NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 702/2014
ze dne 25. června 2014,
kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie prohlašují určité kategorie podpory v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech za slučitelné s vnitřním trhem
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie horizontální státní podpory (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení v souladu s článkem 6 a čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 994/98,
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
1)
Státní financování, které splňuje kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, představuje státní podporu a podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy musí být oznámeno Komisi. Podle článku 109 Smlouvy však Rada může vymezit druhy podpor, které jsou z této oznamovací povinnosti vyňaty. V souladu s čl. 108 odst. 4 Smlouvy může Komise přijmout nařízení týkající se daných kategorií podpory. Nařízením (ES) č. 994/98 je Komise zmocněna, aby v souladu s článkem 109 Smlouvy prohlásila, že určité kategorie podpory mohou být vyňaty z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Na tomto základě přijala Komise nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (2), které je použitelné do dne 30. června 2014.
2)
Dne 22. července 2013 bylo nařízení (ES) č. 994/98 změněno nařízením Rady (EU) č. 733/2013 (3), tak aby byla Komise zmocněna rozšířit blokovou výjimku na nové kategorie podpor, u nichž lze vymezit přesné podmínky slučitelnosti. V odvětvích zemědělství a lesnictví by tyto nové kategorie podpor, které mohou být za určitých podmínek vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, měly zahrnovat podporu na zachování kulturního a přírodního dědictví, podporu na náhradu škod způsobených přírodními pohromami a podporu ve prospěch lesnictví.
3)
Článek 42 Smlouvy stanoví, že se pravidla hospodářské soutěže použijí na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty pouze v rozsahu, který vymezí Evropský parlament a Rada. Ustanovení čl. 211 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (4) stanoví, že na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty se pravidla státní podpory použijí s výhradou zvláštních výjimek. Podle čl. 211 odst. 2 nařízení (EU) č. 1308/2013 se pravidla státní podpory nepoužijí na platby provedené členskými státy v souvislosti s opatřeními stanovenými uvedeným nařízením, která jsou částečně nebo zcela financována Unií, a opatřeními obsaženými v článcích 213 až 218 uvedeného nařízení. Pravidla státní podpory se mimoto nepoužijí na platby uskutečněné členskými státy podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (5) ani na doplňkové vnitrostátní financování v rámci oblasti působnosti článku 42 Smlouvy. Tyto platby, jejichž prostřednictvím má být poskytnuto doplňkové vnitrostátní financování v rámci oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, musí splňovat kritéria stanovená v nařízení (EU) č. 1305/2013, aby je Komise schválila jako součást programu rozvoje venkova daného členského státu. Pravidla státní podpory se však vztahují jak na část spolufinancovanou z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), tak na doplňkové vnitrostátní financování týkající se opatření, jež nespadají do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy.
4)
Jelikož se hospodářské dopady podpory nemění v závislosti na tom, zda je podpora částečně financovaná Unií, nebo zda je financována pouze členským státem, měl by existovat soulad a jednotnost mezi politikou Komise v oblasti kontroly státní podpory a podporou, která se poskytuje podle samotné společné politiky Unie v oblasti zemědělství a rozvoje venkova.
5)
Oblast působnosti tohoto nařízení by proto měla být sladěna s oblastí působnosti nařízení (EU) č. 1305/2013, zejména co se týká podpory ve prospěch odvětví lesnictví a podpory ve prospěch mikropodniků a malých a středních podniků (MSP) působících ve venkovských oblastech. Toto nařízení by se mělo vztahovat na opatření podpory ve prospěch lesnictví a ve prospěch malých a středních podniků působících ve venkovských oblastech, která nespadají do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, na něž se vztahuje nařízení (EU) č. 1305/2013, pouze tehdy, jsou-li tato opatření zahrnuta do programů rozvoje venkova a spolufinancována z EZFRV, a pouze v rozsahu těchto programů. Toto nařízení by se na druhou stranu nemělo vztahovat na podporu podniků ve venkovských oblastech v případě činností, které nespadají do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, ani na podporu lesnictví, neexistuje-li přímá souvislost s programy rozvoje venkova a není-li poskytnuto spolufinancování z EZFRV. Nicméně podporu na předávání znalostí a informační akce v odvětví lesnictví a podporu na poradenské služby v odvětví lesnictví by mělo být možné poskytnout i mimo programy rozvoje venkova, které jsou zcela financovány členskými státy, pokud tyto podpory splňují příslušné podmínky slučitelnosti stanovené v tomto nařízení.
6)
V případech, kdy členské státy musí podle čl. 81 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013 získat schválení státní podpory jak u spolufinancované části, tak u doplňkového financování svých vnitrostátních programů rozvoje venkova, měly by mít k dispozici zjednodušený postup. Tyto podpory by proto měly být vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňují příslušné podmínky slučitelnosti stanovené v tomto nařízení.
7)
Komise svým sdělením Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 8. května 2012 o modernizaci státní podpory v EU (6) zahájila rozsáhlý přezkum pravidel státní podpory. Hlavní cíle modernizace byly vymezeny takto: i) dosáhnout udržitelného, inteligentního a inkluzivního růstu na konkurenceschopném vnitřním trhu a zároveň přispět k úsilí členských států o efektivnější využívání veřejných financí, ii) zaměřit kontrolu, kterou Komise provádí ex ante, na případy s největším dopadem na vnitřní trh a zároveň posílit spolupráci členských států při prosazování pravidel státní podpory a iii) racionalizovat právní úpravu a zajistit rychlejší, informovanější a lépe podložená rozhodnutí, která se opírají o jasnou ekonomickou logiku, společný přístup a přesně vymezené povinnosti.
8)
Toto nařízení by mělo umožnit lépe stanovit priority při prosazování pravidel státní podpory, přispět ke zjednodušení, zvýšení transparentnosti, účinnějšímu hodnocení a lepší kontrole dodržování pravidel státní podpory na úrovni členských států a Unie a přitom zachovat institucionální pravomoci Komise a členských států. V souladu se zásadou proporcionality toto nařízení nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
9)
Komise použila články 107 a 108 Smlouvy ve velkém počtu případů souvisejících s malými a středními podniky, které se zabývají produkcí zemědělských produktů, jejich zpracováním a uváděním na trh, zejména v rámci nařízení (ES) č. 1857/2006, nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (7) a Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích lesnictví a zemědělství na období 2007-2013 (8). Získala tedy v této oblasti značné zkušenosti. Tyto zkušenosti jí na jedné straně umožňují lépe vymezit podmínky, za nichž lze určité kategorie podpory považovat za slučitelné s vnitřním trhem, a rozšířit oblast působnosti blokových výjimek, a na druhé straně ukazují, že je třeba posílit transparentnost podpor i kontroly a umožnit lepší posuzování velkých režimů podpory na základě jejich účinku na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
10)
Obecné podmínky pro používání tohoto nařízení by měly být stanoveny na základě souboru společných zásad, které by zajistily, aby podpora sloužila společnému zájmu, měla jednoznačný motivační účinek, byla vhodná a přiměřená, byla poskytována zcela transparentně, podléhala kontrolnímu mechanismu a pravidelnému hodnocení a neměla negativní vliv na podmínky obchodu v rozsahu, který odporuje společnému zájmu.
11)
Podpora, která splňuje všechny podmínky stanovené v tomto nařízení, a to jak obecné podmínky, tak i zvláštní podmínky vztahující se na příslušné kategorie podpory, by měla být vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. V zájmu zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy, aniž by byla oslabena kontrola ze strany Komise, by měla vyňatá podpora (režimy podpory a jednotlivé podpory) obsahovat výslovný odkaz na toto nařízení.
12)
Státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, na niž se toto nařízení nevztahuje, nadále podléhá oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tímto nařízením není dotčena možnost členských států oznámit podporu, jejíž cíle odpovídají cílům zahrnutým do tohoto nařízení.
13)
Vzhledem k tomu, že velké režimy podpory mají potenciálně větší dopad na obchod a hospodářskou soutěž, měly by režimy, jejichž průměrný roční rozpočet na státní podporu přesahuje určitou prahovou hodnotu odvozenou od absolutní částky, zpravidla podléhat hodnocení státní podpory. Hodnocení by mělo ověřit, zda byly naplněny předpoklady a podmínky slučitelnosti režimu, zda bylo dosaženo účinnosti opatření podpory vzhledem k jeho obecným a specifickým cílům a zjistit, jaký má režim dopad na hospodářskou soutěž a obchod. Pro zajištění rovného zacházení by se mělo hodnocení státní podpory provádět na základě Komisí schváleného plánu hodnocení. Přestože by tyto plány měly být za běžných okolností vypracovány v době přípravy režimu a schváleny včas před vstupem režimu v platnost, může se stát, že to někdy nebude možné. Aby se v takových případech nemusel odkládat vstup režimu v platnost, bude se toto nařízení na takové režimy vztahoval maximálně po dobu šesti měsíců. Komise může po schválení plánu hodnocení rozhodnout, že tato doba bude prodloužena. Pro výše uvedený účel by měl být plán hodnocení Komisi oznámen do dvaceti pracovních dnů po jeho vstupu v platnost. Komise může také výjimečně rozhodnout, že kvůli specificitě případu není hodnocení nutné. Komise by od členských států měla obdržet informace, které potřebuje k posouzení plánu hodnocení, a žádat o dodatečné informace bez prodlení, aby členské státy mohly doplnit prvky, bez nichž Komise nemůže přijmout rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že tento přístup je nový, Komise ve zvláštním dokumentu podrobně vysvětlí, jak se bude postupovat během šestiměsíčního období pro schválení plánu hodnocení, a uvede, jaké formuláře bude třeba použít pro předkládání plánů hodnocení. Změny režimů, které podléhají hodnocení, tedy jiné změny, než ty, které nemohou ovlivnit slučitelnost režimu podpory podle tohoto nařízení nebo nemohou výrazně ovlivnit obsah schváleného plánu hodnocení, by se měly posuzovat s ohledem na výsledky hodnocení a měly by být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení. Změny, které spočívají v čistě formální úpravě, administrativní změny, změny provedené v rámci opatření spolufinancovaných EU a podobné změny by se v zásadě neměly považovat za změny, které výrazně ovlivňují obsah schváleného plánu hodnocení.
14)
Toto nařízení by se nemělo použít na podporu, která je podmíněna použitím domácích produktů na úkor dovážených ani na podporu činností spojených s vývozem. Zejména by se nemělo použít na podporu financující zřízení a provoz distribuční sítě v jiném členském státě nebo třetí zemi. Podpora na pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího produktu na nový trh v jiném členském státě nebo ve třetí zemi by zpravidla neměla představovat podporu činností spojených s vývozem.
15)
Komise by měla zajistit, aby schválená podpora neměla nepříznivý vliv na podmínky obchodu v rozsahu, který je v rozporu se společným zájmem. Proto by z oblasti působnosti tohoto nařízení měla být vyňata podpora poskytnutá příjemci, vůči němuž je vydán inkasní příkaz poté, co Komise svým rozhodnutím prohlásí podporu za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, s výjimkou podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami.
16)
Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měla být vyloučena také podpora pro podniky v obtížích, protože taková podpora by se měla posuzovat podle Pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (9) nebo pokynů, které je nahradí, aby se zamezilo jejich obcházení, s výjimkou podpory poskytnuté na náhradu škod způsobených přírodními pohromami, nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, chorobou zvířat nebo škůdcem rostlin a podpory na obnovu lesů poškozených požáry, přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, škůdci, chorobami, katastrofickými událostmi a jevy souvisejícími se změnou klimatu, jak je uvedeno v tomto nařízení. Kromě toho by se z důvodů ochrany veřejného zdraví a s ohledem na naléhavost situace za některých okolností nemělo přihlížet k ekonomické situaci podniku v případě podpory na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat. V zájmu zajištění právní jistoty je vhodné stanovit jednoznačná kritéria, aby pro posouzení skutečnosti, zda se dotyčný podnik považuje pro účely tohoto nařízení za podnik v obtížích, nebylo nutné zvažovat všechny zvláštní aspekty situace určitého podniku.
17)
Pokud jsou státní podpora nebo její podmínky (včetně metody financování, je-li její nedílnou součástí) neoddělitelně spjaty s porušením práva Unie, nelze uvedenou podporu prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem. Toto nařízení by se proto nemělo vztahovat na podporu, která sama o sobě porušuje právní předpisy Unie.
18)
Prosazování pravidel státní podpory velmi závisí na spolupráci členských států. Členské státy by proto měly přijmout všechna nezbytná opatření k zajištění dodržování tohoto nařízení, a to i u jednotlivých podpor poskytnutých na základě režimů, na něž se vztahují blokové výjimky.
19)
Vzhledem k tomu, že vysoké částky podpory poskytnuté jednotlivě nebo kumulovaně s sebou nesou vysoké riziko nepříznivého dopadu na podmínky obchodu, měla by je Komise hodnotit na základě oznámení. Pro některé kategorie investičních podpor spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení by proto měly být stanoveny maximální prahové hodnoty na úrovni, která zohledňuje danou kategorii podpory a její pravděpodobný dopad na podmínky obchodu. Podpora poskytnutá nad tyto prahové hodnoty by měla nadále podléhat oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Prahové hodnoty stanovené v tomto nařízení by nemělo být možné obcházet umělým rozdělením režimů podpory nebo projektů podpory, např. na několik režimů nebo projektů podpory s podobnými vlastnostmi, cíli nebo příjemci. Ostatní kategorie podpory by v případě, že splňují podmínky slučitelnosti a nepřesahují maximální intenzity podpory nebo maximální částky podpory stanovené v tomto nařízení, neměly být považovány za podporu s vysokým rizikem nepříznivého dopadu na podmínky obchodu.
20)
Pro zajištění transparentnosti, rovného zacházení a účinné kontroly by se toto nařízení mělo vztahovat pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočíst hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provést analýzu rizik (transparentní podpora).
21)
Pro určité specifické nástroje podpory, jako jsou půjčky, záruky, daňová opatření, a zejména vratné zálohy, by toto nařízení mělo stanovit, za jakých podmínek je lze považovat za transparentní. Podpora obsažená v zárukách by se měla považovat za transparentní tehdy, pokud byl hrubý grantový ekvivalent vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených pro příslušný typ podniku. Například pro malé a střední podniky uvádí sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (10) úrovně ročních prémií, při jejichž překročení by se státní záruka za podporu nepovažovala. Podpora by se měla považovat za transparentní rovněž tehdy, pokud byla před jejím poskytnutím Komisi oznámena metoda výpočtu intenzity podpory obsažené ve státní záruce a Komise tuto metodu schválila v souladu se sdělením Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk. Pro účely tohoto nařízení by se za transparentní neměla považovat podpora obsažená v opatřeních v oblasti rizikového financování a v kapitálových injekcích.
22)
Podpora, která by jinak spadala do oblasti působnosti tohoto nařízení, ale není transparentní, by měla být vždy oznámena Komisi. Oznámené netransparentní podpory by Komise měla posoudit především na základě kritérií stanovených v Pokynech Unie ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech na období 2014-2020 (11) nebo v dalších příslušných rámcích, pokynech, sděleních a oznámeních.
23)
Aby bylo zaručeno, že podpora je nezbytná a působí jako pobídka k dalšímu rozvoji činností nebo projektů, nemělo by se toto nařízení vztahovat na podporu těch činností nebo projektů, které by příjemce uskutečnil i bez podpory. Podpora by se neměla poskytnout se zpětnou účinností na činnosti nebo projekty, které příjemce již uskutečnil. Podpora by měla být vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy v souladu s tímto nařízením pouze tehdy, byla-li činnost nebo práce na podporovaném projektu zahájena až poté, co příjemce podal písemnou žádost o podporu.
24)
V případě podpory ad hoc, na niž se vztahuje toto nařízení a jejímž příjemcem je velký podnik, by členský stát měl kromě splnění podmínek, které ohledně motivačního účinku platí pro MSP, rovněž zajistit, aby příjemce v interním dokumentu analyzoval, nakolik jsou podporovaný projekt nebo činnost životaschopné s podporou a bez podpory. Členský stát by měl ověřit, zda tento interní dokument potvrzuje, že se významně zvýší rozsah projektu či činnosti nebo celková částka, kterou příjemce na podporovaný projekt nebo činnost vynaloží, nebo že se dokončování příslušného projektu či činnosti významně urychlí. Motivační účinek by mělo být možné prokázat rovněž na základě toho, že bez poskytnutí podpory by investiční projekt nebo činnost jako takové nebyly v dané venkovské oblasti realizovány.
25)
Automatické režimy podpory ve formě daňového zvýhodnění by stejně jako v současnosti měly podléhat zvláštní podmínce týkající se motivačního účinku, protože podpora plynoucí z těchto režimů je poskytována jinými postupy než ostatní kategorie podpory. Zvláštní podmínkou je, že by předmětné režimy podpor měly být přijaty před zahájením činnosti nebo prací na podporovaném projektu/činnosti. Tato podmínka by se však neměla použít v případě následných daňových režimů, pokud se na danou činnost vztahoval již předchozí režim ve formě daňového zvýhodnění. Při posuzování motivačního účinku těchto režimů podpor je rozhodujícím momentem okamžik, k němuž bylo daňové opatření poprvé zavedeno v původním režimu, jenž byl poté nahrazen režimem následným.
26)
V případě podpory na pozemkové úpravy, na propagační opatření ve formě publikací, které mají zvýšit informovanost veřejnosti o zemědělských produktech, podpory na náhradu ztrát způsobených nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, podpory na odškodnění za náklady na eradikaci chorob zvířat a škůdců rostlin nebo za ztráty způsobené těmito chorobami zvířat nebo škůdci rostlin, podpory na uhrazení nákladů na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat, podpory na výzkum a vývoj, podpory určené k náhradě škod způsobených přírodní pohromou a podpory na investice na zachování kulturního a přírodního dědictví v zemědělském podniku by se existence motivačního účinku neměla vyžadovat nebo by se mělo mít za to, že motivační účinek existuje, jsou-li splněny zvláštní podmínky stanovené pro tyto kategorie podpory v tomto nařízení.
27)
Aby bylo zajištěno, že je podpora přiměřená a omezená na nezbytnou výši, měly by být maximální částky podpory pokud možno vyjádřeny intenzitou podpory v poměru k souhrnu způsobilých nákladů. V případech, kdy maximální intenzitu podpory nelze stanovit, protože nelze určit způsobilé náklady, nebo v případě nízkých částek, u nichž je vhodné stanovit jednodušší metodu, by měly být maximální částky podpory pro účely zajištění její přiměřenosti vyjádřeny nominálně. Intenzity podpory a maximální částky podpory by měly být stanoveny na základě zkušeností Komise na úrovni, která minimalizuje narušení hospodářské soutěže v podporovaném odvětví a zároveň náležitě přispívá k dosažení cíle, jímž je usnadnění rozvoje hospodářských činností příjemců v odvětví zemědělství, ve venkovských oblastech nebo v odvětví lesnictví. V zájmu soudržnosti s opatřeními pro rozvoj venkova, která jsou financována Unií, by stropy měly být harmonizovány se stropy stanovenými v nařízení (EU) č. 1305/2013, je-li to v souladu se zásadami státní podpory.
28)
Do výpočtu intenzity podpory by měly být zahrnuty pouze způsobilé náklady. Nařízení by nemělo vyjmout z oznamovací povinnosti podporu, která přesahuje příslušnou intenzitu podpory v důsledku zahrnutí nezpůsobilých nákladů. Identifikace způsobilých nákladů by měla být podpořena jednoznačnými, konkrétními a aktuálními doklady. Všechny použité číselné údaje by se měly uvádět před srážkou daně nebo jiných poplatků. Podpora splatná v několika splátkách by měla být diskontována na hodnotu platnou v den jejího poskytnutí. Rovněž způsobilé náklady by měly být diskontovány na hodnotu platnou v den poskytnutí podpory. V případě podpory, jež nemá podobu dotace, by úrokovou sazbou pro účely diskontování měla být diskontní sazba a úrokovou sazbou pro účely výpočtu částky podpory referenční sazba, které platily v den poskytnutí podpory, jak je stanoveno ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (12). Je-li podpora poskytnuta jinak než formou dotace, měla by být výše podpory vyjádřena jako hrubý grantový ekvivalent. Je-li podpora poskytnuta ve formě daňového zvýhodnění, měly by být jednotlivé tranše podpory diskontovány na základě diskontních sazeb platných v době, kdy nastane účinnost daňového zvýhodnění. Mělo by se podporovat využívání podpory ve formě vratných záloh, jelikož tyto nástroje k sdílení rizik násobí motivační účinek podpory. Proto je vhodné stanovit, že je-li podpora poskytnuta ve formě vratných záloh, může být použitelná intenzita podpory stanovená v tomto nařízení navýšena.
29)
V případě budoucího daňového zvýhodnění nemusí být předem známa ani použitelná diskontní sazba, ani přesná výše jednotlivých čerpání podpory. V takovém případě by členské státy měly předem stanovit horní mez pro diskontovanou hodnotu podpory, která by zohledňovala příslušnou intenzitu podpory. Jakmile bude později známa výše jednotlivé tranše k určitému dni, bude možné provést diskontování na základě diskontní sazby platné v tento den. Diskontovaná hodnota každé jednotlivé tranše podpory by se měla odečíst od celkového horního limitu (omezená částka).
