kintamosios atlygio dalies;
g)
įstaigos nustato atitinkamus santykius tarp fiksuotosios ir kintamosios viso atlygio dalies, kuriems taikomi šie principai:
i)
kintamoji dalis neviršija 100 % fiksuotosios viso atlygio dalies kiekvienam asmeniui. Valstybės narės gali nustatyti mažesnę maksimalią procentinę dalį;
ii)
valstybės narės gali leisti įstaigos akcininkams, savininkams arba nariams patvirtinti didesnį maksimalų santykio tarp fiksuotosios ir kintamosios atlygio dalių lygį, su sąlyga, kad visas kintamosios dalies lygis neviršija 200 % fiksuotosios viso atlygio dalies kiekvienam asmeniui. Valstybės narės gali nustatyti mažesnę maksimalią procentinę dalį.
Bet koks didesnio santykio patvirtinimas pagal šio punkto pirmą pastraipą vykdomas laikantis šios tvarkos:
-
įstaigos akcininkai, savininkai arba nariai priima sprendimą remdamiesi išsamia įstaigos rekomendacija, kuria pagrindžiamos siekiamo patvirtinimo priežastys ir apimtis, įskaitant susijusių darbuotojų skaičių, jų funkcijas, taip pat tikėtiną poveikį reikalavimui turėti tvirtą kapitalo bazę;
-
įstaigos akcininkai, savininkai arba nariai sprendimą priima ne mažiau kaip 66 % balsų dauguma, su sąlyga, kad atstovaujama ne mažiau kaip 50 % akcijų arba lygiaverčių nuosavybės teisių, arba, jei ši sąlyga netenkinama, sprendimą priima balsų dauguma, kuria atstovaujama 75 % nuosavybės teisių;
-
įstaiga, iš anksto numatydama pagrįstos trukmės pranešimo laikotarpį, visiems savo akcininkams, savininkams arba nariams praneša, kad bus siekiama patvirtinimo pagal šio punkto pirmą pastraipą;
-
įstaiga nedelsdama informuoja kompetentingą valdžios instituciją apie rekomendaciją jos akcininkams, savininkams arba nariams, įskaitant siūlomą didesnį maksimalų santykį ir jo priežastis, ir turi galėti kompetentingai valdžios institucijai įrodyti, kad siūlomas didesnis santykis nepažeidžia įstaigos įsipareigojimų pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, atsižvelgdama, visų pirma, į įstaigos įsipareigojimus dėl nuosavų lėšų;
-
įstaiga nedelsdama informuoja kompetentingą valdžios instituciją apie jos akcininkų, savininkų arba narių sprendimus, įskaitant apie bet kokį didesnio maksimalaus santykio patvirtinimą pagal šio punkto pirmą pastraipą, ir kompetentingos valdžios institucijos naudoja gautą informaciją, kad palygintų įstaigų praktiką šiuo atžvilgiu. Kompetentingos valdžios institucijos perduoda tą informaciją EBI ir pastaroji skelbia apibendrintą informaciją pagal buveinės valstybes nares naudodama bendrą informacijos teikimo formą. EBI gali parengti gaires, skirtas šios įtraukos įgyvendinimui palengvinti ir surinktos informacijos nuoseklumui užtikrinti;
-
darbuotojams, kuriems tiesiogiai taikomi šiame punkte nurodyti didesni maksimalūs kintamojo atlygio lygiai, kai taikytina, neturi būti leidžiama tiesiogiai arba netiesiogiai naudotis jokiomis balsavimo teisėmis, kurias jie gali turėti kaip įstaigos akcininkai, savininkai arba nariai;
iii)
valstybės narės gali leisti įstaigoms taikyti šio punkto antroje pastraipoje nurodytą diskonto normą ne daugiau kaip 25 % viso kintamojo atlygio, su sąlyga, kad jis mokamas priemonėmis, atidedamomis ne trumpesniam kaip penkerių metų laikotarpiui. Valstybės narės gali nustatyti mažesnę maksimalią procentinę dalį.
EBI iki 2014 m. kovo 31 d. parengia ir paskelbia gaires dėl taikytinos nominaliosios diskonto normos, atsižvelgdama į visus atitinkamus veiksnius, įskaitant infliacijos normą ir riziką, apimančią atidėjimo trukmę. EBI gairėse dėl diskonto normos konkrečiai nurodoma, kaip skatinti naudoti priemones, atidėtas ne trumpesniam kaip penkerių metų laikotarpiui;
h)
su ankstyvu sutarties nutraukimu susijusios išmokos nustatomos atsižvelgiant į veiklos rezultatus, pasiektus per tam tikrą laiką, ir jomis neatlyginama už prastus rezultatus arba nusižengimus;
i)
su kompensacija arba išpirkimu pagal ankstesnėje darbovietėje sudarytas sutartis susiję atlygio paketai turi būti suderinti su ilgalaikiais įstaigos interesais, įskaitant išsaugojimą, atidėjimus, veiklos rezultatus ir lėšų susigrąžinimo susitarimus;
j)
veiklos rezultatų vertinimas, naudojamas kintamosioms atlygio dalims arba kintamųjų atlygio dalių fondams apskaičiuoti, apima visų rūšių dabartinės ir būsimos rizikos koregavimą ir jį atliekant atsižvelgiama į kapitalo sąnaudas ir reikalingą likvidumą;
k)
skiriant kintamąsias atlygio dalis įstaigoje taip pat atsižvelgiama į visų rūšių dabartinę ir būsimą riziką;
l)
didelė dalis, kuri bet kuriuo atveju yra ne mažesnė kaip 50 % kintamosios atlygio dalies, sudaryta nustačius pusiausvyrą tarp:
i)
akcijų ar lygiaverčių nuosavybės teisių, atsižvelgiant į atitinkamos įstaigos teisinę struktūrą, arba nebiržinės įstaigos atveju - su akcijomis susijusių priemonių ar lygiaverčių nepiniginių priemonių;
ii)
kai įmanoma, kitų priemonių, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 52 arba 63 straipsnyje, arba kitų priemonių, kurios gali būti visiškai pakeistos į bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones arba nurašytos, visais atvejais tinkamai atspindinčių veiklą galinčios tęsti įstaigos kredito kokybę ir tinkamų panaudoti kintamojo atlygio tikslais.
Šiame punkte nurodytoms priemonėms taikoma tinkama išsaugojimo politika, skirta paskatoms su įstaigos ilgesnio laikotarpio interesais suderinti. Valstybės narės ar jų kompetentingos valdžios institucijos gali nustatyti tų priemonių rūšių ar struktūros apribojimus arba atitinkamai uždrausti tam tikras priemones. Šis punktas taikomas tiek kintamajai atlygio daliai, atidedamai pagal m punktą, tiek neatidedamai kintamajai atlygio daliai;
m)
didelė kintamosios atlygio dalies dalis, kuri bet kuriuo atveju yra ne mažesnė kaip 40 %, atidedama laikotarpiui, kurio trukmė yra ne trumpesnė kaip treji-penkeri metai ir kuris tinkamai suderinamas su verslo pobūdžiu, jo rizika ir atitinkamo darbuotojo veikla.
Į atlygį, mokamą pagal atidėjimo tvarką, teisės suteikiamos ne greičiau kaip pro rata pagrindu. Jeigu kintamosios atlygio dalies suma yra itin didelė, atidedama ne mažiau kaip 60 % tos sumos. Atidėjimo laikotarpio trukmė nustatoma atsižvelgiant į verslo ciklą, verslo pobūdį, jo riziką ir atitinkamo darbuotojo veiklą;
n)
kintamosios atlygio dalies, įskaitant ir atidedamą dalį, mokėjimas arba teisių į ją suteikimas galimas tik tuomet, jei jis yra tvarus, atsižvelgiant į bendrą įstaigos finansinę padėtį, ir pagrįstas remiantis įstaigos, verslo padalinio ir atitinkamo asmens veiklos rezultatais.
Nedarant poveikio bendriesiems nacionalinės sutarčių ir darbo teisės principams, visa kintamoji atlygio dalis paprastai labai sumažinama, jei įstaigos finansinės veiklos rezultatai yra pablogėję arba neigiami, tiek atsižvelgiant į dabartinį atlygį, tiek į anksčiau uždirbtų sumų išmokų sumažinimą, be kita ko, taikant sumažinimo arba susigrąžinimo sistemas.
Iki 100 % viso kintamojo atlygio taikomos sumažinimo arba susigrąžinimo sistemos. Įstaigos nustato konkrečius sumažinimo arba susigrąžinimo taikymo kriterijus. Tokie kriterijai visų pirma taikomi atvejais, kai darbuotojas:
i)
dalyvavo veikloje, dėl kurios įstaiga patyrė didelių nuostolių, arba buvo už ją atsakingas;
ii)
neįvykdė atitinkamų tinkamumo ir elgesio standartų;
o)
pensijų politika atitinka įstaigos verslo strategiją, tikslus, vertybes ir ilgalaikius interesus.
Jei darbuotojas išeina iš darbo įstaigoje nesuėjus pensiniam amžiui, savo nuožiūra sukauptas pensijų lėšas įstaiga laiko penkerių metų laikotarpį priemonių, nurodytų l punkte, forma. Jei darbuotojas sulaukia pensinio amžiaus, savo nuožiūra sukauptos pensijų lėšos darbuotojui išmokamos priemonių, nurodytų l punkte, forma, taikant penkerių metų išmokų atidėjimo laikotarpį;
p)
reikalaujama, kad darbuotojai nesinaudotų asmeninėmis apsidraudimo strategijomis arba nesidraustų nuo atlygio ir atsakomybės priklausančiu draudimu, siekiant sumažinti rizikos išlyginimo poveikį, kuris yra numatytas jų atlygio sąlygose;
q)
kintamasis atlygis nemokamas priemonėmis ar būdais, kuriais būtų sudarytos sąlygos netaikyti šios direktyvos arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013.
2. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus dėl priemonių, tenkinančių 1 dalies l punkto ii papunktyje nustatytas sąlygas, klasių apibrėžimo ir dėl kokybinių bei atitinkamų kiekybinių kriterijų, pagal kuriuos nustatomos darbuotojų, kurių profesinė veikla turi reikšmingą poveikį įstaigų rizikos pobūdžiui, kaip nurodyta 92 straipsnio 2 dalyje, kategorijos.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. kovo 31 d.
Komisijai deleguojami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsniuose nustatyta tvarka.
95 straipsnis
Atlygio komitetas
1. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad įstaigos, kurios yra svarbios dėl savo dydžio, organizacinės vidaus struktūros ir veiklos pobūdžio, apimties bei sudėtingumo, įsteigtų atlygio komitetą. Atlygio komitetas sudaromas taip, kad galėtų kompetentingai ir nepriklausomai vertinti atlygio politiką, praktiką ir paskatas, sukurtas siekiant valdyti riziką, kapitalą ir likvidumą.
2. Kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad atlygio komitetas būtų atsakingas už sprendimų dėl atlygio, įskaitant tuos sprendimus, kurie turi poveikį atitinkamos įstaigos rizikai ir rizikos valdymui ir kuriuos turi priimti valdymo organas, rengimą. Atlygio komiteto pirmininkas ir nariai yra valdymo organo nariai, kurie neatlieka jokios vykdomosios funkcijos atitinkamoje įstaigoje. Jei atstovavimas darbuotojams valdymo organe numatytas nacionalinėje teisėje, atlygio komitete turi būti vienas ar keli darbuotojų atstovai. Rengdamas šiuos sprendimus, atlygių komitetas atsižvelgia į ilgalaikius įstaigos akcininkų, investuotojų ir kitų suinteresuotųjų subjektų interesus ir viešąjį interesą.
96 straipsnis
Interneto svetainės įmonių valdymo ir atlygio klausimu administravimas
Interneto svetainę administruojančios įstaigos joje paaiškina, kaip jos laikosi 88-95 straipsniuose nustatytų reikalavimų.
III skirsnis
Priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo procesas
97 straipsnis
Priežiūrinis tikrinimas ir vertinimas
1. Atsižvelgdamos į 98 straipsnyje nustatytus techninius kriterijus, kompetentingos valdžios institucijos peržiūri tvarką, strategijas, procesus ir mechanizmus, kuriuos taiko įstaigos, kad būtų laikomasi šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ir kad būtų įvertinta tokia rizika:
a)
rizika, su kuria įstaigos susiduria arba galėtų susidurti, įskaitant riziką, nustatytą atliekant testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, atsižvelgiant į įstaigos veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą;
b)
rizika, kurią įstaiga kelia finansų sistemai atsižvelgiant į sisteminės rizikos nustatymą ir apskaičiavimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 23 straipsnį, arba, atitinkamais atvejais, į ESRV rekomendacijas; ir
c)
rizika, nustatyta testavimo nepalankiausiomis sąlygomis pasekoje, atsižvelgiant į įstaigos veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą.
2. 1 dalyje nurodyta peržiūros ir vertinimo apimtis atitinka visus šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimus.
3. Remdamosi 1 dalyje nurodyta peržiūra ir vertinimu, kompetentingos valdžios institucijos nustato, ar tvarka, strategijos, procesai ir mechanizmai, kuriuos taiko įstaigos, ir ar pastarųjų turimos nuosavos lėšos ir likvidusis turtas užtikrina patikimą jų rizikos valdymą ir padengimą.
4. Kompetentingos valdžios institucijos nustato 1 dalyje nurodyto tikrinimo ir vertinimo dažnumą ir intensyvumą, atsižvelgdamos į atitinkamos įstaigos dydį, sisteminę veiklos svarbą, pobūdį, mastą ir sudėtingumą, ir tai darydamos atsižvelgia į proporcingumo principą. Įstaigų, kurioms taikoma 99 straipsnio 2 dalyje nurodyta priežiūros analizės programa, tikrinimas ir vertinimas atliekami bent kartą per metus.
5. Valstybės narės užtikrina, kad visais atvejais, kai peržiūra parodo, jog įstaiga gali kelti sisteminę riziką pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 23 straipsnį, kompetentingos valdžios institucijos nedelsdamos informuoja EBI apie tokio tikrinimo rezultatus.
98 straipsnis
Techniniai priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo kriterijai
1. Be kredito, rinkos ir operacinės rizikos, į kompetentingų valdžios institucijų pagal 97 straipsnį atliekamą tikrinimą ir vertinimą įtraukiami bent:
a)
testavimo nepalankiausiomis sąlygomis, kurį pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 177 straipsnį atlieka įstaigos, taikančios vidaus reitingu grindžiamą metodą, rezultatai;
b)
įstaigų koncentracijos rizikos pozicija ir šios rizikos valdymas, įskaitant reikalavimų, numatytų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ketvirtoje dalyje ir šios direktyvos 81 straipsnyje, laikymasis;
c)
įstaigų politikos ir procedūrų, skirtų likutinei rizikai dėl pripažintų kredito rizikos mažinimo metodų naudojimo valdyti, taikymo patikimumas, tinkamumas ir būdas;
d)
įstaigos turimų nuosavų lėšų dėl turto, kurį ji pakeitė vertybiniais popieriais, adekvatumo mastas, atsižvelgiant į ekonominį sandorio turinį, įskaitant pasiektą rizikos perleidimo laipsnį;
e)
įstaigų likvidumo rizikos pozicija, šios rizikos vertinimas ir valdymas, įskaitant alternatyvių scenarijų analizių rengimą, rizikos mažinimo priemonių (visų pirma susijusių su likvidumo atsargų dydžiu, sudėtimi ir kokybe) valdymą ir veiksmingus nenumatytų atvejų planus;
f)
diversifikacijos efektų poveikis ir kaip tokie efektai įtraukiami į rizikos vertinimo sistemą;
g)
testavimo nepalankiausiomis sąlygomis, kurį atlieka įstaigos, taikydamos vidaus modelį su rinkos rizika susijusiam nuosavų lėšų poreikiui pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies IV antraštinės dalies 5 skyriaus nuostatas apskaičiuoti, rezultatai;
h)
geografinė įstaigų pozicijų padėtis;
i)
įstaigos verslo modelis;
j)
sisteminės rizikos įvertinimas pagal 97 straipsnyje nustatytus kriterijus.
2. 1 dalies e punkto taikymo tikslais kompetentingos valdžios institucijos reguliariai atlieka išsamų įstaigų bendro likvidumo rizikos valdymo vertinimą ir skatina rengti patikimas vidaus metodikas. Atlikdamos tikrinimą, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į įstaigų vaidmenį finansų rinkose. Vienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos tinkamai atsižvelgia į galimą savo sprendimų poveikį finansų sistemos stabilumui visose kitose atitinkamose valstybėse narėse.
3. Kompetentingos valdžios institucijos stebi, ar įstaiga netiesiogiai parėmė pakeitimą vertybiniais popieriais. Jeigu nustatoma, kad įstaiga tokią netiesioginę paramą suteikė daugiau nei vienu atveju, kompetentinga valdžios institucija imasi deramų priemonių, atsižvelgdama į padidėjusią tikimybę, jog įstaiga ateityje rems pakeitimą vertybiniais popieriais ir taip neužtikrins reikšmingo rizikos perleidimo.
4. Taikydamos šios direktyvos 97 straipsnio 3 dalį dėl įstaigų įvertinimo, kompetentingos valdžios institucijos apsvarsto, ar vertinimo koregavimų, kurių imtasi į prekybos knygą įtrauktų pozicijų arba portfelių atžvilgiu, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 105 straipsnyje, pakanka, kad įstaiga, nepatirdama reikšmingų nuostolių, esant įprastoms rinkos sąlygoms per trumpą laiko tarpą galėtų parduoti arba apdrausti savo pozicijas.
5. Atlikdamos tikrinimą ir vertinimą, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į įstaigoms tenkančią palūkanų normos riziką, kylančią dėl ne prekybos veiklos. Būtina imtis priemonių bent jau dėl tų įstaigų, kurių ekonominė vertė dėl staigaus ir nenumatyto palūkanų normų pokyčio 200 baziniais punktais arba tokiu dydžiu, kaip nustatyta EBI gairėse, sumažėja daugiau kaip 20 % jų nuosavų lėšų.
6. Atlikdamos tikrinimą ir vertinimą kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į įstaigoms tenkančią pernelyg didelio sverto riziką, kurią parodo pernelyg didelio sverto rodikliai, įskaitant sverto koeficientą, nustatytą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnį. Nustatydamos įstaigų sverto koeficiento bei tvarkos, strategijų, procesų ir mechanizmų, kuriuos įstaigos naudoja pernelyg didelio sverto rizikai valdyti, adekvatumą, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į tų įstaigų verslo modelį.
7. Atlikdamos tikrinimą ir vertinimą, kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į įstaigų valdymo priemones, įstaigos kultūrą ir vertybes ir jų valdymo organo narių gebėjimą vykdyti savo pareigas. Atlikdamos tą tikrinimą ir vertinimą, kompetentingos valdžios institucijos gali susipažinti bent su valdymo organo ir jo komitetų darbotvarkėmis ir patvirtinamaisiais dokumentais, taip pat su valdymo organo veiklos rezultatų vidaus ir išorės vertinimo rezultatais.
99 straipsnis
Priežiūros analizės programa
1. Kompetentingos valdžios institucijos ne rečiau kaip kasmet priima jų prižiūrimų įstaigų priežiūros analizės programą. Tokia programa rengiama atsižvelgiant į priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo procesą pagal 97 straipsnį. Joje nurodoma:
a)
kaip kompetentingos valdžios institucijos ketina vykdyti savo užduotis ir paskirstyti savo išteklius;
b)
kurioms įstaigoms ketinama taikyti griežtesnę priežiūrą ir priemonės, kurių imtasi dėl tokios priežiūros, kaip nustatyta 3 dalyje;
c)
patikrinimo įstaigos patalpose, įskaitant jos filialus ir patronuojamąsias įmones, įsteigtas kitose valstybėse narėse pagal 52, 119 ir 122 straipsnius, planas.
2. Priežiūros analizės programos taikomos šioms įstaigoms:
a)
įstaigoms, kurių testavimo nepalankiausiomis sąlygomis, kaip apibrėžta 98 straipsnio 1 dalies a ir g punktuose ir 100 straipsnyje, arba priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso pagal 97 straipsnį rezultatai rodo didelę riziką jų nuolatiniam finansiniam patikimumui arba nacionalinių nuostatų, kuriomis perkeliama ši direktyva, bei Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pažeidimus;
b)
įstaigoms, kurios kelia sisteminę riziką finansų sistemai;
c)
bet kuriai kitai įstaigai, kuriai, kompetentingų valdžios institucijų nuomone, būtina taikyti šią programą.
3. Kai tinkama pagal 97 straipsnį, prireikus imamasi visų pirma šių priemonių:
a)
dažnesnė įstaigos patikra vietoje arba daugiau tokių patikrinimų;
b)
nuolatinis kompetentingos valdžios institucijos atstovų buvimas įstaigoje;
c)
papildomos arba dažnesnės įstaigos ataskaitos;
d)
papildomas arba dažnesnis įstaigos veiklos, strateginių arba verslo planų tikrinimas;
e)
teminės analizės, padedančios stebėti specifinę riziką, kuri gali realizuotis.
4. Tai, kad buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija yra patvirtinusi priežiūros analizės programą, neužkerta kelio priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms kiekvienu konkrečiu atveju atlikti jų teritorijoje veikiančių įstaigų filialų vykdomos veiklos patikras vietoje ir patikrinimus pagal 52 straipsnio 3 dalį.
100 straipsnis
Priežiūrinis testavimas nepalankiausiomis sąlygomis
1. Kompetentingos valdžios institucijos atitinkamais atvejais, bet ne rečiau kaip kasmet atlieka jų prižiūrimų įstaigų priežiūrinį testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, kad palengvintų tikrinimo ir vertinimo procesą pagal 97 straipsnį.