30)
Při ověřování, zda jsou dodrženy individuální prahové hodnoty oznamovací povinnosti a maximální intenzity podpory nebo maximální částky podpory stanovené v tomto nařízení, by se u podporované činnosti nebo projektu měla vzít v úvahu celková částka státní podpory. Toto nařízení by mělo mimoto stanovit podmínky, za nichž lze jednotlivé kategorie podpory kumulovat. Podporu vyňatou z oznamovací povinnosti tímto nařízením a jinou slučitelnou podporu vyňatou z oznamovací povinnosti jiným nařízením nebo podporu schválenou Komisí lze kumulovat, pokud se tato opatření týkají různých způsobilých nákladů, které lze identifikovat. Pokud se různé zdroje podpory týkají shodných - částečně či plně se překrývajících - identifikovatelných způsobilých nákladů, měla by být kumulace přípustná do nejvyšší intenzity nebo částky podpory platné pro danou podporu podle tohoto nařízení. Toto nařízení by mělo rovněž stanovit zvláštní pravidla pro kumulaci podpory s identifikovatelnými způsobilými náklady a bez takovýchto nákladů a pro kumulaci s podporou de minimis. Podpora de minimis často není poskytnuta na konkrétní identifikovatelné způsobilé náklady nebo ji k nim nelze přiřadit. V takovém případě by mělo být možné podporu de minimis volně kumulovat se státní podporou vyňatou z oznamovací povinnosti na základě tohoto nařízení. Je-li však podpora de minimis poskytnuta na tytéž identifikovatelné způsobilé náklady jako státní podpora vyňatá na základě tohoto nařízení, měla by být kumulace povolena pouze do maximální intenzity podpory, která je stanovena v kapitole III tohoto nařízení.
31)
O státní podporu se nejedná v případě financování z prostředků Unie, které centrálně spravují orgány, agentury, společné podniky nebo jiné subjekty Unie a které není přímo ani nepřímo pod kontrolou členských států. Je-li toto financování z prostředků Unie kombinováno se státní podporou, pak by při určování, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti a maximální intenzita podpory nebo maximální výše podpory, měla být posuzována pouze státní podpora, pokud celková výše veřejných finančních prostředků poskytnutých k úhradě týchž způsobilých nákladů nepřekračuje nejvýhodnější sazbu financování, kterou stanoví použitelná ustanovení práva Unie.
32)
Jelikož je státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy v zásadě zakázána, je důležité, aby si všechny strany mohly ověřit, zda je podpora poskytnuta v souladu s použitelnými pravidly. Transparentnost státních podpor je proto nezbytná pro správné uplatňování pravidel Smlouvy a vede k lepšímu dodržování pravidel, větší odpovědnosti, vzájemnému hodnocení a v konečném důsledku k efektivnějšímu vynakládání veřejných prostředků. V zájmu transparentnosti by se mělo vyžadovat, aby členské státy vytvořily na regionální nebo vnitrostátní úrovni kompletní internetové stránky, které by obsahovaly souhrnné informace o každém opatření podpory vyňatém z oznamovací povinnosti na základě tohoto nařízení. Tento požadavek by měl být podmínkou slučitelnosti jednotlivé podpory s vnitřním trhem. V souladu se zavedenou praxí pro zveřejňování informací podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/37/EU (13) by měl být používán standardní formát, který umožňuje vyhledávat informace, stahovat je a jednoduše zveřejňovat na internetu. Odkazy na internetové stránky všech členských států věnované státním podporám by měly být zveřejněny na internetových stránkách Komise. V souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 994/98 ve znění nařízení (EU) č. 733/2013 by měly být na internetové stránce Komise zveřejněny souhrnné informace o každém opatřením podpory vyňatém z oznamovací povinnosti na základě tohoto nařízení.
33)
V souvislosti se zveřejňováním informací o poskytování jednotlivých podpor je vhodné stanovit prahové hodnoty, při jejichž překročení lze mít za to, že zveřejnění je přiměřené významu podpory. Na základě posouzení režimů investiční podpory v odvětví zemědělské prvovýroby, u nichž byly v rámci výroční zprávy za rok 2013 vykázány nejvyšší roční výdaje a u nichž tedy lze mít za to, že narušují vnitřní trh více než jiné kategorie podpory, Komise vypočítala průměrnou částku podpory na příjemce ve výši 59 596 EUR. Pro účely snížení administrativní zátěže členských států je proto vhodné stanovit prahovou hodnotu pro zveřejňování informací o poskytování jednotlivých podpor producentům v oblasti zemědělské prvovýroby na 60 000 EUR. Vzhledem k tomu, že zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh je obdobné zpracování průmyslových produktů a jejich uvádění na trh, je vhodné stanovit prahovou hodnotu pro zveřejňování informací o poskytování jednotlivých podpor příjemcům v těchto pododvětvích, stejně jako v odvětví lesnictví a u činností spadajících mimo oblast působnosti článku 42 Smlouvy, na stejné úrovni jako v nařízení Komise (EU) č. 651/2014 (14).
34)
K zajištění účinného dohledu je vhodné v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 994/98 stanovit standardní formát, ve kterém by členské státy poskytovaly Komisi souhrnné informace, kdykoliv se podle tohoto nařízení uplatňuje režim podpory nebo se poskytuje jednotlivá podpora mimo rámec režimu podpory. Dále je v souladu s článkem 5 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (15) a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 994/98 vhodné stanovit pravidla týkající se podávání výročních zpráv o podporách vyňatých z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení, jež mají členské státy předkládat Komisi, včetně zvláštních požadavků ohledně některých kategorií podpory.
35)
S ohledem na širokou dostupnost nezbytné technologie by souhrnné informace a výroční zprávy měly být v elektronickém formátu a měly by být Komisi předkládány prostřednictvím elektronických systémů Komise.
36)
Mimoto je v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 994/98 vhodné stanovit pravidla týkající se záznamů, které by členské státy měly uchovávat, pokud jde o podpory vyňaté tímto nařízením z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, s ohledem na promlčecí lhůtu stanovenou v článku 15 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (16).
37)
K zvýšení účinnosti podmínek slučitelnosti stanovených v tomto nařízení by měla mít Komise možnost odejmout budoucím opatřením podpory výhodu blokové výjimky v případě, že tyto požadavky nebudou splněny. Komise by měla mít možnost omezit toto odnětí výhody blokové výjimky na určité druhy podpory, určité příjemce nebo opatření podpory přijatá určitými orgány, pokud se nedodržování tohoto nařízení týká pouze omezené skupiny opatření nebo určitých orgánů. Toto cílené odnětí výhody by mělo zajistit přiměřenou nápravu související přímo se zjištěným nesouladem s tímto nařízením. V případě nedodržení podmínek slučitelnosti, které jsou stanoveny v kapitolách I a III, se na poskytnutou podporu toto nařízení nevztahuje, a ta tudíž představuje protiprávní podporu, kterou Komise přezkoumá v rámci příslušného postupu podle nařízení (ES) č. 659/1999. V případě nesplnění požadavků stanovených v kapitole II neovlivňuje odnětí výhody blokové výjimky budoucím opatřením podpory skutečnost, že se na minulá opatření, jež splňovala požadavky tohoto nařízení, bloková výjimka vztahovala.
38)
S ohledem na čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy by jediným účinkem podpory nemělo být trvalé nebo periodické snižování provozních nákladů, které by příjemce jinak nesl, a podpora by měla být úměrná nevýhodám, které je třeba překonat pro zajištění socioekonomických přínosů, o nichž se má za to, že jsou v zájmu Unie. Jednostranná státní podpora, která směřuje výhradně k zlepšení finanční situace producentů, ale která nijak nepřispívá k rozvoji odvětví, a zejména podpora poskytnutá výhradně na základě ceny, množství, produkční jednotky nebo jednotky produkčních prostředků, by se měla považovat za podporu na provoz neslučitelnou s vnitřním trhem. Pokud by taková podpora byla poskytnuta v odvětví zemědělství, pravděpodobně by také narušovala mechanismy společných organizací trhů. Je proto vhodné omezit oblast působnosti tohoto nařízení na určité druhy podpory.
39)
Malé a střední podniky hrají rozhodující roli při vytváření pracovních příležitostí a obecně jsou faktorem sociální stability a motorem hospodářství. Jejich rozvoj však může být omezen selháními trhu, což vede k tomu, že malé a střední podniky trpí typickými nevýhodami. Malé a střední podniky mají často potíže při získávání kapitálu nebo půjček kvůli neochotě některých finančních trhů riskovat a kvůli omezenému zajištění, které jsou tyto podniky schopny nabídnout. Skutečnost, že mají omezené zdroje, může rovněž omezit jejich přístup k informacím, zejména o nových technologiích a potenciálních trzích. V zájmu usnadnění rozvoje hospodářské činnosti malých a středních podniků by toto nařízení proto mělo vyjmout některé kategorie podpory ve prospěch malých a středních podniků z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
40)
Za účelem odstranění rozdílů, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže, a pro usnadnění koordinace mezi jednotlivými iniciativami Unie a vnitrostátními iniciativami, které se týkají malých a středních podniků, jakož i z důvodu transparentnosti správy a právní jistoty by definice malých a středních podniků použitá pro účely tohoto nařízení měla být založena na definici v doporučení Komise 2003/361/ES (17).
41)
K zajištění soudržnosti s politikou rozvoje venkova a k dosažení zjednodušení pravidel na základě zkušeností, které Komise již získala při uplatňování nařízení (EU) č. 1857/2006 a nařízení (EU) č. 800/2008, je vhodné vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy různé kategorie podpory ve prospěch malých a středních podniků působících v oblasti zemědělské prvovýroby, zpracování zemědělských produktů a uvádění zemědělských produktů na trh.
42)
Tyto kategorie podpory by měly zahrnovat zejména investiční podporu, například investice do hmotného nebo nehmotného majetku či přemístění zemědělských staveb, podporu na zahájení činnosti a podnikatelské příležitosti, například podporu pro mladé zemědělce a malé zemědělské podniky, podporu pro seskupení producentů a rovněž podporu na účast v režimech jakosti, podporu k usnadnění rozvoje podnikatelské činnosti, například podporu na předávání znalostí a informační akce, podporu na poradenské služby, podporu na propagační činnosti, podporu na zástup v zemědělských podnicích, podporu na řízení rizik a řešení krizí, například podporu na náhradu ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy, které lze přirovnat k přírodním pohromám, podporu na náklady na prevenci a eradikaci chorob zvířat a škůdců rostlin a podporu na platby pojistného, jakož i podporu pro odvětví živočišné výroby při sledování společných veřejných cílů, jako je zachování genetické jakosti a ochrana zdraví zvířat a veřejného zdraví. Tato podpora by se měla zaměřovat zejména na zvýšení konkurenceschopnosti a životaschopnosti celého odvětví zemědělství.
43)
Na základě tohoto nařízení by měly být z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy vyňaty rovněž podpory ve prospěch malých a středních podniků působících ve venkovských oblastech. V této souvislosti by k zajištění soudržnosti mezi opatřeními pro rozvoj venkova, která jsou spolufinancována z EZFRV, a opatřeními financovanými z doplňkových vnitrostátních zdrojů měla být pravidla stanovená v tomto nařízení pokud možno v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (EU) č. 1305/2013 a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých na základě uvedeného nařízení.
44)
Z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy by měly být vyňaty i jiné kategorie podpor, například podpora na výzkum a vývoj v odvětvích zemědělství a lesnictví, podpora k náhradě škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami, podpora na investice ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví v zemědělských podnicích a podpora ve prospěch lesnictví poskytovaná malým a středním podnikům i velkým podnikům. Zejména v případě podpory ve prospěch lesnictví by k zajištění soudržnosti mezi opatřeními pro rozvoj venkova, která jsou spolufinancována z EZFRV, a opatřeními financovanými z doplňkových vnitrostátních zdrojů nebo opatřeními, která jsou financována pouze prostřednictvím státní podpory, měla být pravidla stanovená v tomto nařízení pokud možno v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (EU) č. 1305/2013 a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech.
45)
Podpora poskytnutá malým a středním podnikům působícím v oblasti zemědělské prvovýroby, zpracování zemědělských produktů a uvádění zemědělských produktů na trh, podpora na výzkum a vývoj, podpora ve prospěch odvětví lesnictví nebo podpora ve prospěch malých a středních podniků ve venkovských oblastech na činnosti, které nespadají do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, může být rovněž vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení Komise (EU) č. 651/2014. Pokud to členské státy pokládají za vhodnější, mohou se alternativně rozhodnout, že podporu spadající do výše uvedených kategorií poskytnou v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení (EU) č. 651/2014. Členské státy se mohou zejména rozhodnout, že podporu pro malé a střední podniky působící v oblasti zemědělské prvovýroby, regionální provozní podporu na náhradu za dodatečné náklady v nejvzdálenějších regionech kromě dopravních nákladů, podporu na konzultační služby pro malé a střední podniky, podporu na rizikové financování, podporu na výzkum a vývoj, podporu na inovace v malých a středních podnicích, podporu na ochranu životního prostředí, podporu na vzdělávání a podporu pro znevýhodněné pracovníky poskytnou v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení (EU) č. 651/2014. V této souvislosti je v zájmu objasnění vztahu mezi oblastí působností tohoto nařízení a nařízení (EU) č. 651/2014 třeba uvést, že se cíle, kategorie podpory a podmínky pro poskytnutí podpory stanovené v obou nařízeních liší, ačkoli se mohou zaměřovat na stejnou kategorii příjemců.
46)
K zlepšení hospodářského a environmentálního profilu a zvýšení efektivnosti malých a středních podniků působících v odvětví zemědělství a k zajištění infrastruktury potřebné pro rozvoj zemědělství a na podporu nevýnosných investic, jež jsou nezbytné k dosažení cílů v oblasti ochrany životního prostředí, je nutné poskytovat podporu na investice do hmotného či nehmotného majetku přispívající k dosažení těchto cílů. Tyto investice by měly být v souladu s právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy dotčených členských států v oblasti ochrany životního prostředí. Dále by u investic, které vyžadují posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (18), měla být podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
47)
Kvůli riziku narušení hospodářské soutěže vyplývajícímu z cílených investičních podpor v odvětví zemědělské prvovýroby by se investiční podpora vyňatá z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení neměla omezovat na určitý zemědělský produkt. Tato podmínka by však neměla členskému státu bránit v tom, aby některé zemědělské produkty vyloučil z oblasti působnosti určité podpory, zejména pokud pro ně není na trhu možné nalézt žádný běžný odbyt. Mimoto by se za způsobilou pro vynětí z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení neměla považovat podpora na určité druhy investic per se.
48)
Aby byla zajištěna patřičná rovnováha mezi cílem minimalizovat narušení hospodářské soutěže a cílem podporovat energetickou účinnost a účinné využívání zdrojů, by toto nařízení mělo v případě investic zemědělských podniků souvisejících se zemědělskou prvovýrobou stanovit, že by podpora měla být poskytnuta pouze na investice spojené s výrobou biopaliv nebo energie z obnovitelných zdrojů na úrovni zemědělského podniku a pouze tehdy, pokud tato výroba nepřesahuje průměrnou roční spotřebu paliv nebo energie v zemědělském podniku. V takovém případě by podpora na biopaliva měla být zahrnuta pouze do té míry, v níž je poskytována na udržitelná biopaliva v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (19).
49)
S cílem motivovat k přesunu na produkci pokročilejších forem biopaliv, jak je stanoveno v horizontálních pravidlech státní podpory v odvětví životního prostředí a energetiky, by z oblasti působnosti tohoto nařízení měla být v případě podpory na investice související se zpracováním zemědělských produktů vyňata podpora na biopaliva z potravinářských plodin.
50)
S cílem podpořit a usnadnit zahajování činnosti mladých zemědělců a rozvoj malých zemědělských podniků, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné, je vhodné vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy podporu na zahájení činnosti. Aby byla zajištěna životaschopnost nově zahájených zemědělských činností, měla by být podpora podmíněna předložením podnikatelského plánu. Podpora na zahájení činnosti by měla být poskytována pouze během počáteční doby existence podniku a neměla by se z ní stát provozní podpora.
51)
S cílem pomoci odvětví zemědělství řešit problémy při uvádění zemědělských produktů na trh, které vznikly v důsledku silnější hospodářské soutěže a konsolidace navazujících trhů, včetně místních, je třeba podporovat zřizování seskupení a organizací producentů. Je proto vhodné vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy podporu na zahájení činnosti seskupení a organizací producentů. Podporu by měla využívat pouze seskupení a organizace producentů způsobilé jako malé a střední podniky. K zajištění toho, že se seskupení a organizace producentů stane životaschopným subjektem, by jako podmínka pro oficiální uznání seskupení producentů ze strany členských států měl být příslušnému orgánu předložen podnikatelský plán. Aby se zamezilo poskytování provozní podpory a zachoval motivační účinek, měla by být maximální doba poskytování podpory omezena na pět let.
52)
V zájmu zlepšení tržních příležitostí a k dosažení přidané hodnoty u dotčených zemědělských produktů je vhodné podporovat účast malých a středních podniků v režimech jakosti Unie a jednotlivých členských států, a proto by podpora na účast v režimech jakosti měla být vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem ke skutečnosti, že v okamžiku vstupu do těchto režimů jakosti a v prvních letech účasti nejsou dodatečné náklady a povinnosti uložené malým a středním podnikům v důsledku jejich účasti plně odměněny trhem, měla by být přímá podpora pro příjemce omezena na novou účast a zahrnovat období nejvýše pěti let. Podpora ve formě dotovaných služeb by měla být poskytnuta na náklady na povinná kontrolní opatření související s režimy jakosti nebo na náklady na studie trhu či na vypracování žádosti o uznání režimu jakosti Unie.
53)
K zvýšení konkurenceschopnosti a zlepšení účinného využívání zdrojů, environmentálního profilu, udržitelného hospodaření a celkové výkonnosti malých a středních podniků je vhodné vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy podporu na předávání znalostí, informační akce a poradenské služby pro zemědělství, jakož i propagační opatření.
54)
Náležité řízení rizik a řešení krizí je klíčovým nástrojem pro udržitelné a konkurenceschopné odvětví zemědělství. Zemědělská prvovýroba je vystavena zvláštním přírodním, klimatickým a zdravotním rizikům a krizím. Podpora na řízení rizik a řešení krizí a podpora odvětví živočišné výroby by proto měla být omezena na malé a střední podniky, které působí v oblasti zemědělské prvovýroby. Státní podpora určená k náhradě ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodním pohromám, podpora pro boj proti chorobám zvířat a škůdcům rostlin a podpora na platby pojistného by měla být omezena na pomoc příjemcům, kteří čelí zvláštním obtížím, přestože vynaložili přiměřené úsilí, aby tato rizika minimalizovali. Státní podpora by neměla mít za následek to, že příjemce svádí k zbytečnému riskování. Malé a střední podniky působící v oblasti zemědělské prvovýroby by měly samy nést následky neprozíravé volby produkčních metod nebo produktů.
55)
Komise použila články 107 a 108 Smlouvy na podporu ve prospěch zachování přírodního a kulturního dědictví v řadě případů, zejména v rámci Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 a nařízení (ES) č. 1857/2006. V období 2007 až 2013 byla investiční podpora na zachování tradiční krajiny a staveb ve prospěch malých a středních podniků vyňata z oznamovací povinnosti nařízením (ES) č. 1857/2006, zatímco investiční podpora na zachování tradiční krajiny a staveb ve prospěch velkých podniků podléhala oznamovací povinnosti a schválení Komisí podle Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích lesnictví a zemědělství na období 2007 až 2013. Komise v uvedeném období posoudila více než 87 investičních podpor na zachování tradiční krajiny a tradičních staveb nacházejících se v zemědělských podnicích. Projekty týkající se zachování dědictví však ani v případě, že jsou prováděny velkými podniky, obvykle nevedou k významnému narušení hospodářské soutěže. Je proto vhodné, aby Komise využila pravomocí, které ji svěřuje nařízení (ES) č. 994/98, ohledně podpor ve prospěch zachování přírodního a kulturního dědictví.
56)
Podpora ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví, která má být vyňata z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení, by měla být poskytnuta na investice do hmotného majetku nebo na aktivovatelné výkony určené na zachování kulturního nebo přírodního dědictví. Kulturní nebo přírodní dědictví by se mělo nacházet v zemědělském podniku příjemce a mělo by být oficiálně uznáno jako takové příslušným veřejným orgánem daného členského státu. Vzhledem k tomu, že prahová hodnota pro oznamování činí u této podpory podle tohoto nařízení 500 000 EUR na investiční projekt, který je podle Pokynů Unie ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech v letech 2014 až 2020 považován za drobnou infrastrukturu, je vhodné, aby byla intenzita podpory v tomto nařízení stanovena až na 100 % způsobilých nákladů.
57)
Mimořádné situace způsobené přírodními pohromami vyžadují okamžitá opatření ze strany orgánů poskytujících podporu. Je proto důležité zajistit rychlé poskytnutí plánované podpory. Komise použila články 107 a 108 Smlouvy ve značném počtu rozhodnutí týkajících se náhrady škod, které byly v odvětví zemědělství způsobeny přírodními pohromami. Pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 již zahrnovaly možnost povolit režimy podpory na náhradu škod způsobených přírodními pohromami. V období 2007 až 2012 Komise při použití Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 schválila více než 25 podpor souvisejících s náhradou škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami. Zkušenosti Komise ukazují, že tato opatření musí být provedena rychle, mají-li být účinná. U těchto podpor je proto nutné zjednodušit oznamovací postup. Tyto podpory mimoto vzhledem ke svému kompenzačnímu charakteru a existenci jednoznačných kritérií slučitelnosti s vnitřním trhem nevedou k významnému narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Je proto vhodné, aby Komise využila pravomocí, které ji svěřuje nařízení (ES) č. 994/98, rovněž ohledně podpor na náhradu škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami.
58)
Podpora určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami by proto měla být dostupná pro podniky v celém odvětví zemědělství a měla by být poskytována jak malým a středním podnikům, tak velkým podnikům. Podmínky vynětí podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami se řídí zavedenou praxi a souvisejí s oficiálním uznáním události jako přírodní pohromy ze strany orgánů členských států, s existencí přímé příčinné souvislosti mezi přírodní pohromou a škodou, která vznikla příjemci, a měly by zajistit, že nedojde k poskytnutí nadměrné náhrady. Členské státy by měly zejména zamezit vzniku nadměrné kompenzace v důsledku kombinace této podpory s jinou náhradou škody, kterou příjemci obdrží, včetně plateb obdržených na základě systému pojištění.
59)
Podpora na výzkum a vývoje může přispět k udržitelnému hospodářskému růstu a posílit konkurenceschopnost. Na základě zkušeností Komise s uplatňováním Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, rámce Společenství pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovací (20) a nařízení (ES) č. 800/2008 na podporu výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví je vhodné vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy podporu výzkumu a vývoje, která splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení. Jelikož podpora výzkumu a vývoje představuje důležitý cíl společného zájmu, mělo by toto nařízení požadovat, aby byl výzkumný projekt v zájmu všech podniků, které působí v určitém odvětví či pododvětví zemědělství či lesnictví. Informace o výzkumném projektu a jeho výsledcích by měly být zveřejněny na internetu. Kromě toho by měly být výsledky výzkumu zdarma k dispozici podnikům, které o ně projeví zájem.
60)
Lesnictví je nedílnou součástí rozvoje venkova. Komise použila články 107 a 108 Smlouvy na podniky působící v odvětví lesnictví v řadě rozhodnutí, zejména v rámci Pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013. V období 2007 až 2012 Komise na základě těchto pokynů schválila 140 podpor ve prospěch odvětví lesnictví. Na základě značných zkušeností, které Komise získala při uplatňování těchto pokynů na podniky působící v odvětví lesnictví, je v zájmu zjednodušení postupů při současném zajištění účinného dohledu a kontroly ze strany Komise vhodné, aby Komise využila pravomocí, které ji svěřuje nařízení (ES) č. 994/98, rovněž ohledně podpory ve prospěch odvětví lesnictví. Podle zkušeností Komise nenarušují podpory poskytnuté v odvětví lesnictví na opatření v rámci programů rozvoje venkova, které jsou spolufinancovány z EZFRV, nebo poskytnuty jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření, významně hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. Podpora na předávání znalostí v odvětví lesnictví a podpora na poradenské služby v odvětví lesnictví nenarušuje významně hospodářskou soutěž na vnitřním trhu ani tehdy, pokud byla poskytnuta mimo program rozvoje venkova. V tomto nařízení by měly být stanoveny jednoznačné podmínky slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem. Tyto podmínky by měly být pokud možno v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (EU) č. 1305/2013 a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
61)
Tyto kategorie podpory by měly zahrnovat zejména podporu na zalesňování a zakládání lesů, podporu pro zemědělsko-lesnické systémy, podporu na ochranu lesů před požáry, přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, škůdci rostlin nebo katastrofickými událostmi a na obnovu poškozených lesů, podporu na investice k zvýšení odolnosti a ekologické hodnoty lesních ekosystémů, podporu na znevýhodnění související s lesními oblastmi sítě Natura 2000 vymezenými v článku 3 směrnice Rady 92/43/EHS (21) a v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (22), podporu pro lesnicko-environmentální a klimatické služby a na ochranu lesů, podporu na předávání znalostí a informační akce, podporu na poradenské služby, podporu na investice do infrastruktury a podporu na investice do technologií v odvětví lesnictví a na zpracování, uvolnění a uvádění lesnických produktů na trh. Podpora pro odvětví lesnictví by neměla narušovat hospodářskou soutěž a měla by být z hlediska trhu neutrální.
62)
K zajištění soudržnosti s nařízením (EU) č. 1305/2013 a k dosažení zjednodušení pravidel pro získání schválení státní podpory u spolufinancované části i doplňkového financování národních programů rozvoje venkova by podpora ve prospěch odvětví lesnictví vyňatá z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení měla být totožná s příslušnými opatřeními pro rozvoj venkova a vyňatá podpora by měla být poskytnuta pouze na základě programu rozvoje venkova dotčeného členského státu a v souladu s tímto programem. Intenzity podpory a způsobilé náklady by však měly být také v souladu s obecnými zásadami Unie v oblasti státní podpory a s pravidly státní podpory použitelnými v odvětví zemědělství. Proto by náklady jako provozní kapitál, které jsou vedlejší a související s novou investicí, neměly být podle tohoto nařízení považovány za náklady způsobilé k podpoře. V souladu s příslušnými programy rozvoje venkova, které schválila Komise, by mezi investiční opatření zahrnutá do opatření v oblasti lesnictví mohla patřit také jednorázová lesnická opatření potřebná pro přípravu investice, umožňuje-li to cíl příslušného ustanovení pro rozvoj venkova. Podporu na převod znalostí, podporu na poradenské služby a podporu na pozemkové úpravy v lesnictví by mělo být možno poskytnout bez ohledu na to, zda je taková podpora začleněna v národním programu rozvoje venkova.
63)
Hospodářská diverzifikace a vytváření nových hospodářských činností jsou nezbytné pro rozvoj a konkurenceschopnost venkovských oblastí, a zejména pro malé a střední podniky, které jsou páteří venkovského hospodářství Unie. Nařízení (EU) č. 1305/2013 stanoví opatření na podporu rozvoje nezemědělských činností ve venkovských oblastech, jež se zaměřují na podporu zaměstnanosti, vytváření kvalitních pracovních míst ve venkovských oblastech, zachování existujících pracovních příležitostí, snížení sezónních výkyvů v zaměstnanosti, rozvoj nezemědělských odvětví mimo zemědělství a zpracování zemědělských produktů a potravin při současné podpoře integrace podniků a místních meziodvětvových vazeb.
64)
K zajištění soudržnosti s nařízením (EU) č. 1305/2013 a k dosažení zjednodušení pravidel pro získání schválení státní podpory u spolufinancované části i doplňkového vnitrostátního financování programů rozvoje venkova by toto nařízení mělo vyjmout z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy různé kategorie podpory ve prospěch malých a středních podniků působících ve venkovských oblastech. Tyto kategorie podpory by měly zahrnovat zejména podporu na investice týkající se zpracování zemědělských produktů na nezemědělské produkty nebo produkce bavlny, podporu na zahájení nezemědělské podnikatelské činnosti, podporu na poradenské služby, podporu na předávání znalostí a informační akce a podporu na počáteční období účasti zemědělců v režimech jakosti bavlny a potravin a propagační opatření týkající se potravin. Podpora, která má být vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení, by měla být totožná s příslušnými opatřeními pro rozvoj venkova a vyňatá podpora by měla být poskytnuta pouze na základě programu rozvoje venkova dotčeného členského státu a v souladu s tímto programem. Intenzity podpory a způsobilé náklady by však měly být v souladu také s obecnými zásadami Unie v oblasti státní podpory a s horizontálními pravidly státní podpory. Proto by náklady jako provozní kapitál, které jsou vedlejší a související s novou investicí, neměly být podle tohoto nařízení považovány za náklady způsobilé k podpoře.
65)
V souvislosti s podporou na investice, které se týkají zpracování zemědělských produktů na nezemědělské produkty, by mělo být upřesněno, že investice související s produkcí biopaliv nebo energie z obnovitelných zdrojů by neměly být způsobilé k získání podpory podle tohoto nařízení. Na takové investice by se v zásadě měla použít horizontální pravidla státní podpory v oblasti životního prostředí a energetiky.
66)
V případě několika kategorií podpory, jako je například: a) podpora na náklady související s průzkumem trhu, koncepcí a designem produktu a s přípravou žádostí o uznání režimů jakosti, b) podpora na náklady na povinná kontrolní opatření ve vztahu k režimům jakosti, c) podpora na předávání znalostí a informační akce, d) podpora na poradenské služby, e) podpora na zástup v zemědělských podnicích, f) podpora na propagační opatření, g) podpora na odškodnění za náklady na prevenci a eradikaci chorob zvířat a škůdců rostlin a h) podpora odvětví živočišné výroby, je podpora konečným příjemcům podpory poskytována nepřímo ve formě věcného plnění, a to prostřednictvím dotovaných služeb. V těchto případech by podpora měla být vyplacena poskytovateli dotyčné služby nebo činnosti. Při výběru poskytovatele je nutno náležitě přihlédnout k příslušným použitelným pravidlům zadávání veřejných zakázek a k zásadám transparentnosti, otevřenosti a zákazu diskriminace při výběrovém řízení.
67)
Na základě zkušeností Komise v této oblasti je v zásadě nezbytné podrobovat politiku státní podpory pravidelnému přezkumu. Doba použitelnosti tohoto nařízení by proto měla být omezena. Je tedy vhodné stanovit přechodná ustanovení, včetně pravidel, jimiž se budou vyňaté režimy podpory řídit během adaptačního období na konci doby platnosti tohoto nařízení. Tato pravidla by měla členským státům poskytnout čas na to, aby se přizpůsobily případnému novému režimu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
OBSAH
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ 13
KAPITOLA II
PROCEDURÁLNÍ NÁLEŽITOSTI 25
KAPITOLA III
KATEGORIE PODPOR 26
Oddíl 1
Podpora ve prospěch MSP působících v oblasti zemědělské prvovýroby, zpracování zemědělských produktů a uvádění zemědělských produktů na trh 26
Oddíl 2
Podpora na investice ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělských podnicích 43
Oddíl 3
Podpora určená k náhradě škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami 44
Oddíl 4
Podpora výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví 45
Oddíl 5
Podpora ve prospěch lesnictví 46
Oddíl 6
Podpory ve prospěch MSP ve venkovských oblastech spolufinancované z EZFRV nebo poskytnuté jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření 59
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ 65
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na tyto kategorie podpor:
a)
podpora ve prospěch mikropodniků a malých a středních podniků (MSP):
i)
působících v odvětví zemědělství, jmenovitě v zemědělské prvovýrobě, zpracování zemědělských produktů a uvádění zemědělských produktů na trh, s výjimkou článků 14, 15, 16, 18 a 23 a článků 25 až 28, které se vztahují pouze na MSP působící v oblasti zemědělské prvovýroby;
ii)
na činnosti nespadající do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, pokud je tato podpora poskytnuta v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a je buď spolufinancována z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), nebo poskytnuta jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření;
b)
podpora na investice na zachování kulturního a přírodního dědictví nacházejícího se v zemědělských podnicích;
c)
podpora na náhradu škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami;
d)
podpora výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví;
e)
podpora ve prospěch lesnictví.
2. Považují-li to členské státy za vhodné, mohou se rozhodnout, že podporu uvedenou v odst. 1 písm. a), odst. 1 písm. d) a odst. 1 písm. e) tohoto článku poskytnou podle podmínek stanovených v nařízení (EU) č. 651/2014 a v souladu s ním.
3. Toto nařízení se nepoužije na podporu ve prospěch:
a)
odvětví lesnictví, která není spolufinancována z EZFRV ani poskytnuta jako doplňkové vnitrostátní financování takových spolufinancovaných opatření, s výjimkou článků 31, 38, 39 a 43;
b)
malých a středních podniků na činnosti nespadající do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy, která není spolufinancována z EZFRV ani poskytnuta jako doplňkové vnitrostátní financování tohoto spolufinancovaného opatření.
4. Toto nařízení se nepoužije na:
a)
režimy podpory uvedené v článcích 17, 32 a 33, čl. 34 odst. 5 písm. a) až c) a článcích 35, 40, 41 a 44 tohoto nařízení, pokud průměrný roční rozpočet státní podpory přesahuje 150 milionů EUR, jakmile uplyne šest měsíců od jejich vstupu v platnost. Komise může rozhodnout, že se toto nařízení použije na kterýkoli z těchto režimů déle, poté, co posoudí příslušný plán hodnocení, který členský stát oznámí Komisi do dvaceti pracovních dnů od vstupu daného režimu v platnost;
b)
veškeré změny režimů uvedených v odst. 4 písm. a) tohoto článku jiné než změny, které nemohou ovlivnit slučitelnost režimu podpory podle tohoto nařízení nebo nemohou významně ovlivnit obsah schváleného plánu hodnocení;
c)
podporu na činnosti související s vývozem do třetích zemí nebo do členských států, zejména podporu, která přímo souvisí s vyváženým množstvím, zřízením a provozem distribuční sítě nebo dalšími běžnými náklady souvisejícími s vývozní činností;
d)
podporu podmíněnou použitím domácího zboží na úkor zboží dováženého.
5. S výjimkou článku 30 se toto nařízení nepoužije na:
a)
režimy podpory, které výslovně nevylučují vyplacení jednotlivé podpory ve prospěch podniku, vůči němuž je vystaven inkasní příkaz v návaznosti na rozhodnutí Komise, jímž je podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem;
b)
podporu ad hoc ve prospěch podniku, vůči němuž je vystaven inkasní příkaz v návaznosti na rozhodnutí Komise, jímž je podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem.
6. Toto nařízení se nepoužije na podporu pro podniky v obtížích s výjimkou:
a)
podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami v souladu s článkem 30, podpory na náklady vynaložené na eradikaci chorob zvířat v souladu s čl. 26 odst. 8 a podpory na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat v souladu s čl. 27 písm. c), d) a e);
b)
podpory na následující události, pokud se podnik stal podnikem v obtížích v důsledku ztrát nebo škod způsobených danou událostí:
i)
na náhradu škod způsobených nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě v souladu s článkem 25;
ii)
na náhradu nákladů vynaložených na eradikaci škůdců rostlin a na náhradu škod způsobených chorobami zvířat a škůdci rostlin v souladu s čl. 26 odst. 8 a 9;
iii)
na odstranění škod, které vznikly v lesích v důsledku lesních požárů, přírodních pohrom, nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním pohromám, jiných klimatických jevů, škůdců rostlin, katastrofických událostí nebo událostí souvisejících se změnou klimatu v souladu s čl. 34 odst. 5 písm. d).
7. Toto nařízení se nepoužije na podpory, které jako takové, podmínkami, které jsou s nimi spojeny, nebo způsobem svého financování, vedou k porušení práva Unie, jež je s nimi neoddělitelně spjato, zejména:
a)
podpory, jejichž poskytnutí je podmíněno povinností příjemce mít ústředí v příslušném členském státě nebo být usazen převážně v tomto členském státě;
b)
podpory, jejichž poskytnutí je podmíněno povinností příjemce používat zboží nebo služby z daného státu;
c)
podpory, které omezují možnost příjemců využívat výsledky výzkumu, vývoje a inovací v jiných členských státech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„podporou“ se rozumí opatření splňující všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy;
2)
„mikropodniky, malými a středními podniky“ nebo „MSP“ se rozumějí podniky, které splňují kritéria stanovená v příloze I;
3)
„odvětvím zemědělství“ se rozumí všechny podniky působící v oblasti zemědělské prvovýroby, zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh;
4)
„zemědělským produktem“ se rozumějí produkty uvedené v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury uvedených v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (23);
5)
„zemědělskou prvovýrobou“ se rozumí produkce produktů rostlinné a živočišné výroby uvedených v příloze I Smlouvy, aniž by byly provedeny jakékoli další operace měnící povahu těchto produktů;
6)
„zpracováním zemědělských produktů“ se rozumí jakékoli upravení zemědělského produktu, jehož výsledkem je produkt, který je též zemědělským produktem, s výjimkou činností probíhajících v zemědělských podnicích a potřebných pro přípravu živočišných nebo rostlinných produktů k prvnímu prodeji;
7)
„uváděním zemědělských produktů na trh“ se rozumí přechovávání nebo vystavování produktu za účelem jeho prodeje, nabízení produktu k prodeji, dodávka produktu nebo jakýkoliv další způsob umístění produktu na trh s výjimkou prvního prodeje prvovýrobcem dalším prodejcům nebo zpracovatelům a veškerých činností souvisejících s přípravou produktu k tomuto prvnímu prodeji; prodej od prvovýrobce konečnému spotřebiteli se považuje za uvádění zemědělských produktů na trh, pokud k němu dojde v samostatných prostorách vyhrazených pro tento účel;
8)
„zemědělským podnikem“ se rozumí jednotka zahrnující pozemky, prostory a zařízení využívané k zemědělské prvovýrobě;
9)
„přírodními pohromami“ se rozumí zemětřesení, laviny, sesuvy půdy a záplavy, tornáda, hurikány, sopečné výbuchy a požáry v přírodě přirozeného původu;
10)
„režimem podpory“ se rozumí akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora podnikům, jež jsou v tomto aktu vymezeny obecným a abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být jednomu nebo několika podnikům poskytnuta na neurčitou dobu nebo v neurčené výši podpora, která není spojena s konkrétním projektem;
11)
„plánem hodnocení“ se rozumí dokument obsahující alespoň tyto minimální prvky: cíle režimu podpory, který má být hodnocen; otázky pro hodnocení, výsledné ukazatele, metodiku, jež se pro účely hodnocení navrhuje, požadavky na sběr údajů, navrhovaný časový harmonogram hodnocení, včetně data předložení závěrečné hodnotící zprávy, popis nezávislého orgánu, který hodnocení provádí, nebo kritérií, která se použijí při jeho výběru, a podmínky pro zajištění dostatečné publicity tohoto hodnocení;
12)
„jednotlivou podporou“ se rozumí:
a)
podpora ad hoc a
b)
poskytnutí podpory jednotlivým příjemcům na základě režimu podpory;
13)
„podporou ad hoc“ se rozumí podpora, která není poskytnuta na základě režimu podpory;
14)
„podnikem v obtížích“ se rozumí podnik, v jehož případě nastane alespoň jedna z následujících okolností:
a)
v případě společnosti s ručením omezením (která není malým a středním podnikem, jehož existence nepřesahuje tři roky), kde v důsledku kumulace ztrát došlo ke ztrátě více než poloviny upsaného základního kapitálu. Tento případ nastává, když je výsledek odečtení kumulovaných ztrát od rezerv (a všech dalších prvků, jež se obecně považují za kapitál společnosti) negativní a svou výší překračuje polovinu upsaného základního kapitálu. Pro účely tohoto ustanovení se za společnost s ručením omezeným považují zejména formy podniků uvedené v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (24) a základní kapitál zahrnuje případně jakékoli emisní ážio;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti (která není malým nebo středním podnikem, jehož existence nepřesahuje tři roky), kde v důsledku kumulace ztrát došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v jejím účetnictví. Pro účely tohoto ustanovení se za společnost, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, považují zejména formy podniků uvedené v příloze II směrnice 2013/34/EU;
c)
jestliže vůči podniku bylo zahájeno kolektivní úpadkové řízení nebo tento podnik splňuje kritéria vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení na žádost svých věřitelů;
d)
jestliže podnik obdržel podporu na záchranu a zatím nesplatil půjčku nebo neukončil záruku nebo jestliže obdržel podporu na restrukturalizaci a stále se na něj uplatňuje plán restrukturalizace;
e)
v případě podniku, který není MSP, kde v uplynulých dvou letech:
i)
účetní poměr dluhu společnosti k vlastnímu kapitálu je vyšší než 7,5 a
ii)
poměr úrokového krytí hospodářského výsledku společnosti před úroky, zdaněním a odpisy (EDBITA) je nižší než 1,0;
15)
„mrtvými hospodářskými zvířaty“ se rozumějí zvířata, která byla utracena bez utrpení s jasnou diagnózou nebo bez ní nebo která uhynula, včetně mrtvě narozených nebo nenarozených zvířat, v zemědělském podniku nebo v jiných prostorách či během přepravy, která ale nebyla poražena pro lidskou spotřebu;
16)
„nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě“ se rozumí nepříznivé povětrnostní podmínky jako mráz, bouře a krupobití, námraza, silný nebo dlouhotrvající déšť nebo velké sucho, které zničí více než 30 % průměrné produkce vypočítané na základě:
a)
předcházejícího tříletého období nebo
b)
tříletého průměru stanoveného na základě předcházejícího pětiletého období s vyloučením nejvyšší a nejnižší hodnoty;
17)
„jiným nepříznivým klimatickým jevem“ se rozumějí nepříznivé klimatické podmínky, které nesplňují podmínky vyplývající z čl. 2 odst. 16 tohoto nařízení;
18)
„škůdci rostlin“ se rozumějí škodlivé organismy podle definice v čl. 2 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2000/29/ES (25);
19)
„katastrofickou událostí“ se rozumí nepředvídaná událost biotické či nebiotické povahy způsobená člověkem, která vede k významnému narušení lesních struktur a ve svém důsledku způsobuje významné hospodářské škody v odvětví lesnictví;
20)
„hrubým grantovým ekvivalentem“ se rozumí hodnota, kterou by podpora měla, kdyby byla příjemci poskytnuta formou dotace před srážkou daní nebo jiných poplatků;
21)
„hmotným majetkem“ se rozumí majetek ve formě pozemků, staveb a zařízení, strojů a vybavení;