2. EBI parengia gaires pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnį, siekdama užtikrinti, kad atlikdamos metinį priežiūrinį testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, kompetentingos valdžios institucijos taikytų bendrus metodus.
101 straipsnis
Nuolatinė leidimo naudoti vidaus metodus peržiūra
1. Kompetentingos valdžios institucijos reguliariai ir ne rečiau kaip kas treji metai peržiūri, kaip įstaiga laikosi reikalavimų, susijusių su metodais, kuriems, prieš pradedant naudoti tokius metodus nuosavų lėšų reikalavimo apskaičiavimui pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečią dalį, reikalingas kompetentingos valdžios institucijos leidimas. Ypatingą dėmesį jos skiria įstaigos veiklos pokyčiams ir šių metodų taikymui naujiems produktams. Kai nustatoma, kad įstaigos taikomas vidaus metodas turi esminių trūkumų rizikos aprėpties atžvilgiu, kompetentingos valdžios institucijos užtikrina, kad šie trūkumai būtų ištaisyti, arba imasi atitinkamų priemonių jų poveikiui sušvelninti, be kita ko, nustatydamos didesnius dauginimo koeficientus, nustatydamos papildomas kapitalo sumas arba imdamosi kitų tinkamų ir veiksmingų priemonių.
2. Kompetentingos valdžios institucijos visų pirma peržiūri ir įvertina, ar įstaiga taiko gerai parengtus ir naujausius metodus bei praktiką tų metodų atžvilgiu.
3. Jeigu daugelis nukrypimų nuo vidaus rinkos rizikos modelio, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 366 straipsnyje, rodo, kad modelis yra nepakankamai tikslus arba nebėra pakankamai tikslus, kompetentingos valdžios institucijos panaikina leidimą naudoti vidaus modelį arba taiko tinkamas priemones, kad tas modelis būtų nedelsiant patobulintas.
4. Jei įstaigai buvo suteiktas leidimas taikyti-metodą, kuriam, prieš pradedant naudoti tokį metodą nuosavų lėšų reikalavimo apskaičiavimui pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečią dalį, reikalingas kompetentingos valdžios institucijos leidimas, tačiau ji nebeatitinka to metodo taikymui keliamų reikalavimų, kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaiga įrodytų kompetentingoms valdžios institucijoms, kad reikalavimų nesilaikymo poveikis yra nereikšmingas, jei taikytina pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, arba pateiktų tų reikalavimų vykdymo greitu laiku planą, ir nustatytų galutinį plano įgyvendinimo terminą. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja patobulinti planą, jeigu mažai tikėtina, kad jis visiškai atitiks taikomus reikalavimus, arba jeigu galutinis terminas yra netinkamas. Jeigu mažai tikėtina, kad įstaiga galės patenkinti reikalavimus iki nustatyto termino ir, jei taikytina, nepateikė pakankamai įrodymų dėl to, kad nesilaikymo poveikis yra nereikšmingas, leidimas naudoti metodą panaikinamas arba apribojamas, paliekant jį galioti tik tose srityse, kuriose reikalavimai tenkinami arba kuriose reikalavimus galima patenkinti iki nustatyto termino.
5. Kad būtų skatinamas nuolatinis vidaus metodų patikimumas Sąjungoje, EBI analizuoja ir lygina tarpusavyje visų įstaigų vidaus metodus, įskaitant įsipareigojimų neįvykdymo sąvokos įgyvendinimo nuoseklumą ir tai, kaip tos įstaigos vertina panašią riziką arba pozicijas.
Vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsniu EBI parengia gaires, kuriose pateikiami ta analize pagrįsti lyginamieji standartai.
Kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į tą analizę ir tuos lyginamuosius standartus peržiūrėdamos įstaigoms suteikiamus leidimus naudoti vidaus metodus.
IV skirsnis
Priežiūros priemonės ir įgaliojimai
102 straipsnis
Priežiūros priemonės
1. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaiga imtųsi būtinų priemonių ankstyvajame etape, kad išspręstų susijusias problemas susidarius toliau išvardytoms aplinkybėms:
a)
įstaiga neatitinka šios direktyvos arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimų;
b)
kompetentingos valdžios institucijos turi įrodymų, kad, tikėtina, per artimiausius 12 mėnesių įstaiga pažeis šios direktyvos arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimus.
2. 1 dalies tikslais kompetentingoms valdžios institucijoms suteikiami, be kita ko, 104 straipsnyje nurodyti įgaliojimai.
103 straipsnis
Priežiūros priemonių taikymas įstaigoms, kurių rizikos pobūdis panašus
1. Jeigu kompetentingos valdžios institucijos pagal 97 straipsnį nustato, kad įstaigos, kurių rizikos pobūdis yra panašus, pavyzdžiui, panašūs verslo modeliai arba panaši geografinė pozicijų padėtis, turi arba gali įgyti panašios rizikos poziciją arba sukelti panašią riziką finansų sistemai, toms įstaigoms jos gali panašiu arba identišku būdu taikyti 97 straipsnyje nurodytą priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo procesą. Tais tikslais valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos valdžios institucijos turėtų reikiamus teisinius įgaliojimus panašiu arba identišku būdu nustatyti toms įstaigoms reikalavimus pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, įskaitant, visų pirma, galimybę joms naudotis priežiūros įgaliojimais pagal 104, 105 ir 106 straipsnius.
Pirmoje pastraipoje nurodyti įstaigų tipai gali būti visų pirma nustatomi pagal 98 straipsnio 1 dalies j punkte nurodytus kriterijus.
2. Kompetentingos valdžios institucijos praneša EBI, jei taiko 1 dalį. EBI stebi priežiūros praktiką ir teikia gaires, kuriose konkrečiai nurodo, kaip reikėtų vertinti panašią riziką ir kaip būtų galima užtikrinti nuoseklų 1 dalies taikymą visoje Sąjungoje. Tos gairės priimamos Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsnyje nustatyta tvarka.
104 straipsnis
Priežiūros įgaliojimai
1. 97 straipsnio, 98 straipsnio 4 dalies, 101 straipsnio 4 dalies, 102 ir 103 straipsnių tikslais ir taikant Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 kompetentingos valdžios institucijos turi bent šiuos įgaliojimus:
a)
reikalauti, kad įstaigų turimos nuosavos lėšos viršytų šios direktyvos 4 skyriuje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nustatytus reikalavimus, susijusius su rizikos elementais ir rizika, kuriai to Reglamento 1 straipsnis netaikomas;
b)
reikalauti sustiprinti tvarką, procesus, mechanizmus ir strategijas, įdiegtus pagal 73 ir 74 straipsnius;
c)
reikalauti, kad įstaigos pateiktų priežiūros reikalavimų įvykdymo planą pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, ir nustatytų galutinį plano įgyvendinimo terminą, įskaitant to plano patobulinimus taikymo srities ir galutinio termino atžvilgiu;
d)
reikalauti, kad įstaigos taikytų specialią atidėjinių politiką arba turto valdymo tvarką nuosavų lėšų poreikio atžvilgiu;
e)
uždrausti arba apriboti veiklą, sandorius arba įstaigų tinklus arba reikalauti sumažinti investicijas į veiklą, kuri kelia pernelyg didelę riziką įstaigos patikimumui;
f)
reikalauti sumažinti įstaigų veiklai, produktams ir sistemoms būdingą riziką;
g)
reikalauti, kad įstaigos ribotų kintamąją atlygio dalį kaip procentinę grynųjų pajamų dalį, jeigu ji nesuderinama su patikimos kapitalo bazės išlaikymu;
h)
reikalauti, kad įstaigos naudotų grynąjį pelną nuosavoms lėšoms sustiprinti;
i)
apriboti arba uždrausti įstaigos atliekamą paskirstymą ar palūkanų mokėjimą įstaigos akcininkams, nariams arba papildomų 1 lygio priemonių turėtojams, jeigu draudimas nereiškia, kad dėl jo įstaiga neįvykdys įsipareigojimų;
j)
nustatyti reikalavimus teikti papildomą informaciją arba ją teikti dažniau, įskaitant informaciją apie kapitalo ir likvidumo pozicijas;
k)
nustatyti specialius likvidumo reikalavimus, įskaitant turto ir įsipareigojimų terminų nesutapimų apribojimus;
l)
reikalauti atskleisti papildomą informaciją.
2. Kompetentingos valdžios institucijos nustato 1 dalies a punkte nurodytą reikalavimą dėl papildomo nuosavų lėšų poreikio bent šiais atvejais:
a)
įstaiga nevykdo šios direktyvos 73 ir 74 straipsniuose arba Reglamento (ES) Nr. 575/2013 393 straipsnyje nustatyto reikalavimo;
b)
šios direktyvos 4 skyriuje arba Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nustatytų nuosavų lėšų reikalavimų nepakanka rizikai arba rizikos elementams padengti;
c)
mažai tikėtina, kad vien tik taikant kitas administracines priemones per atitinkamą laikotarpį būtų deramai pagerinta tvarka, procesai, mechanizmai ir strategijos;
d)
98 straipsnio 4 dalyje arba 101 straipsnio 4 dalyje nurodytos peržiūros metu nustatoma, kad dėl to, jog nesilaikoma reikalavimų dėl atitinkamo metodo taikymo, veikiausiai bus nepakankamas nuosavų lėšų reikalavimas;
e)
tikėtina, kad neatsižvelgiant į tai, jog laikomasi taikytinų šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimų, rizika bus įvertinta nepakankamai; arba
f)
įstaiga pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 377 straipsnio 5 dalį praneša kompetentingai valdžios institucijai, kad pagal tame straipsnyje nurodyto testavimo nepalankiausiomis sąlygomis rezultatus reikšmingai viršijamas jos nuosavų lėšų, reikalingų su koreliaciniu prekybos portfeliu susijusiai rizikai padengti, reikalavimas.
3. Siekdamos nustatyti tinkamą nuosavų lėšų lygį, remdamosi pagal III skirsnį atlikto tikrinimo ir vertinimo rezultatais, kompetentingos valdžios institucijos įvertina, ar būtina taikyti papildomą, didesnį už nuosavų lėšų reikalavimą, nuosavų lėšų reikalavimą rizikai, su kuria įstaiga susiduria arba gali susidurti, padengti, atsižvelgdamos į:
a)
kiekybinius ir kokybinius įstaigos vertinimo proceso aspektus, nurodytus 73 straipsnyje;
b)
įstaigos tvarką, procesus ir mechanizmus, nurodytus 74 straipsnyje;
c)
tikrinimo ir vertinimo, vykdomų pagal 97 arba 101 straipsnį, rezultatus;
d)
sisteminės rizikos įvertinimą.
105 straipsnis
Specialūs likvidumo reikalavimai
Kad nustatytų tinkamą likvidumo reikalavimų lygį, remdamosi pagal III skirsnį atlikto tikrinimo ir vertinimo rezultatais, kompetentingos valdžios institucijos įvertina, ar specialų likvidumo reikalavimą iš viso būtina nustatyti likvidumo rizikai, su kuria įstaiga susiduria arba gali susidurti, padengti, atsižvelgdamos į:
a)
konkretų įstaigos verslo modelį;
b)
II skirsnyje ir visų pirma 86 straipsnyje nurodytą įstaigos tvarką, procesus ir mechanizmus;
c)
tikrinimo ir vertinimo, vykdomų pagal 97 straipsnį, rezultatus;
d)
sisteminę likvidumo riziką, kuri kelia grėsmę atitinkamos valstybės narės finansų rinkų vientisumui.
Visų pirma, nedarant poveikio 67 straipsniui, kompetentingos valdžios institucijos turėtų apsvarstyti poreikį taikyti administracines sankcijas ar kitas administracines priemones, įskaitant riziką ribojančius reikalavimus, kurių lygis iš esmės priklauso nuo skirtumo tarp įstaigos faktinės likvidumo pozicijos ir likvidumo bei pastovaus finansavimo reikalavimų, nustatytų nacionaliniu ar Sąjungos lygiu.
106 straipsnis
Specialūs informacijos skelbimo reikalavimai
1. Valstybės narės suteikia teisę kompetentingoms valdžios institucijoms reikalauti, kad įstaigos:
a)
dažniau nei kartą per metus skelbtų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 aštuntoje dalyje nurodytą informaciją ir nustatytų galutinius informacijos skelbimo terminus;
b)
naudotų specialias priemones ir vietas kitokiai nei finansinės ataskaitos informacijai skelbti.
2. Valstybės narės suteikia teisę kompetentingoms valdžios institucijoms reikalauti, kad patronuojančiosios įmonės kasmet skelbtų visą savo teisinės struktūros ir įstaigų grupės valdymo bei organizacinės struktūros aprašymą arba nuorodas į atitinkamą informaciją pagal 14 straipsnio 3 dalį, 74 straipsnio 1 dalį ir 109 straipsnio 2 dalį.
107 straipsnis
Priežiūrinių tikrinimų, vertinimų ir priežiūros priemonių nuoseklumas
1. Kompetentingos valdžios institucijos informuoja EBI apie:
a)
tai, kaip veikia 97 straipsnyje nurodytas tikrinimo ir vertinimo procesas;
b)
tai, kokia metodika remiantis priimami 98, 100, 101, 102, 104 ir 105 straipsniuose nurodyti sprendimai dėl a punkte nurodyto proceso.
EBI įvertina kompetentingų valdžios institucijų pateiktą informaciją, kad užtikrintų nuoseklumą priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso metu. Ji gali paprašyti kompetentingų valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos, siekdama užbaigti vertinimą laikydamasi proporcingumo principo pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2000 35 straipsnį.
2. EBI kasmet teikia ataskaitas Europos Parlamentui ir Tarybai apie šio skyriaus taikymo valstybėse narėse konvergencijos laipsnį.
Kad tokia konvergencija būtų didesnė, EBI atlieka tarpusavio vertinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 30 straipsnį.
3. Vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 16 straipsniu EBI paskelbia kompetentingoms valdžios institucijoms skirtas gaires, kuriose išsamiau apibrėžia šio straipsnio 1 dalyje ir 97 straipsnyje nurodytų priežiūrinio tikrinimo ir vertinimo proceso bendrą tvarką ir metodiką, taip pat tvarką ir metodiką, taikomą siekiant įvertinti 76-87 straipsniuose nurodytos rizikos valdymą ir vertinimą, visų pirma dėl koncentracijos rizikos pagal 81 straipsnį, tokiu būdu, kad būtų atsižvelgta į įstaigų dydį, vidaus organizacinę struktūrą ir jų veiklos pobūdį, mastą bei sudėtingumą:
V skirsnis
Taikymo lygis
108 straipsnis
Vidaus kapitalo pakankamumo vertinimo procesas
1. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad kiekviena įstaiga, kuri nėra nei patronuojamoji įmonė valstybėje narėje, kurioje jai išduotas veiklos leidimas ir vykdoma jos priežiūra, nei patronuojančioji įmonė ar bet kuri įstaiga, kuriai netaikoma konsoliduota priežiūra pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 19 straipsnį, individualiai laikytųsi šios direktyvos 73 straipsnyje nustatytų įpareigojimų.
Kompetentingos valdžios institucijos gali leisti kredito įstaigai pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnį nesilaikyti šios direktyvos 73 straipsnyje nustatytų reikalavimų.
Kai kompetentingos valdžios institucijos netaiko nuosavų lėšų poreikio konsoliduotai, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 15 straipsnyje, šios direktyvos 73 straipsnio reikalavimai taikomi individualiai.
2. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad patronuojančiosios įstaigos valstybėje narėje Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pirmos dalies II antraštinės dalies 2 skyriaus 2 ir 3 skirsniuose nustatytu mastu ir būdu konsoliduotai laikytųsi šios direktyvos 73 straipsnyje nustatytų įpareigojimų.
3. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės kontroliuojamos įstaigos valstybėje narėje Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pirmos dalies II antraštinės dalies 2 skyriaus 2 ir 3 skirsniuose nustatytu mastu ir būdu vykdytų šios direktyvos 73 straipsnyje nustatytus įpareigojimus, remdamosi tos finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės konsoliduota būkle.
Kai patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje kontroliuoja daugiau kaip vieną įstaigą, pirma pastraipa taikoma tik tai įstaigai, kurios konsoliduota priežiūra vykdoma pagal 111 straipsnį.
4. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad patronuojamosios įstaigos iš dalies konsoliduotai taikytų 73 straipsnyje nustatytus reikalavimus, jeigu tos įstaigos arba patronuojančioji įmonė, jei ji yra finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, turi įstaigą arba finansų įstaigą, arba turto valdymo bendrovę, kaip apibrėžta Direktyvos 2002/87/EB 2 straipsnio 5 dalyje, kaip patronuojamąją įmonę trečiojoje valstybėje, arba turi tokios įmonės kapitalo dalį.
109 straipsnis
Įstaigų tvarka, procesai ir mechanizmai
1. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaigos individualiai laikytųsi šio skyriaus II skirsnyje nustatytų įpareigojimų, nebent kompetentingos valdžios institucijos pasinaudotų galimybe taikyti Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnyje numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą.
2. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad patronuojančiosios ir patronuojamosios įmonės, kurioms taikoma ši direktyva, konsoliduotai arba iš dalies konsoliduotai vykdytų šio skyriaus II skirsnyje nustatytus įpareigojimus, kad užtikrintų, jog jų tvarka, procesai ir mechanizmai, kurių reikalaujama pagal šio skyriaus II skirsnį, būtų nuoseklūs ir tinkamai integruoti ir kad būtų galima pateikti visus su priežiūra susijusius duomenis ir informaciją. Visų pirma jos užtikrina, kad patronuojančiosios ir patronuojamosios įmonės, kurioms taikoma ši direktyva, įgyvendintų šią tvarką, procesus ir mechanizmus savo patronuojamosiose įmonėse, kurioms ši direktyva netaikoma. Be to, ta tvarka, procesai ir mechanizmai turi būti nuoseklūs ir gerai integruoti, ir tos patronuojamosios įmonės taip pat turi sugebėti pateikti visus duomenis ir informaciją, kuri būtina atliekant priežiūrą.
3. Pagal šio skyriaus II skirsnį atsirandantys įpareigojimai dėl patronuojamųjų įmonių, kurioms ši direktyva netaikoma, netaikomi, jeigu ES patronuojančioji įstaiga arba įstaigos, kurias kontroliuoja ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, gali kompetentingoms valdžios institucijoms įrodyti, kad pagal trečiosios valstybės, kurioje įsteigta patronuojamoji įmonė, įstatymus II skirsnį taikyti yra neteisėta.
110 straipsnis
Tikrinimas, vertinimas bei priežiūros priemonės
1. Kompetentingos valdžios institucijos taiko šio skyriaus III skirsnyje nurodytą tikrinimo ir vertinimo procesą bei šio skyriaus IV skirsnyje nurodytas priežiūros priemones atsižvelgdamos į Reglamento (ES) Nr. 575/2013 reikalavimų, išdėstytų to reglamento pirmos dalies II antraštinėje dalyje, taikymo lygį.
2. Kai kompetentingos valdžios institucijos konsoliduotai netaiko nuosavų lėšų poreikio reikalavimo pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 15 straipsnį, šios direktyvos 97 straipsnio reikalavimai investicinių įmonių priežiūrai taikomi individualiai.
3 SKYRIUS
Konsoliduota priežiūra
I skirsnis
Konsoliduotos priežiūros vykdymo principai
111 straipsnis
Konsoliduotos priežiūros institucijos nustatymas
1. Jeigu patronuojančioji įmonė yra patronuojančioji įstaiga valstybėje narėje arba ES patronuojančioji įstaiga, konsoliduotą priežiūrą atlieka kompetentingos valdžios institucijos, išdavusios veiklos leidimą.
2. Jeigu įstaigos patronuojančioji įmonė yra patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje arba ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, konsoliduotą priežiūrą atlieka kompetentingos valdžios institucijos, išdavusios šiai įstaigai veiklos leidimą.
3. Jeigu įstaigų, gavusių veiklos leidimą dviejose ar daugiau valstybių narių, patronuojančioji įmonė yra ta pati patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, ta pati patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė valstybėje narėje, ta pati ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba ta pati ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, konsoliduotą priežiūrą atlieka valstybėje narėje, kurioje įsteigta finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, veiklos leidimą gavusios įstaigos kompetentingos valdžios institucijos.
Jeigu įstaigų, gavusių veiklos leidimą dviejose ar daugiau valstybių narių, patronuojančiąsias įmones sudaro daugiau kaip viena finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kurių buveinės yra skirtingose valstybėse narėse, o kiekvienoje iš tų valstybių yra po kredito įstaigą, konsoliduotą priežiūrą atlieka kredito įstaigos, kurios bendras balansas didžiausias, kompetentinga valdžios institucija.
4. Jeigu daugiau nei vienos įstaigos, gavusios veiklos leidimą Sąjungoje, patronuojančioji įstaiga yra ta pati finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė ir nė viena iš tų įstaigų nėra gavusi veiklos leidimo valstybėje narėje, kurioje įsteigta finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, konsoliduotą priežiūrą atlieka kompetentinga valdžios institucija, išdavusi veiklos leidimą įstaigai, kurios bendras balansas yra didžiausias ir kuri taikant šią direktyvą laikoma įstaiga, kurią kontroliuoja ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė.
5. Ypatingais atvejais kompetentingos valdžios institucijos gali bendru susitarimu netaikyti 3 ir 4 dalyse nurodytų kriterijų, jeigu juos taikyti būtų netikslinga, atsižvelgiant į įstaigas ir santykinę jų veiklos svarbą skirtingose šalyse, ir paskirti kitą kompetentingą valdžios instituciją konsoliduotai priežiūrai atlikti. Tokiais atvejais, prieš priimdamos sprendimą, kompetentingos valdžios institucijos suteikia atitinkamai ES patronuojančiajai įstaigai, ES patronuojančiajai finansų kontroliuojančiajai bendrovei, ES patronuojančiajai mišrią veiklą vykdančiai finansų kontroliuojančiajai bendrovei arba įstaigai, kurios bendras balansas didžiausias, galimybę pareikšti nuomonę apie tokį sprendimą.