22)
„nehmotným majetkem“ se rozumí majetek, který nemá hmotnou nebo finanční podobu, např. patenty, licence, know-how nebo jiná práva duševního vlastnictví;
23)
„zemědělsko-lesnickými systémy“ se rozumějí systémy využívání půdy, v jejichž rámci se na stejném pozemku pěstují stromy v kombinaci se zemědělstvím;
24)
„vratnou zálohou“ se rozumí půjčka na projekt, která je vyplacena v jedné či více splátkách a za podmínek splacení, které závisejí na výsledku projektu;
25)
„zahájením prací na projektu nebo zahájením činnosti“ se rozumí buď zahájení činnosti, nebo zahájení prací souvisejících s investicí, nebo první právně vymahatelný závazek objednat zařízení nebo služby či jiný závazek, v jehož důsledku se projekt nebo činnost stávají nezvratnými, podle toho, která událost nastane dříve; za zahájení prací nebo činnosti se nepovažují nákup pozemků a přípravné práce, jako je získání povolení a zpracování studií proveditelnosti;
26)
„velkými podniky“ se rozumějí podniky, které nesplňují kritéria stanovená v příloze I;
27)
„následným daňovým režimem“ se rozumí režim v podobě daňových zvýhodnění, který představuje pozměněnou verzi dřívějšího režimu v podobě daňových zvýhodnění a který jej nahrazuje;
28)
„intenzitou podpory“ se rozumí hrubá výše podpory vyjádřená jako procentní podíl způsobilých nákladů před srážkou daní nebo jiných poplatků;
29)
„dnem poskytnutí podpory“ se rozumí den, kdy příjemce získá podle platného vnitrostátního právního režimu na tuto podporu právní nárok;
30)
„normou Unie“ se rozumí závazná norma obsažená v právních předpisech Unie, která stanoví úroveň, jíž musí jednotlivé podniky dosáhnout, zejména co se týká životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat; za normy Unie se proto nepovažují normy nebo cíle stanovené na úrovni Unie, které jsou závazné pro členské státy, nikoli však pro jednotlivé podniky;
31)
„programem rozvoje venkova“ se rozumí program rozvoje venkova uvedený v čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013;
32)
„neproduktivní investicí“ se rozumí investice, která nevede k významnému zvýšení hodnoty nebo ziskovosti podniku;
33)
„investicemi za účelem dodržování normy Unie“ se rozumějí investice uskutečněné s cílem splňovat normu Unie po uplynutí přechodného období stanoveného v právních předpisech Unie;
34)
„mladým zemědělcem“ se rozumí osoba, která ke dni podání žádosti o podporu není starší 40 let, která má odpovídající profesní dovednosti a způsobilost a poprvé začíná působit v zemědělském podniku jako jeho vedoucí;
35)
„nejvzdálenějšími regiony“ se rozumějí regiony uvedené v prvním pododstavci článku 349 Smlouvy;
36)
„menšími ostrovy v Egejském moři“ se rozumějí menší ostrovy uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 229/2013 (26);
37)
„méně rozvinutými regiony“ se rozumějí regiony, v nichž je hrubý domácí produkt (HDP) na osobu nižší než 75 % průměrného HDP v EU-27;
38)
„EU-25“ se rozumí 25 členských států Unie, které byly členskými státy Unie v květnu 2005;
39)
„EU-27“ se rozumí 27 členských států Unie, které byly členskými státy Unie v lednu 2007;
40)
„aktivovatelnými výkony“ se rozumějí práce, které provedl sám zemědělec nebo jeho zaměstnanci a které vytvářejí majetek;
41)
„biopalivem z potravinářských plodin“ se rozumí biopalivo vyráběné z obilovin a jiných plodin bohatých na škrob, cukronosných plodin a olejnin ve smyslu návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a směrnice 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů, předloženého Komisí (27);
42)
„aktivním zemědělcem“ se rozumí aktivní zemědělec ve smyslu článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (28);
43)
„seskupením nebo organizací producentů“ se rozumí seskupení nebo organizace zřízené s cílem:
a)
přizpůsobit produkci a výstup producentů, kteří jsou členy těchto seskupení nebo organizací, požadavkům trhu, nebo
b)
společně uvádět zboží na trh, včetně přípravy k prodeji, centralizace prodeje a dodávek velkoodběratelům, nebo
c)
stanovit společná pravidla pro informace o produkci, zejména s ohledem na sklizeň a dostupnost, nebo
d)
zajišťovat ostatní činnosti, které mohou provádět seskupení nebo organizace producentů, například rozvoj podnikatelských a marketingových dovedností a organizace a usnadnění inovačních procesů;
44)
„fixními náklady vyplývajícími z účasti v režimu jakosti“ se rozumějí náklady na vstup do podporovaného režimu jakosti a roční příspěvek na účast v tomto režimu, případně včetně výdajů na kontroly, které jsou nezbytné k ověření dodržování specifikací daného režimu jakosti;
45)
„poradenstvím“ se rozumí kompletní poradenství poskytované v rámci jedné smlouvy;
46)
„členem domácnosti zemědělce“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba nebo skupina fyzických či právnických osob bez ohledu na právní postavení přiznané této skupině a jejím členům podle vnitrostátního práva s výjimkou zaměstnanců zemědělského podniku;
47)
„náklady na testy přenosné spongiformní encefalopatie (TSE) a bovinní spongiformní encefalopatie (BSE)“ se rozumějí veškeré náklady, včetně nákladů na testovací zařízení a na odběr, přepravu, vyšetření, skladování a likvidaci vzorků, které jsou nezbytné pro odběr vzorků a laboratorní testy v souladu s přílohou X kapitolou C nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 (29);
48)
„plemennou knihou“ se rozumí kniha, rejstřík, kartotéka nebo nosič údajů:
a)
jež vede chovatelská organizace nebo sdružení oficiálně uznané členským státem, v němž byla chovatelská organizace nebo sdružení založeno, a
b)
do kterého jsou zapsána nebo zaevidována čistokrevná plemenná zvířata určitého plemene s uvedením jejich předků;
49)
„chráněným druhem zvířat“ se rozumějí druhy zvířat chráněné právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy;
50)
„organizací pro výzkum a šíření znalostí“ se rozumí subjekt (např. univerzity nebo výzkumné ústavy, agentury pro transfer technologií, zprostředkovatelé v oblasti inovací, fyzické nebo virtuální spolupracující subjekty zaměřené na výzkum) bez ohledu na jeho právní postavení (zřízený podle veřejného nebo soukromého práva) nebo způsob financování, jehož hlavním cílem je provádět nezávisle základní výzkum, průmyslový výzkum nebo experimentální vývoj nebo veřejně šířit výsledky těchto činností, a to formou výuky, publikací nebo transferu znalostí. Vykonává-li tento subjekt rovněž hospodářské činnosti, je třeba o financování, nákladech a příjmech souvisejících s těmito činnostmi vést oddělené účetnictví. Podniky, které mohou uplatňovat vliv na takovýto subjekt, například jako podílníci nebo členové, nesmějí mít přednostní přístup k výzkumným kapacitám tohoto subjektu nebo k výsledkům jeho výzkumu;
51)
„obvyklými tržními podmínkami“ se rozumí, že se podmínky transakce mezi smluvními stranami neliší od podmínek, jež by byly sjednány mezi nezávislými podniky, a že nezahrnují prvek tajné dohody. Má se za to, že zásada týkající se obvyklých tržních podmínek je splněna v případě transakce, jíž předcházelo otevřené, transparentní a nediskriminační řízení;
52)
„rychle rostoucími stromy“ se rozumí rychle rostoucí lesní porost, kdy jsou stromy pěstovány s minimální obmýtní dobou osmi let a maximální obmýtní dobou dvacet let;
53)
„dřevinami pro výmladkové plantáže“ se rozumějí dřeviny kódu KN 06 02 90 41, které stanoví členské státy a které sestávají z trvalých dřevin, jejichž podnože a výmladkové pařezy zůstávají po sklizni v zemi a v další sezóně se objevují nové výhonky, s maximálním cyklem sklizně, který určí členské státy;
54)
„transakčními náklady“ se rozumějí dodatečné náklady spojené s plněním závazku, které však nelze přímo přičíst jeho provádění nebo které nejsou zahrnuty do přímo kompenzovaných nákladů nebo ušlých příjmů, a které mohou být vypočítány na základě standardních nákladů;
55)
„jiným správcem půdy“ se rozumí podnik, který je správcem půdy, ale není podnikem činným v odvětví zemědělství;
56)
„zpracováním zemědělských produktů na nezemědělské produkty“ se rozumí jakékoli zpracování zemědělského produktu, jehož výsledkem je produkt, na který se nevztahuje příloha I Smlouvy;
57)
„oblastmi podle písmene a)“ se rozumějí oblasti určené ve schválené mapě regionální podpory na období od 1. července 2014 do 31. prosince 2020 při použití čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy;
58)
„oblastmi podle písmene c)“ se rozumějí oblasti určené ve schválené mapě regionální podpory na období od 1. července 2014 do 31. prosince 2020 při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy;
59)
„řídce osídlenými oblastmi“ se rozumějí oblasti, které Komise jako takové akceptovala individuálními rozhodnutími o mapách regionální podpory na období od 1. července 2014 do 31. prosince 2020;
60)
„oblastí NUTS 3“ se rozumí region vymezený na úrovni 3 společné klasifikace územních statistických jednotek v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 (30);
61)
„předem nestanovenými oblastmi podle písmene c)“ se rozumějí oblasti, které členský stát na základě svého uvážení určí jako oblasti podle písmene c) v případě, že tento stát prokáže, že dané oblasti splňují určitá sociálně-ekonomická kritéria a že jsou určeny ve schválené mapě regionální podpory na období od 1. července 2014 do 31. prosince 2020 za použití ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy;
62)
„bývalými oblastmi podle písmene a)“ se rozumějí oblasti určené jako oblasti podle písmene a) ve schválené mapě regionální podpory na období od 1. ledna 2011 do 30. června 2014;
63)
„potravinami“ se rozumějí potraviny, které nejsou zemědělskými produkty a které jsou uvedeny v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (31).
Článek 3
Podmínky vynětí z oznamovací povinnosti
Režimy podpory, jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimů podpory a podpora ad hoc jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 nebo 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud příslušná podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v kapitole I tohoto nařízení i specifické podmínky stanovené pro danou kategorii podpory v kapitole III tohoto nařízení.
Článek 4
Prahové hodnoty oznamovací povinnosti
1. Toto nařízení se nepoužije na jednotlivou podporu, jejíž hrubý grantový ekvivalent přesahuje tyto prahové hodnoty:
a)
podpora na investice do hmotného majetku nebo nehmotného majetku v zemědělských podnicích související se zemědělskou prvovýrobou podle článku 14: 500 000 EUR na podnik a investiční projekt;
b)
podpora na investice týkající se přemístění zemědělské stavby vedoucí k modernizaci zařízení nebo k zvýšení produkční kapacity podle čl. 16 odst. 4: 500 000 EUR na podnik a investiční projekt;
c)
podpora na investice související se zpracováním zemědělských produktů a uváděním zemědělských produktů na trh podle článku 17: 7,5 milionu EUR na podnik a investiční projekt;
d)
podpora na investice ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělském podniku, podle článku 29: 500 000 EUR na podnik a investiční projekt;
e)
podpora výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví podle článku 31: 7,5 milionu EUR na projekt;
f)
podpora na zalesňování a zakládání lesů podle článku 32: 7,5 milionu EUR na projekt založení lesa;
g)
podpora na zemědělsko-lesnické systémy podle článku 33: 7,5 milionu EUR na projekt týkající se zavedení zemědělsko-lesnického systému;
h)
podpora na investice k zvýšení odolnosti a ekologické hodnoty lesních ekosystémů podle článku 35: 7,5 milionu EUR na investiční projekt;
i)
podpora na investice do infrastruktury související s rozvojem, modernizací nebo přizpůsobením odvětví lesnictví podle článku 40: 7,5 milionu EUR na investiční projekt;
j)
podpora na investice do lesnických technologií a zpracování, uvolnění a uvádění lesnických produktů na trh podle článku 41: 7,5 milionu EUR na investiční projekt;
k)
podpora na investice týkající se zpracování zemědělských produktů na nezemědělské produkty nebo na investice týkající se produkce bavlny podle článku 44: 7,5 milionu EUR na investiční projekt.
2. Prahové hodnoty stanovené v odstavci 1 nelze obcházet umělým rozdělováním režimů nebo projektů podpory.
Článek 5
Transparentnost podpory
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provést hodnocení rizik („transparentní podpora“).
2. Za transparentní se považují tyto kategorie podpor:
a)
podpora sestávající z dotací a subvencí úrokových sazeb;
b)
podpora poskytovaná formou půjček, jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě referenční sazby platné v době poskytnutí podpory;
c)
podpora obsažená v zárukách:
i)
jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě prémie „safe harbour“ stanovené ve sdělení Komise nebo
ii)
jestliže před provedením opatření byla Komisi - v souladu s jejím nařízením v oblasti státních podpor platným v době oznámení - oznámena metodika pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu záruky a Komise tuto metodiku schválila na základě sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk nebo podle sdělení, které ho nahradilo, a jestliže se tato schválená metodika výslovně týká daného typu záruky a daného typu hlavní transakce, o něž se v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení jedná;
d)
podpora poskytovaná formou daňových zvýhodnění, pokud dané opatření stanoví horní mez, která zajišťuje, že nebude překročena příslušná prahová hodnota;
e)
podpora ve formě vratných záloh, pokud celková nominální výše vratné zálohy nepřesahuje příslušné prahové hodnoty použitelné podle tohoto nařízení, nebo pokud byla před provedením opatření Komisi oznámena metodika pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu vratné zálohy a Komise tuto metodiku schválila.
3. Pro účely tohoto nařízení se za transparentní podporu nepovažují tyto kategorie podpor:
a)
podpora obsažená v kapitálových injekcích;
b)
podpora obsažená v opatřeních rizikového kapitálu.
Článek 6
Motivační účinek
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, která má motivační účinek.
2. Podpora se považuje za podporu s motivačním účinkem, pokud příjemce předložil dotyčnému členskému státu písemnou žádost o podporu před zahájením práce na projektu nebo před zahájením činnosti. Žádost o podporu obsahuje alespoň tyto informace:
a)
název a velikost podniku;
b)
popis projektu nebo činnosti, včetně termínu zahájení a ukončení;
c)
místo realizace projektu nebo výkonu činnosti;
d)
seznam způsobilých nákladů;
e)
druh podpory (grant, půjčka, záruka, vratná záloha nebo jiné) a výše veřejného financování, které je pro daný projekt nebo činnost zapotřebí.
3. Podpora ad hoc poskytnutá velkým podnikům se považuje za podporu s motivačním účinkem, pokud je zajištěno splnění podmínky uvedené v odstavci 2 a pokud členský stát před poskytnutím předmětné podpory ad hoc navíc ověřil, že dokumentace vyhotovená příjemcem dokládá, že podpora povede alespoň k jednomu z následujících výsledků:
a)
významný nárůst rozsahu projektu či činnosti v důsledku podpory, nebo
b)
významné zvýšení celkové částky vynaložené příjemcem na projekt či činnost v důsledku podpory, nebo
c)
významné urychlení při dokončování příslušného projektu či činnosti;
d)
v případě investiční podpory ad hoc je doloženo, že bez poskytnutí podpory by daný projekt nebo daná činnost nebyly v dané venkovské oblasti jako takové realizovány nebo by bez poskytnutí podpory nebyly v dané venkovské oblasti pro příjemce dostatečně ziskové.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 se má za to, že opatření v podobě daňových zvýhodnění má motivační účinek, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
opatření zakládá právo na podporu na základě objektivních kritérií a bez dalšího uplatnění rozhodovací pravomoci členského státu a
b)
opatření bylo přijato a vstoupilo v platnost před zahájením práce na podporovaném projektu nebo před zahájením činnosti, s výjimkou následných daňových režimů v případě, že se na činnost již vztahovaly předchozí režimy ve formě daňového zvýhodnění.
5. Odchylně od odstavců 2, 3 a 4 se motivační účinek nevyžaduje nebo se má za to, že existuje, u těchto kategorií podpory:
a)
režimy podpory na pozemkové úpravy, jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 15 nebo článku 43 a jestliže:
i)
režim podpory zakládá právo na podporu na základě objektivních kritérií a bez dalšího uplatnění rozhodovací pravomoci členského státu a
ii)
režim podpory byl přijat a nabyl účinnosti před tím, než příjemci vznikly způsobilé náklady podle článku 15 nebo článku 43;
b)
podpora na propagační opatření ve formě publikací zaměřených na zvyšování povědomí široké veřejnosti o zemědělských produktech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 2 písm. b);
c)
podpora na náhradu ztrát způsobených nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 25;
d)
podpora na odškodnění za náklady na eradikaci chorob zvířat a škůdců rostlin a za ztráty způsobené těmito chorobami zvířat nebo škůdci rostlin, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 9 a 10;
e)
podpora na uhrazení nákladů na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 27 odst. 1 písm. c), d) a e);
f)
podpora na investice na zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělském podniku, v souladu s článkem 29;
g)
podpora na náhradu škod způsobených přírodními pohromami, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 30;
h)
podpora výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 31;
i)
podpora na obnovu lesů poškozených lesními požáry, přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, škůdci rostlin, chorobami zvířat a katastrofickými událostmi a událostmi souvisejícími se změnou klimatu v souladu s čl. 34 odst. 5 písm. d), pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 34.
Článek 7
Intenzita podpory a způsobilé náklady
1. Pro účely výpočtu intenzity podpory a způsobilých nákladů se všechny použité číselné údaje uvádějí před srážkou daně nebo jiných poplatků. Způsobilé náklady musí být doloženy písemnými doklady, které jsou jasné, konkrétní a aktuální.
2. Pro podporu není způsobilá daň z přidané hodnoty (DPH) vyjma toho, je-li podle vnitrostátních předpisů týkajících se DPH neodečitatelná.
3. Je-li podpora poskytnuta jinou formou než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent podpory.
4. Podpora splatná v několika splátkách se diskontuje na hodnotu v den poskytnutí podpory. Způsobilé náklady jsou diskontovány na hodnotu platnou v den poskytnutí podpory. Úrokovou sazbou, která se použije pro účely diskontování, je diskontní sazba platná v den poskytnutí podpory.
5. Je-li podpora poskytnuta formou daňového zvýhodnění, jsou jednotlivé tranše podpory diskontovány pomocí diskontních sazeb platných v různých obdobích, kdy nastala účinnost daňového zvýhodnění
6. Je-li podpora poskytnuta formou vratných záloh, které jsou vzhledem k neexistenci schválené metodiky pro výpočet jejich hrubého grantového ekvivalentu vyjádřeny procentem způsobilých nákladů, a jestliže opatření stanoví, že v případě úspěšného výsledku projektu, stanoveného na základě přiměřené a uvážlivé hypotézy, budou zálohy vráceny spolu s úroky, jejichž sazba je stanovena alespoň ve výši diskontní sazby platné v den poskytnutí podpory, lze maximální intenzitu podpory stanovenou v kapitole III navýšit o 10 procentních bodů.
Článek 8
Kumulace
1. Při zjišťování, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti stanovené v článku 4 a maximální intenzity podpory a maximální částky podpory stanovené v kapitole III, se přihlíží k celkové výši státní podpory na podpořenou činnost, projekt nebo podnik.
2. Jestliže se financování z prostředků Unie, které centrálně spravují orgány, agentury, společné podniky a jiné subjekty Unie a které není přímo ani nepřímo pod kontrolou členských států, kombinuje se státní podporou, pak se při ověřování dodržení prahových hodnot oznamovací povinnosti a maximálních intenzit a stropů podpory přihlíží pouze ke státní podpoře, a to za předpokladu, že celková výše veřejných finančních prostředků poskytnutých k úhradě týchž způsobilých nákladů nepřekračuje nejvýhodnější sazby financování stanovené v použitelných ustanoveních práva Unie.
3. Podporu, která je tímto nařízením vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a u níž lze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s:
a)
jinou státní podporou, pokud se tato opatření týkají jiných identifikovatelných způsobilých nákladů;
b)
jinou státní podporou na úhradu týchž - částečně či plně se překrývajících - způsobilých nákladů, avšak pouze tehdy, nevede-li taková kumulace k překročení nejvyšší intenzity nebo výše podpory, která se na danou podporu použije podle tohoto nařízení.
4. Podporu, která je z oznamovací povinnosti vyňata na základě článků 18 a 45 tohoto nařízení a u níž nelze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s jinou státní podporou, u níž způsobilé náklady identifikovat lze.
Podporu, u níž nelze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s jinou státní podporou, u níž nelze identifikovat způsobilé náklady, dokud není překročena příslušná maximální prahová hodnota pro celkové financování stanovená podle konkrétních okolností každého případu v tomto nebo jiném nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí Komise.
5. Státní podporu vyňatou podle oddílů 1, 2 a 3 kapitoly III tohoto nařízení nelze kumulovat s platbami uvedenými v čl. 81 odst. 2 a článku 82 nařízení (EU) č. 1305/2013 ohledně stejných způsobilých nákladů, pokud by taková kumulace vedla k překročení intenzity podpory nebo výše podpory stanovené v tomto nařízení.
6. Státní podporu vyňatou tímto nařízením nelze kumulovat s podporou de minimis na tytéž způsobilé náklady, pokud by taková kumulace vedla k překročení intenzity podpory nebo částky podpory stanovené v kapitole III.
7. Podporu na investice k obnově potenciálu zemědělské produkce podle čl. 14 odst. 3 písm. e) tohoto nařízení nelze kumulovat s podporou na náhradu hmotné škody podle článků 25, 26 a 30 tohoto nařízení.
8. Podporu na zahájení činnosti seskupení a organizací producentů v odvětví zemědělství uvedenou v článku 19 tohoto nařízení nelze kumulovat s podporou na zakládání seskupení a organizací producentů v odvětví zemědělství uvedenou v článku 27 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Podporu na zahájení činnosti mladých zemědělců a podporu na rozvoj malých zemědělských podniků uvedenou v článku 18 tohoto nařízení nelze kumulovat s podporou na zahájení činnosti mladých zemědělců a podporou na rozvoj malých zemědělských podniků uvedenou v čl. 19 odst. 1 písm. a) bodech i) a iii) nařízení (EU) č. 1305/2013, pokud by taková kumulace vedla k překročení výše podpory stanovené v tomto nařízení.
Článek 9
Zveřejňování a informování
1. Nejpozději do deseti pracovních dnů před tím, než vstoupí v platnost režim podpory, který je tímto nařízením vyňat z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, nebo před poskytnutím podpory ad hoc vyňaté tímto nařízením předají členské státy Komisi prostřednictvím internetové aplikace Komise pro oznamování v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 794/2004 souhrnné informace týkající se takové podpory ve standardizovaném formátu stanoveném v příloze II tohoto nařízení.
Do 10 pracovních dnů od přijetí těchto souhrnných informací Komise zašle členskému státu oznámení o doručení s identifikačním číslem podpory.
2. Dotyčný členský stát zajistí, aby se na kompletní internetové stránce věnované státní podpoře na celostátní nebo regionální úrovni zveřejnily:
a)
souhrnné informace uvedené v odstavci 1 nebo odkaz na ně;
b)
úplné znění každé podpory uvedené v odstavci 1, včetně změn tohoto znění, nebo odkaz umožňující přístup k úplnému znění;
c)
informace uvedené v příloze III tohoto nařízení o poskytnutí každé jednotlivé podpory, která přesahuje:
i)
60 000 EUR u příjemců v oblasti zemědělské prvovýroby;
ii)
500 000 EUR u příjemců působících v oblasti zpracování zemědělských produktů, uvádění zemědělských produktů na trh, lesnictví nebo činností, které nespadají do oblasti působnosti článku 42 Smlouvy.
3. V případě režimů podpory ve formě daňového zvýhodnění se tyto podmínky pokládají za splněné, pokud členské státy zveřejní požadované informace o částkách jednotlivých podpor v následujících rozpětích v milionech EUR:
a)
0,06-0,5 pouze pro zemědělskou prvovýrobu;
b)
0,5-1;
c)
1 až 2;
d)
2 až 5;
e)
5 až 10;
f)
10 až 30 a
g)
30 a více.
4. Informace uvedené v odst. 2 písm. c) tohoto článku musí být uspořádány a být přístupné ve standardizovaném formátu, který je specifikován v příloze III, a musí být možné je efektivně vyhledávat a stahovat. Informace uvedené v odstavci 2 se zveřejní ve lhůtě šesti měsíců ode dne poskytnutí podpory nebo v případě podpory v podobě daňových zvýhodnění ve lhůtě jednoho roku od data, k němuž se předkládá daňové přiznání, a jsou k dispozici po dobu alespoň deseti let ode dne, kdy byla podpora poskytnuta
5. Úplné znění režimu podpory nebo podpory ad hoc uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat zejména výslovný odkaz na toto nařízení, uvedením jeho názvu a odkazu na jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, a na zvláštní ustanovení kapitoly III, kterých se daný akt týká, nebo případně na vnitrostátní právní předpis, který zajišťuje dodržování příslušných ustanovení tohoto nařízení. Úplné znění je doplněno o prováděcí ustanovení a o změny.
6. Komise na svých internetových stránkách zveřejňuje:
a)
souhrnné informace uvedené v odstavci 1;
b)
odkazy na internetové stránky všech členských států uvedené v odstavci 2.
7. Členské státy musí dosáhnout souladu s ustanoveními odstavců 2, 3 a 4 nejpozději do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 10
Zamezení dvojímu zveřejnění
Pokud jednotlivá podpora spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1305/2013 a je buď spolufinancována z EZFRV, nebo je poskytnuta jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření, mohou se členské státy rozhodnout, že informace o této podpoře nezveřejní na internetových stránkách věnovaných státním podporám uvedeným v čl. 9 odst. 2 tohoto nařízení, pokud bylo poskytnutí jednotlivé podpory již zveřejněno v souladu s články 111, 112 a 113 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (32). V takovém případě členský stát na internetových stránkách věnovaných státní podpoře podle čl. 9 odst. 2 tohoto nařízení odkáže na internetové stránky uvedené v článku 111 nařízení (EU) č. 1306/2013.
KAPITOLA II
PROCEDURÁLNÍ NÁLEŽITOSTI
Článek 11
Odnětí výhody blokové výjimky
Pokud dotyčný členský stát poskytne podporu, která je na základě tohoto nařízení údajně vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, aniž by splňovala podmínky stanovené v kapitolách I až III, může Komise poté, co danému členskému státu umožní, aby sdělil svá stanoviska, přijmout rozhodnutí, podle nějž veškerá nebo některá budoucí opatření podpory, která dotyčný členský stát přijme a která by jinak splňovala požadavky tohoto nařízení, musí být oznámena Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Oznamovací povinnost lze omezit na některé druhy podpory, podporu poskytnutou některým příjemcům nebo podporu přijatou některými orgány dotyčného členského státu.
Článek 12
Podávání zpráv
1. Členské státy Komisi elektronicky zašlou výroční zprávu podle kapitoly III nařízení (ES) č. 794/2004 o používání tohoto nařízení za každý rok nebo každou část roku, během nichž se toto nařízení použije.
2. Výroční zpráva musí rovněž obsahovat:
a)
informace o chorobách zvířat nebo o škůdcích rostlin podle článku 26;
b)
meteorologické informace o druhu, době, relativním rozsahu a místu výskytu klimatického jevu, který lze přirovnat k přírodní pohromě, podle článku 25 nebo výskytu přírodní pohromy v odvětví zemědělství podle článku 30.
Článek 13
Kontrola
Členské státy vedou podrobné záznamy s informacemi a podklady, které jsou nezbytné k ověření, zda jsou splněny všechny podmínky stanovené v tomto nařízení. Tyto záznamy se uchovávají po dobu deseti let ode dne poskytnutí podpory ad hoc nebo ode dne, kdy byla poskytnuta poslední podpora v rámci režimu podpor. Dotčený členský stát poskytne Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která je případně stanovena v žádosti, všechny informace a podklady, které Komise považuje za nezbytné ke kontrole uplatňování tohoto nařízení.
KAPITOLA III
KATEGORIE PODPOR
ODDÍL 1
Podpora ve prospěch MSP působících v oblasti zemědělské prvovýroby, zpracování zemědělských produktů a uvádění zemědělských produktů na trh
Článek 14
Podpora na investice do hmotného nebo nehmotného majetku v zemědělských podnicích, která souvisí se zemědělskou prvovýrobou
1. Podpora na investice do hmotného nebo nehmotného majetku v zemědělských podnicích, která souvisí se zemědělskou prvovýrobou, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 14 tohoto článku a v kapitole I.
2. Investice může být uskutečněna jedním nebo několika příjemci nebo se týká hmotného či nehmotného majetku používaného jedním či několika příjemci.
3. Investice sleduje alespoň jeden z těchto cílů:
a)
zlepšení celkové výkonnosti a udržitelnosti zemědělského podniku, zejména snížením výrobních nákladů nebo zlepšením a dalším rozvinutím produkce;
b)
zlepšení přírodního prostředí, hygienických podmínek nebo norem dobrých životních podmínek zvířat, pokud dotyčná investice jde nad rámec platných norem Unie;
c)
zřízení nebo zlepšení infrastruktury související s rozvojem, přizpůsobením a modernizací zemědělství, včetně přístupu k zemědělské půdě, pozemkových úprav a meliorací, dodávek a úspor energie a vody;
d)
dosažení agroenvironmentálních a klimatických cílů, včetně ochrany stavu biologické rozmanitosti druhů a přírodních stanovišť, jakož i zvýšení společenské hodnoty oblasti sítě Natura 2000 nebo jiných systémů vysoké přírodní hodnoty, jež jsou vymezeny v národních nebo regionálních programech rozvoje venkova členských států, pokud se jedná o neproduktivní investice;
e)
obnovení potenciálu produkce poškozeného přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodní pohromě, chorobami zvířat a škůdci rostlin a prevence škod způsobených těmito událostmi.
4. Investice může být spojena s výrobou biopaliv nebo energie z obnovitelných zdrojů na úrovni zemědělského podniku, pokud tato výroba nepřesahuje průměrnou roční spotřebu paliv nebo energie v daném zemědělském podniku.
Pokud je investice určena na výrobu biopaliv, nemá výrobní zařízení vyšší výrobní kapacitu než ekvivalent průměrné roční spotřeby pohonných hmot v zemědělském podniku a vyrobené biopalivo se neprodává na trhu.
Pokud je investice určena na produkci tepelné energie a elektřiny z obnovitelných zdrojů v zemědělských podnicích, slouží výrobní zařízení pouze k uspokojení vlastních energetických potřeb příjemce a jejich výrobní kapacita není vyšší než ekvivalent kombinované průměrné roční spotřeby tepelné energie a elektřiny v zemědělském podniku, a to včetně domácnosti zemědělce. Prodej elektřiny do distribuční soustavy je povolen v případě, že je dodržen roční limit vlastní spotřeby.
Jestliže investici provádí více příjemců s cílem uspokojit vlastní energetické potřeby nebo potřebu biopaliv, odpovídá průměrná roční spotřeba součtu průměrné roční spotřeby všech příjemců.
Investice do infrastruktury pro energii z obnovitelných zdrojů, při nichž dochází ke spotřebě nebo produkci energie, musejí dodržovat minimální normy energetické účinnosti, pokud takové normy na vnitrostátní úrovni existují.
Investice do zařízení, která jsou primárně určena k výrobě elektřiny z biomasy, nejsou způsobilé pro podporu, pokud se nevyužívá minimální procentní podíl tepelné energie, který stanoví členské státy.
Členské státy musí pro různé typy zařízení stanovit prahovou hodnotu pro maximální podíl obilovin a jiných plodin bohatých na škrob, cukronosných plodin a olejnin využívaných na výrobu bioenergie, včetně biopaliv. Podpora projektům na výrobu bioenergie musí být omezena na bioenergii, která splňuje platná kritéria udržitelnosti stanovená v právních předpisech Unie, včetně čl. 17 odst. 2 až 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES.
5. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
6. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
náklady na výstavbu, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv a ochranných známek;
e)
výdaje na neproduktivní investice spojené s cíli uvedenými v odst. 3 písm. d);
f)
v případě zavlažování náklady na investice, které splňují tyto podmínky:
i)
Komisi byl předložen plán povodí, jak se vyžaduje podle článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (33), pro celou oblast, v níž se má investice uskutečnit, jakož i pro jakékoli jiné oblasti, jejichž prostředí může být investicí ovlivněno. V příslušném programu opatření musí být upřesněna opatření, která jsou prováděna podle plánu povodí v souladu s článkem 11 uvedené směrnice a která mají význam pro odvětví zemědělství. V rámci investice musí existovat nebo být zavedeno měření vody umožňující měření spotřeby vody na úrovni podpořené investice;
ii)
investice musí vést k snížení předchozí spotřeby vody alespoň o 25 %.
V případě investic podle písmene f) však nejsou pro podporu na základě tohoto článku způsobilé investice ovlivňující útvary podzemních nebo povrchových vod, jejichž stav byl v příslušném plánu povodí určen jako horší než dobrý z důvodů souvisejících s množstvím vody, a rovněž investice vedoucí k čistému zvýšení rozlohy zavlažované plochy, jež ovlivňuje daný útvar podzemních nebo povrchových vod.
Podmínky výše uvedených bodů i) a ii) písm. f) se nepoužijí na investice do již existujících zařízení, které mají dopad pouze na energetickou účinnost, nebo na investice na stavbu nádrže nebo na investice na používání recyklované vody bez vlivu na útvar podzemních nebo povrchových vod;
g)
v případě investic na obnovu potenciálu zemědělské produkce poškozeného přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodní pohromě, chorobami zvířat nebo škůdci rostlin mohou způsobilé náklady zahrnovat náklady vzniklé v souvislosti s obnovou potenciálu zemědělské produkce až na úroveň, jaká existovala v době před výskytem těchto událostí;
h)
v případě investic na prevenci škod způsobených přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodní pohromě, chorobami zvířat nebo škůdci rostlin mohou způsobilé náklady zahrnovat náklady na konkrétní preventivní opatření.
7. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 6 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
8. Od 1. ledna 2017 budou podporu související se zavlažováním vyplácet pouze členské státy, které v povodí, v němž daná investice probíhá, zajišťují příspěvek různého využití vodních zdrojů k návratnosti nákladů na vodohospodářské služby odvětvím zemědělství v souladu s první odrážkou čl. 9 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, v příslušných případech s ohledem na sociální, environmentální a ekonomické dopady návratnosti těchto nákladů a na zeměpisné a klimatické podmínky příslušného regionu nebo příslušných regionů.
9. Podpora nesmí být poskytnuta na:
a)
nákup zemědělských výrobních práv, platebních nároků a jednoletých rostlin;
b)
výsadbu jednoletých rostlin;
c)
drenážní práce;
d)
investice za účelem dodržování norem Unie s výjimkou podpory poskytnuté mladým zemědělcům do 24 měsíců ode dne zahájení činnosti;
e)
nákup zvířat s výjimkou podpory na investice podle odst. 3 písm. e).
10. Podpora nesmí být omezena na určité zemědělské produkty, a musí být tudíž dostupná pro všechna odvětví zemědělské prvovýroby, nebo pro celé odvětví rostlinné výroby či celé odvětví živočišné výroby. Členské státy však mohou některé zemědělské produkty vyloučit kvůli nadměrné kapacitě na vnitřním trhu nebo kvůli nedostatku možností odbytu.
11. Podpora uvedená v odstavci 12 nesmí být poskytnuta v rozporu s jakýmkoliv zákazem nebo omezením stanoveným v nařízení (EU) č. 1308/2013, a to i tehdy, pokud se tyto zákazy nebo omezení týkají pouze podpory Unie stanovené v uvedeném nařízení.
12. Intenzita podpory je omezena na:
a)
75 % výše způsobilých nákladů v nejvzdálenějších regionech;
b)
75 % výše způsobilých nákladů na menších ostrovech v Egejském moři;
c)
50 % výše způsobilých nákladů v méně rozvinutých regionech a ve všech regionech, jejichž HDP na osobu byl v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 nižší než 75 % průměru EU-25 v referenčním období, ale jejichž HDP na osobu je vyšší než 75 % průměru EU-27;
d)
40 % výše způsobilých nákladů v ostatních regionech.
13. Míry podpory stanovené v odstavci 11 lze zvýšit o 20 procentních bodů, pokud maximální intenzita podpory nepřesáhne 90 %, v případě:
a)
mladých zemědělců nebo zemědělců, kteří zahájili činnost během pěti let před datem podání žádosti o podporu;
b)
společných investic, jako jsou skladovací zařízení využívaná skupinou zemědělců nebo zařízení pro přípravu zemědělských produktů před uvedením na trh, a integrovaných projektů zahrnujících několik opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013, včetně těch, jež souvisejí se sloučením organizací producentů;
c)
investic v oblastech čelících přírodním a jiným zvláštním omezením;
d)
operací podporovaných v rámci evropského inovačního partnerství (EIP), jako příklad lze uvést investici do nové stáje, v níž je možné otestovat nový způsob ustájení, který vyvinula operační skupina složená ze zemědělců, vědců a nevládních organizací zabývajících se dobrými životními podmínkami zvířat;
e)
investic do zlepšení přírodního prostředí, hygienických podmínek nebo norem dobrých životních podmínek zvířat, jak je uvedeno v odst. 3 písm. b), v tomto případě se zvýšená sazba stanovená v tomto odstavci použije pouze na dodatečné náklady, které jsou nezbytné k dosažení úrovně překračující rámec platných norem Unie a které nevedou ke zvýšení výrobní kapacity.
14. Co se týká neproduktivních investic uvedených v odst. 3 písm. d) a investic na obnovu potenciálu zemědělské produkce podle odst. 3 písm. e), maximální intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 %.
U investic týkajících se preventivních opatření podle odst. 3 písm. e) nesmí maximální intenzita podpory přesáhnout 80 %. Intenzitu podpory však lze zvýšit na 100 %, je-li investice prováděna společně více než jedním příjemcem.
Článek 15
Podpora na pozemkové úpravy v zemědělství
Podpora na pozemkové úpravy v zemědělství je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v kapitole I a je poskytnuta pouze na právní a správní náklady, včetně nákladů na vyměření, a to až do výše 100 % skutečně vynaložených nákladů.
Článek 16
Podpora na investice týkající se přemístění zemědělských staveb
1. Podpora na investice týkající se přemístění zemědělských staveb je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 5 tohoto článku a v kapitole I.
2. Přemístění zemědělské stavby musí být prováděno ve veřejném zájmu.
Veřejný zájem, kterým se odůvodňuje poskytnutí podpory podle tohoto článku, je upřesněn v příslušných předpisech dotčeného členského státu.
3. Pokud přemístění zemědělské stavby spočívá v rozebrání, přenesení a novém vybudování stávajících zařízení, je intenzita podpory omezena na 100 % skutečných nákladů vynaložených na tyto činnosti.
4. Je-li výsledkem přemístění kromě rozebrání, přenesení a nového vybudování stávajících zařízení, na něž se vztahuje odstavec 3, i modernizace těchto zařízení nebo zvýšení produkční kapacity, použijí se na náklady související s modernizací zařízení nebo zvýšením produkční kapacity intenzity podpory pro investice uvedené v čl. 14 odst. 11 a 12.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že pouhé nahrazení stávající budovy nebo zařízení novou, současnou budovou či zařízením, aniž by došlo k podstatné změně produkce nebo technologie, nesouvisí s modernizací.
5. Maximální intenzita podpory může dosáhnout až 100 % způsobilých nákladů, pokud se přemístění týká činností v blízkosti venkovských sídel v zájmu zlepšení kvality života nebo zlepšení environmentálního profilu daného venkovského sídla.
Článek 17
Podpora na investice související se zpracováním zemědělských produktů a uváděním zemědělských produktů na trh
1. Podpora na investice do hmotného nebo nehmotného majetku související se zpracováním zemědělských produktů a uváděním zemědělských produktů na trh je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 10 tohoto článku a v kapitole I.
2. Investice se týká zpracování zemědělských produktů nebo uvádění zemědělských produktů na trh.
3. Investice související s produkcí biopaliv založených na potravinách nejsou podle tohoto článku způsobilé k získání podpory.
4. Investice musí být v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
5. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek.
6. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 5 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
7. Podpora nesmí být poskytnuta na investice k dosažení souladu s platnými normami Unie.
8. Podpora nesmí být poskytnuta v rozporu s jakýmkoliv zákazem nebo omezením stanoveným v nařízení (EU) č. 1308/2013, a to i tehdy, pokud se tyto zákazy nebo omezení týkají pouze podpory Unie stanovené v uvedeném nařízení.
9. Intenzita podpory nesmí přesáhnout:
a)
75 % výše způsobilých nákladů v nejvzdálenějších regionech;
b)
75 % výše způsobilých nákladů na menších ostrovech v Egejském moři;
c)
50 % výše způsobilých nákladů v méně rozvinutých regionech a ve všech regionech, jejichž HDP na osobu byl v období 2007-2013 nižší než 75 % průměru EU-25 v referenčním období, ale jejichž HDP na osobu je vyšší než 75 % průměru HDP v EU-27;
d)
40 % výše způsobilých nákladů v ostatních regionech.
10. Míry podpory stanovené v odstavci 9 lze zvýšit o 20 procentních bodů, pokud maximální intenzita podpory nepřesáhne 90 %, v případě operací:
a)
souvisejících se sloučením organizací producentů nebo
b)
podporovaných v rámci EIP.
Článek 18
Podpora na zahájení činnosti mladých zemědělců a rozvoj malých zemědělských podniků
1. Podpora na zahájení činnosti mladých zemědělců a podpora na rozvoj malých zemědělských podniků je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora je poskytována mladým zemědělcům podle definice v čl. 2 odst. 34 nebo malým zemědělským podnikům, jak jsou definovány členskými státy.
Definicí malých zemědělských podniků v členských státech je definice, která je obsažena v příslušných programech rozvoje venkova a schválena Komisí.
Členské státy stanoví horní a spodní prahovou hodnotu pro přístup k podpoře na zahájení činnosti mladých zemědělců a podpoře na rozvoj malých zemědělských podniků z hlediska produkčního potenciálu zemědělského podniku měřeného jako standardní produkce podle definice v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1242/2008 (34) nebo rovnocenné definice. Spodní prahová hodnota pro přístup k podpoře na zahájení činnosti mladých zemědělců je vyšší než horní prahová hodnota pro přístup k podpoře na rozvoj malých zemědělských podniků.
Podpora je omezena na mikropodniky a malé podniky.