6. Kompetentingos valdžios institucijos praneša Komisijai ir EBI apie visus susitarimus, kuriems taikoma 5 dalis.
112 straipsnis
Konsoliduotos priežiūros institucijos veiklos koordinavimas
1. Be įpareigojimų, nustatytų šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013, konsoliduotos priežiūros institucija atlieka šias užduotis:
a)
koordinuoja veiksmus, susijusius su svarbios arba esminės informacijos rinkimu ir platinimu, vykdant kasdienę veiklą ir kritinėse situacijose;
b)
bendradarbiaudamos su priežiūroje dalyvaujančiomis kompetentingomis valdžios institucijomis planuoja ir koordinuoja priežiūros veiklą vykdant kasdienę veiklą, įskaitant veiklą, nurodytą VII antraštinės dalies 3 skyriuje;
c)
bendradarbiaudamos su priežiūroje dalyvaujančiomis kompetentingomis valdžios institucijomis, o jeigu reikia, ir su ECBS centriniais bankais planuoja ir koordinuoja priežiūros veiklą, kai rengiamasi kritinėms situacijoms ir jų metu, įskaitant neigiamus pokyčius įstaigose arba finansų rinkose, jeigu įmanoma, pasinaudodamos esamais ryšių kanalais, siekiant palengvinti krizių valdymą.
2. Jei konsoliduotos priežiūros institucija nevykdo 1 dalyje nurodytų užduočių arba jei kompetentingos valdžios institucijos nebendradarbiauja su konsoliduotos priežiūros institucija tiek, kiek reikia, kad būtų įvykdytos 1 dalyje nurodytos užduotys, bet kuri iš susijusių kompetentingų valdžios institucijų gali perduoti klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį ir paprašyti jos pagalbos.
Tuo atveju, jeigu kompetentingos valdžios institucijos nesutaria tarpusavyje dėl priežiūros veiklos koordinavimo pagal šį straipsnį, EBI taip pat gali savo iniciatyva padėti kompetentingoms valdžios institucijoms pagal to Reglamento 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
3. Šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas priežiūros veiklos planavimas ir koordinavimas apima išimtines priemones, nurodytas 117 straipsnio 1 dalies d punkte ir 4 dalies b punkte, bendrų vertinimų rengimą, nenumatytų atvejų planų įgyvendinimą ir visuomenės informavimą.
113 straipsnis
Bendri sprendimai dėl konkrečios įstaigos riziką ribojančių reikalavimų
1. Konsoliduotos priežiūros institucija ir kompetentingos valdžios institucijos, atsakingos už ES patronuojančiosios įstaigos, ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamųjų įmonių priežiūrą valstybėje narėje, deda visas pastangas, kad priimtų bendrą sprendimą:
a)
dėl 73 ir 97 straipsnių taikymo, siekdamos nustatyti įstaigų grupės turimų konsoliduotų nuosavų lėšų pakankamumą atsižvelgiant į jos finansinę padėtį ir rizikos pobūdį, taip pat reikalaujamą nuosavų lėšų dydį taikant 104 straipsnio 1 dalies a punktą kiekvienam tos įstaigų grupės subjektui ir konsoliduotai;
b)
dėl priemonių svarbiems klausimams ir esminiams rezultatams, susijusiems su likvidumo priežiūra, spręsti, įskaitant susijusias su rizikos valdymo ir vertinimo pakankamumu pagal 86 straipsnį, ir su poreikiu nustatyti konkrečiai įstaigai specialius likvidumo reikalavimus pagal šios direktyvos 105 straipsnį.
2. 1 dalyje nurodyti bendri sprendimai priimami:
a)
1 dalies a punkte nurodytais tikslais - per keturis mėnesius po to, kai konsoliduotos priežiūros institucija kitoms atitinkamoms kompetentingoms valdžios institucijoms pateikia ataskaitą apie įstaigų grupės rizikos vertinimą pagal 73 ir 97 straipsnius ir 104 straipsnio 1 dalies a punktą;
b)
1 dalies b punkte nurodytais tikslais - per vieną mėnesį po to, kai konsoliduotos priežiūros institucija pateikia ataskaitą apie įstaigų grupės likvidumo rizikos pobūdžio vertinimą pagal 86 ir 105 straipsnius.
Priimant bendrus sprendimus taip pat tinkamai atsižvelgiama į patronuojamųjų įmonių rizikos vertinimą, kurį pagal 73 ir 97 straipsnius atliko atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos.
Bendri sprendimai pateikiami dokumentuose, kuriuose išdėstomos išsamios priežastys ir kuriuos konsoliduotos priežiūros institucija pateikia ES patronuojančiajai įstaigai. Nepavykus susitarti, konsoliduotos priežiūros institucija bet kurios kitos susijusios kompetentingos valdžios institucijos prašymu konsultuojasi su EBI. Konsoliduotos priežiūros institucija gali konsultuotis su EBI savo iniciatyva.
3. Kompetentingoms valdžios institucijoms nepriėmus tokio bendro sprendimo per 2 dalyje nurodytus laikotarpius, konsoliduotos priežiūros institucija, deramai apsvarsčiusi atitinkamų kompetentingų valdžios institucijų atliktą patronuojamųjų įmonių rizikos vertinimą, priima konsoliduotą sprendimą dėl 73, 86 ir 97 straipsnių, 104 straipsnio 1 dalies a punkto ir 105 straipsnio taikymo. Jei, pasibaigus 2 dalyje nurodytiems laikotarpiams, kuri nors iš atitinkamų kompetentingų valdžios institucijų klausimą perdavė EBI, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnyje, konsoliduotos priežiūros institucija atideda savo sprendimą, kol EBI priims galimą sprendimą pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, ir priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. 2 dalyje nurodyti laikotarpiai laikomi taikinimo laikotarpiais, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 1093/2010. EBI savo sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus atitinkamai keturių mėnesių arba vieno mėnesio laikotarpiui, arba priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas.
Sprendimą dėl 73, 86 ir 97 straipsnių, 104 straipsnio 1 dalies a punkto ir 105 straipsnio taikymo priima atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos, atsakingos už ES patronuojančiosios kredito įstaigos arba ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės, arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamųjų įmonių individualią arba iš dalies konsoliduotą priežiūrą, deramai apsvarsčiusios konsoliduotos priežiūros institucijos pareikštas nuomones ir išlygas. Jei, pasibaigus bet kuriam iš 2 dalyje nurodytų laikotarpių, kuri nors iš atitinkamų kompetentingų valdžios institucijų klausimą perduoda EBI, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnyje, kompetentingos valdžios institucijos atideda savo sprendimą, kol EBI priims sprendimą pagal to reglamento 19 straipsnio 3 dalį, ir priima savo sprendimą vadovaudamasi EBI sprendimu. 2 dalyje nurodyti laikotarpiai laikomi taikinimo laikotarpiais, kaip apibrėžta tame reglamente. EBI savo sprendimą priima per vieną mėnesį. Pasibaigus atitinkamai keturių mėnesių arba vieno mėnesio laikotarpiui, arba priėmus bendrą sprendimą klausimas EBI neperduodamas.
Sprendimai išdėstomi dokumente, kuriame pateikiamos išsamios priežastys ir kuriame atsižvelgiama į kitų kompetentingų valdžios institucijų per 2 dalyje nurodytus terminus pateiktą rizikos vertinimą ir pareikštas nuomones bei išlygas. Dokumentą konsoliduotos priežiūros institucija pateikia visoms susijusioms kompetentingoms valdžios institucijoms ir ES patronuojančiajai įstaigai.
Tais atvejais, kai buvo konsultuotasi su EBI, visos kompetentingos valdžios institucijos apsvarsto jos rekomendacijas ir paaiškina visus didesnius nukrypimus nuo jų.
4. 1 dalyje nurodyti bendri sprendimai ir sprendimai, kuriuos kompetentingos valdžios institucijos priima tuo atveju, jei bendras sprendimas nepriimamas, kaip numatyta 3 dalyje, yra pripažįstami galutiniais ir juos kompetentingos valdžios institucijos taiko atitinkamose valstybėse narėse.
1 dalyje nurodyti bendri sprendimai ir sprendimai, priimti tuo atveju, jei bendras sprendimas nepriimamas, kaip tai numatyta 3 dalyje, peržiūrimi kasmet arba, išskirtinėmis aplinkybėmis, kai kompetentinga valdžios institucija, atsakinga už ES patronuojančiosios įstaigos, ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamųjų įmonių priežiūrą, raštu pateikia visiškai pagrįstą prašymą konsoliduotos priežiūros institucijai atnaujinti sprendimą dėl 104 straipsnio 1 dalies a punkto ir 105 straipsnio taikymo. Pastaruoju atveju sprendimas gali būti vykdomas dvišaliu pagrindu konsoliduotos priežiūros institucijos ir prašymą pateikiančios kompetentingos valdžios institucijos.
5. Kad būtų lengviau priimti bendrus sprendimus, EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus siekiant užtikrinti vienodas sąlygas, kuriomis būtų vykdomas šiame straipsnyje nurodyto bendro sprendimo dėl 73, 86 ir 97 straipsnių, 104 straipsnio 1 dalies a punkto ir 105 straipsnio taikymo priėmimo procesas.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. liepos 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
114 straipsnis
Informavimo susidarius kritinei padėčiai reikalavimai
1. Susidarius kritinei padėčiai, įskaitant Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 18 straipsnyje apibūdintą atvejį arba neigiamų pokyčių rinkose atvejus, kurie gali kelti grėsmę rinkos likvidumui ir finansų sistemos stabilumui bet kurioje iš valstybių narių, kurioje grupės subjektai yra gavę veiklos leidimą arba kurioje įsteigti svarbūs filialai, nurodyti 51 straipsnyje, konsoliduotos priežiūros institucija iš karto, kai tik praktiškai tai įmanoma padaryti, vadovaudamasi 1 skyriaus 2 skirsniu ir, jei taikoma, Direktyvos 2004/39/EB 54 ir 58 straipsniais, įspėja EBI ir 58 straipsnio 4 dalyje bei 59 straipsnyje nurodytas institucijas ir perduoda visą informaciją, kuri yra būtina jų užduotims vykdyti. Tie įpareigojimai taikomi visoms kompetentingoms valdžios institucijoms.
Jei ECBS centrinis bankas sužino apie pirmoje pastraipoje apibūdintą padėtį, jis iš karto, kai tik praktiškai tai įmanoma padaryti, įspėja 112 straipsnyje nurodytas kompetentingas valdžios institucijas ir EBI.
Jei įmanoma, kompetentinga valdžios institucija ir 58 straipsnio 4 dalyje nurodyta institucija naudojasi esamais ryšių kanalais.
2. Kai konsoliduotos priežiūros institucijai reikia informacijos, kuri jau buvo pateikta kitai kompetentingai valdžios institucijai, ji, kai tik įmanoma, kreipiasi į tą instituciją, kad būtų išvengta dvigubo informacijos pateikimo įvairioms institucijoms, dalyvaujančioms priežiūroje.
115 straipsnis
Koordinavimo ir bendradarbiavimo susitarimai
1. Siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas vykdyti veiksmingą priežiūrą ir ją taikyti, konsoliduotos priežiūros institucija ir kitos kompetentingos valdžios institucijos vadovaujasi esamais raštiškais koordinavimo ir bendradarbiavimo susitarimais.
Vadovaujantis tais susitarimais, konsoliduotos priežiūros institucijai gali būti pavestos papildomos užduotys ir gali būti tiksliai apibrėžtos sprendimų priėmimo proceso ir bendradarbiavimo su kitomis kompetentingomis valdžios institucijomis procedūros.
2. Kompetentingos valdžios institucijos, kurios atsako už veiklos leidimo išdavimą patronuojančiosios įmonės, kuri yra įstaiga, patronuojamajai įmonei, dvišalio susitarimo pagrindu pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 28 straipsnį gali perduoti įgaliojimus atlikti priežiūrą kompetentingoms valdžios institucijoms, kurios veiklos leidimą yra išdavusios patronuojančiajai įmonei ir kurios atlieka patronuojančiosios įmonės priežiūrą, kad pastarosios kompetentingos valdžios institucijos prisiimtų atsakomybę už patronuojamosios įmonės priežiūrą pagal šią direktyvą. Apie tokius susitarimus ir jų turinį nuolat informuojama EBI. Ji perduoda tokią informaciją kitų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir Europos bankininkystės komitetui.
116 straipsnis
Priežiūros institucijų kolegijos
1. Konsoliduotos priežiūros institucija įsteigia priežiūros institucijų kolegijas, kad būtų lengviau vykdyti 112 ir 113 straipsniuose bei 114 straipsnio 1 dalyje nurodytas užduotis ir, laikantis šio straipsnio 2 dalyje numatytų konfidencialumo reikalavimų ir Sąjungos teisės, prireikus užtikrinti tinkamą koordinavimą ir bendradarbiavimą su atitinkamomis trečiųjų valstybių priežiūros institucijomis.
EBI prisideda prie veiksmingos, efektyvios ir nuoseklios šiame straipsnyje minimų priežiūros institucijų kolegijų veiklos skatinimo ir stebėsenos pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 21 straipsnį. Tuo tikslu EBI dalyvauja taip, kaip tai yra tinkama, ir yra laikoma kompetentinga valdžios institucija.
Priežiūros institucijų kolegijos užtikrina sistemą, kad konsoliduotos priežiūros institucija, EBI ir kitos atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos galėtų vykdyti šias užduotis:
a)
keistis informacija tarpusavyje ir su EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 21 straipsnį;
b)
susitarti dėl savanoriško užduočių patikėjimo ir prireikus savanoriško atsakomybės perdavimo;
c)
nustatyti priežiūros analizės programas, nurodytas 99 straipsnyje, remiantis grupės rizikos vertinimu pagal 97 straipsnį;
d)
didinti priežiūros veiksmingumą šalinant nebūtiną priežiūros reikalavimų, įskaitant reikalavimus, susijusius su 114 straipsnyje ir 117 straipsnio 3 dalyje nurodytais prašymais suteikti informaciją, dubliavimą;
e)
nuosekliai taikyti riziką ribojančius reikalavimus pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 visiems įstaigų grupės subjektams, nedarant poveikio Sąjungos teisėje numatytoms pasirinkimo galimybėms ir teisei veikti savo nuožiūra;
f)
taikyti 112 straipsnio 1 dalies c punktą atsižvelgiant į kitų forumų, kurie gali būti įsteigti toje srityje, darbą.
2. Priežiūros institucijų kolegijose dalyvaujančios kompetentingos valdžios institucijos ir EBI glaudžiai bendradarbiauja. Konfidencialumo reikalavimai pagal šios direktyvos 1 skyriaus II skirsnį bei Direktyvos 2004/39/EB 54 ir 58 straipsnius nekliudo kompetentingoms valdžios institucijoms keistis konfidencialia informacija priežiūros institucijų kolegijose. Priežiūros institucijų kolegijų įsteigimas ir veikla neturi įtakos kompetentingų valdžios institucijų teisėms ir pareigoms pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013.
3. Kolegijos įsteigiamos ir veikia remiantis raštiškais susitarimais, nurodytais 115 straipsnyje, kuriuos po konsultacijų su atitinkamomis kompetentingomis valdžios institucijomis nustato konsoliduotos priežiūros institucija.
4. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose aiškiai apibrėžia bendrąsias priežiūros institucijų kolegijų veiklos sąlygas.
EBI tuos techninių reguliavimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. gruodžio 31 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
5. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nustato priežiūros institucijų kolegijų veiklos funkcijas.
EBI tuos techninių įgyvendinimo standartų projektus pateikia Komisijai iki 2014 m. gruodžio 31 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnį.
6. Priežiūros institucijų kolegijų veikloje gali dalyvauti kompetentingos valdžios institucijos, atsakingos už ES patronuojančiosios įstaigos, ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamųjų įmonių priežiūrą, ir priimančiosios valstybės narės, kurioje įsteigti 51 straipsnyje nurodyti svarbūs filialai, kompetentingos valdžios institucijos, prireikus, ECBS centriniai bankai ir tam tikrais atvejais trečiųjų valstybių priežiūros institucijos, taikant konfidencialumo reikalavimus, kurie, visų kompetentingų valdžios institucijų nuomone, yra lygiaverčiai šios direktyvos 1 skyriaus II skirsnio ir, jei taikytina, Direktyvos 2004/39/EB 54 ir 58 straipsnių reikalavimams.
7. Konsoliduotos priežiūros institucija pirmininkauja kolegijos posėdžiams ir sprendžia, kurios kompetentingos valdžios institucijos dalyvauja posėdyje arba kolegijos veikloje. Konsoliduotos priežiūros institucija visus kolegijos narius iš anksto visapusiškai informuoja apie tokių posėdžių organizavimą, apie pagrindinius svarstytinus klausimus ir nagrinėtiną veiklą. Be to, konsoliduotos priežiūros institucija visiems kolegijos nariams laiku teikia visapusišką informaciją apie veiksmus, kurių buvo imtasi minėtų posėdžių metu, arba apie įvykdytas priemones.
8. Priimdama sprendimą, konsoliduotos priežiūros institucija atsižvelgia į priežiūros veiklos, kurią reikia suplanuoti arba koordinuoti, svarbą toms institucijoms, visų pirma į jos galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansų sistemos stabilumui, kaip nurodyta 7 straipsnyje, ir 51 straipsnio 2 dalyje nurodytiems įpareigojimams.
9. Vadovaudamasi šios direktyvos 1 skyriaus II skirsnyje ir, jei taikytina, Direktyvos 2004/39/EB 54 ir 58 straipsniuose išdėstytais konfidencialumo reikalavimais, konsoliduotos priežiūros institucija informuoja EBI apie priežiūros institucijų kolegijos veiklą, įskaitant kritinėse situacijose, ir perduoda EBI visą informaciją, kuri yra ypač svarbi priežiūros konvergencijai.
Jei kompetentingos valdžios institucijos nesutaria dėl priežiūros institucijų kolegijų veiklos, bet kuri iš atitinkamų kompetentingų valdžios institucijų gali perduoti klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį ir paprašyti jos pagalbos.
Tuo atveju, jeigu kompetentingos valdžios institucijos nesutaria tarpusavyje dėl priežiūros institucijų kolegijų veiklos pagal šį straipsnį, EBI taip pat gali savo iniciatyva padėti kompetentingoms valdžios institucijoms pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
117 straipsnis
Įpareigojimai bendradarbiauti
1. Kompetentingos valdžios institucijos glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauja. Jos teikia viena kitai visą informaciją, kuri pagal šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 yra esminė arba svarbi kitų institucijų priežiūros užduočių vykdymui. Atsižvelgdamos į tai, kompetentingos valdžios institucijos, gavusios prašymą, perduoda visą svarbią informaciją ir savo iniciatyva perduoda visą esminę informaciją.
Šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 tikslais kompetentingos valdžios institucijos bendradarbiauja su EBI pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010.
Kompetentingos valdžios institucijos teikia EBI visą informaciją, būtiną jos pareigoms vykdyti pagal šią direktyvą, Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010, atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 35 straipsnį.
Pirmoje pastraipoje nurodyta informacija laikoma esmine, jeigu ji galėtų turėti reikšmingos įtakos kitoje valstybėje narėje esančios įstaigos ar finansų įstaigos finansinio patikimumo vertinimui.
Visų pirma, ES patronuojančiųjų įstaigų ir įstaigų, kurias kontroliuoja ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės, konsoliduotos priežiūros institucijos teikia visą svarbią informaciją kitų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms, kurios prižiūri tų patronuojančiųjų įmonių patronuojamąsias įmones. Nustatant svarbios informacijos apimtį, atsižvelgiama į tų patronuojamųjų įmonių svarbą tų valstybių narių finansų sistemoje.
Pirmoje pastraipoje nurodyta esminė informacija visų pirma apima šiuos dalykus:
a)
grupės teisinės struktūros ir valdymo struktūros, įskaitant organizacinę struktūrą, aprėpiant visas grupei priklausančias kontroliuojamas įmones, nekontroliuojamas įmones, nekontroliuojamas patronuojamąsias įmones ir svarbius filialus, patronuojančiąsias įmones pagal 14 straipsnio 3 dalį, 74 straipsnio 1 dalį ir 109 straipsnio 2 dalį, taip pat kompetentingų valdžios institucijų, prižiūrinčių grupei priklausančius kontroliuojamus subjektus, nustatymą;
b)
informacijos surinkimo iš grupės įstaigų procedūras ir tos informacijos patikrinimą;
c)
neigiamus pokyčius įstaigose arba kituose grupės subjektuose, kurie galėtų rimtai pakenkti įstaigoms;
d)
dideles sankcijas ir išskirtines priemones, kurias kompetentingos valdžios institucijos yra pritaikiusios pagal šią direktyvą, įskaitant specialaus nuosavų lėšų poreikio nustatymą pagal 104 straipsnį ir bet kokių apribojimų, taikomų pažangiojo vertinimo metodo naudojimui apskaičiuojant nuosavų lėšų poreikį pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 312 straipsnio 2 dalį, nustatymą.
2. Kompetentingos valdžios institucijos gali pranešti EBI apie bet kurį iš toliau nurodytų atvejų:
a)
kai kompetentinga valdžios institucija neperdavė esminės informacijos;
b)
kai prašymas bendradarbiauti, visų pirma keistis svarbia informacija, buvo atmestas arba nebuvo imtasi veiksmų per pagrįstą laiką.
Nedarant poveikio SESV 258 straipsniui, EBI gali imtis veiksmų vadovaudamasi jai pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį suteiktais įgaliojimais.
EBI taip pat gali savo iniciatyva padėti kompetentingoms valdžios institucijoms plėtoti nuoseklią bendradarbiavimo praktiką pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
3. Kompetentingos valdžios institucijos, atsakingos už įstaigų, kurias kontroliuoja ES patronuojančioji įstaiga, priežiūrą, kai tik įmanoma, kreipiasi į konsoliduotos priežiūros instituciją, kai joms reikia informacijos apie šioje direktyvoje ir Reglamente (ES) Nr. 575/2013 nurodytų metodų ir metodikos įgyvendinimą, kurią jau gali turėti konsoliduotos priežiūros institucija.
4. Prieš priimdamos sprendimą, atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos tarpusavyje konsultuojasi dėl toliau išvardytų klausimų, kai toks sprendimas svarbus kitų kompetentingų valdžios institucijų atliekamoms priežiūros funkcijoms:
a)
grupei priklausančių kredito įstaigų akcininkų, organizacinės arba valdymo struktūros pakeitimų, kuriems padaryti reikia kompetentingų valdžios institucijų patvirtinimo arba leidimo; taip pat
b)
didelių sankcijų ar išimtinių priemonių, kurias kompetentingos valdžios institucijos yra pritaikiusios, įskaitant specialaus nuosavų lėšų poreikio nustatymą pagal 104 straipsnį, ir bet kokių apribojimų, taikomų pažangiojo vertinimo metodo naudojimui apskaičiuojant nuosavų lėšų poreikį pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 312 straipsnio 2 dalį, nustatymą.
Taikant b punktą, visada konsultuojamasi su konsoliduotos priežiūros institucija.
Tačiau kompetentinga valdžios institucija gali nuspręsti nesikonsultuoti su kitomis kompetentingomis valdžios institucijomis skubiais atvejais arba tada, kai tokios konsultacijos galėtų pakenkti jos sprendimo veiksmingumui. Tokiais atvejais kompetentinga valdžios institucija, priėmusi savo sprendimą, neatidėliodama informuoja kitas kompetentingas valdžios institucijas.
118 straipsnis
Informacijos, susijusios su subjektais kitose valstybėse narėse, patikrinimas
Jeigu, taikydamos šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, vienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos konkrečiais atvejais pageidauja patikrinti informaciją, susijusią su įstaiga, finansų kontroliuojančiąja bendrove, mišrią veiklą vykdančia finansų kontroliuojančiąja bendrove, finansų įstaiga, papildomas paslaugas teikiančia įmone, mišrią veiklą vykdančia kontroliuojančiąja bendrove, 125 straipsnyje arba 119 straipsnio 3 dalyje nurodytomis patronuojamosiomis įmonėmis, esančiomis kitoje valstybėje narėje, jos prašo tos kitos valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų patikrinti tą informaciją. Institucijos, kurios gauna tokį prašymą, pagal savo kompetenciją į jį reaguoja arba pačios atlikdamos patikrinimą, arba leidžia tai padaryti prašymą pateikusioms institucijoms arba auditoriui ar ekspertui. Prašymą pateikusi kompetentinga valdžios institucija, jei nori, gali dalyvauti patikrinime, jei patikrinimą atlieka ne ji pati.
II skirsnis
Finansų kontroliuojančiosios bendrovės, mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės ir mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės
119 straipsnis
Kontroliuojančiųjų bendrovių įtraukimas į konsoliduotą priežiūrą
1. Valstybės narės prireikus patvirtina priemones, būtinas finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms ir mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms įtraukti į konsoliduotą priežiūrą.
2. Jeigu vienu iš Reglamento (ES) Nr. 575/2013 19 straipsnyje numatytų atvejų patronuojamoji įmonė, kuri yra įstaiga, nėra įtraukiama į konsoliduotą priežiūrą, valstybės narės, kurios teritorijoje yra ta patronuojamoji įmonė, kompetentingos valdžios institucijos gali prašyti patronuojančiosios įmonės suteikti informaciją, kuri sudarytų palankesnes sąlygas vykdyti tos patronuojamosios įmonės priežiūrą.
3. Valstybės narės suteikia galimybę savo kompetentingoms valdžios institucijoms, kurios atsako už konsoliduotos priežiūros vykdymą, prašyti įstaigoms, finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms arba mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms priklausančių patronuojamųjų įmonių, kurioms nėra taikoma konsoliduota priežiūra, pateikti 122 straipsnyje nurodytą informaciją. Tokiu atveju taikoma tame straipsnyje nustatyta informacijos perdavimo ir patikrinimo tvarka.
120 straipsnis
Mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių priežiūra
1. Jeigu mišrią veiklą vykdančiai finansų kontroliuojančiajai bendrovei taikomos lygiavertės nuostatos pagal šią direktyvą ir Direktyvą 2002/87/EB, visų pirma susijusios su riziką ribojančia priežiūra, konsoliduotos priežiūros institucija, pasikonsultavusi su kitomis kompetentingomis valdžios institucijomis, atsakingomis už patronuojamųjų įmonių priežiūrą, tai mišrią veiklą vykdančiai finansų kontroliuojančiajai bendrovei taiko tik Direktyvą 2002/87/EB.
2. Jeigu mišrią veiklą vykdančiai finansų kontroliuojančiajai bendrovei taikomos lygiavertės nuostatos pagal šią direktyvą ir Direktyvą 2009/138/EB, visų pirma susijusios su riziką ribojančia priežiūra, konsoliduotos priežiūros institucija, sprendimą suderinusi su grupės priežiūros institucija draudimo sektoriuje, tai mišrią veiklą vykdančiai finansų kontroliuojančiajai bendrovei taiko tik tas šios direktyvos nuostatas, kurios susijusios su svarbiausiu finansų sektoriumi, kaip apibrėžta Direktyvos 2002/87/EB 3 straipsnio 2 dalyje.
3. Konsoliduotos priežiūros institucija informuoja EBI ir EDPPI apie sprendimus, priimtus pagal 1 ir 2 dalis.
4. EBI, EDPPI ir EVPRI jungtiniame komitete, nurodytame reglamentų (ES) Nr. 1093/2010, (ES) Nr. 1094/2010 ir (ES) Nr. 1095/2010 54 straipsnyje, parengia gaires, kurių tikslas yra priežiūros praktikos konvergencija, ir per trejus metus nuo tų gairių patvirtinimo tuo pačiu tikslu parengia techninių reguliavimo standartų projektus.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal reglamentų (ES) Nr. 1093/2010, (ES) Nr. 1094/2010 ir (ES) Nr. 1095/2010 10-14 straipsnius.
121 straipsnis
Vadovų kvalifikacija
Valstybės narės reikalauja, kad finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės valdymo organo nariai būtų pakankamai geros reputacijos ir turėtų pakankamai žinių, įgūdžių bei patirties, kaip nurodyta 91 straipsnio 1 dalyje, tokioms pareigoms vykdyti, atsižvelgiant į finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės konkretų vaidmenį.
122 straipsnis
Prašymai pateikti informaciją ir tikrinimai
1. Kol konsolidavimo metodai dar derinami, valstybės narės nustato, kad tuo atveju, kai patronuojančioji įmonė, kuriai priklauso viena arba daugiau įstaigų, yra mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, kompetentingos valdžios institucijos, kurios atsako už veiklos leidimų išdavimą šioms įstaigoms bei jų priežiūrą, tiesiogiai arba per patronuojamąsias įstaigas, kurios yra įstaigos, kreipdamosi į mišrią veiklą vykdančią kontroliuojančiąją bendrovę ir jos patronuojamąsias bendroves, reikalautų, kad joms būtų pateikta visa informacija, reikalinga tų patronuojamųjų įstaigų priežiūrai atlikti.
2. Valstybės narės nustato, kad jų kompetentingos valdžios institucijos gali vietoje patikrinti informaciją, kurią pateikė mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė arba jai priklausančios patronuojamosios įmonės, arba pasitelkti tai padaryti išorės inspektorius. Jeigu mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė arba viena iš jai priklausančių patronuojamųjų įmonių yra draudimo įmonė, galima taikyti ir 125 straipsnyje nustatytą tvarką. Jeigu mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė arba viena iš jai priklausančių patronuojamųjų įmonių yra ne tos valstybės narės, kurioje yra patronuojamoji įstaiga, kuri yra įstaiga, teritorijoje, informacija vietoje tikrinama vadovaujantis 118 straipsnyje nustatyta tvarka.
123 straipsnis
Priežiūra
1. Nedarant poveikio Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ketvirtai daliai, valstybės narės nustato, kad tais atvejais, kai vienos arba daugiau įstaigų patronuojančioji įmonė yra mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė, kompetentingos valdžios institucijos, atsakingos už minėtų įstaigų priežiūrą, vykdytų bendrą sandorių, vykdomų tarp įstaigos ir mišrią veiklą vykdančios kontroliuojančiosios bendrovės bei jos patronuojamųjų įmonių, priežiūrą.
2. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaigos taikytų atitinkamus rizikos valdymo procesus ir vidaus kontrolės mechanizmus, įskaitant patikimas informavimo ir apskaitos procedūras, siekdamos tinkamai nustatyti, įvertinti, stebėti ir kontroliuoti su jų patronuojančiąja mišrią veiklą vykdančia kontroliuojančiąja bendrove ir jos patronuojamosiomis įmonėmis vykdomus sandorius. Kompetentingos valdžios institucijos reikalauja, kad įstaiga teiktų ataskaitas apie kiekvieną su tomis įmonėmis vykdomą svarbų sandorį, kuris nėra Reglamento (ES) Nr. 575/2013 394 straipsnyje nurodytas sandoris. Kompetentingos valdžios institucijos peržiūri tas procedūras ir svarbius sandorius.
124 straipsnis
Keitimasis informacija
1. Valstybės narės užtikrina, kad nebūtų jokių teisinių kliūčių įmonėms, kurioms taikoma konsoliduota priežiūra, mišrią veiklą vykdančioms kontroliuojančiosioms bendrovėms ir jų patronuojamosioms įmonėms arba 119 straipsnio 3 dalyje nurodytoms patronuojamosioms įmonėms, tarpusavyje keistis visa informacija, kuri būtų svarbi priežiūrai atlikti vadovaujantis 110 straipsniu ir 3 skyriumi.
2. Jeigu patronuojančioji įmonė ir kuri nors iš jos patronuojamųjų įstaigų yra skirtingų valstybių narių teritorijose, kiekvienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos viena kitai pateikia visą svarbią informaciją, kuria remiantis būtų galima atlikti arba kuri padėtų atlikti konsoliduotą priežiūrą.
Jeigu valstybės narės, kurioje yra patronuojančioji įmonė, kompetentingos valdžios institucijos pačios neatlieka konsoliduotos priežiūros vadovaudamosi 111 straipsniu, šią priežiūrą atliekančios kompetentingos valdžios institucijos gali paprašyti, kad tos priežiūros neatliekančios institucijos iš patronuojančiosios įmonės pareikalautų pateikti visą informaciją, kuri būtų svarbi atliekant konsoliduotą priežiūrą, ir perduotų šią informaciją toms institucijoms.
3. Valstybės narės įgalioja savo kompetentingas valdžios institucijas keistis 2 dalyje nurodyta informacija su sąlyga, kad tai jokiu būdu nereiškia, jog rinkdamos ar turėdamos informaciją, susijusią su finansų kontroliuojančiosiomis bendrovėmis, mišrią veiklą vykdančiomis kontroliuojančiosiomis bendrovėmis, finansų įstaigomis arba papildomas paslaugas teikiančiomis įmonėmis, kompetentingos valdžios institucijos turi atskirai atlikti minėtų institucijų arba įmonių priežiūrą.
Valstybės narės taip pat įgalioja savo kompetentingas valdžios institucijas keistis 122 straipsnyje nurodyta informacija su sąlyga, kad tai jokiu būdu nereiškia, jog rinkdamos ar turėdamos informaciją, susijusią su mišrią veiklą vykdančia kontroliuojančiąja bendrove ir tomis jos patronuojamosiomis įmonėmis, kurios nėra kredito įstaigos, arba su 119 straipsnio 3 dalyje nurodytomis patronuojamosiomis įmonėmis, kompetentingos valdžios institucijos atlieka jų priežiūrą.
125 straipsnis
Bendradarbiavimas
1. Jeigu įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė, mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti kontroliuojančioji bendrovė kontroliuoja vieną arba daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra draudimo įmonės arba kitos investavimo paslaugas teikiančios įmonės ir kurios turi gauti veiklos leidimą, kompetentingos valdžios institucijos ir institucijos, kurias valstybė įgaliojo atlikti draudimo įmonių ir tų kitų investavimo paslaugas teikiančių įmonių priežiūrą, glaudžiai bendradarbiauja. Nedarant poveikio jų atitinkamiems įsipareigojimams, šios institucijos teikia viena kitai visą informaciją, kuria remdamosi joms būtų lengviau atlikti joms pavestas užduotis ir atlikti jų prižiūrimų įmonių veiklos ir bendros finansinės padėties priežiūrą.
2. Informacijai, gautai atliekant konsoliduotą priežiūrą, ir visų pirma informacijai, gautai bet kokio šioje direktyvoje numatyto kompetentingų valdžios institucijų keitimosi tarpusavyje informacija atveju, taikomi profesinės paslapties reikalavimai, kurie yra bent lygiaverčiai nurodytiesiems šios direktyvos 53 straipsnio 1 dalyje, kredito įstaigų atžvilgiu, arba pagal Direktyvą 2004/39/EB - investicinių įmonių atžvilgiu.
3. Kompetentingos valdžios institucijos, kurios atsako už konsoliduotą priežiūrą, sudaro Reglamento (ES) Nr. 575/2013 11 straipsnyje nurodytų finansų kontroliuojančiųjų bendrovių arba mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių sąrašus. Tie sąrašai perduodami kitų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms, EBI ir Komisijai.
126 straipsnis
Sankcijos
Pagal šios antraštinės dalies 1 skyriaus IV skirsnį valstybės narės užtikrina, kad sankcijos ar priemonės, skirtos nustatytiems pažeidimams arba jų priežastims pašalinti, galėtų būti taikomos finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms, mišrią veiklą vykdančioms finansų kontroliuojančiosioms bendrovėms ir mišrią veiklą vykdančioms kontroliuojančiosioms bendrovėms arba jų faktiniams vadovams, kurie pažeidžia įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais perkeliamas šis skyrius.
127 straipsnis
Konsoliduotos priežiūros trečiosiose šalyse lygiavertiškumo vertinimas
1. Jeigu įstaigai, kurios patronuojančioji įmonė yra įstaiga, finansų kontroliuojančioji bendrovė arba mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, turinti pagrindinę buveinę trečiojoje valstybėje, 111 straipsnyje nustatyta konsoliduota priežiūra netaikoma, kompetentingos valdžios institucijos vertina, ar trečiosios valstybės priežiūros institucijos vykdo pirmiau nurodytos įstaigos konsoliduotą priežiūrą, lygiavertę šioje direktyvoje nustatytais principais ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 pirmos dalies II antraštinės dalies 2 skyriaus reikalavimais reglamentuojamai priežiūrai.
Patronuojančiosios įmonės arba bet kurios iš Sąjungoje veiklos leidimą gavusių kontroliuojamų įmonių prašymu arba savo iniciatyva vertinimą atlieka kompetentinga valdžios institucija, kuri, taikant 3 dalį, būtų atsakinga už konsoliduotą priežiūrą. Ta kompetentinga valdžios institucija konsultuojasi su kitomis susijusiomis kompetentingomis valdžios institucijomis.
2. Komisija gali paprašyti Europos bankininkystės komiteto pateikti bendras rekomendacijas dėl to, ar tikėtina, kad priežiūros institucijų trečiosiose valstybėse konsoliduotos priežiūros priemonėmis galima pasiekti šiame skyriuje nustatytus konsoliduotos priežiūros tikslus įstaigų, kurių patronuojančiosios įmonės pagrindinė buveinė yra trečiojoje valstybėje, atžvilgiu. Europos bankininkystės komitetas nuolat peržiūri visas tokias rekomendacijas ir atsižvelgia į visus minėtų kompetentingų valdžios institucijų vykdomos konsoliduotos priežiūros priemonių pakeitimus. EBI padeda Komisijai ir Europos bankininkystės komitetui atlikti tas užduotis, taip pat įvertinti, ar tokias rekomendacijas reikėtų atnaujinti.
1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą vertinimą atliekanti kompetentinga valdžios institucija atsižvelgia į visas šias rekomendacijas. Šiuo tikslu, prieš priimdama sprendimą, kompetentinga valdžios institucija konsultuojasi su EBI.
3. Jeigu pirmiau nurodyta lygiavertė priežiūra netaikoma, valstybės narės įstaigoms taiko šią direktyvą ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 mutatis mutandis arba leidžia savo kompetentingoms valdžios institucijoms taikyti kitus atitinkamus priežiūros metodus, kuriais būtų pasiekti įstaigų konsoliduotos priežiūros tikslai.
Tokiems priežiūros metodams, pasikonsultavusi su kitomis susijusiomis kompetentingomis valdžios institucijomis, turi pritarti kompetentinga valdžios institucija, kuri būtų atsakinga už konsoliduotą priežiūrą.
Kompetentingos valdžios institucijos visų pirma gali reikalauti įsteigti finansų kontroliuojančiąją bendrovę arba mišrią veiklą vykdančią finansų kontroliuojančiąją bendrovę, kurios pagrindinė buveinė būtų Sąjungoje, ir tos finansų kontroliuojančiosios bendrovės konsoliduotai pozicijai arba tos mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės įstaigų konsoliduotai pozicijai taikyti konsoliduotos priežiūros nuostatas.
Priežiūros metodai turi būti tokie, kad juos taikant būtų pasiekti šiame skyriuje nustatyti konsoliduotos priežiūros tikslai, ir apie juos pranešama kitoms susijusioms kompetentingoms valdžios institucijoms, EBI bei Komisijai.
4 SKYRIUS
Kapitalo rezervai
I skirsnis
Rezervai
128 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame skyriuje vartojamų terminų apibrėžtys:
1) kapitalo apsaugos rezervas- nuosavos lėšos, kurias įstaiga privalo turėti pagal 129 straipsnį;
2) įstaigos specialus anticiklinis rezervas- nuosavos lėšos, kurias įstaiga privalo turėti pagal 130 straipsnį;
3) G-SII rezervas- nuosavos lėšos, kurias privaloma turėti pagal 131 straipsnio 4 dalį;
4) O-SII rezervas- nuosavos lėšos, kurias gali būti įpareigota turėti pagal 131 straipsnio 5 dalį;
5) sisteminės rizikos rezervas- nuosavos lėšos, kurias įstaiga privalo turėti arba kurių jos gali būti pareikalauta turėti pagal 133 straipsnį;
6) jungtinio rezervo reikalavimas- viso bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, kuris reikalingas kapitalo apsaugos rezervo reikalavimui patenkinti, dydis, pridėjus, kai taikytina:
7) anticiklinio rezervo norma- norma, kurią įstaigos privalo taikyti apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą ir kuri nustatoma pagal 136 ir 137 straipsnius arba kurią (tam tikrais atvejais) nustato trečiosios valstybės institucija;
8) šalyje veiklos leidimą gavusi įstaiga- valstybėje narėje veiklos leidimą gavusi įstaiga, už kurios anticiklinio rezervo normos nustatymą yra atsakinga konkreti paskirta institucija;
9) orientacinis rezervas- lyginamoji rezervo norma, apskaičiuota pagal 135 straipsnio 1 dalį.
Šis skyrius netaikomas investicinėms įmonėms, kurios neturi leidimo teikti investavimo paslaugų, išvardytų Direktyvos 2004/39/EB I priedo A skirsnio 3 ir 6 punktuose.
129 straipsnis
Reikalavimas turėti kapitalo apsaugos rezervą
1. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos, be bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, kurį turi turėti, kad įvykdytų nuosavų lėšų reikalavimą, nustatytą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį, dar turėtų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo apsaugos rezervą, kuris būtų lygus 2,5 % jų bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal to reglamento 92 straipsnio 3 dalį individualiai ir konsoliduotai, kaip taikytina pagal to reglamento pirmos dalies II antraštinę dalį.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, valstybė narė gali netaikyti toje dalyje nustatytų reikalavimų mažosioms ir vidutinėms investicinėms įmonėms, jei dėl tokios išimties nekyla grėsmė tos valstybės narės finansinės sistemos stabilumui.
Sprendimas dėl to, ar taikyti tokią išimtį, turi būti visapusiškai pagrįstas, jame turi būti paaiškinta, kodėl dėl tokios išimties nekyla grėsmė valstybės narės finansinės sistemos stabilumui, ir jame turi būti pateikta tiksli termino „mažosios ir vidutinės investicinės įmonės“, kurioms tokia išimtis taikoma, apibrėžtis.
Valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti tokią išimtį, apie tai praneša Komisijai, ESRV, EBI ir atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms.
3. 2 dalies tikslais valstybė narė paskiria už šio straipsnio taikymą atsakingą instituciją. Ta institucija yra kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija.
4. 2 dalies tikslais investicinės įmonės priskiriamos mažųjų ar vidutinių įmonių kategorijai pagal 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendaciją 2003/361/EB dėl mikroįmonių, mažųjų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (31).
5. Įstaigos nenaudoja bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, skirto šio straipsnio 1 dalyje nustatytam reikalavimui įvykdyti, 104 straipsnyje nustatytiems reikalavimams įvykdyti.
6. Jeigu įstaiga negali visiškai įvykdyti šio straipsnio 1 dalyje nustatytą reikalavimą, jai taikomi 141 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyti paskirstomų sumų apribojimai.
130 straipsnis
Reikalavimas turėti įstaigos specialų anticiklinį rezervą
1. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos turėtų specialų anticiklinį rezervą, kuris būtų lygus jų bendrai pagal riziką įvertinų pozicijų sumai, apskaičiuotai pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį ir padaugintai iš svertinio anticiklinio rezervo normų, apskaičiuotų pagal šios direktyvos 140 straipsnį individualiai ir konsoliduotai, kaip taikytina pagal to reglamento pirmos dalies II antraštinę dalį, vidurkio.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, valstybė narė gali netaikyti toje dalyje nustatytų reikalavimų mažosioms ir vidutinėms investicinėms įmonėms, jei dėl tokios išimties nekyla grėsmė tos valstybės narės finansinės sistemos stabilumui.