3. Je-li podpora poskytnuta mladému zemědělci, který zakládá podnik ve formě právnické osoby, musí mladý zemědělec účinně a dlouhodobě vykonávat kontrolu nad danou právnickou osobou, pokud jde o rozhodování související s řízením, zisky a finančními riziky. Pokud se na kapitálu nebo řízení takové právnické osoby podílí několik fyzických osob, včetně osob, které nejsou mladými zemědělci, musí být mladý zemědělec schopen vykonávat takovou účinnou a dlouhodobou kontrolu buď samostatně, nebo společně s jinými osobami. Pokud má nad právnickou osobou výhradní nebo společnou kontrolu jiná právnická osoba, použijí se tyto požadavky na veškeré fyzické osoby, které mají kontrolu nad touto jinou právnickou osobou.
4. Podpora je podmíněna tím, že je příslušnému orgánu dotčeného členského státu předložen podnikatelský plán, jehož provádění začne do devíti měsíců ode dne vydání rozhodnutí o poskytnutí podpory.
Podnikatelský plán popisuje přinejmenším:
a)
v případě podpory na zahájení činnosti mladých zemědělců:
i)
počáteční situaci zemědělského podniku;
ii)
průběžné a celkové cíle rozvoje činností zemědělského podniku;
iii)
podrobné údaje o opatřeních, která jsou nutná pro rozvoj činnosti zemědělského podniku, jako jsou investice, vzdělávání, poradenství;
b)
v případě podpory na rozvoj malých zemědělských podniků:
i)
počáteční situaci zemědělského podniku;
iii)
podrobné údaje o opatřeních, včetně opatření souvisejících s rozvojem environmentální udržitelnosti a efektivního využívání zdrojů, která by mohla podpořit dosažení ekonomické životaschopnosti, například investice, vzdělávání, spolupráce.
5. V případě mladých zemědělců musí být v podnikatelském plánu podle odst. 4 písm. a) tohoto článku uvedeno, že příjemce musí odpovídat definici aktivního zemědělce uvedené v čl. 2 bodu 42 do osmnácti měsíců ode dne zahájení činnosti. Pokud však příjemce nemá odpovídající odborné dovednosti a způsobilost, aby vyhovoval zmíněné definici, má nárok na podporu, pokud se zaváže, že si tyto odborné dovednosti a způsobilost osvojí do 36 měsíců ode dne vydání rozhodnutí o poskytnutí podpory. Tento závazek musí být uveden v podnikatelském plánu.
6. Podpora se poskytuje nebo vyplácí nejméně ve dvou tranších nebo splátkách během období nejvýše pěti let.
V případě mladých zemědělců je vyplacení poslední ročního tranše podpory nebo poslední splátky podpory podmíněno náležitým prováděním podnikatelského plánu uvedeného v odst. 4 písm. a).
7. Výše podpory na mladého zemědělce vychází ze socio-ekonomické situace daného členského státu a je omezena na 70 000 EUR.
Výše podpory na malý zemědělský podnik je omezena na 15 000 EUR.
Článek 19
Podpora na zahájení činnosti seskupení a organizací producentů v odvětví zemědělství
1. Podpora na zahájení činnosti seskupení a organizací producentů je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku a v kapitole I.
2. Pro podporu jsou způsobilá pouze seskupení nebo organizace producentů, které byly oficiálně uznány příslušným orgánem členského státu na základě předloženého podnikatelského plánu.
3. Podpora je poskytována s výhradou povinnosti dotčeného členského státu ověřit, zda bylo do pěti let ode dne oficiálního uznání seskupení nebo organizace producentů dosaženo cílů stanovených v podnikatelském plánu uvedeném v odstavci 2.
4. Dohody, rozhodnutí a jednání ve shodě přijaté v rámci seskupení nebo organizace producentů musejí být v souladu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na základě článků 206 až 210 nařízení (EU) č. 1308/2013.
5. Podpora se neposkytuje:
a)
organizacím producentů, subjektům nebo institucím, jako jsou společnosti nebo družstva, jejichž cílem je řízení jednoho nebo více zemědělských podniků, a které jsou tudíž ve skutečnosti jednotlivými producenty;
b)
zemědělským sdružením, která vykonávají úkoly, jako je vzájemná podpora, pomoc a služby související s vedením hospodářství v zemědělských podnicích členů, aniž by byla zapojena do společného přizpůsobování nabídky trhu;
c)
seskupením, organizacím nebo sdružením producentů, jejichž cíle jsou neslučitelné s čl. 152 odst. 1 písm. c) a odst. 3 a článkem 156 nařízení (EU) č. 1308/2013.
6. Podpora zahrnuje tyto způsobilé náklady: náklady na nájem odpovídajících prostor, náklady na nákup kancelářského vybavení, včetně počítačového hardwaru a softwaru, náklady na administrativní pracovníky, režijní náklady a právní a správní poplatky.
V případě nákupu prostor jsou způsobilé náklady na tyto prostory omezeny do výše nákladů na pronájem za tržní cenu.
7. Podpora se poskytuje formou paušální částky vyplácené v ročních splátkách po dobu prvních pěti let ode dne, kdy byly seskupení nebo organizace producentů oficiálně uznány příslušným orgánem na základě podnikatelského plánu uvedeného v odstavci 2.
Poslední splátku členské státy vyplatí až po ověření náležitého provedení uvedeného podnikatelského plánu.
Výše podpory se postupně snižuje.
8. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
9. Výše podpory je omezena na 500 000 EUR.
Článek 20
Podpora na účast producentů zemědělských produktů v režimech jakosti
1. Níže uvedené kategorie podpory pro producenty zemědělských produktů jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy:
a)
podpora na novou účast v režimech jakosti, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole I;
b)
podpora nákladů na povinná kontrolní opatření související s režimy jakosti, která jsou prováděna podle právních předpisů Unie nebo vnitrostátních právních předpisů příslušným orgánem nebo jeho jménem, pokud tato podpora splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2, 4, 6, 7 a 8 tohoto článku a v kapitole I;
c)
podpora na náklady na činnosti související s průzkumem trhu, koncepcí a designem produktu a přípravou žádostí o uznání režimů jakosti, pokud tato podpora splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2, 6, 7 a 8 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 se poskytuje na následující režimy jakosti:
a)
režimy jakosti zřízené podle těchto nařízení a ustanovení:
i)
část II hlava II kapitola I oddíl 2 nařízení (EU) č. 1308/2013, co se týká vína;
ii)
nařízení (EU) č. 1151/2012;
iii)
nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (35);
iv)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (36);
v)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 251/2014 (37);
b)
režimy jakosti zemědělských produktů, včetně systémů certifikace zemědělských podniků, jež byly členskými státy uznány jako režimy, které splňují tato kritéria:
i)
zvláštnost konečného produktu v rámci těchto režimů jakosti je odvozena z jednoznačných povinností zaručit
-
zvláštní vlastnosti produktu nebo
-
zvláštní zemědělské nebo produkční metody nebo
-
jakost konečného produktu, která jde významně nad rámec norem pro obchodní komodity týkajících se veřejného zdraví, zdraví zvířat nebo rostlin, dobrých životních podmínek zvířat či ochrany životního prostředí;
ii)
režim jakosti musí být otevřen všem producentům;
iii)
režim jakosti musí zahrnovat závazné specifikace konečného produktu a dodržování těchto specifikací musejí ověřovat orgány veřejné moci nebo nezávislý kontrolní orgán;
iv)
režim jakosti musí být transparentní a zajišťovat úplnou zpětnou vysledovatelnost zemědělských produktů;
c)
dobrovolné systémy certifikace zemědělských produktů, které byly dotčeným členským státem uznány jako systémy, které splňují požadavky stanovené ve sdělení Komise s názvem Obecné zásady osvědčených postupů EU k dobrovolným systémům certifikace pro zemědělské produkty a potraviny (38).
3. Podpora uvedená v odst. 1 písm. a) se poskytuje producentům zemědělských produktů jako roční pobídková platba, jejíž výše se určuje podle úrovně fixních nákladů vyplývajících z účasti v režimech jakosti.
4. Podpora uvedená v odst. 1 písm. a) a b) nesmí být poskytnuta na náklady na kontroly, které provádí samotný příjemce, nebo v případě, že právní předpisy Unie stanoví, že náklady na kontroly mají hradit producenti zemědělských produktů a jejich seskupení, aniž by byla stanovena skutečná výše nákladů.
5. Podpora uvedená v odst. 1 písm. a) se poskytuje nejvýše na pět let a je omezena na 3 000 EUR na příjemce na rok.
6. Podpora je dostupná pro všechny způsobilé podniky v dotyčné oblasti, a to na základě objektivně stanovených podmínek.
7. Podpora uvedená v odst. 1 písm. b) a c) nezahrnuje přímé platby příjemcům.
Podpora uvedená v odst. 1 písm. b) a c) se vyplácí subjektu, který odpovídá za kontrolní opatření, poskytovateli výzkumu nebo konzultačních služeb.
8. Podpora uvedená v odst. 1 písm. b) a c) je omezena na 100 % skutečně vynaložených nákladů.
Článek 21
Podpora na předávání znalostí a informační akce
1. Podpora na předávání znalostí a informační akce je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora zahrnuje činnosti v oblasti odborného vzdělávání a získávání dovedností, včetně vzdělávacích kurzů, workshopů a odborného vedení, demonstrační činnosti a informační akce.
Podpora může zahrnovat rovněž krátkodobé výměny řídících pracovníků zemědělských podniků a návštěvy zemědělských podniků.
Podpora na demonstrační činnosti může zahrnovat příslušné investiční náklady.
3. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
náklady na organizování odborného vzdělávání, činností v oblasti získávání dovedností, včetně vzdělávacích kurzů, workshopů a odborného vedení, demonstračních činností nebo informačních akcí;
b)
cestovní výlohy, náklady na ubytování a diety účastníků;
c)
náklady na zajištění zástupu v zemědělském podniku během nepřítomnosti účastníka;
d)
v případě demonstračních projektů s ohledem na investice:
i)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
ii)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
iii)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v bodech i) a ii) jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle bodů i) a ii);
iv)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv a ochranných známek.
4. Náklady uvedené v odst. 3 písm. d) jsou způsobilé pouze v rozsahu, v němž byly využity pro demonstrační projekt a během doby trvání demonstračního projektu.
Za způsobilé se považují pouze odpisy odpovídající životnímu cyklu demonstračního projektu vypočítané na základě obecně uznávaných účetních zásad.
5. Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) a c) nezahrnuje přímé platby příjemcům.
Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) a c) se vyplácí subjektu zajišťujícímu předávání znalostí a informační akce.
6. Subjekty zajišťující předávání znalostí a informační akce mají k plnění tohoto úkolu příslušné kapacity v podobě kvalifikovaných zaměstnanců a pravidelného školení.
Činnosti uvedené v odstavci 2 mohou vykonávat seskupení producentů či jiné organizace bez ohledu na velikost.
7. Podpora je dostupná pro všechny způsobilé podniky v dotyčné oblasti, a to na základě objektivně stanovených podmínek.
Vykonávají-li činnosti uvedené v odstavci 2 seskupení a organizace producentů, nesmí být členství v těchto seskupeních nebo organizacích podmínkou přístupu k těmto činnostem.
Jakýkoliv příspěvek nečlena na správní náklady dotyčného seskupení nebo organizace producentů musí být omezen na náklady na provádění činností uvedených v odstavci 2.
8. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
V případě demonstračních projektů uvedených v odst. 3 písm. d) je maximální výše podpory omezena na 100 000 EUR na tři daňová období.
Článek 22
Podpora na poradenské služby
1. Podpora na poradenské služby je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora je navržena s cílem pomoci podnikům působícím v odvětví zemědělství a mladým zemědělcům využívat poradenské služby ke zlepšení hospodářského a environmentálního profilu jejich podniku nebo investice, stejně jako ke zvýšení šetrnosti a odolnosti jejich podniku nebo investice vůči klimatu.
3. Poradenství je spojeno alespoň s jednou prioritou Unie v oblasti rozvoje venkova v souladu s článkem 5 nařízení (EU) č. 1305/2013 a zahrnuje nejméně jeden z těchto prvků:
a)
povinnosti vyplývající z povinných požadavků na hospodaření nebo norem dobrého zemědělského a environmentálního stavu stanovených v kapitole I hlavy VI nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
případně zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, jak je stanoveno v hlavě III kapitole 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, a udržování zemědělských ploch podle čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení;
c)
opatření zaměřená na modernizaci, zvyšování konkurenceschopnosti, integraci odvětví, inovace, tržní orientaci a podporu podnikání;
d)
požadavky stanovené členskými státy za účelem provedení čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES;
e)
požadavky stanovené členskými státy za účelem uplatňování článku 55 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 (39), a zejména dodržování obecných zásad integrované ochrany rostlin podle článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/128/ES (40);
f)
případně normy bezpečnosti práce nebo bezpečnostní normy spojené se zemědělským podnikem;
g)
specifické poradenství pro zemědělce, kteří poprvé zahajují činnost, včetně poradenství o ekonomické a environmentální udržitelnosti.
4. Poradenství může zahrnovat rovněž jiné záležitosti než záležitosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku týkající se zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně, biologické rozmanitosti a ochrany vod, jak je stanoveno v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo spojené s hospodářským a environmentálním profilem zemědělského podniku, včetně aspektů konkurenceschopnosti. To může zahrnovat poradenství týkající se rozvoje krátkých dodavatelských řetězců, ekologického zemědělství a zdravotních aspektů chovu zvířat.
5. Podpora nezahrnuje přímé platby příjemcům. Podpora se vyplácí poskytovateli poradenských služeb.
6. Poskytovatelé poradenských služeb mají příslušné zdroje v podobě pravidelně školených a kvalifikovaných zaměstnanců, zkušeností s poradenstvím a jsou hodnověrné, pokud jde o oblasti, v nichž poskytují poradenství.
Poradenské služby mohou poskytovat seskupení producentů či jiné organizace bez ohledu na velikost.
Při poskytování poradenství dodržuje poskytovatel poradenské služby povinnosti týkající se nezveřejňování informací uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Podpora je dostupná pro všechny způsobilé podniky v dotyčné oblasti, a to na základě objektivně stanovených podmínek.
Poskytují-li poradenské služby seskupení a organizace producentů, nesmí být členství v těchto seskupeních nebo organizacích podmínkou přístupu ke službě.
Jakýkoliv příspěvek nečlena na správní náklady dotyčného seskupení nebo organizace musí být omezen na náklady na poskytování dané poradenské služby.
8. Výše podpory je omezena na 1 500 EUR na poradenskou službu.
Článek 23
Podpora na zástup v zemědělském podniku
1. Podpora na zástup v zemědělském podniku je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 5 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora pokrývá skutečné náklady vzniklé z důvodu zastupování zemědělce nebo fyzické osoby, která je členem jeho domácnosti, nebo zaměstnance zemědělského podniku při jejich nepřítomnosti z důvodu nemoci, včetně nemoci jejich dítěte, dovolených, mateřské a rodičovské dovolené, nebo v případě úmrtí.
3. Celková doba zastupování, na které se vztahuje podpora, je omezena na 3 měsíce na příjemce na rok, s výjimkou zástupu za mateřskou a rodičovskou dovolenou, která je omezena na šest měsíců.
4. Podpora nezahrnuje přímé platby příjemcům.
Podpora se vyplácí poskytovateli služby zástupu v zemědělském podniku.
Zástup v zemědělském podniku mohou zajišťovat seskupení producentů či jiné organizace bez ohledu na velikost. V takovém případě nesmí být podmínkou přístupu k dané službě členství v daném seskupení nebo organizaci.
5. Intenzita podpory je omezena na 100 % skutečně vynaložených nákladů.
Článek 24
Podpora na propagační opatření týkající se zemědělských produktů
1. Podpora na propagační opatření týkající se zemědělských produktů je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku a v kapitole 1.
2. Podpora pokrývá náklady na:
a)
organizování soutěží, výstav nebo veletrhů a účast na nich;
b)
publikace, které mají zvýšit informovanost širší veřejnosti o zemědělských produktech.
3. Publikace uvedené v odst. 2 písm. b) nesmí odkazovat na určitý podnik, obchodní značku nebo původ.
Toto omezení se však nevztahuje na odkaz na původ zemědělských produktů zahrnutých v:
a)
režimech jakosti podle čl. 20 odst. 2 písm. a), pokud tento odkaz přesně odpovídá označení, které je Unií chráněno;
b)
režimech jakosti podle čl. 20 odst. 2 písm. b) a c), je-li odkaz na původ ve sdělení vedlejší.
4. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady na organizování soutěží, veletrhů a výstav a účast na nich podle odst. 2 písm. a):
a)
náklady na účast;
b)
náklady na dopravu a náklady na přepravu zvířat;
c)
náklady na publikace a internetové stránky informující o akci;
d)
pronájem výstavních prostor a stánků a náklady na jejich instalaci a rozebrání;
e)
symbolické ceny do hodnoty 1 000 EUR na cenu a vítěze soutěže.
5. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady na publikace, které mají zvýšit informovanost širší veřejnosti o zemědělských produktech, podle odst. 2 písm. b):
a)
náklady na zveřejnění v tištěných nebo elektronických médiích, internetové stránky a spoty v elektronických médiích, televizních nebo rozhlasových stanicích s věcnými informacemi o příjemcích podpory z daného regionu nebo o producentech daného zemědělského produktu, pokud jsou informace neutrální a pokud všichni dotyční příjemci mají rovnou příležitost být v publikaci představeni;
b)
náklady na šíření vědeckých poznatků a věcných informací o:
i)
režimech jakosti podle čl. 20 odst. 2, k nimž mají přístup zemědělské produkty z jiných členských států a třetích zemí;
ii)
generických zemědělských produktech, jejich nutričních výhodách a jejich navrhovaném použití.
6. Podpora se poskytuje:
a)
ve formě věcného plnění nebo
b)
na základě úhrady skutečných nákladů vynaložených příjemcem.
Je-li podpora poskytována ve formě věcného plnění, nezahrnuje přímé platby příjemcům, ale vyplácí se subjektu provádějícímu propagační opatření.
Propagační opatření mohou provádět seskupení producentů či jiné organizace bez ohledu na velikost.
Podpora na symbolické ceny podle odst. 4 písm. e) je subjektu provádějícímu propagační opatření vyplacena pouze tehdy, byla-li cena skutečně udělena, a po předložení dokladu o jejím udělení.
7. Podpora na propagační opatření je dostupná všem způsobilým podnikům v dotyčné oblasti, a to na základě objektivně stanovených podmínek.
Je-li propagační opatření prováděno seskupeními a organizacemi producentů, nesmí být účast podmíněna členstvím v těchto seskupeních či organizacích a případné příspěvky v podobě správních poplatků pro seskupení nebo organizaci jsou omezeny na náklady na provádění propagačních opatření.
8. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 25
Podpora na náhradu škod způsobených nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě
1. Podpora na odškodnění MSP působících v oblasti zemědělské prvovýroby za škody způsobené nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 10 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora poskytovaná podle tohoto článku je podmíněna tím, že:
a)
příslušný orgán daného členského státu oficiálně uznal daný jev za nepříznivý klimatický jev, který může být přirovnán k přírodní pohromě,
b)
existuje přímá příčinná vazba mezi nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, a škodou vzniklou podniku.
3. Podpora se vyplácí přímo dotčenému podniku nebo seskupení producentů a organizaci, jichž je tento podnik členem.
Je-li podpora vyplacena seskupení producentů a organizaci, nesmí výše podpory přesáhnout částku, pro niž je daný podnik způsobilý.
4. Režimy podpory musí být zavedeny do tří let ode dne výskytu nepříznivého klimatického jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě.
Podpora se vyplácí do čtyř let od tohoto data.
5. Způsobilé náklady se rovnají škodě, která vznikla v přímém důsledku nepříznivého klimatického jevu, který lze přirovnat k přírodní pohromě podle hodnocení veřejného orgánu nebo nezávislého odborníka uznaného orgánem poskytujícím podporu nebo pojišťovnou.
Škoda zahrnuje:
a)
ztrátu příjmu kvůli úplnému nebo částečnému zničení zemědělské produkce a výrobních prostředků uvedených v odstavci 6;
b)
hmotnou škodu uvedenou v odstavci 7.
6. Ztráta příjmu se vypočítá tak, že se
a)
výsledek vynásobení množství zemědělských produktů vyprodukovaných v roce, kdy došlo k nepříznivému klimatickému jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě, nebo v každém následujícím roce ovlivněném celkovým nebo částečným zničením výrobních prostředků průměrnou prodejní cenou obdrženou během uvedeného roku
odečte od
b)
výsledku vynásobení průměrného ročního množství zemědělských produktů vyprodukovaných v období tří let předcházejících nepříznivému klimatickému jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě, nebo vynásobení tříletého průměru založeného na období pěti let předcházejících nepříznivému klimatickému jevu, přičemž se vyloučí nejvyšší a nejnižší hodnota produkce, průměrnou obdrženou prodejní cenou.
Toto snížení lze vypočítat buď na úrovni roční produkce zemědělského podniku, nebo na úrovni plodin nebo na úrovni hospodářských zvířat.
Tuto částku lze zvýšit o další náklady, které příjemci vznikly kvůli nepříznivému klimatickému jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě.
Tato částka se sníží o veškeré náklady, které v důsledku nepříznivého klimatického jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě, nebyly vynaloženy.
K výpočtu zemědělské produkce příjemce lze použít indexy, pokud použitý způsob výpočtu umožňuje stanovit skutečnou ztrátu příjemce v daném roce.
7. Hmotná škoda na majetku, například budovách zemědělského podniku, vybavení, strojním zařízení, zásobách a výrobních prostředcích způsobená nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, se vypočítá podle nákladů na opravu nebo podle ekonomické hodnoty dotčeného majetku před výskytem nepříznivého klimatického jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě.
Tato škoda nesmí být vyšší než náklady na opravu nebo snížení reálné tržní hodnoty způsobené pohromou, tedy než rozdíl mezi hodnotou majetku bezprostředně před nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnání k přírodní pohromě, a bezprostředně po něm.
Pokud se snížení příjmu příjemce uvedené v odstavci 6 vypočítá na základě úrovně plodin nebo hospodářských zvířat, lze vzít v úvahu pouze hmotnou škodu související s danou plodinou nebo hospodářskými zvířaty.
8. Výpočet škody způsobené nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, se provádí na úrovni jednotlivého příjemce.
9. Podpora poskytnutá podle tohoto článku se sníží o 50 %, pokud není poskytnuta příjemcům, kteří uzavřeli pojištění s pojistnou ochranou vztahující se alespoň na 50 % jejich průměrné roční produkce nebo příjmu souvisejícího s produkcí a týkající se statisticky nejvýznamnějších klimatických rizik v dotyčném členském státě nebo regionu, na nějž se pojištění vztahuje.
10. Podpora a případné další platby obdržené za účelem odškodnění za ztráty, včetně plateb na základě jiných vnitrostátních opatření nebo opatření Unie či pojistných smluv, které se vztahují na škody, s ohledem na něž byla poskytnuta podpora, jsou omezeny na 80 % způsobilých nákladů.
V oblastech čelících přírodním omezením se intenzita podpory může zvýšit na 90 %.
Článek 26
Podpora na náklady na prevenci, tlumení a eradikaci chorob zvířat a škůdců rostlin a podpora na náhradu škody způsobené chorobami zvířat nebo škůdci rostlin
1. Podpora pro MSP působící v oblasti zemědělské prvovýroby na náklady na prevenci, tlumení a eradikaci chorob zvířat nebo škůdců rostlin a podpora na odškodnění těchto podniků za ztráty způsobené těmito chorobami zvířat nebo škůdci rostlin je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 13 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora se vyplácí pouze:
a)
ve vztahu k chorobám zvířat nebo škůdcům rostlin, s ohledem na něž existují právní nebo správní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní nebo správní předpisy, a
b)
jako součást:
i)
veřejného programu pro prevenci, tlumení nebo eradikaci dotyčné choroby zvířat nebo škůdce rostlin na úrovni Unie, na celostátní úrovni nebo na regionální úrovni, nebo
ii)
mimořádného opatření uloženého příslušným orgánem nebo
iii)
opatření za účelem eradikace nebo zabránění dalšímu šíření škůdce rostlin prováděného v souladu se směrnicí Rady 2000/29/ES.
Program a opatření uvedená v písmeni b) obsahují popis dotyčných opatření pro prevenci, tlumení nebo eradikaci.
3. Podpora se nesmí vztahovat k opatřením, s ohledem na něž právní předpisy Unie stanoví, že náklady na tato opatření má nést příjemce, ledaže jsou náklady na tato opatření zcela vyrovnány povinnými poplatky příjemců.
4. Podpora na choroby zvířat se poskytuje pouze ve vztahu k chorobám zvířat uvedeným na seznamu chorob zvířat, který sestavuje Světová organizace pro zdraví zvířat, nebo ve vztahu k chorobám zvířat a zoonózám uvedeným v příloze I a příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 652/2014 (41).
5. Podpora se vyplácí přímo dotčenému podniku nebo seskupení producentů nebo organizaci, jichž je tento podnik členem.
Je-li podpora vyplacena seskupení producentů nebo organizaci, nesmí výše podpory přesáhnout částku, pro niž je daný podnik způsobilý.
6. Režimy podpory musí být zavedeny do tří let ode dne vzniku nákladů nebo ztrát způsobených chorobou zvířat nebo škůdcem rostlin.
Podpora se vyplácí do čtyř let od tohoto data.
7. V případě preventivních opatření pokrývá podpora tyto způsobilé náklady:
a)
zdravotní kontroly;
b)
rozbory, včetně diagnóz in vitro,
c)
testy a ostatní metody depistáže, včetně testů TSE a BSE;
d)
nákup, skladování, podávání a distribuci očkovacích látek, léčivých přípravků, přípravků pro ošetření zvířat a přípravků na ochranu rostlin;
e)
preventivní porážku nebo utracení zvířat nebo odstranění živočišných produktů a rostlin a vyčištění a dezinfekce podniku a vybavení.
8. V případě opatření pro eradikaci pokrývá podpora tyto způsobilé náklady:
a)
testy a ostatní metody depistáže chorob zvířat, včetně testů TSE a BSE;
b)
nákup, skladování, podávání a distribuci očkovacích látek, léčivých přípravků, přípravků pro ošetření zvířat a přípravků na ochranu rostlin;
c)
porážku nebo utracení zvířat, jejich odstranění a zničení produktů, které s nimi souvisejí, nebo zničení rostlin, včetně případů úhynu nebo zničení v důsledku očkování nebo jiných opatření nařízených příslušnými orgány a vyčištění a dezinfekce podniku a vybavení.
9. V případě podpory na náhradu škod způsobených chorobami zvířat nebo škůdci rostlin se odškodnění vypočítává pouze na základě:
a)
tržní hodnoty poražených, utracených nebo uhynulých zvířat nebo zničených živočišných produktů nebo rostlin:
i)
v důsledku choroby zvířat nebo škůdce rostlin;
ii)
jako součást veřejného programu nebo opatření podle odst. 2 písm. b).
Tržní hodnota se stanoví na základě hodnoty zvířat, produktů a rostlin bezprostředně před vznikem nebo potvrzením podezření na výskyt choroby zvířat nebo škůdce rostlin.
b)
ušlých příjmů v důsledku uložené karantény a obtíží při doplňování stavů nebo opětovné výsadbě nebo obtíží při povinném střídání plodin uloženém jako součást veřejného programu nebo opatření jsou podle odst. 2 písm. b).
Tato částka se sníží o náklady, které nebyly přímo vynaloženy v důsledku choroby zvířat nebo škůdce rostlin, které by příjemce jinak hradil.
10. Podpora na náhradu škod způsobených chorobami zvířat nebo škůdci rostlin je omezena na náklady a škodu způsobenou chorobami zvířat a škůdci rostlin, v jejichž případě příslušný orgán:
a)
v případě choroby zvířat úředně uznal ohnisko nebo
b)
v případě škůdců rostlin úředně potvrdil jejich výskyt.
11. Podpora související se způsobilými náklady uvedenými v odstavcích 7 a 8 se poskytuje jako věcné plnění a vyplácí se poskytovateli prevenčních a eradikačních opatření.
Odchylně od prvního pododstavce tohoto pododstavce lze podporu související se způsobilými náklady uvedenými v následujících odstavcích poskytnout přímo příjemci jako náhradu skutečných nákladů, které vynaložil:
a)
odst. 7 písm. d) a odst. 8 písm. b) v případě chorob zvířat nebo škůdců rostlin a
b)
odst. 7 písm. e) a odst. 8 písm. c) v případě škůdců rostlin a pro vyčištění a dezinfekci zemědělského podniku a zařízení.
12. Jednotlivá podpora se neposkytuje, pokud se zjistí, že chorobu zvířat nebo nákazu škůdcem rostlin způsobil příjemce záměrně nebo svou nedbalostí.
13. Podpora a jakékoli další platby obdržené příjemcem, včetně plateb na základě jiných vnitrostátních opatření nebo opatření Unie či pojistných smluv, které se vztahují na tytéž způsobilé náklady, které jsou uvedeny v odstavcích 7, 8 a 9 jsou omezeny na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 27
Podpory odvětví živočišné výroby a podpora na mrtvá hospodářská zvířata
1. Níže uvedená podpora pro chovatele zvířat je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku a v kapitole I:
a)
podpora až do výše 100 % administrativních nákladů na zřízení a vedení plemenných knih;
b)
podpora až do výše 70 % nákladů na testy provedené třetími stranami nebo jejich jménem za účelem určení genetické jakosti nebo užitkovosti hospodářských zvířat, kromě kontrol prováděných vlastníkem hospodářských zvířat a běžných kontrol jakosti mléka;
c)
podpora až do výše 100 % nákladů na odklizení mrtvých hospodářských zvířat a 75 % nákladů na neškodné odstranění těchto mrtvých hospodářských zvířat, nebo podpora až do výše rovnocenné intenzity podpory na náklady na pojistné, které zemědělci zaplatili za pojistnou ochranu vztahující se na náklady na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat;
d)
podpora až do výše 100 % nákladů na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat, je-li podpora financována z poplatků nebo povinných příspěvků určených na financování neškodného odstranění mrtvých hospodářských zvířat, jestliže jsou takové poplatky nebo příspěvky omezeny na odvětví masa a přímo tomuto odvětví uloženy;
e)
podpora ve výši 100 % na náklady na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat v případech, kdy existuje povinnost provést na dotyčných mrtvých hospodářských zvířatech testy TSE nebo v případě vzniku ohniska choroby podle čl. 26 odst. 4.
2. Podpora uvedená v odst. 1 písm. c), d) a e) je podmíněna existencí konzistentního monitorovacího programu, který zajišťuje bezpečné odstranění veškerých mrtvých hospodářských zvířat v daném členském státě.
Podpora na náklady na pojistné, které zemědělci zaplatili za pojistnou ochranu vztahující se na náklady na odklizení a neškodné odstranění mrtvých hospodářských zvířat podle odst. 1 písm. c) tohoto článku, splňuje podmínky stanovené v čl. 28 odst. 2.
3. Podpora je věcná a nezahrnuje přímé platby příjemcům.
Pro usnadnění správy podpor uvedených v odst. 1 písm. c), d) a e) lze podporu vyplatit hospodářským subjektům, které:
a)
působí v odvětvích navazujících na činnost podniků působících v odvětví živočišné výroby a
b)
poskytují služby spojené s odklizením a neškodným odstraněním mrtvých hospodářských zvířat.
Článek 28
Podpora na platby pojistného
1. Podpora poskytnutá MSP působícím v oblasti zemědělské prvovýroby na platby pojistného je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora nesmí:
a)
představovat překážku pro fungování vnitřního trhu s pojišťovacími službami;
b)
být omezena na pojištění nabízené jedinou pojišťovnou nebo jednou skupinou společností;
c)
být podmíněna tím, aby byla pojišťovací smlouva uzavřena se společností usazenou v dotyčném členském státě.
3. Pojištění se vztahuje na ztráty způsobené kterýmkoli z následujících faktorů:
a)
přírodními pohromami;
b)
nepříznivým klimatickým jevem, který může být přirovnán k přírodní pohromě, a jinými nepříznivými klimatickými jevy;
c)
chorobami zvířat nebo škůdci rostlin;
d)
chráněnými druhy zvířat.
4. Pojištění:
a)
kompenzuje pouze náklady na náhradu ztrát uvedených v odstavci 3;
b)
nevyžaduje ani neurčuje druh nebo množství budoucí zemědělské produkce.
5. Členské státy mohou omezit částku pojistného, které je způsobilé pro podporu, použitím příslušných stropů.
6. Intenzita podpory je omezena na 65 % nákladů na pojistné.
ODDÍL 2
Podpora na investice ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělských podnicích
Článek 29
Podpora na investice ve prospěch zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělských podnicích
1. Podpora na investice určené k zachování kulturního a přírodního dědictví, které se nachází v zemědělském podniku, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole 1.
2. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu.
3. Podpora je poskytována na kulturní a přírodní dědictví ve formě přírodních krajin a staveb, které jsou příslušnými orgány veřejné moci v daném členském státě oficiálně uznány jako kulturní nebo přírodní dědictví.
4. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady určené na zachování kulturního a přírodního dědictví:
a)
náklady na investice do hmotného majetku;
b)
aktivovatelné výkony.
5. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
6. Podpora na výkony, které lze aktivovat v rozvaze, je omezena na 10 000 EUR ročně.
ODDÍL 3
Podpora určená k náhradě škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami
Článek 30
Podpora určená k náhradě škod způsobených v odvětví zemědělství přírodními pohromami
1. Režimy podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňují podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora poskytovaná podle tohoto článku je podmíněna tím, že:
a)
příslušný orgán členského státu úředně uznal událost jako přírodní pohromu a
b)
existuje přímá příčinná souvislost mezi přírodní pohromou a škodou, která podniku vznikla.
3. Podpora se vyplácí přímo dotčenému podniku nebo seskupení producentů nebo organizaci, jichž je tento podnik členem.
Je-li podpora vyplacena seskupení producentů a organizaci, nesmí výše podpory přesáhnout částku, pro niž je daný podnik způsobilý.
4. Režimy podpory související s konkrétní přírodní pohromou musí být zavedeny do tří let ode dne výskytu přírodní pohromy.
Podpora se vyplácí do čtyř let od tohoto data.
5. Způsobilými náklady jsou škody, které vznikly jako přímý důsledek přírodní pohromy a které stanoví buď orgán veřejné moci, nebo nezávislý odborník uznaný orgánem poskytujícím podporu nebo pojišťovna.
Tyto škody mohou zahrnovat:
a)
hmotné škody na majetku, například budovách, zařízení, strojním vybavení, zásobách a výrobních prostředcích;
b)
ušlé příjmy v důsledku úplného nebo částečného zničení zemědělské produkce a výrobních prostředků.
Škoda se vypočítá na úrovni jednotlivého příjemce.
6. Při výpočtu hmotné škody se vychází z nákladů na opravu nebo z ekonomické hodnoty daného aktiva před pohromou. Škoda nesmí být vyšší než náklady na opravu nebo snížení reálné tržní hodnoty způsobené pohromou, tedy než rozdíl mezi hodnotou aktiva bezprostředně před pohromou nebo bezprostředně po ní.
7. Ztráta příjmu se vypočítá tak, že se
a)
výsledek vynásobení množství zemědělských produktů vyprodukovaných v roce, kdy došlo k přírodní pohromě, nebo v každém následujícím roce ovlivněném celkovým nebo částečným zničením výrobních prostředků průměrnou prodejní cenou obdrženou během uvedeného roku
odečte od
b)
výsledku vynásobení průměrného ročního množství zemědělských produktů vyprodukovaných v období tří let předcházejících přírodní pohromě, nebo vynásobení tříletého průměru založeného na období pěti let předcházejících nepříznivému klimatickému jevu, přičemž se vyloučí nejvyšší a nejnižší hodnota produkce, průměrnou obdrženou prodejní cenou.
Tuto částku lze zvýšit o další náklady, které příjemci vznikly kvůli nepříznivému klimatickému jevu, který může být přirovnán k přírodní pohromě.
Částka se sníží o veškeré náklady, které kvůli pohromě nebyly vynaloženy.
K výpočtu roční zemědělské produkce příjemce lze použít indexy, pokud použitý způsob výpočtu umožňuje stanovit skutečnou ztrátu příjemce v daném roce.
8. Podpora a případné další obdržené platby za účelem náhrady škody, včetně plateb na základě pojistných smluv, jsou omezeny na 100 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 4
Podpora výzkumu a vývoje v odvětvích zemědělství a lesnictví
Článek 31
Podpora výzkumu a vývoje v odvětví zemědělství a lesnictví
1. Podpora na výzkum a vývoj v odvětvích zemědělství a lesnictví je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpořený projekt je v zájmu všech podniků působících v dotyčném odvětví nebo pododvětví zemědělství či lesnictví.
3. Přede dnem zahájení podpořeného projektu musí být na internetu zveřejněny tyto informace:
a)
skutečnost, že má být realizován podpořený projekt;
b)
cíle podpořeného projektu;
c)
přibližné datum zveřejnění očekávaných výsledků podpořeného projektu;
d)
místo zveřejnění očekávaných výsledků podpořeného projektu na internetu;
e)
údaj, že výsledky podpořeného projektu jsou k dispozici všem podnikům působícím v odvětví zemědělství nebo lesnictví nebo příslušném pododvětví zdarma.
4. Výsledky podporovaného projektu musí být dostupné na internetu ode dne ukončení podporovaného projektu nebo ode dne, kdy byly informace o výsledcích tohoto projektu poskytnuty členům určité konkrétní organizace, podle toho, co nastane dříve. Výsledky zůstanou dostupné na internetu po dobu nejméně pěti let ode dne ukončení podpořeného projektu.
5. Podpora se poskytuje přímo výzkumným organizacím a organizacím šířícím znalosti.
Podpora nezahrnuje platby podnikům působícím v odvětví zemědělství na základě ceny zemědělských produktů.
6. Způsobilé náklady jsou tyto:
a)
osobní náklady na výzkumné pracovníky, techniky a další pomocné zaměstnance v míře, v níž byli zaměstnáni na projektu;
b)
náklady na nástroje a vybavení v rozsahu a po dobu, kdy jsou využívány pro účely projektu. Pokud nejsou tyto nástroje a vybavení používány v rámci projektu po celou dobu své životnosti, jsou za způsobilé náklady považovány pouze odpisy za dobu trvání projektu vypočítané na základě obecně uznávaných účetních postupů;
c)
náklady na budovy a pozemky v rozsahu a po dobu, kdy jsou využívány pro účely projektu. U budov jsou způsobilými náklady pouze odpisy za dobu trvání projektu vypočítané na základě obecně uznávaných účetních postupů. U pozemků jsou za způsobilé náklady považovány náklady na obchodní převod nebo skutečné investiční náklady;
d)
náklady na smluvní výzkum, poznatky a patenty zakoupené nebo pořízené v rámci licence z vnějších zdrojů za tržních podmínek a rovněž náklady na poradenské a rovnocenné služby využité výlučně pro účely projektu;
e)
dodatečné režijní a ostatní provozní výdaje, včetně nákladů na materiál, dodávky a podobné produkty, které vznikly přímo v důsledku provádění projektu.
7. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 5
Podpora ve prospěch lesnictví
Článek 32
Podpora na zalesňování a zakládání lesů
1. Podpora na zalesňování a zakládání lesů poskytovaná veřejným a soukromým vlastníkům půdy a jejich sdružením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 16 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď:
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. V případě zalesňování půdy ve vlastnictví státu je podpora poskytnuta pouze tehdy, pokud subjektem, který tuto půdu obhospodařuje, je soukromý subjekt nebo obec.
5. Omezení týkající se vlastnictví lesů uvedená v odstavci 4 se nevztahují na tropické nebo subtropické lesy a na zalesněné oblasti na území Azorských ostrovů, Madeiry, Kanárských ostrovů, menších ostrovů v Egejském moři a francouzských zámořských departementů.
6. Podpora se poskytuje na zalesnění a založení lesa na zemědělských i nezemědělských pozemcích.
7. Podpora na zalesnění a založení lesa pokrývá náklady na založení a roční prémii na hektar.
Podpora na zalesnění a založení lesa může zahrnovat investiční operace.
Podpora na zalesnění půdy ve vlastnictví orgánů veřejné moci nebo na rychle rostoucí stromy zahrnuje pouze náklady na založení.
8. Podpora na zalesnění a založení lesa související s investičními operacemi pokrývá následující způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek;
e)
náklady na vypracování lesních hospodářských plánů nebo rovnocenného nástroje.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
9. Investiční operace jsou v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investičních operací, které vyžadují posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
10. Způsobilé mohou být následující náklady na založení:
a)
náklady na výsadbový a rozmnožovací materiál;
b)
náklady na výsadbu a náklady přímo související s výsadbou;
c)
náklady na další související operace, například skladování a ošetření sazenic potřebným materiálem pro prevenci a ochranu;
d)
náklady na opětovnou výsadbu v prvním roce zalesňování.
11. Roční prémie na hektar pokrývá uhrazení ušlých příjmů zemědělce a náklady na údržbu, včetně první a poslední probírky, a vyplácí se nejvýše po dobu dvanácti let od data poskytnutí podpory.
12. Podpora se neposkytuje na výsadbu těchto stromů:
a)
rychle rostoucích dřevin pěstovaných ve výmladkových plantážích;
b)
vánočních stromků nebo
c)
rychle rostoucích stromů pěstovaných pro výrobu energie.
13. Vysázené druhy musí být přizpůsobené podmínkám životního prostředí a klimatickým podmínkám dotyčné oblasti a musí splňovat minimální environmentální požadavky.
14. V oblastech, v nichž je zalesňování obtížné kvůli nepříznivým půdním a klimatickým podmínkám, může být podpora poskytnuta na výsadbu jiných víceletých druhů dřevin, jako jsou keře nebo křoviny vhodné pro místní podmínky.
15. U příjemců podpory nad určitou velikost, kterou stanoví členské státy v programech rozvoje venkova, je podpora podmíněna předložením příslušných informací z lesního hospodářského plánu nebo rovnocenného nástroje v souladu s udržitelným obhospodařováním lesů, jak bylo stanoveno na druhé ministerské konferenci o ochraně lesů v Evropě v roce 1993.
16. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 33
Podpora pro zemědělsko-lesnické systémy
1. Podpora pro zemědělsko-lesnické systémy poskytovaná soukromým vlastníkům půdy, obcím a jejich sdružením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 11 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Podpora pro zemědělsko-lesnické systémy pokrývá náklady na založení a roční prémii na hektar.