Sprendimas dėl to, ar taikyti tokią išimtį, turi būti visapusiškai pagrįstas, jame turi būti paaiškinta, kodėl dėl tokios išimties nekyla grėsmė valstybės narės finansinės sistemos stabilumui, ir jame turi būti pateikta tiksli termino „mažosios ir vidutinės investicinės įmonės“, kurioms tokia išimtis taikoma, apibrėžtis.
Valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti tokią išimtį, apie tai praneša Komisijai, ESRV, EBI ir atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms.
3. 2 dalies tikslais valstybė narė paskiria už šio straipsnio taikymą atsakingą instituciją. Ta institucija yra kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija.
4. 2 dalies tikslais investicinės įmonės priskiriamos mažųjų ir vidutinių įmonių kategorijai atsižvelgiant į Rekomendaciją 2003/361/EB.
5. 1 dalyje nustatytam reikalavimui įvykdyti įstaigos naudoja bendrą 1 lygio nuosavą kapitalą, papildomą tai bendro 1 lygio nuosavo kapitalo daliai, kuri turima nuosavų lėšų poreikio reikalavimui pagal Reglamento [(ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį, reikalavimui turėti kapitalo apsaugos rezervą pagal šios direktyvos 129 straipsnį ir visiems šios direktyvos 104 straipsnyje nustatytiems reikalavimams įvykdyti.
6. Jeigu įstaiga negali visiškai įvykdyti šio straipsnio 1 dalyje nustatytą reikalavimą, jai taikomi 141 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodyti paskirstomų sumų apribojimai.
131 straipsnis
Pasaulinės ir kitos sisteminės svarbos įstaigos
1. Valstybės narės paskiria instituciją, atsakingą už jose veiklos leidimus gavusių pasaulinės sisteminės svarbos įstaigų (G-SII) - konsoliduotai, bei, individualiai, iš dalies konsoliduotai arba konsoliduotai, kaip taikytina, kitų sisteminės svarbos įstaigų (O-SII), kurios yra gavusios veiklos leidimą atitinkamoje savo jurisdikcijoje, nustatymą. Ta institucija yra kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija. Valstybės narės gali paskirti daugiau kaip vieną instituciją. G-SII turi būti ES patronuojančioji įstaiga, ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė arba įstaiga. G-SII nėra įstaiga, kuri yra ES patronuojančiosios įstaigos, ES patronuojančiosios finansų kontroliuojančiosios bendrovės arba ES patronuojančiosios mišrią veiklą vykdančios finansų kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamoji įstaiga. O-SII turi būti ES patronuojančioji įstaiga, ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė arba įstaiga.
2. G-SII nustatymo metodika grindžiama šiomis kategorijomis:
a)
grupės dydžiu;
b)
grupės ir finansų sistemos tarpusavio susietumu;
c)
grupės teikiamų paslaugų arba finansų infrastruktūros pakeičiamumu;
d)
grupės veiklos sudėtingumu;
e)
grupės vykdoma tarpvalstybine veikla, įskaitant tarpvalstybinę veiklą, vykdomą tarp valstybių narių ir tarp valstybės narės bei trečiosios valstybės.
Kiekvienai kategorijai suteikiamas vienodas svertinis rodiklis ir kiekviena kategorija yra sudaryta iš kiekybinių rodiklių.
Pagal šią metodiką gaunamas bendras kiekvieno subjekto, kaip nurodyta 1 dalyje, įvertintas balas, kuriuo remiantis G-SII gali būti identifikuotos ir priskirtos pakategorei, kaip apibūdinta 9 dalyje.
3. O-SII nustatomos pagal 1 dalį. Sisteminė svarba įvertinama remiantis bent jau vienu iš šių kriterijų:
a)
dydžiu;
b)
svarba Sąjungos arba atitinkamos valstybės narės ekonomikai;
c)
tarpvalstybinės veiklos svarba;
d)
įstaigos ar grupės ir finansų sistemos tarpusavio susietumu.
EBI, pasikonsultavusi su ESRV, iki 2015 m. sausio 1 d. paskelbia gaires dėl kriterijų, pagal kuriuos nustatomos šios dalies taikymo O-SII įvertinimui sąlygos. Tose gairėse atsižvelgiama į tarptautines sistemas, nustatytas nacionalinio lygio sisteminės svarbos įstaigoms, bei Sąjungos ir nacionalinius ypatumus.
4. Kiekvienai G-SII konsoliduotai taikomas reikalavimas palaikyti G-SII rezervą, atitinkantį pakategorę, kuriai G-SII yra priskiriama. Tą rezervą sudaro bendras 1 lygio nuosavas kapitalas ir šis rezervas jį papildo.
5. Kiekvienai O-SII kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija gali konsoliduotai, iš dalies konsoliduotai arba individualiai taikyti reikalavimą palaikyti O-SII rezervą iki 2 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdama į O-SII nustatymo kriterijus. Tą rezervą sudaro bendras 1 lygio nuosavas kapitalas ir tas rezervas jį papildo.
6. Reikalaudama turėti O-SII rizikos rezervą, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija laikosi šių principų:
a)
O-SII rizikos rezervas negali turėti neproporcingo neigiamo poveikio visai kitų valstybių narių arba Sąjungos apskritai finansų sistemai arba jos dalims, sudarydamas arba sukurdamas kliūtį vidaus rinkos veikimui;
b)
O-SII rizikos rezervą kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija peržiūri bent kartą per metus.
7. Prieš nustatydama arba pakartotinai nustatydama O-SII rizikos rezervą, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija likus vienam mėnesiui iki 5 dalyje nurodyto sprendimo paskelbimo apie tai praneša Komisijai, ESRV, EBI ir atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir paskirtoms institucijoms. Tame pranešime išsamiai aprašoma:
a)
pagrindimas, kodėl manoma, kad O-SII rizikos rezervas gali būti efektyvus ir proporcingas rizikos sumažinimui;
b)
galimo teigiamo ar neigiamo O-SII rizikos rezervo poveikio vidaus rinkai įvertinimas remiantis valstybės narės turima informacija;
c)
O-SII rizikos rezervo norma, kurią valstybė narė pageidauja nustatyti.
8. Nedarant poveikio 133 straipsniui ir šio straipsnio 5 daliai, tais atvejais, kai O-SII yra G-SII arba O-SII, kuri yra ES patronuojančioji įstaiga ir jai taikomas O-SII rezervas konsoliduotai, patronuojamajai įstaigai taikomas rezervas individualiai ar iš dalies konsoliduotai neviršija didesnės iš toliau nurodytų verčių:
a)
1 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį; ir
b)
G-SII ar O-SII rezervo normos, taikytinos grupei konsoliduotai.
9. Nustatomos bent penkios G-SII pakategorės. Žemiausia riba ir ribos tarp kiekvienos pakategorės nustatomos remiantis balais, gautais taikant G-SII nustatymo metodiką. Ribiniai balai tarp gretimų pakategorių turi būti nustatomi aiškiai ir laikantis principo, kad jie rodo nuolatinį sisteminės svarbos linijinį didėjimą, taip gaunant kiekvienos pakategorės, išskyrus aukščiausią pakategorę, reikalavimo papildomam bendram 1 lygio nuosavam kapitalui linijinį padidėjimą. Šioje dalyje sisteminė svarba - tai tikėtinas G-SII finansinių sunkumų poveikis pasaulinei finansų rinkai. Žemiausiai pakategorei taikomas G-SII rezervas yra lygus 1 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, o kiekvienai pakategorei nustatytas rezervas tolydžiai didėja 0,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį iki ketvirtos pakategorės imtinai. G-SII rezervo aukščiausiai pakategorei taikomas 3,5 % dydžio bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, rezervas.
10. Nedarant poveikio 1 ir 9 dalims, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija, vadovaudamasi patikimu priežiūriniu sprendimu, gali:
a)
perkelti G-SII iš žemesnės pakategorės į aukštesnę pakategorę;
b)
priskirti subjektą, kaip nurodyta 1 dalyje, kurio bendras balas yra žemesnis už žemiausios pakategorės ribinį balą, tai pakategorei arba aukštesnei pakategorei, tuo būdu priskiriant jį G-SII.
11. Jei kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija priima sprendimą pagal 10 dalies b punktą, apie tą sprendimą ir jo priežastis ji praneša EBI.
12. Kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija praneša Komisijai, ESRV ir EBI G-SII ir O-SII pavadinimus bei atitinkamą pakategorę, kuriai kiekviena G-SII yra priskiriama, taip pat viešai paskelbia jų pavadinimus. Kompetentingos valdžios institucijos arba paskirtos institucijos viešai paskelbia pakategorę, kuriai kiekviena G-SII yra priskiriama.
Kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija kartą per metus peržiūri G-SII ir O-SII nustatymą ir G-SII priskyrimą atitinkamoms pakategorėms ir apie peržiūros rezultatą praneša atitinkamai sisteminės svarbos įstaigai, Komisijai, ESRV ir EBI, taip pat viešai paskelbia atnaujintą nustatytų sisteminės svarbos įstaigų sąrašą ir viešai paskelbia pakategorę, kuriai priskiriama kiekviena nustatyta G-SII.
13. Sisteminės svarbos įstaigos nenaudoja bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, kurį jos turi turėti 4 ir 5 dalių reikalavimams, visiems reikalavimams, nustatytiems pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį ir šios direktyvos 129 ir 130 straipsnius, taip pat visiems reikalavimams, nustatytiems pagal šios direktyvos 102 ir 104 straipsnius, įvykdyti.
14. Jei grupei konsoliduotai taikomi toliau nurodyti reikalavimai, kiekvienu atveju taikomas didesnis iš rezervų:
a)
G-SII rezervas ir O-SII rezervas;
b)
G-SII rezervas, O-SII rezervas ir sisteminės rizikos rezervas pagal 133 straipsnį.
Jei įstaigai individualiai ar iš dalies konsoliduotai taikomas O-SII rezervas ir sisteminės rizikos rezervas pagal 133 straipsnį, taikomas didesnis iš tų dviejų rezervų.
15. Nepaisant 14 dalies, tais atvejais, kai sisteminės rizikos rezervas taikomas visoms pozicijoms valstybėje narėje, kuri nustato tą rezervą, susijusį su makrolygio rizika toje valstybėje narėje, tačiau netaikomas pozicijoms už tos valstybės narės ribų, tas sisteminės rizikos rezervas papildo O-SII arba G-SII rezervą, kuris taikomas pagal šį straipsnį.
16. Tais atvejais, kai taikoma 14 dalis ir įstaiga priklauso grupei arba pogrupiui, kuriam priklauso G-SII arba O-SII, jokiais atvejais nėra laikoma, kad tai įstaigai individualiai taikomas jungtinio rezervo reikalavimas, kuris yra mažesnis nei kapitalo apsaugos rezervo, anticiklinio rezervo ir didesnio iš šių rezervų - O-SII rezervo arba sisteminės rizikos rezervo, taikytino tai įstaigai individualiai, suma.
17. Tais atvejais, kai taikoma 15 dalis ir įstaiga priklauso grupei arba pogrupiui, kuriam priklauso G-SII arba O-SII, jokiais atvejais nėra laikoma, kad tai įstaigai individualiai taikomas jungtinio rezervo reikalavimas, kuris yra mažesnis nei kapitalo apsaugos rezervo, anticiklinio rezervo ir O-SII rezervo bei sisteminės rizikos rezervo, taikytino tai įstaigai individualiai, suma.
18. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriais šio straipsnio tikslais nustato metodiką, pagal kurią kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija nustato, kad ES patronuojančioji įstaiga, ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė arba ES patronuojančioji mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė yra G-SII, taip pat metodika, pagal kurią nustatomos pakategorės ir G-SII priskiriamos pakategorėms remiantis jų sistemine svarba atsižvelgiant į tarptautiniu lygiu patvirtintus standartus.
EBI tų techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia iki 2014 m. birželio 30 d.
Komisijai deleguojami įgaliojimai priimti pirmoje ir antroje pastraipose nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
132 straipsnis
Pranešimų teikimas
1. Atsižvelgdama į tarptautinius pokyčius ir remdamasi EBI nuomone, Komisija iki 2015 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą dėl galimybės G-SII nustatytą sistemą taikyti kitoms Sąjungos sisteminės svarbos įstaigų rūšims. Kai reikia, prie pranešimo pridedamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
2. Komisija, pasikonsultavusi su ESRV ir EBI, iki 2016 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie tai, ar 131 straipsnyje nustatytos su G-SII susijusios nuostatos turėtų būti iš dalies keičiamos. Kai tinkama, prie pranešimo pridedamas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto. Tokiuose pasiūlymuose deramai atsižvelgiama į tarptautinius pokyčius reguliavimo srityje ir prireikus peržiūrimas įstaigų rezervų O-SII grupėje nustatymo procesas atsižvelgiant į bet kokį galimą pernelyg didelį poveikį struktūrinio atskyrimo įgyvendinimui valstybėse narėse.
133 straipsnis
Reikalavimas turėti sisteminės rizikos rezervą
1. Kiekviena valstybė narė gali nustatyti bendro 1 lygio nuosavo kapitalo sisteminės rizikos rezervą finansų sektoriui arba vienam arba daugiau sektoriaus pogrupių siekdama užkirsti kelią ilgalaikei neciklinei sisteminei ar makrolygio rizikai, kuriai Reglamentas (ES) Nr. 575/2013 netaikomas, ir tokią riziką sumažinti, tokią riziką suprantant kaip finansų sistemos sutrikimo riziką, kuri gali turėti rimtų neigiamų pasekmių finansų sistemai ir realiajai ekonomikai konkrečioje valstybėje narėje.
2. 1 dalies tikslais valstybė narė paskiria instituciją, atsakingą už sisteminės rizikos rezervo nustatymą ir už įstaigų, kurioms jis taikomas, grupių nustatymą. Ši institucija yra kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija.
3. 1 dalies tikslais gali būti pareikalauta, kad įstaigos, be bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, kurį jos turi turėti, kad įvykdytų nuosavų lėšų reikalavimą, nustatytą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį, dar turėtų bent 1 % dydžio bendro 1 lygio nuosavo kapitalo sisteminės rizikos rezervą, nustatytą pagal pozicijas, kurioms sisteminės rizikos rezervas taikomas pagal šio straipsnio 8 dalį individualiai, konsoliduotai arba iš dalies konsoliduotai, kaip taikytina pagal to reglamento pirmos dalies II antraštinę dalį. Atitinkama kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija gali pareikalauti, kad įstaigos individualiai ir konsoliduotai turėtų sisteminės rizikos rezervą.
4. Įstaigos nenaudoja bendro 1 lygio nuosavo kapitalo, kurį jos turi turėti 3 dalies reikalavimui, visiems reikalavimams, nustatytiems pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnį ir šios direktyvos 129 bei 130 straipsnius, ir visiems reikalavimams, nustatytiems pagal šios direktyvos 102 bei 104 straipsnius, įvykdyti. Jei grupei, kuri nustatyta kaip sisteminės svarbos įstaiga, kuriai G-SII arba O-SII rezervas taikomas konsoliduotai pagal 131 straipsnį, konsoliduotai taikomas ir sisteminės rizikos rezervas pagal šį straipsnį, jai taikomas didesnis iš šių rezervų. Jei įstaigai individualiai ar iš dalies konsoliduotai taikomas O-SII rezervas pagal 131 straipsnį ir sisteminės rizikos rezervas pagal šį straipsnį, taikomas didesnis iš šių dviejų rezervų.
5. Nepaisant 4 dalies, tais atvejais, kai sisteminės rizikos rezervas taikomas visoms pozicijoms valstybėje narėje, kuri nustato rezervą, susijusį su makrolygio rizika toje valstybėje narėje, tačiau netaikomas pozicijoms už tos valstybės narės ribų, tas sisteminės rizikos rezervas yra papildomas O-SII arba G-SII rezervui, kuris taikomas pagal 131 straipsnį.
6. Tais atvejais, kai taikoma 4 dalis ir įstaiga priklauso grupei arba pogrupiui, kuriam priklauso G-SII arba O-SII, jokiais atvejais nėra laikoma, kad tai įstaigai individualiai taikomas jungtinio rezervo reikalavimas, kuris yra mažesnis nei kapitalo apsaugos rezervo, anticiklinio rezervo ir didesnio iš šių rezervų - O-SII rezervo ir sisteminės rizikos rezervo, taikytino tai įstaigai individualiai, suma.
7. Tais atvejais, kai taikoma 5 dalis ir įstaiga priklauso grupei arba pogrupiui, kuriam priklauso G-SII arba O-SII, jokiais atvejais nėra laikoma, kad tai įstaigai individualiai taikomas jungtinio rezervo reikalavimas, kuris yra mažesnis nei kapitalo apsaugos rezervo, anticiklinio rezervo ir O-SII rezervo bei sisteminės rizikos rezervo, taikytino tai įstaigai individualiai, suma.
8. Sisteminės rizikos rezervas gali būti taikomas pozicijoms, turimoms valstybėje narėje, kuri nustato tą rezervą, ir taip pat gali būti taikomas pozicijoms, turimoms trečiosiose valstybėse. Sisteminės rizikos rezervas taip pat gali būti taikomas pozicijoms, turimoms kitose valstybėse narėse, atsižvelgiant į 15 ir 18 dalis.
9. Sisteminės rizikos rezervas taikomas visoms įstaigoms arba vienam ar daugiau šių įstaigų pogrupių, kurie priklauso atitinkamos valstybės narės institucijų kompetencijai pagal šią direktyvą, ir tas reikalavimas nustatomas palaipsniui arba paspartintai koreguojant 0,5 procentinio punkto. Skirtingiems sektoriaus pogrupiams gali būti nustatyti skirtingi reikalavimai.
10. Reikalaudama turėti sisteminės rizikos rezervą, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija laikosi šių principų:
a)
sisteminės rizikos rezervas negali turėti neproporcingo neigiamo poveikio kitų valstybių narių ar Sąjungos apskritai visai finansų sistemai arba jos dalims, sudarydamas arba sukurdamas kliūtį vidaus rinkos veikimui;
b)
sisteminės rizikos rezervą kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija privalo peržiūrėti bent kartą per dvejus metus.
11. Prieš nustatydama arba pakartotinai nustatydama iki 3 % sisteminės rizikos rezervo normą, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija likus vienam mėnesiui iki 16 dalyje nurodyto sprendimo paskelbimo apie tai praneša Komisijai, ESRV, EBI ir atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir paskirtoms institucijoms. Jeigu rezervas taikomas trečiosiose valstybėse turimoms pozicijoms, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija apie tai taip pat praneša tų trečiųjų valstybių priežiūros institucijoms. Tame pranešime išsamiai aprašoma:
a)
sisteminė arba makrolygio rizika valstybėje narėje;
b)
priežastys, kodėl sisteminės arba makrolygio rizikos mastas kelia grėsmę finansinės sistemos stabilumui nacionaliniu lygiu, pagrindžiančios sisteminės rizikos rezervo normą;
c)
pagrindimas, kodėl manoma, kad sisteminės rizikos rezervas gali būti efektyvus ir proporcingas rizikos sumažinimui;
d)
galimo teigiamo ar neigiamo sisteminės rizikos rezervo poveikio vidaus rinkai įvertinimas remiantis valstybės narės turima informacija;
e)
pagrindimas, kodėl nė vienos iš esamų priemonių pagal šią direktyvą arba Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, išskyrus to reglamento 458 ir 459 straipsnius, jeigu jų būtų imtasi atskirai arba jas derinant, nepakaks nustatytai makrolygio arba sisteminei rizikai pašalinti, atsižvelgiant į tų priemonių santykinį efektyvumą;
f)
sisteminės rizikos rezervo norma, kurios valstybė narė pageidauja reikalauti.
12. Prieš nustatydama arba pakartotinai nustatydama didesnę nei 3 % sisteminės rizikos rezervo normą, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija apie tai praneša Komisijai, ESRV, EBI ir atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms ir paskirtoms institucijoms. Jeigu rezervas taikomas trečiosiose valstybėse turimoms pozicijoms, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija apie tai taip pat praneša tų trečiųjų valstybių priežiūros institucijoms. Tame pranešime išsamiai aprašoma:
a)
sisteminė arba makrolygio rizika valstybėje narėje;
b)
priežastys, kodėl sisteminės arba makrolygio rizikos mastas kelia grėsmę finansinės sistemos stabilumui nacionaliniu lygiu, pagrindžiančios sisteminės rizikos rezervo normą;
c)
pagrindimas, kodėl manoma, kad sisteminės rizikos rezervas gali būti efektyvus ir proporcingas rizikos sumažinimui;
d)
galimo teigiamo ar neigiamo sisteminės rizikos rezervo poveikio vidaus rinkai įvertinimas remiantis valstybės narės turima informacija;
e)
pagrindimas, kodėl nė vienos iš esamų priemonių pagal šią direktyvą arba Reglamentą (ES) Nr. 575/2013, išskyrus to reglamento 458 ir 459 straipsnius, jeigu jų būtų imtasi atskirai arba jas derinant, nepakaks nustatytai makrolygio arba sisteminei rizikai pašalinti, atsižvelgiant į tų priemonių santykinį efektyvumą;
f)
sisteminės rizikos rezervo norma, kurios valstybė narė pageidauja reikalauti.
13. Kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija nuo 2015 m. sausio 1 d. gali nustatyti arba pakartotinai nustatyti ne didesnę kaip 5 % bendrą sisteminės rizikos rezervo normą, kuri taikoma toje valstybėje narėje turimoms pozicijoms ir kuri taip pat gali būti taikoma trečiosiose valstybėse turimoms pozicijoms; tai darydama institucija laikosi 11 dalyje nustatytos tvarkos. Nustatant ar pakartotinai nustatant didesnę nei 5 % sisteminės rizikos rezervo normą, laikomasi 12 dalyje nustatytos tvarkos.
14. Kai pagal 13 dalį turi būti nustatyta 3-5 % sisteminės rizikos rezervo norma, rezervą nustatančios valstybės narės kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija visada apie tai praneša Komisijai ir prieš patvirtindama atitinkamas priemonės sulaukia Komisijos nuomonės.
Jei Komisijos nuomonė yra neigiama, rezervą nustatančios valstybės narės kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija vadovaujasi ta nuomone arba paaiškina priežastis, kodėl ta nuomone nesivadovauja.
Jei vienam finansų sektoriaus pogrupiui priklauso patronuojamoji įmonė, kurios patronuojančioji įmonė yra įsteigta kitoje valstybėje narėje, kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija apie tai praneša tos valstybės narės institucijoms, taip pat Komisijai ir ESRV. Per vieną mėnesį nuo pranešimo gavimo dienos Komisija ir ESRV paskelbia rekomendaciją dėl priemonių, kurių imamasi pagal šią dalį. Jei institucijos pareiškia prieštaravimą arba jeigu ir Komisija, ir ESRV pateikia neigiamą rekomendaciją, kompetentinga institucija arba paskirta institucija gali perduoti klausimą EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį ir paprašyti jos pagalbos. Sprendimas dėl to, ar toms pozicijoms turi būti nustatytas rezervas, atidedamas tol, kol EBI priima sprendimą.
15. Per vieną mėnesį nuo 12 dalyje nurodyto pranešimo gavimo dienos ESRV pateikia Komisijai nuomonę apie tai, ar sisteminės rizikos rezervas laikomas tinkamu. EBI taip pat gali pateikti Komisijai nuomonę apie rezervą pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 34 straipsnio 1 dalį.
Per du mėnesius nuo pranešimo gavimo dienos Komisija, atsižvelgdama į ESRV ir EBI atliktų įvertinimų rezultatus, jeigu tai aktualu, ir jeigu ji yra įsitikinusi, kad sisteminės rizikos rezervas neturės neproporcingo neigiamo poveikio visai finansų sistemai arba jos dalims kitose valstybėse narėse arba Sąjungoje apskritai, sudarydamas arba sukurdamas kliūtį tinkamam vidaus rinkos veikimui, priima įgyvendinimo aktą, kuriuo kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija įgaliojama patvirtinti siūlomą priemonę.
16. Kiekviena kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija paskelbia apie sisteminės rizikos rezervo nustatymą atitinkamoje interneto svetainėje. Skelbime nurodoma bent ši informacija:
a)
sisteminės rizikos rezervo norma;
b)
įstaigos, kurioms taikomas sisteminės rizikos rezervas;
c)
sisteminės rizikos rezervo pagrindimas;
d)
data, nuo kurios įstaigos privalo taikyti nustatytą arba pakartotinai nustatytą sisteminės rizikos rezervą; ir
e)
tų valstybių, kuriose turimos pozicijos pripažįstamos sisteminės rizikos rezerve, pavadinimai.
Jei paskelbus c punkte nurodytą informaciją galėtų kilti grėsmė finansinės sistemos stabilumui, informacija pagal c punktą į skelbimą neįtraukiama.
17. Jeigu įstaiga negali visiškai įvykdyti šio straipsnio 1 dalyje nustatytą reikalavimą, jai taikomi 141 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodyti paskirstomų sumų apribojimai.
Jeigu taikant tuos paskirstomų sumų apribojimus įstaigos bendras 1 lygio nuosavas kapitalas, atsižvelgiant į atitinkamą sisteminę riziką, pagerėja nepakankamai, kompetentingos valdžios institucijos gali imtis papildomų priemonių pagal 64 straipsnį.
18. Pateikusios 11 dalyje nurodytą pranešimą, valstybės narės gali taikyti rezervą visoms pozicijoms. Tuo atveju, jei kompetentinga valdžios institucija arba paskirta institucija, remdamasi pozicijomis kitose valstybėse narėse, nusprendžia nustatyti rezervą iki 3 %, šis rezervas yra vienodas visoms Sąjungoje turimoms pozicijoms.
134 straipsnis
Sisteminės rizikos rezervo normos pripažinimas
1. Kitos valstybės narės gali pripažinti pagal 133 straipsnį nustatytą sisteminės rizikos rezervo normą ir taikyti tą rezervo normą šalyje veiklos leidimą gavusioms įstaigoms tą rezervo normą nustačiusioje valstybėje narėje turimų pozicijų atžvilgiu.
2. Jeigu valstybės narės pripažįsta sisteminės rizikos rezervo normą šalyje veiklos leidimą gavusioms įstaigoms, jos praneša apie tai Komisijai, ESRV, EBI ir tą sisteminės rizikos rezervo normą nustačiusiai valstybei narei.
3. Priimdama sprendimą, ar pripažinti sisteminės rizikos rezervo normą, valstybė narė atsižvelgia į tą rezervo normą nustačiusios valstybės narės pagal 133 straipsnio 11, 12 ar 13 dalį pateiktą informaciją.
4. Pagal 133 straipsnį sisteminės rizikos rezervo normą nustačiusi valstybė narė gali paprašyti ESRV pateikti rekomendaciją, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 16 straipsnyje, vienai ar daugiau valstybių narių, kurios gali pripažinti sisteminės rizikos rezervo normą.
II skirsnis
Anticiklinio rezervo nustatymas ir apskaičiavimas
135 straipsnis
ESRV gairės dėl anticiklinio rezervo normų nustatymo
1. Pagal Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 16 straipsnį ESRV gali valstybėse narėse pagal 136 straipsnio 1 dalį paskirtoms institucijoms pateikti rekomendacijas dėl anticiklinio rezervo normų nustatymo, įskaitant:
a)
principus, kuriais paskirtos institucijos vadovautųsi priimdamos sprendimą dėl tinkamos anticiklinio rezervo normos, kuriais būtų užtikrinta, kad institucijos naudotų patikimą metodą atitinkamiems makroekonomikos ciklų klausimams spręsti, ir būtų skatinamas patikimas ir nuoseklus sprendimų priėmimas valstybėse narėse;
b)
bendras rekomendacijas dėl:
i)
kreditų ir bendrojo vidaus produkto (BVP) santykio nuokrypio nuo jo ilgalaikių tendencijų vertinimo ir apskaičiavimo;
ii)
136 straipsnio 2 dalyje reikalaujamų orientacinių rezervų apskaičiavimo;
c)
gaires dėl kintamųjų, kurie rodo, kad finansų sistemoje didėja sisteminė rizika, susijusi su pernelyg dideliu kreditų augimu, ypatingą dėmesį skiriant kredito ir BVP santykiui ir jo nuokrypiui nuo ilgalaikių tendencijų, ir dėl kitų susijusių veiksnių, įskaitant atskirų ekonomikos sektorių ekonominės raidos įvertinimą, į kuriuos paskirtos institucijos turėtų atsižvelgti priimdamos sprendimus dėl tinkamos 136 straipsnyje nurodytos anticiklinio rezervo normos;
d)
rekomendacijas dėl kintamųjų, įskaitant kokybės kriterijus, kurie rodo, kad rezervas turėtų būti išlaikytas, sumažintas arba jo visai nereikalaujama.
2. Jei ESRV parengia rekomendacijas pagal 1 dalį, tose rekomendacijose ji deramai atsižvelgia į valstybių narių skirtumus, visų pirma į mažos ir atviros ekonomikos valstybių narių ypatumus.
3. Jeigu ESRV parengia rekomendaciją pagal 1 dalį, ji prireikus ją peržiūri ir atnaujina, remdamasi patirtimi, įgyta nustatant rezervus pagal šią direktyvą, arba atsižvelgdama į tarptautiniu lygmeniu sutartos praktikos pokyčius.
136 straipsnis
Anticiklinio rezervo normų nustatymas
1. Kiekviena valstybė narė paskiria viešą instituciją arba organą (toliau - paskirta institucija), kuri būtų atsakinga už anticiklinio rezervo normos toje valstybėje narėje nustatymą.
2. Kiekviena paskirta institucija apskaičiuoja kiekvieno ketvirčio orientacinį rezervą, kuriuo remiasi spręsdama dėl to, kokią anticiklinio rezervo normą nustatyti pagal 3 dalį. Orientaciniame rezerve reikšmingai atsispindi kredito ciklas ir rizika dėl pernelyg didelio kredito augimo valstybėje narėje, ir deramai atsižvelgiama į nacionalinės ekonomikos ypatumus. Orientacinis rezervas grindžiamas kreditų ir BVP santykio nuokrypiu nuo jo ilgalaikės tendencijos, inter alia, atsižvelgiant į:
a)
kreditų lygių toje šalyje augimo rodiklį ir, konkrečiai, rodiklį, atspindintį toje valstybėje narėje suteiktų kreditų ir BVP santykio pokyčius;
b)
visas kitas pagal 135 straipsnio 1 dalies b punktą ESRV pateiktas galiojančias rekomendacijas.
3. Kiekviena paskirta institucija kas ketvirtį vertina ir nustato tinkamą anticiklinio rezervo normą savo valstybėje narėje ir tuo tikslu atsižvelgia į:
a)
orientacinį rezervą, apskaičiuotą pagal 2 dalį;
b)
visas ESRV pagal 135 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktus pateiktas galiojančias gaires ir visas ESRV pateiktas rekomendacijas dėl rezervo normos nustatymo;
c)
kitus kintamuosius, kuriuos paskirta institucija laiko svarbiais sprendžiant klausimus, susijusius su cikline sistemine rizika.
4. Anticiklinio rezervo norma, išreikšta kaip įstaigų, kurios turi kredito pozicijų toje valstybėje narėje, bendra pagal riziką įvertintų pozicijų suma, apskaičiuota pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 87 straipsnio 3 dalį, sudaro 0-2,5 %; ją galima tikslinti 0,25 procentinio punkto arba 0,25 procentinio punkto kartotinių intervalais. Jeigu pagal 3 dalies nuostatas tai pagrįsta šios direktyvos 140 straipsnio 2 dalyje nurodytais tikslais, paskirta institucija gali nustatyti anticiklinio rezervo normą, kuri būtų didesnė kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį.
5. Kai paskirta institucija pirmą kartą nustato anticiklinio rezervo normą, kuri yra didesnė už nulį, arba kai po to paskirta institucija padidina nustatytą galiojančią anticiklinio rezervo normą, ji taip pat nusprendžia, nuo kada įstaigos privalo taikyti tą padidintą rezervo normą apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą. Tas terminas negali būti vėlesnis negu 12 mėnesių nuo padidintos rezervo normos paskelbimo datos pagal 7 dalį. Jeigu tas terminas yra trumpesnis negu 12 mėnesių nuo padidintos rezervo normos paskelbimo datos, toks terminas iki taikymo pradžios turi būti pagrįstas išskirtinėmis aplinkybėmis.
6. Jeigu paskirta institucija sumažina galiojančią anticiklinio rezervo normą, nepaisant to, ar ji sumažinama iki 0, ji taip pat nusprendžia dėl orientacinio laikotarpio, per kurį rezervo normos nenumatoma didinti. Tačiau šis orientacinis laikotarpis paskirtos institucijos neįpareigoja.
7. Kiekviena paskirta institucija skelbia kas ketvirtį nustatomą anticiklinio rezervo normą savo interneto svetainėje. Pranešime skelbiama bent ši informacija:
a)
taikytina anticiklinio rezervo norma;
b)
atitinkamas kreditų ir BVP santykis ir jo nuokrypis nuo ilgalaikės tendencijos;
c)
orientacinis rezervas, apskaičiuotas pagal 2 dalį;
d)
tos rezervo normos pagrindimas;
e)
kai rezervo norma didinama, data, nuo kurios įstaigos privalo taikyti padidintą rezervo normą apskaičiuodamos savo specialų anticiklinį rezervą;
f)
jeigu e punkte nurodytas terminas yra trumpesnis negu 12 mėnesių nuo paskelbimo pagal šią dalį datos, nurodomos išskirtinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas toks trumpesnis terminas iki taikymo pradžios;
g)
jeigu rezervo norma yra mažinama, orientacinis laikotarpis, per kurį rezervo normos nenumatoma didinti, kartu su pagrindimu dėl šio laikotarpio.
Paskirtos institucijos imasi visų pagrįstų veiksmų šio paskelbimo laikui suderinti.
Paskirtos institucijos ESRV praneša apie kiekvieną kas ketvirtį nustatomą anticiklinio rezervo normą ir pateikia a-g punktuose nurodytą informaciją. ESRV visas taip praneštas rezervo normas ir su jomis susijusią informaciją skelbia savo interneto svetainėje.
137 straipsnis
Didesnių kaip 2,5 proc. anticiklinio rezervo normų pripažinimas
1. Jeigu pagal 136 straipsnio 4 dalį paskirta institucija arba atitinkama trečiosios valstybės institucija nustatė anticiklinio rezervo normą, kuri sudaro daugiau kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, kitos paskirtos institucijos gali pripažinti tą rezervo normą šalyje veiklos leidimą gavusioms įstaigoms apskaičiuojant savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą.
2. Jeigu paskirta institucija pagal šio straipsnio 1 dalį pripažįsta rezervo normą, kuri sudaro daugiau kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, ji apie tai praneša savo interneto svetainėje. Pranešime skelbiama bent ši informacija:
a)
taikytina anticiklinio rezervo norma;
b)
valstybė narė arba trečiosios valstybės, kurioms ji taikoma;
c)
kai rezervo norma didinama, data, nuo kurios paskirtos institucijos valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios įstaigos privalo taikyti tą padidintą rezervo normą apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą;
d)
jeigu c punkte nurodytas terminas yra trumpesnis negu 12 mėnesių nuo paskelbimo pagal šią dalį datos, nurodomos išskirtinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas toks trumpesnis terminas iki taikymo pradžios.
138 straipsnis
ESRV rekomendacija dėl trečiosios valstybės anticiklinio rezervo normų
Pagal Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 16 straipsnį ESRV gali paskirtoms institucijoms teikti rekomendaciją dėl tinkamos anticiklinio rezervo normos trečiosios valstybės pozicijoms, kai:
a)
atitinkama trečiosios valstybės, kurioje viena arba daugiau Sąjungos įstaigų turi kredito pozicijų, institucija (toliau - atitinkama trečiosios valstybės institucija) trečiojoje valstybėje nėra nustačiusi ir paskelbusi anticiklinio rezervo normos;
b)
ESRV mano, kad atitinkamos trečiosios valstybės institucijos trečiojoje valstybėje nustatyta ir paskelbta anticiklinio rezervo norma yra nepakankama Sąjungos įstaigoms tinkamai apsaugoti nuo pernelyg didelio kredito augimo toje valstybėje rizikos, arba paskirta institucija ESRV praneša, kad mano, jog rezervo norma tuo tikslu nėra pakankama.
139 straipsnis
Paskirtų institucijų sprendimas dėl trečiosios valstybės anticiklinio rezervo normų
1. Šis straipsnis taikomas neatsižvelgiant į tai, ar ESRV yra pateikusi rekomendaciją paskirtoms institucijoms, kaip nurodyta 138 straipsnyje.
2. 138 straipsnio a punkte nurodytomis aplinkybėmis paskirtos institucijos gali nustatyti anticiklinio rezervo normą, kurią šalyje veiklos leidimą gavusios įstaigos privalo taikyti apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą.
3. Jeigu atitinkama trečiosios valstybės institucija yra nustačiusi ir paskelbusi anticiklinio rezervo normą trečiojoje valstybėje, paskirta institucija gali nustatyti kitokią tai trečiajai valstybei taikomą rezervo normą šalyje veiklos leidimą gavusioms įstaigoms apskaičiuojant savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą, jei pagrįstai mano, kad atitinkamos trečiosios valstybės institucijos nustatyta anticiklinio rezervo norma yra nepakankama siekiant tinkamai apsaugoti tas įstaigas nuo pernelyg didelio kredito augimo toje valstybėje rizikos.
Naudodamasi pirmoje pastraipoje nurodytais įgaliojimais paskirta institucija negali nustatyti įstaigų, turinčių kredito pozicijų trečiojoje valstybėje, anticiklinio rezervo normos, kuri būtų mažesnė už tos trečiosios valstybės institucijos nustatytąją, išskyrus tuos atvejus, kai toji rezervo norma yra didesnė kaip 2,5 proc. bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį.
Kad trečiosioms valstybėms rezervai būtų nustatomi nuosekliai, ESRV gali pateikti rekomendacijas dėl tokio nustatymo.
4. Jeigu paskirta institucija pagal 2 arba 3 dalį nustato trečiajai valstybei anticiklinio rezervo normą, kuria padidinama galiojanti taikytina anticiklinio rezervo norma, ji nusprendžia, nuo kada šalyje veiklos leidimą gavusios įstaigos privalo taikyti tą rezervo normą apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą. Tas terminas negali būti ilgesnis negu 12 mėnesių nuo rezervo normos paskelbimo pagal 5 dalį dienos. Jeigu tas terminas yra trumpesnis negu 12 mėnesių nuo paskelbimo dienos, jis iki taikymo pradžios turi būti pagrįstas išskirtinėmis aplinkybėmis.
5. Paskirtos institucijos skelbia visas pagal 2 arba 3 dalį nustatytas anticiklinio rezervo normas trečiajai valstybei savo interneto svetainėse, pateikdamos bent šią informaciją:
a)
anticiklinio rezervo normą ir trečiosios valstybės, kuriai ji taikoma, pavadinimą;
b)
tos rezervo normos pagrindimą;
c)
jeigu pirmą kartą nustatoma didesnė už 0 rezervo norma arba ji yra didinama, datą, nuo kurios įstaigos privalo taikyti tą padidintą rezervo normą apskaičiuodamos savo įstaigos specialų anticiklinį rezervą;
d)
jeigu c punkte nurodytas terminas yra trumpesnis negu 12 mėnesių nuo nustatytos normos paskelbimo pagal šią dalį datos, nurodomos išskirtinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas toks trumpesnis terminas iki taikymo pradžios.
140 straipsnis
Įstaigos specialaus anticiklinio rezervo normų apskaičiavimas
1. Įstaigos specialaus anticiklinio rezervo normą sudaro svertinis anticiklinio rezervo normų, taikomų atitinkamai jurisdikcijai priklausančiose teritorijose, kuriose įstaiga turi atitinkamų kredito pozicijų, arba taikomų šiam straipsniui pagal 139 straipsnio 2 arba 3 dalį, vidurkis.
Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos, apskaičiuodamos pirmoje pastraipoje nurodytą svertinį vidurkį, kiekvienai taikytinai anticiklinio rezervo normai taikytų savo bendrą nuosavų lėšų, reikalingų kredito rizikai padengti, poreikį, nustatytą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 trečios dalies II ir IV antraštines dalis ir susijusį su atitinkamomis kredito pozicijomis atitinkamoje teritorijoje, padalintą iš jų bendro nuosavų lėšų, reikalingų kredito rizikai padengti, poreikio, susijusio su visomis atitinkamomis kredito pozicijomis.
2. Jeigu pagal 136 straipsnio 4 dalį paskirta institucija nustato anticiklinio rezervo normą, kuri sudaro daugiau kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, valstybės narės užtikrina, kad atitinkamoms kredito pozicijoms, turimoms tos paskirtos institucijos valstybėje narėje (toliau - A valstybė narė), atliekant 1 dalyje reikalaujamus skaičiavimus, taip pat, jei reikia, apskaičiuojant su atitinkama įstaiga susijusią konsoliduoto kapitalo dalį, būtų taikomos šios rezervo normos:
a)
šalyje veiklos leidimą gavusios įstaigos taiko rezervo normą, kuri sudaro daugiau kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos;
b)
kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios įstaigos taiko anticiklinio rezervo normą, kurią sudaro 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, jeigu valstybės narės, kurioje jos yra gavusios veiklos leidimą, paskirta institucija nėra pripažinusi didesnės už 2,5 % rezervo normos pagal 137 straipsnio 1 dalį;
c)
kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusios įstaigos taiko A valstybės narės paskirtos institucijos nustatytą anticiklinio rezervo normą, jei valstybės narės, kurioje jos yra gavusios veiklos leidimą, yra pripažinusios tą rezervo normą pagal 137 straipsnį.
3. Jeigu atitinkamos trečiosios valstybės institucijos nustatyta anticiklinio rezervo norma trečiajai valstybei yra didesnė kaip 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį, valstybės narės užtikrina, kad atitinkamoms toje trečiojoje valstybėje turimoms kredito pozicijoms, atliekant 1 dalyje reikalaujamus skaičiavimus, taip pat, jei reikia, apskaičiuojant su atitinkama įstaiga susijusią konsoliduoto kapitalo dalį, būtų taikomos šios rezervo normos:
a)
įstaigos taiko anticiklinio rezervo normą, kuri sudaro 2,5 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, jeigu valstybės narės, kurioje jos yra gavusios veiklos leidimą, paskirta institucija nėra pripažinusi didesnės kaip 2,5 % rezervo normos pagal 137 straipsnio 1 dalį;
b)
įstaigos taiko atitinkamos trečiosios valstybės institucijos nustatytą anticiklinio rezervo normą, jeigu valstybės narės, kurioje jos yra gavusios veiklos leidimą, yra pripažinusios rezervo normą pagal 137 straipsnį.
4. Atitinkamas kredito pozicijas sudaro visų klasių pozicijos, išskyrus nurodytąsias Reglamento (ES) Nr. 575/2013 112 straipsnio a-f punktuose, kurioms taikomas:
a)
nuosavų lėšų, reikalingų kredito rizikai padengti, poreikis pagal to reglamento trečios dalies II antraštinę dalį;
b)
jeigu pozicija įtraukta į prekybos knygą - nuosavų lėšų, reikalingų specifinei rizikai pagal to reglamento trečios dalies IV antraštinės dalies 2 skyrių arba papildomai įsipareigojimų neįvykdymo ir pasikeitimų rizikai pagal to reglamento trečios dalies IV antraštinės dalies 5 skyrių padengti, poreikis;
c)
pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos atveju - nuosavų lėšų poreikis pagal to reglamento trečios dalies II antraštinės dalies 5 skyrių.
5. Įstaigos nustato atitinkamos kredito pozicijos geografinę vietą vadovaudamosi pagal 7 dalį priimtais techniniais reguliavimo standartais.
6. Atliekant 1 dalyje reikalaujamus skaičiavimus:
a)
anticiklinio rezervo norma valstybei narei taikoma nuo datos, kuri nurodoma informacijos skelbime pagal 136 straipsnio 7 dalies e punktą arba 137 straipsnio 2 dalies c punktą, jeigu tuo sprendimu rezervo norma padidinama;
b)
laikantis c punkto, anticiklinio rezervo norma trečiajai valstybei taikoma praėjus 12 mėnesių nuo tos dienos, kai atitinkama trečiosios valstybės institucija paskelbia pakeistą rezervo normą, nepaisant to, ar ta institucija reikalauja, kad toje trečiojoje valstybėje įsteigtos įstaigos pakeitimą pradėtų taikyti per trumpesnį laikotarpį, jei tuo sprendimu rezervo norma padidinama;
c)
jeigu įstaigos buveinės valstybės narės paskirta institucija nustato anticiklinio rezervo normą trečiajai valstybei pagal 139 straipsnio 2 arba 3 dalį arba pripažįsta anticiklinio rezervo normą trečiajai valstybei pagal 137 straipsnį, ta rezervo norma pradedama taikyti nuo informacijos skelbime nurodytos datos pagal 139 straipsnio 5 dalies c punktą arba 137 straipsnio 2 dalies c punktą, jeigu tuo sprendimu rezervo norma padidinama;
d)
anticiklinio rezervo norma pradedama taikyti iškart, jeigu tuo sprendimu rezervo norma sumažinama.
Taikant b punktą laikoma, kad pakeista anticiklinio rezervo norma trečiajai valstybei paskelbta tą dieną, kai ją atitinkama trečiosios valstybės institucija paskelbia pagal taikytinas nacionalines taisykles.
7. EBI parengia techninių reguliavimo standartų projektus, kuriuose tiksliai nurodo 5 dalyje nurodytos geografinės atitinkamų kredito pozicijų vietos nustatymo metodą.
EBI tų reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia iki 2014 m. sausio 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-14 straipsnius.
III skirsnis
Kapitalo apsaugos priemonės
141 straipsnis
Paskirstymo apribojimai
1. Valstybės narės draudžia įstaigoms, kurios tenkina jungtinio rezervo reikalavimą, atlikti su bendru 1 lygio nuosavu kapitalu susijusius paskirstymus tiek, kiek tai sumažintų jų bendrą 1 lygio nuosavą kapitalą iki tokio lygio, kad jungtinio rezervo reikalavimas nebebūtų tenkinamas.
2. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos, netenkinančios jungtinio rezervo reikalavimo, apskaičiuotų didžiausią galimą paskirstyti sumą pagal 4 dalį ir apie tą apskaičiuotą didžiausią galimą paskirstyti sumą praneštų kompetentingai valdžios institucijai.
Jeigu taikoma pirma pastraipa, valstybė narė draudžia bet kuriai tokiai įstaigai imtis bet kurio iš toliau išvardytų veiksmų tol, kol ji apskaičiuoja didžiausią galimą paskirstyti sumą:
a)
atlikti su bendru 1 lygio nuosavu kapitalu susijusius paskirstymus;
b)
nustatyti prievolę mokėti kintamąją atlygio dalį arba savo nuožiūra sukauptas pensijų lėšas arba mokėti kintamąją atlygio dalį, jeigu mokėjimo prievolė sukurta tada, kai įstaiga netenkino jungtinio rezervo reikalavimo;
c)
vykdyti mokėjimus už papildomas 1 lygio priemones.
3. Jeigu įstaiga netenkina jungtinio rezervo reikalavimo arba jį viršija, valstybės narės jai draudžia atlikti paskirstymus, didesnius už pagal 4 dalį apskaičiuotą didžiausią galimą paskirstyti sumą, vykdant bet kuriuos 2 dalies a, b ir c punktuose nurodytus veiksmus.
4. Valstybės narės reikalauja, kad įstaigos apskaičiuotų didžiausią galimą paskirstyti sumą padaugindamos pagal 5 dalį apskaičiuotą sumą iš daugiklio, nustatyto pagal 6 dalį. Didžiausia galima paskirstyti suma mažinama bet kuriuo iš 2 dalies antros pastraipos a, b arba c punkte nurodytų veiksmų.
5. Pagal 4 dalį daugintiną sumą sudaro:
a)
tarpinis pelnas, neįskaitytas į bendrą 1 lygio nuosavą kapitalą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 26 straipsnio 2 dalį, kuris buvo gautas po paskutinio sprendimo dėl pelno paskirstymo arba bet kurio iš šio straipsnio 2 dalies antros pastraipos a, b arba c punkte nurodytų veiksmų;
pridėjus
b)
į bendrą 1 lygio nuosavą kapitalą neįskaitytą metų pabaigos pelną pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 26 straipsnio 2 dalį, kuris buvo gautas po paskutinio sprendimo dėl pelno paskirstymo arba bet kurio iš šio straipsnio 2 dalies antros pastraipos a, b arba c punkte nurodytų veiksmų;
atėmus
c)
sumas, mokėtinas kaip mokesčiai, jeigu šios dalies a ir b punktuose nurodyti straipsniai nepaskirstomi.
6. Daugiklis nustatomas taip:
a)
jeigu įstaigos turimas bendras 1 lygio nuosavas kapitalas, kuris nėra naudojamas nuosavų lėšų reikalavimui įvykdyti pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 1 dalies c punktą, išreikštas procentine bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal to reglamento 92 straipsnio 3 dalį, dalimi, priklauso pirmajam (tai yra žemiausiam) jungtinio rezervo reikalavimo kvartiliui, daugiklis yra lygus 0;
b)
jeigu įstaigos turimas bendras 1 lygio nuosavas kapitalas, kuris nėra naudojamas nuosavų lėšų reikalavimui įvykdyti pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 1 dalies c punktą, išreikštas procentine bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal to reglamento 92 straipsnio 3 dalį, dalimi, priklauso antrajam jungtinio rezervo reikalavimo kvartiliui, daugiklis yra lygus 0,2;
c)
jeigu įstaigos turimas bendras 1 lygio nuosavas kapitalas, kuris nėra naudojamas nuosavų lėšų reikalavimui įvykdyti pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 1 dalies c punktą, išreikštas procentine bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal to reglamento 92 straipsnio 3 dalį, dalimi, priklauso trečiajam jungtinio rezervo reikalavimo kvartiliui, daugiklis yra lygus 0,4;
d)
jeigu įstaigos turimas bendras 1 lygio nuosavas kapitalas, kuris nėra naudojamas nuosavų lėšų reikalavimui įvykdyti pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 1 dalies c punktą, išreikštas procentine bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal to reglamento 92 straipsnio 3 dalį, dalimi, priklauso ketvirtajam (tai yra aukščiausiam) jungtinio rezervo reikalavimo kvartiliui, daugiklis yra lygus 0,6.
Žemiausia ir aukščiausia kiekvieno jungtinio rezervo reikalavimo kvartilio atkarpa apskaičiuojama taip:
Qn
rodo atitinkamo kvartilio eilės numerį.
7. Pagal šį straipsnį nustatomi apribojimai taikomi tik mokėjimams, dėl kurių mažėja bendras 1 lygio nuosavas kapitalas arba pelnas, ir jei mokėjimų nutraukimas arba nesumokėjimas nereiškia įsipareigojimų neįvykdymo arba padėties, kuriai susiklosčius pradedama byla pagal įstaigai taikytiną nemokumo režimą.
8. Jeigu įstaiga netenkina jungtinio rezervo reikalavimo ir ketina paskirstyti bet kurią iš jos paskirstytino pelno dalių arba imtis 2 dalies antros pastraipos a, b ir c punktuose nurodytų veiksmų, ji apie tai praneša kompetentingai valdžios institucijai ir pateikia šią informaciją:
a)
įstaigos turimas kapitalas, suskirstytas pagal šias kategorijas:
i)
bendras 1 lygio nuosavas kapitalas,
ii)
papildomas 1 lygio kapitalas,
iii)
2 lygio kapitalas;
b)
tarpinė ir metų pabaigos pelno suma;
c)
pagal 4 dalį apskaičiuota didžiausia galima paskirstyti suma;
d)
paskirstytino pelno suma, kurią ketinama skirti toliau išvardytiems tikslams:
i)
mokėti dividendus,
ii)
išpirkti akcijas,
iii)
mokėti už papildomas 1 lygio priemones,
iv)
mokėti kintamąją atlygio dalį arba savo nuožiūra sukauptas pensijų lėšas, arba nustatant naują mokėjimo prievolę, arba atliekant mokėjimą pagal mokėjimo prievolę, nustatytą tuo metu, kai įstaiga netenkino jungtinio rezervo reikalavimo.
9. Įstaigos nustato tvarką, kuria užtikrina, kad paskirstytino pelno suma ir didžiausia galima paskirstyti suma būtų apskaičiuotos tiksliai, ir kompetentingai valdžios institucijai paprašius to skaičiavimo tikslumą turi galėti įrodyti.
10. 1 ir 2 dalių tikslais su bendru 1 lygio nuosavu kapitalu susijęs paskirstymas yra:
a)
piniginių dividendų mokėjimas;
b)
visiškai ar iš dalies apmokėtų premijinių akcijų ar kitų kapitalo priemonių, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 26 straipsnio 1 dalies a punkte, paskirstymas;
c)
įstaigos vykdomas savo akcijų ar kitų kapitalo priemonių, nurodytų to reglamento 26 straipsnio 1 dalies a punkte, išpirkimas arba pirkimas;
d)
išmokėtų sumų, susijusių su to reglamento 26 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytomis kapitalo priemonėmis, grąžinimas;
e)
to reglamento 26 straipsnio 1 dalies b-e punktuose nurodytų straipsnių paskirstymas.
142 straipsnis
Kapitalo apsaugos planas
1. Jeigu įstaiga netenkina jungtinio rezervo reikalavimo, ji parengia kapitalo apsaugos planą ir jį pateikia kompetentingai valdžios institucijai ne vėliau kaip per penkias darbo dienas po to, kai nustato, kad ji netenkina to reikalavimo, nebent kompetentinga valdžios institucija leistų tai atlikti per ilgesnį 10 dienų neviršijantį laikotarpį.
Tokius leidimus kompetentingos valdžios institucijos suteikia tik atsižvelgdamos į konkrečią kredito įstaigos padėtį ir jos veiklos mastą ir sudėtingumą.
2. Kapitalo apsaugos plane nurodoma:
a)
pajamų ir išlaidų įvertinimas ir prognozuojamas balansas;
b)
priemonės įstaigos kapitalo rodikliams padidinti;
c)
nuosavų lėšų padidinimo planas ir grafikas, siekiant visiškai tenkinti jungtinio rezervo reikalavimą;
d)
visa kita informacija, kuri, kompetentingos valdžios institucijos manymu, yra būtina pagal 3 dalį reikalaujamam vertinimui atlikti.
3. Kompetentinga valdžios institucija įvertina kapitalo apsaugos planą ir jį patvirtina tik tuomet, jei mano, kad įgyvendinus planą būtų galima pagrįstai tikėtis apsaugoti kapitalą arba jį pakankamai padidinti, kad įstaiga galėtų įvykdyti jungtinio rezervo reikalavimą per kompetentingos valdžios institucijos manymu tinkamą laikotarpį.
4. Jei kompetentinga valdžios institucija kapitalo apsaugos plano nepatvirtina pagal 3 dalį, ji nustato vieną arba abi šias priemones:
a)
reikalauja, kad įstaiga padidintų nuosavas lėšas iki nurodyto lygio per nurodytą laikotarpį;
b)
pasinaudoja įgaliojimais pagal 102 straipsnį nustatyti griežtesnius paskirstymų apribojimus negu reikalaujama pagal 141 straipsnį.
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS
KOMPETENTINGŲ VALDŽIOS INSTITUCIJŲ ATSKLEIDŽIAMA INFORMACIJA
143 straipsnis
Bendri reikalavimai dėl informacijos atskleidimo
1. Kompetentingos valdžios institucijos skelbia šią informaciją:
a)
įstatymų ir kitų teisės aktų bei bendrųjų rekomendacijų tekstus, priimtus jų valstybėse narėse riziką ribojančios priežiūros srityje;
b)
kaip naudojamasi pasirinkimo galimybėmis ir kaip veikiama savo nuožiūra pagal Sąjungos teisę;
c)
bendruosius kriterijus ir metodiką, kurią jos naudoja 97 straipsnyje nurodytuose tikrinimo bei vertinimo procesuose;
d)
nedarant poveikio šios direktyvos VII antraštinės dalies 1 skyriaus II skirsnio bei Direktyvos 2004/39/EB 54 ir 58 straipsnių nuostatoms, suvestinius statistinius pagrindinių riziką ribojančios sistemos įgyvendinimo kiekvienoje valstybėje narėje aspektų duomenis, įskaitant priežiūros priemonių, kurių imtasi pagal 102 straipsnio 1 dalies a punktą, ir administracinių sankcijų, nustatytų pagal 65 straipsnį, skaičių ir pobūdį.
2. Pagal 1 dalį skelbiamos informacijos turi pakakti, kad būtų galima iš esmės palyginti skirtingų valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų taikomus metodus. Informacija skelbiama bendru formatu ir reguliariai atnaujinama. Informacija prieinama bendru elektroniniu adresu.
3. EBI parengia techninių įgyvendinimo standartų projektus, kuriuose nurodo 1 dalyje numatytos informacijos formatą, struktūrą, turinį ir metinio skelbimo datą.
EBI šiuos techninių įgyvendinimo standartų projektus Komisijai pateikia iki 2014 m. sausio 1 d.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus laikantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 15 straipsnio.
144 straipsnis
Specialūs informacijos atskleidimo reikalavimai
1. Reglamento (ES) Nr. 575/2013 penktos dalies tikslu kompetentingos valdžios institucijos skelbia šią informaciją:
a)
bendruosius kriterijus ir metodus, patvirtintus siekiant tikrinti, ar laikomasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 405-409 straipsnių;
b)
nedarant poveikio VII antraštinės dalies 1 skyriaus II skirsnio nuostatoms, priežiūrinio tikrinimo rezultatų suvestinę ir priemonių, taikomų nustačius (nustatymas vyksta kartą per metus), kad nesilaikoma Reglamento (ES) Nr. 575/2013 405-409 straipsnių, aprašymą.
2. Valstybės narės, kuri naudojasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, kompetentinga valdžios institucija skelbia šią informaciją:
a)
kriterijus, pagal kuriuos nustato, ar tuo metu nėra arba nenumatoma esminių, praktinių ar teisinių kliūčių greitai pervesti nuosavas lėšas ar padengti įsipareigojimus;
b)
patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga ir tų įstaigų, turinčių patronuojamųjų įmonių trečiojoje šalyje, skaičių;
c)
apibendrintai, valstybei narei:
i)
patronuojančiosios įstaigos valstybėje narėje, kuriai tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga, nuosavų lėšų, turimų patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje, bendrą konsoliduotą sumą;
ii)
valstybėje narėje esančių patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga, bendrų konsoliduotų nuosavų lėšų procentinę dalį, išreikštą nuosavomis lėšomis, turimomis patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje;
iii)
valstybėje narėje esančių patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga, bendrų konsoliduotų nuosavų lėšų, kurių reikalaujama pagal to reglamento 92 straipsnį, procentinę dalį, išreikštą nuosavomis lėšomis, turimomis patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje.
3. Kompetentinga valdžios institucija, kuri naudojasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, skelbia šią informaciją:
a)
kriterijus, pagal kuriuos nustato, ar tuo metu nėra arba nenumatoma esminių, praktinių ar teisinių kliūčių greitai pervesti nuosavas lėšas ar padengti įsipareigojimus;
b)
patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga ir tokių patronuojančiųjų įstaigų, turinčių patronuojamųjų įmonių trečiojoje valstybėje, skaičių;
c)
apibendrintai, valstybei narei:
i)
patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga, nuosavų lėšų, turimų patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje, bendrą sumą;
ii)
patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga, bendrų nuosavų lėšų procentinę dalį, išreikštą nuosavomis lėšomis, turimomis patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje;
iii)
patronuojančiųjų įstaigų, kurioms tai, kad naudojamasi Reglamento (ES) Nr. 575/2013 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta teise veikti savo nuožiūra, yra naudinga bendrų nuosavų lėšų, kurių reikalaujama pagal to reglamento 92 straipsnį, procentinę dalį, išreikštą nuosavomis lėšomis, turimomis patronuojamosiose įmonėse trečiojoje valstybėje.
IX ANTRAŠTINĖ DALIS
DELEGUOTIEJI IR ĮGYVENDINIMO AKTAI
145 straipsnis
Deleguotieji aktai
Komisijai pagal 148 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl:
a)
3 ir 128 straipsniuose pateiktų terminų apibrėžčių patikslinimo siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą;
b)
3 ir 128 straipsniuose pateiktų terminų apibrėžčių patikslinimo siekiant atsižvelgti į finansų rinkų pokyčius šios direktyvos taikymo metu;
c)
terminų suderinimo ir 3 straipsnyje pateiktų terminų apibrėžčių performulavimo atsižvelgiant į vėlesnius aktus dėl įstaigų ir susijusių klausimų;
d)
31 straipsnio 1 dalyje nurodytų sumų patikslinimų, siekiant atsižvelgti į Eurostato skelbiamus Europos vartotojų kainų indekso pokyčius, atitinkančius tuo pat metu pagal Direktyvos 2002/92/EB 4 straipsnio 7 dalį padarytus patikslinimus;
e)
33 ir 34 straipsniuose nurodyto sąrašo, kuris išdėstytas I priede, turinio išplėtimo arba tame sąraše pateiktų terminų pritaikymo, kad būtų atsižvelgta į finansų rinkų pokyčius;
f)
sričių, kuriose kompetentingos valdžios institucijos privalo keistis informacija, kaip nurodyta 50 straipsnyje, nustatymo;
g)
76-88 straipsnių ir 98 straipsnio nuostatų patikslinimo, siekiant atsižvelgti į finansų rinkų pokyčius (ypač į naujus finansinius produktus), arba į apskaitos standartų ar reikalavimų, parengtų pagal Sąjungos teisę, pakeitimus arba į priežiūros praktikos konvergenciją;
h)
89 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nustatyto informacijos atskleidimo įpareigojimų vykdymo atidėjimo, kai pagal tos dalies pirmą pastraipą pateiktoje Komisijos ataskaitoje nurodomos reikšmingos neigiamos pasekmės;
i)
23 straipsnio 1 dalyje nurodytų kriterijų patikslinimo, siekiant atsižvelgti į būsimus pokyčius ir užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą.
146 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
Laikantis 147 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros toliau išvardytos priemonės patvirtinamos kaip įgyvendinimo aktai:
a)
2 straipsnyje pateikto sąrašo techniniai patikslinimai;
b)
12 straipsnyje ir IV antraštinėje dalyje nustatyto pradinio kapitalo sumos pakeitimas, kad būtų atsižvelgta į pokyčius ekonominėje ir pinigų srityje.
147 straipsnis
Europos bankininkystės komitetas
1. Priimti įgyvendinimo aktus Komisijai padeda Europos bankininkystės komitetas. Tas komitetas - komitetas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 182/2011 3 straipsnio 2 dalyje.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
148 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 145 straipsnyje nurodyti įgaliojimai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo 2013 m. liepos 17 d..
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 145 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po sprendimo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 145 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per tris mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.
149 straipsnis
Prieštaravimai dėl techninių reguliavimo standartų
Jei Komisija pagal šią direktyvą priima techninį reguliavimo standartą, kuris yra tapatus EBI pateiktam techninio reguliavimo standarto projektui, laikotarpis, per kurį Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl to techninio reguliavimo standarto yra vienas mėnuo nuo pranešimo dienos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas vienam mėnesiui. Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 13 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, laikotarpis, per kurį Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl to techninio reguliavimo standarto, prireikus gali būti pratęstas dar vienam mėnesiui.
X ANTRAŠTINĖ DALIS
DIREKTYVOS 2002/87/EB PAKEITIMAI
150 straipsnis
Direktyvos 2002/87/EB pakeitimai
Direktyvos 2002/87/EB 21a straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
2 dalies a punktas išbraukiamas;
b)
3 dalis pakeičiama taip:
„3. Siekiant užtikrinti nuoseklų šios direktyvos I priedo II dalyje, siejant su Reglamento (ES) Nr. 575/2013 49 straipsnio 1 dalimi ir Direktyvos 2009/138/EB 228 straipsnio 1 dalimi, išvardytų skaičiavimo metodų taikymą, bet nedarant poveikio šios direktyvos 6 straipsnio 4 daliai, EPI, veikdama per Jungtinį komitetą, parengia techninių reguliavimo standartų projektus dėl šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalies.
EPI tų techninių reguliavimo standartų projektus Komisijai pateikia ne vėliau kaip likus 5 mėnesiams iki Direktyvos 2009/138/EB 309 straipsnio 1 dalyje nurodytos taikymo pradžios datos.
Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus laikantis atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 1093/2010, Reglamento (ES) Nr. 1094/2010 ir Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 10-14 straipsnių.“.
XI ANTRAŠTINĖ DALIS
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
1 SKYRIUS
Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl įstaigų, kurios naudojasi įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas, priežiūros
151 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šio skyriaus nuostatos taikomos vietoj 40, 41, 43, 49, 50 ir 51 straipsnių iki tol, kol vadovaujantis deleguotuoju aktu, priimtu pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 460 straipsnį, pradedamas taikyti padengimo likvidžiuoju turtu reikalavimas.
2. Siekiant užtikrinti, kad likvidumo priežiūros tvarka būtų palaipsniui nustatoma visapusiškai derinant su vienodų likvidumo taisyklių rengimu, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 145 straipsnį ir atidėti 1 dalyje nurodytą terminą ne ilgiau kaip dvejiems metams, jei iki šio straipsnio 1 dalyje nurodytos datos vienodos likvidumo taisyklės Sąjungoje dar nebus nustatytos dėl to, kad dar nebus suderinti tarptautiniai likvidumo priežiūros standartai.
152 straipsnis
Ataskaitų teikimo reikalavimai
Statistikos tikslais priimančiosios valstybės narės gali reikalauti, kad visos kredito įstaigos, turinčios filialų jų teritorijose, apie savo veiklą tose priimančiosiose valstybėse narėse periodiškai teiktų ataskaitas tų priimančiųjų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms.
Priimančiosios valstybės narės, vykdydamos šios direktyvos 156 straipsnyje joms nustatytus įpareigojimus, gali reikalauti, kad kitų valstybių narių kredito įstaigų filialai teiktų tokią pat informaciją, kokios tuo tikslu jos reikalauja iš nacionalinių kredito įstaigų.
153 straipsnis
Priemonės, kurių imasi buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos dėl priimančiojoje valstybėje narėje vykdomos veiklos
1. Jei priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos nustato, kad kredito įstaiga, jos teritorijoje turinti filialą ar teikianti paslaugas, nesilaiko toje valstybėje narėje pagal šią direktyvą priimtų teisės nuostatų, susijusių su priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų įgaliojimais, tos institucijos reikalauja, kad ta atitinkama kredito įstaiga imtų laikytis reikalavimų.
2. Jei atitinkama kredito įstaiga nesiima būtinų veiksmų, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos atitinkamai informuoja buveinės valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas.
3. Buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos kuo greičiau imasi visų tinkamų priemonių, kad užtikrintų, kad atitinkama kredito įstaiga laikosi reikalavimų. Apie tų priemonių pobūdį pranešama priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.
4. Jei - nors buveinės valstybė narė ėmėsi tam tikrų priemonių arba jei tos priemonės buvo nepakankamai veiksmingos ar jos nenumatytos atitinkamoje valstybėje narėje - kredito įstaiga ir toliau pažeidžia 1 dalyje nurodytus priimančiojoje valstybėje narėje galiojančias teisės nuostatas, priimančioji valstybė narė, iš anksto informavusi buveinės valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas, gali imtis tinkamų priemonių, kad užkirstų kelią tolesniems pažeidimams, arba bausti už juos ir, kai to reikia, neleisti tai kredito įstaigai sudaryti naujų sandorių jos teritorijoje. Valstybės narės užtikrina, kad būtų galima pateikti reikiamus teisinius dokumentus dėl tokių priemonių taikymo kredito įstaigoms jų teritorijose.
154 straipsnis
Prevencinės priemonės
Prieš pradėdamos 153 straipsnyje numatytą procedūrą, priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos išimtiniais atvejais gali imtis prevencinių priemonių, būtinų indėlininkų, investuotojų ir kitų subjektų, kuriems teikiamos paslaugos, interesams apsaugoti. Apie tokias priemones kuo greičiau pranešama Komisijai ir kitų atitinkamų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms.
Komisija, pasikonsultavusi su atitinkamų valstybių narių kompetentingomis valdžios institucijomis, gali nuspręsti, kad atitinkama valstybė narė turi tas priemones pakeisti arba atšaukti.
155 straipsnis
Atsakomybė
1. Už įstaigos, įskaitant pagal 33 ir 34 straipsnius jos vykdomą veiklą, riziką ribojančią priežiūrą atsako buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, nedarant poveikio toms šios direktyvos nuostatoms, kuriose numatoma priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų atsakomybė.
2. 1 dalies nuostatomis neužkertamas kelias konsoliduotai priežiūrai vykdyti pagal šią direktyvą.
3. Vienos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, vykdydamos savo bendrąsias pareigas, remdamosi atitinkamu laikotarpiu turima informacija deramai atsižvelgia, visų pirma kritiniais atvejais, į galimą savo sprendimų poveikį visų atitinkamų kitų valstybių narių finansų sistemų stabilumui.
156 straipsnis
Likvidumo priežiūra
Priimančiosios valstybės narės, bendradarbiaudamos su buveinės valstybių narių kompetentingomis valdžios institucijomis ir atsižvelgdamos į tolesnį derinimą, lieka atsakingos už kredito įstaigų filialų likvidumo priežiūrą.
Nedarant poveikio priemonėms, kurių reikia Europos pinigų sistemai stiprinti, priimančiosios valstybės narės lieka visiškai atsakingos už priemones, taikomas įgyvendinant jų pinigų politiką.
Pagal tokias priemones nenumatomos diskriminacinės ar ribojamosios sąlygos, grindžiamos tuo, kad kredito įstaiga veiklos leidimą yra gavusi kitoje valstybėje narėje.
157 straipsnis
Bendradarbiavimas priežiūros srityje
Atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos glaudžiai bendradarbiauja prižiūrėdamos įstaigų, kurios veikia, ypač per filialus, vienoje ar daugiau valstybių narių, ne tose, kuriose yra jų pagrindinė buveinė, veiklą. Valstybės narės viena kitai teikia visą informaciją apie tokių įstaigų valdymą ir nuosavybę, kuri gali sudaryti palankesnes sąlygas jų priežiūrai ir veiklos leidimų išdavimo joms sąlygų nagrinėjimui, taip pat visą informaciją, kuri gali sudaryti palankesnes sąlygas šių įstaigų stebėsenai, visų pirma jų likvidumo, mokumo, indėlių garantijų, didelių pozicijų apribojimų, administravimo bei apskaitos procedūrų ir vidaus kontrolės mechanizmų stebėsenai.
158 straipsnis
Svarbūs filialai
1. Priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos gali prašyti, kad konsoliduotos priežiūros institucija, kai taikoma 112 straipsnio 1 dalis, arba buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos įstaigos, išskyrus investicinę įmonę, kuriai taikomas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 95 straipsnis, filialą laikytų svarbiu.
2. Prašyme nurodomos priežastys tą filialą laikyti svarbiu visų pirma atsižvelgiant į:
a)
tai, ar filialo rinkos dalis pagal indėlius priimančiojoje valstybėje narėje viršija 2 %;
b)
tikėtiną įstaigos veiklos sustabdymo arba nutraukimo poveikį priimančiosios valstybės narės sisteminiam likvidumui ir mokėjimo, tarpuskaitos bei atsiskaitymo sistemoms;
c)
filialo dydį ir svarbą pagal klientų skaičių atsižvelgiant į priimančiosios valstybės narės bankininkystės arba finansų sistemą.
Buveinės valstybės narės ir priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos ir konsoliduotos priežiūros institucija, kai taikoma 112 straipsnio 1 dalis, deda visas įmanomas pastangas, kad priimtų bendrą sprendimą dėl filialo paskelbimo svarbiu.
Jei per du mėnesius nuo prašymo pagal pirmą pastraipą gavimo bendras sprendimas nepriimamas, per papildomą dviejų mėnesių laikotarpį priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos pačios priima sprendimą, ar filialas yra svarbus. Priimdamos sprendimą priimančiosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos atsižvelgia į visas konsoliduotos priežiūros institucijos arba buveinės valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų nuomones ir išlygas.
Antroje ir trečioje pastraipose nurodyti sprendimai pateikiami dokumente, kuriame išdėstomos visos priežastys; jie perduodami atitinkamoms kompetentingoms valdžios institucijoms, jie pripažįstami galutiniais ir juos taiko atitinkamų valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos.
Filialo paskelbimas svarbiu nedaro poveikio kompetentingų valdžios institucijų teisėms ir pareigoms pagal šią direktyvą.
3. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos priimančiosios valstybės narės, kurioje yra įsteigtas svarbus filialas, kompetentingoms valdžios institucijoms praneša 117 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodytą informaciją ir atlieka 112 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas užduotis bendradarbiaudamos su priimančiosios valstybės narės kompetentingomis valdžios institucijomis.
4. Jeigu buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija sužino apie kritinę padėtį, kaip nurodyta 114 straipsnio 1 dalyje, ji kuo greičiau perspėja 58 straipsnio 4 dalyje ir 59 straipsnio 1 dalyje nurodytas institucijas.
5. Kai 116 straipsnis netaikomas, kompetentingos valdžios institucijos, prižiūrinčios įstaigą, turinčią svarbių filialų kitose valstybėse narėse, įsteigia priežiūros institucijų kolegiją ir jai pirmininkauja, kad sudarytų palankesnes sąlygas bendro sprendimo dėl filialo paskelbimo svarbiu priėmimui pagal šio straipsnio 2 dalį ir keitimuisi informacija pagal 60 straipsnį. Kolegija įsteigiama ir veikia remiantis raštiškais susitarimais, kuriuos, pasikonsultavusi su atitinkamomis kompetentingomis valdžios institucijomis, nustato buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija. Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija sprendžia, kurios kompetentingos valdžios institucijos dalyvaus kolegijos posėdžiuose ar veikloje.
6. Priimdama sprendimą, buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija atsižvelgia į priežiūros veiklos, kurią reikia suplanuoti arba koordinuoti, svarbą toms institucijoms, visų pirma į jos galimą poveikį atitinkamų valstybių narių finansų sistemos stabilumui, kaip nurodyta 155 straipsnio 3 dalyje, ir šio straipsnio 2 dalyje nurodytiems įpareigojimams.
7. Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija visus kolegijos narius iš anksto išsamiai informuoja apie rengiamus tokius posėdžius, juose svarstytinus pagrindinius klausimus ir nagrinėtiną veiklą. Buveinės valstybės narės kompetentinga valdžios institucija visus kolegijos narius taip pat laiku nuolat išsamiai informuoja apie veiksmus, kurių imtasi tų posėdžių metu, arba apie įgyvendintas priemones.
159 straipsnis
Patikros vietoje
1. Priimančiosios valstybės narės nustato, kad tuo atveju, jeigu kitoje valstybėje narėje veiklos leidimą gavusi įstaiga savo veiklą vykdo per filialą, buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos, prieš tai pirmiausia informavusios priimančiosios valstybės narės kompetentingas valdžios institucijas, pačios arba pasitelkusios tarpininką gali vietoje patikrinti 50 straipsnyje nurodytą informaciją.
2. Kad patikrintų filialus, buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos tokių patikrų tikslais pat gali pasinaudoti viena iš kitų 118 straipsnyje nustatytų procedūrų.
3. 1 ir 2 dalys neturi poveikio priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų teisei vykdant jų pareigas pagal šią direktyvą atlikti jų teritorijoje įsteigtų filialų patikras vietoje.
2 SKYRIUS
Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl kapitalo rezervų
160 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl kapitalo rezervų
1. Šiuo straipsniu iš dalies keičiami 129 ir 130 straipsnių reikalavimai dėl pereinamojo laikotarpio nuo 2016 m. sausio 1 d. iki 2018 m. gruodžio 31 d.
2. Laikotarpiu nuo 2016 m. sausio 1 d. iki 2016 m. gruodžio 31 d.:
a)
kapitalo apsaugos rezervą sudaro bendro 1 lygio nuosavo kapitalo dalis, lygi 0,625 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį;
b)
įstaigos specialus anticiklinis rezervas sudaro ne daugiau kaip 0,625 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį.
3. Laikotarpiu nuo 2017 m. sausio 1 d. iki 2017 m. gruodžio 31 d.:
a)
kapitalo apsaugos rezervą sudaro bendro 1 lygio nuosavo kapitalo dalis, lygi 1,25 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį;
b)
įstaigos specialus anticiklinis rezervas sudaro ne daugiau kaip 1,25 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį.
4. Laikotarpiu nuo 2018 m. sausio 1 d. iki 2018 m. gruodžio 31 d.:
a)
kapitalo apsaugos rezervą sudaro bendro 1 lygio nuosavo kapitalo dalis, lygi 1,875 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį;
b)
įstaigos specialus anticiklinis rezervas sudaro ne daugiau kaip 1,875 % bendros pagal riziką įvertintų pozicijų sumos, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalį.
5. 141 ir 142 straipsniuose nurodyti reikalavimai dėl kapitalo apsaugos plano ir paskirstymų apribojimai taikomi pereinamuoju laikotarpiu nuo 2016 m. sausio 1 d. iki 2018 m. gruodžio 31 d., jei institucijos neįvykdo reikalavimo dėl jungtinio rezervo, atsižvelgiant į šio straipsnio 2-4 dalyse nustatytus reikalavimus.
6. Valstybės narės gali nustatyti trumpesnį pereinamąjį laikotarpį nei nustatytasis 1-4 dalyse ir taip įgyvendinti reikalavimus dėl kapitalo apsaugos rezervo ir anticiklinio rezervo nuo 2013 m. gruodžio 31 d.. Jei valstybė narė nustato tokį trumpesnį pereinamąjį laikotarpį, ji apie tai informuoja atitinkamas šalis, įskaitant Komisiją, ESRV, EBI ir atitinkamą priežiūros institucijų kolegiją. Kitos valstybės narės gali pripažinti tokį trumpesnį pereinamąjį laikotarpį. Jei kita valstybė narė pripažįsta tokį trumpesnį pereinamąjį laikotarpį, ji atitinkamai informuoja Komisiją, ESRV, EBI ir atitinkamą priežiūros institucijų kolegiją.
7. Jei valstybė narė nustato trumpesnį pereinamąjį laikotarpį anticiklinio rezervo atžvilgiu, trumpesnis laikotarpis taikomas tik valstybėje narėje veiklos leidimą gavusių įstaigų, už kurias atsakinga paskirta institucija, atliekamam įstaigos specialaus anticiklinio rezervo apskaičiavimui.
3 SKYRIUS
Baigiamosios nuostatos
161 straipsnis
Peržiūra ir ataskaitos
1. Komisija vykdo reguliarią šios direktyvos įgyvendinimo peržiūrą siekdama užtikrinti, kad jos įgyvendinimas nesukurtų aiškaus įstaigų diskriminavimo pagal jų teisinę struktūrą arba nuosavybės tipą.
2. Atlikusi peržiūrą Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su EBI, iki 2016 m. birželio 30 d. pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai, prireikus kartu su pasiūlymu dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, dėl šios direktyvos ir Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatų dėl atlygio, atsižvelgdama į tarptautinius pokyčius ir ypatingą dėmesį skirdama:
a)
jų veiksmingumui, įgyvendinimui ir vykdymo užtikrinimui, įskaitant bet kokių trūkumų, kurių atsiranda dėl proporcingumo principo taikymo toms nuostatoms, nustatymą;
b)
atitikties 94 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytam principui poveikiui:
i)
konkurencingumui ir finansinės sistemos stabilumui; ir
ii)
darbuotojams, veiksmingai ir fiziškai dirbantiems EEE įsteigtų patronuojančiųjų įstaigų patronuojamosiose įmonėse, įsteigtose už EEE ribų.
Tos peržiūros metu visų pirma svarstoma, ar 94 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytas principas turėtų būti toliau taikomas darbuotojams, kuriems taikomas pirmos pastraipos b punkto ii papunktis.
3. Nuo 2014 m. EBI, bendradarbiaudama su EDPPI ir EVPRI, du kartus per metus skelbia ataskaitą, kurioje analizuojama, kokia apimtimi valstybių narių teisėje remiamasi išorės kredito reitingais reguliavimo tikslais ir valstybių narių pritaikytos priemonės, kad jais būtų mažiau remiamasi. Tose ataskaitose nurodoma, kaip kompetentingos valdžios institucijos vykdo pagal 77 straipsnio 1 ir 3 dalis bei 79 straipsnio b punktą nustatytas prievoles. Tose ataskaitose taip pat nurodomas tos srities priežiūros konvergencijos lygis.
4. Komisija iki 2014 m. gruodžio 31 d. peržiūri, kaip taikomi 108 ir 109 straipsniai, parengia ataskaitą ir ją bei, prireikus, pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Komisija iki 2016 m. gruodžio 31 d. peržiūri pagal 91 straipsnio 11 dalį pasiektus rezultatus, įskaitant įvairios praktikos lyginamosios analizės tinkamumą, parengia ataskaitą, atsižvelgdama į visus svarbius pokyčius Sąjungos ir tarptautiniu lygiu, ir ją bei, prireikus, pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo teisės akto pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai.
6. Komisija iki 2015 m. gruodžio 31 d. Komisija pasikonsultuoja su ESRV, EBI, EDPPI, EVPRI ir kitais atitinkamais subjektais, kad įvertintų keitimosi informacija tvarkos pagal šią direktyvą tiek įprastomis, tiek nepalankiausiomis sąlygomis veiksmingumą.
7. EBI iki 2015 m. gruodžio 31 d. peržiūri, kaip taikoma ši direktyva ir Reglamentas (ES) Nr. 575/2013, ir kaip Sąjunga ir valstybės narės bendradarbiauja su trečiosiomis valstybėmis, bei parengia apie tai ataskaitą ir pateikia ją Komisijai. Toje ataskaitoje nustatomos visos sritys, kuriose būtina toliau plėtoti bendradarbiavimą ir keistis informacija. EBI paskelbia ataskaitą savo tinklavietėje.
8. Gavusi Komisijos įgaliojimą, EBI išnagrinėja, ar šia direktyva ir Reglamentu (ES) Nr. 575/2013 pakankamai reglamentuojami finansų sektoriaus subjektai, kurie pareiškia vykdantys veiklą pagal islamiškosios bankininkystės principus. Komisija peržiūri EBI parengtą ataskaitą ir prireikus pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.
9. EBI iki 2014 m. liepos 1 d. pateikia Komisijai ataskaitą apie tai, kiek kredito įstaigos naudojasi ECBS centrinių bankų ilgesnio laikotarpio refinansavimo operacijomis ir panašiomis centrinių bankų teikiamo finansavimo paramos priemonėmis ir kokią naudą iš to gauna. Remdamasi ta ataskaita ir pasikonsultavusi su ECB, Komisija iki 2014 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie tai, kiek Sąjungoje veiklos leidimą gavusios kredito įstaigos faktiškai naudojasi minėtomis refinansavimo operacijomis ir teikiamo finansavimo paramos priemonėmis ir kokią naudą iš to gauna. Prireikus, kartu su ataskaita gali būti pateiktas pasiūlymas dėl teisėkūros procedūra priimamo akto dėl naudojimosi tokiomis refinansavimo operacijomis ir teikiamo finansavimo paramos priemonėmis.
162 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės iki 2013 m. gruodžio 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
Tas nuostatas valstybės narės taiko nuo 2013 m. gruodžio 31 d..
Valstybės narės pateikia Komisijai ir EBI šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus. Jei dokumentų, kuriuos valstybės narės pateiks kartu su pranešimu apie perkėlimo į nacionalinę teisę priemones, nepakaks tam, kad būtų visapusiškai įvertinta nuostatų, kuriomis į nacionalinę teisę perkeliamos šios direktyvos nuostatos, atitiktis tam tikroms šios direktyvos nuostatoms, Komisija, gavusi EBI prašymą pastarajai vykdant savo funkcijas pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010, arba savo pačios iniciatyva, gali paprašyti valstybių narių pateikti išsamesnę informaciją apie tų nuostatų ir šios direktyvos perkėlimą į nacionalinę teisę ir įgyvendinimą.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, VII antraštinės dalies 4 skyrius taikomas nuo 2016 m. sausio 1 d.
3. Įstatymais ir kitais teisės aktais, būtinais, kad būtų laikomasi 94 straipsnio 1 dalies g punkto, reikalaujama, kad įstaigos jame išdėstytus principus taikytų atlygiui, susietam su suteiktomis paslaugomis arba veiklos rezultatais, nuo 2014 m., neatsižvelgiant į tai, ar atlygis yra mokėtinas remiantis sutartimis, sudarytomis iki 2013 m. gruodžio 31 d. ar po šios datos.
4. Valstybės narės, priimdamos 1 ir 2 dalyse nurodytas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jos taip pat įtraukia teiginį, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose esančios nuorodos į direktyvas, kurios panaikinamos šia direktyva, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Nuorodos darymo tvarką ir to teiginio formuluotę nustato valstybės narės.
5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, 131 straipsnis taikomas nuo 2016 m. sausio 1 d. Valstybės narės įgyvendina 131 straipsnio 4 dalį nuo 2016 m. sausio 1 d. tokia seka:
a)
25 % G-SII rezervo, nustatyto pagal 131 straipsnio 4 dalį - 2016 m;
b)
50 % G-SII rezervo, nustatyto pagal 131 straipsnio 4 dalį - 2017 m;
c)
75 % G-SII rezervo, nustatyto pagal 131 straipsnio 4 dalį - 2018 m; ir
d)
100 % G-SII rezervo, nustatyto pagal 131 straipsnio 4 dalį - 2019 m.
6. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, 133 straipsnis taikomas nuo 2013 m. gruodžio 31 d..
163 straipsnis
Panaikinimas
Direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB panaikinamos nuo 2014 m. sausio 1 d.
Nuorodos į panaikintas direktyvas laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir į Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir aiškinamos pagal šios direktyvos II priede bei Reglamento (ES) Nr. 575/2013 IV priede pateiktą atitikties lentelę.
164 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
165 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2013 m. birželio 26 d.