Podpora pro zemědělsko-lesnické systémy může zahrnovat investiční operace.
5. Podpora pro zemědělsko-lesnické systémy související s investičními operacemi pokrývá následující způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek;
e)
náklady na vypracování lesních hospodářských plánů nebo rovnocenného nástroje.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
6. Investiční operace jsou v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investičních operací, které vyžadují posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
7. Způsobilé mohou být následující náklady na založení:
a)
náklady na založení zemědělsko-lesnického systému výsadbou stromů, včetně nákladů na výsadbový materiál, výsadbu, skladování a ošetřování sazenic potřebným materiálem pro prevenci a ochranu;
b)
náklady na založení zemědělsko-lesnického systému přeměnou stávajících lesů nebo jiných zalesněných ploch, včetně nákladů na pokácení stromů, prosekání, prořezání a ochranu před pasoucími se zvířaty;
c)
ostatní náklady přímo související se založením zemědělsko-lesnického systému, například náklady na studie proveditelnosti, plány založení systému, rozbor půdy, její přípravu a ochranu;
d)
náklady na zavlažování a ochranu silvopastorálního, zejména pastevního systému;
e)
náklady na nezbytné ošetření související se založením zemědělsko-lesnického systému, včetně zavlažování a stříhání,
f)
náklady na opětovnou výsadbu v prvním roce po založení zemědělsko-lesnického systému.
8. Roční prémie na hektar pokrývá náklady na údržbu zemědělsko-lesnického systému a vyplácí se nejvýše po dobu pěti let ode dne poskytnutí podpory.
Způsobilé náklady na údržbu se mohou týkat existujících pásů stromů, pletí, prořezávání a prosekávání a ochranných opatření a investic, například plotů nebo individuálních ochranných tubusů.
9. Členské státy určí maximální počet stromů vysázených na hektar s přihlédnutím k:
a)
místním půdním, klimatickým a environmentálním podmínkám;
b)
druhům lesních porostů a
c)
potřebě zajistit udržitelné zemědělské využití půdy.
10. U příjemců podpory nad určitou velikost, kterou stanoví členské státy, je podpora podmíněna předložením příslušných informací z lesního hospodářského plánu nebo rovnocenného nástroje v souladu s udržitelným obhospodařováním lesů, jak bylo stanoveno na druhé ministerské konferenci o ochraně lesů v Evropě v roce 1993.
11. Maximální intenzita podpory je omezena na:
a)
80 % způsobilých nákladů u investičních operací a nákladů na založení uvedených v odstavcích 5 a 7 a
b)
100 % roční prémie uvedené v odstavci 8.
Článek 34
Podpora na ochranu lesů před lesními požáry, přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, které lze přirovnat k přírodní pohromě, jinými nepříznivými klimatickými jevy, škůdci rostlin, chorobami zvířat a katastrofickými událostmi a na obnovu lesů po těchto událostech
1. Podpora na ochranu lesů před lesními požáry, přírodními pohromami, nepříznivými klimatickými jevy, které lze přirovnat k přírodní pohromě, jinými nepříznivými klimatickými jevy, škůdci rostlin, katastrofickými událostmi a jevy souvisejícími se změnou klimatu podle článku 24 nařízení (EU) č. 1305/2013 a na obnovu poškozených lesů poskytnutá soukromým a veřejným vlastníkům lesů a jiným soukromoprávním a veřejnoprávním subjektům a jejich sdružením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) nebo případně čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 12 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Pro podporu na prevenci požárů jsou způsobilé pouze lesní oblasti považované podle plánu na ochranu lesů, který vyhotoví členské státy, za oblasti se středním nebo vysokým rizikem lesního požáru.
5. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
vybudování ochranné infrastruktury;
b)
místní preventivní činnosti v malém měřítku zaměřené proti požárům nebo jiným přírodním nebezpečím, včetně využívání pastvy dobytka;
c)
zřizování a zlepšování zařízení ke sledování lesních požárů, škůdců a chorob zařízení ke komunikaci o nich;
d)
obnovu potenciálu lesa poškozeného v důsledku lesních požárů, přírodních pohrom, nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním pohromám, jiných klimatických jevů, škůdců rostlin, katastrofických událostí nebo událostí souvisejících se změnou klimatu.
6. Podpora může pokrývat náklady na údržbu protipožárních pruhů.
7. Podpora se neposkytuje na činnosti související ze zemědělstvím vykonávané v oblastech, na něž se vztahují agroenvironmentální závazky.
8. V případě obnovy potenciálu lesa podle odst. 5 písm. d) je podpora podmíněna úředním uznáním ze strany příslušných orgánů dotčeného členského státu, že:
a)
došlo k výskytu lesních požárů, přírodních pohrom, nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním pohromám, jiných klimatických jevů, škůdců rostlin, katastrofických událostí nebo událostí souvisejících se změnou klimatu, a
b)
událost uvedená v písmeni a) tohoto odstavce, včetně opatření přijatých v souladu se směrnicí 2000/29/ES k eradikaci nebo zastavení škůdce rostlin, zapříčinila zničení nejméně 20 % příslušného lesnického potenciálu.
9. V případě podpory na ochranu lesů před škůdci rostlin musí být riziko výskytu škůdce doloženo vědeckými důkazy a uznáno veřejnou vědeckou organizací.
V programu rozvoje venkova daného členského státu musí být uveden seznam druhů škodlivých organismů, které mohou mít za následek výskyt škůdců v daném členském státě.
10. Podporované činnosti nebo projekty musí být v souladu s plánem na ochranu lesů, který vypracují členské státy.
U příjemců podpory nad určitou velikost, kterou stanoví členské státy, je podpora podmíněna předložením příslušných informací z lesního hospodářského plánu nebo rovnocenného nástroje v souladu s udržitelným obhospodařováním lesů, jak bylo stanoveno na druhé ministerské konferenci o ochraně lesů v Evropě v roce 1993, s podrobným rozvedením cílů v oblasti prevence.
Za způsobilé mohou být považovány i jiné náklady než náklady uvedené v odstavci 5 související se zvláštnostmi odvětví lesnictví.
11. Podpora se neposkytuje na ztrátu příjmu v důsledku požárů, přírodních pohrom, nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodní pohromě, jiných nepříznivých klimatických jevů, škůdců rostlin a katastrofických událostí.
12. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Podpora na způsobilé náklady uvedené v odst. 5 písm. d) a případné další platby, které příjemce obdrží, včetně plateb na základě jiných vnitrostátních opatření nebo opatření Unie či pojistných smluv, které se vztahují na stejné způsobilé náklady, jsou omezeny na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 35
Podpora na investice k zvýšení odolnosti a ekologické hodnoty lesních ekosystémů
1. Podpora na investice k zvýšení odolnosti a ekologické hodnoty lesních ekosystémů poskytovaná fyzickým osobám, soukromým a veřejným vlastníkům lesů, soukromoprávním a veřejnoprávním subjektům a jejich sdružením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 8 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Investice se zaměří na splnění závazků týkajících se cílů v oblasti ochrany životního prostředí, poskytování služeb ekosystémů nebo zvýšení společenské hodnoty lesů a zalesněných ploch v dotyčné oblasti nebo zlepšení potenciálu ekosystémů ke zmírňování změny klimatu, aniž by byly vyloučeny dlouhodobé hospodářské přínosy.
5. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
6. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv a ochranných známek;
e)
náklady na vypracování lesních hospodářských plánů nebo rovnocenného nástroje.
7. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 6 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
8. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 36
Podpora na znevýhodnění související s lesními oblastmi sítě Natura 2000
1. Podpora na znevýhodnění související s lesními oblastmi sítě Natura 2000, jak jsou vymezeny v článku 3 směrnice 92/43/EHS a v článku 3 směrnice 2009/147/ES, poskytovaná soukromým vlastníkům lesů a sdružením soukromých vlastníků lesů je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Podpora se poskytuje ročně a na hektar lesa s cílem poskytnout příjemcům odškodnění za dodatečné náklady a ušlé příjmy v důsledku znevýhodnění v lesních oblastech uvedených v odstavci 5 tohoto článku v souvislosti s prováděním směrnice 92/43/EHS a směrnice 2009/147/ES.
5. Pro podporu jsou způsobilé tyto oblasti:
a)
lesní oblasti v rámci sítě Natura 2000 v souladu s článkem 3 směrnice 92/43/EHS a článkem 3 směrnice 2009/147/ES;
b)
krajinné prvky, které přispívají k provádění článku 10 směrnice 92/43/EHS; tyto oblasti nesmí překročit 5 % oblastí zařazených do sítě Natura 2000, na které se vztahuje územní působnost dotyčného programu rozvoje venkova.
6. Podpora je omezena na maximální částku 500 EUR na hektar ročně v prvním období nepřesahujícím pět let a posléze 200 EUR na hektar ročně.
Tyto částky mohou být v mimořádných případech zvýšeny s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem, které musí být zdůvodněny v programech rozvoje venkova.
Členské státy odečtou od podpory potřebnou částku s cílem vyloučit dvojí financování postupů podle článku 29 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 37
Podpora na lesnicko-environmentální a klimatické služby a ochranu lesů
1. Podpora na lesnicko-environmentální a klimatické služby a ochranu lesů poskytovaná veřejným nebo soukromým vlastníkům lesů, soukromoprávním nebo veřejnoprávním subjektům a jejich sdružením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. V případě lesnicko-environmentálních a klimatických služeb a ochrany lesů na pozemcích ve vlastnictví státu je podpora poskytována pouze tehdy, je-li subjektem, který tyto pozemky obhospodařuje, soukromý subjekt nebo obec.
5. U lesnických podniků nad určitou velikost, kterou stanoví členské státy, je podpora podmíněna předložením příslušných informací z lesního hospodářského plánu nebo rovnocenného nástroje v souladu s udržitelným obhospodařováním lesů, jak bylo stanoveno na druhé ministerské konferenci o ochraně lesů v Evropě v roce 1993.
6. Podpora se poskytuje na hektar lesa.
7. Podpora se vztahuje pouze na závazky, které jdou nad rámec příslušných závazných požadavků stanovených vnitrostátním lesním zákonem či jinými příslušnými vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie. Závazné vnitrostátní požadavky musí být jednoznačně určeny.
Závazky se přijímají na období mezi pěti a sedmi lety. V nezbytných a řádně odůvodněných případech však mohou členské státy stanovit u určitých druhů závazků delší období.
8. Podpora poskytuje příjemcům odškodnění v plné výši či částečné odškodnění za dodatečné náklady a ušlé příjmy v důsledku provádění závazků uvedených v odstavci 7.
V případě potřeby může podpora hradit rovněž transakční náklady až do výše 20 % podpory.
V řádně odůvodněných případech může být v případě operací týkajících se zachování životního prostředí podpora, která souvisí se závazkem upustit od komerčního využívání stromů a lesů, poskytnuta jako paušální nebo jednorázová platba na jednotku vypočítaná na základě dodatečných nákladů a ušlých příjmů.
9. Podpora je omezena maximální částkou ve výši 200 EUR na hektar ročně.
Tato maximální částka může být v mimořádných případech zvýšena s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem, které musí být zdůvodněny v programech rozvoje venkova.
Článek 38
Podpora na předávání znalostí a informační akce v odvětví lesnictví
1. Podpora na předávání znalostí a informační akce poskytovaná podnikům působícím v odvětví lesnictví je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora zahrnuje činnosti v oblasti odborného vzdělávání a získávání dovedností, včetně vzdělávacích kurzů, workshopů a odborného vedení, demonstrační činnosti a informační akce.
Podpora může zahrnovat rovněž krátkodobé výměny řídicích pracovníků lesnických podniků a návštěvy lesnických podniků.
Podpora na demonstrační činnosti může zahrnovat příslušné investiční náklady.
3. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
náklady na zorganizování a zajištění předávání znalostí nebo informačních akcí;
b)
v případě demonstračních projektů v souvislosti s investicemi:
i)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
ii)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
iii)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v bodech i) a ii) jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle bodů i) a ii);
iv)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv a ochranných známek;
c)
cestovní výlohy, náklady na ubytování a diety účastníků.
4. Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) a b) nezahrnuje přímé platby příjemcům. Podpora se vyplácí subjektu zajišťujícímu předávání znalostí a informační akce.
5. Subjekty zajišťující předávání znalostí a informační akce mají k plnění tohoto úkolu příslušné kapacity v podobě kvalifikovaných zaměstnanců a pravidelného školení.
6. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 39
Podpora na poradenské služby v odvětví lesnictví
1. Podpora na poradenské služby poskytovaná vlastníkům lesů a dalším správcům půdy je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora se poskytuje s cílem pomoci vlastníkům lesů a dalším správcům půdy využívat poradenské služby ke zlepšení hospodářského a environmentálního profilu jejich lesnického podniku nebo investice a rovněž šetrnosti a odolnosti tohoto podniku nebo investice vůči klimatu.
3. Poradenství zahrnuje minimálně záležitosti související s prováděním směrnic 92/43/EHS, 2000/60/ES a 2009/147/ES.
Poradenství může zahrnovat rovněž záležitosti spojené s hospodářským a environmentálním profilem lesnických podniků.
4. Podpora nezahrnuje přímé platby příjemcům. Podpora se vyplácí poskytovateli poradenských služeb.
Poskytovatelé poradenských služeb mají příslušné zdroje v podobě pravidelně školených a kvalifikovaných zaměstnanců, zkušeností s poradenstvím a jsou hodnověrné, pokud jde o oblasti, v nichž poskytují poradenství.
5. Při poskytování poradenství dodržuje poskytovatel poradenských služeb povinnosti týkající se nezveřejňování informací uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Je-li to odůvodněné a vhodné, může být poradenství poskytováno částečně ve skupině s přihlédnutím k situaci jednotlivých příjemců poradenských služeb.
7. Podpora je omezena částkou 1 500 EUR na poradenskou službu.
Článek 40
Podpora na investice do infrastruktury související s rozvojem, modernizací nebo přizpůsobením odvětví lesnictví
1. Podpora na investice související s rozvojem, modernizací nebo přizpůsobením odvětví lesnictví poskytovaná podnikům působícím v odvětví lesnictví je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
5. Podpora zahrnuje investice do hmotného a nehmotného majetku, které se týkají infrastruktury související s rozvojem, modernizací nebo přizpůsobením lesů, včetně:
a)
přístupu k lesní půdě;
b)
pozemkových úprav a meliorací;
c)
dodávek energie a vody.
6. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek.
e)
náklady na vypracování lesních hospodářských plánů a rovnocenných nástrojů.
7. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 6 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
8. V případě neproduktivních investic je u investic zaměřených výhradně na zvýšení ekologické hodnoty lesů a u investic na lesní cesty, které jsou veřejnosti přístupné zdarma a které slouží multifunkčním aspektům lesů, intenzita podpory omezena na 100 % způsobilých nákladů.
9. V případě investic, které zvyšují krátkodobý nebo dlouhodobý hospodářský potenciál lesů, je intenzita podpory omezena na tyto sazby:
a)
75 % výše způsobilých nákladů v případě investic v nejvzdálenějších regionech;
b)
75 % výše způsobilých nákladů v případě investic na menších ostrovech v Egejském moři;
c)
50 % výše způsobilých nákladů na investice v méně rozvinutých regionech a ve všech regionech, jejichž HDP na osobu byl v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 nižší než 75 % průměru EU-25 v referenčním období, ale jejichž HDP na osobu je vyšší než 75 % průměru HDP v EU-27;
d)
40 % výše způsobilých nákladů v případě investic v ostatních regionech.
Článek 41
Podpora na investice do lesních technologií a zpracování, uvolnění a uvádění lesnických produktů na trh
1. Podpora na investice do lesních technologií a zpracování, uvolnění a uvádění lesnických produktů na trh poskytovaná soukromým vlastníkům lesů, obcím a jejich sdružením a malým a středním podnikům je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 11 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
5. Na území Azorských ostrovů, Madeiry, Kanárských ostrovů, menších ostrovů v Egejském moří a francouzských zámořských departementů může být podpora poskytnuta odchylně rovněž podnikům, které nejsou malými nebo středními podniky.
6. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek.
e)
náklady na vypracování lesních hospodářských plánů a rovnocenných nástrojů.
7. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 6 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
8. Investice související se zvyšováním ekonomické hodnoty lesů jsou odůvodněné ve vztahu k očekávanému zlepšení lesů v jednom či více podnicích a mohou zahrnovat investice do strojů pro lesní těžební práce a postupů těžby, které jsou šetrné k půdě a zdrojům.
9. Investice související s používáním dřeva jako suroviny nebo zdroje energie jsou omezeny na všechny pracovní operace před průmyslovým zpracováním.
Investice do infrastruktury pro energii z obnovitelných zdrojů, při nichž dochází ke spotřebě nebo produkci energie, musejí dodržovat minimální normy energetické účinnosti, pokud takové normy na vnitrostátní úrovni existují.
Investice do zařízení, která jsou primárně určena k výrobě elektřiny z biomasy, nejsou způsobilé pro podporu, pokud se nevyužívá minimální procentní podíl tepelné energie, který stanoví členské státy.
Podpora projektům na výrobu bioenergie musí být omezena na bioenergii, která splňuje platná kritéria udržitelnosti stanovená v právních předpisech Unie, včetně čl. 17 odst. 2 až 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES.
10. U lesnických podniků nad určitou velikost, kterou stanoví členské státy, je podpora podmíněna předložením příslušných informací z lesního hospodářského plánu nebo rovnocenného nástroje v souladu s udržitelným obhospodařováním lesů, jak bylo stanoveno na druhé ministerské konferenci o ochraně lesů v Evropě v roce 1993.
11. Intenzita podpory je omezena na tyto sazby:
a)
75 % výše způsobilých nákladů v případě investic v nejvzdálenějších regionech;
b)
75 % výše způsobilých nákladů v případě investic na menších ostrovech v Egejském moři;
c)
50 % výše způsobilých nákladů na investice v méně rozvinutých regionech a ve všech regionech, jejichž HDP na osobu byl v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 nižší než 75 % průměru EU-25 v referenčním období, ale jejichž HDP na osobu je vyšší než 75 % průměru HDP v EU-27;
d)
40 % výše způsobilých nákladů v případě investic v ostatních regionech.
Článek 42
Zachování genetických zdrojů v lesnictví
1. Podpora na zachování genetických zdrojů v lesnictví související s lesnicko-environmentálními a klimatickými službami a zachováním lesa poskytovaná veřejným nebo soukromým subjektům je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Pro účely tohoto článku se použijí tyto definice:
a)
„konzervací in situ“ se rozumí konzervace genetického materiálu v ekosystémech a na přirozených stanovištích a udržování a obnova životaschopných populací druhů nebo volně žijících plemen v jejich přirozeném prostředí;
b)
„zachováním v zemědělském nebo lesnickém podniku“ se rozumí zachování a rozvoj in situ na úrovni zemědělského nebo lesnického podniku;
c)
„zachováním ex situ“ se rozumí zachování genetického materiálu pro zemědělství nebo lesnictví mimo jeho přírodní stanoviště;
d)
„sbírkou ex situ“ se rozumí sbírka genetického materiálu pro zemědělství nebo lesnictví uchovávaného mimo jeho přírodní stanoviště.
5. Podpora pokrývá náklady na následující činnosti:
a)
cílené akce: akce propagující zachování ex situ a in situ, popis, sběr a využití genetických zdrojů v lesnictví, včetně internetových inventářů genetických zdrojů v současnosti zachovávaných in situ, včetně zachování v lesnickém podniku, a sbírek ex situ a databází;
b)
koordinované akce: akce propagující výměnu informací o zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví Unie mezi příslušnými organizacemi v členských státech;
c)
doprovodné akce: informační, naučné a poradenské akce zahrnující nevládní organizace a jiné příslušné zainteresované strany, vzdělávací kurzy a příprava technických zpráv.
6. Intenzita podpory je omezena na 100 % způsobilých nákladů.
Článek 43
Podpora na pozemkové úpravy v lesnictví
Podpora na pozemkové úpravy v lesnictví je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v kapitole 1 a poskytuje se:
a)
soukromým majitelům lesů, pokud se jedná o MSP, a
b)
výhradně na právní a správní náklady, včetně nákladů na průzkum, a
c)
do 100 % skutečně vynaložených nákladů.
ODDÍL 6
Podpory ve prospěch MSP ve venkovských oblastech spolufinancované z EZFRV nebo poskytnuté jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření
Článek 44
Podpora na investice týkající se zpracování zemědělských produktů na nezemědělské produkty nebo produkce bavlny
1. Podpora na investice týkající se zpracování zemědělských produktů na nezemědělské produkty nebo produkce bavlny, včetně činností souvisejících s vyzrňováním, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 10 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Investice související s produkcí biopaliv nebo energie z obnovitelných zdrojů nejsou podle tohoto článku způsobilé k získání podpory.
5. Investice je v souladu s právními předpisy Unie a s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu v oblasti ochrany životního prostředí. U investice, která vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2011/92/EU, je podpora podmíněna provedením takového posouzení a udělením příslušného povolení danému investičnímu projektu před datem poskytnutí jednotlivé podpory.
6. Podpora zahrnuje investice do hmotného a nehmotného majetku.
7. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
b)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
c)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v písmenech a) a b), jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle písmen a) a b);
d)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv, ochranných známek.
8. Jiné náklady než náklady uvedené v odst. 7 písm. a) a b) související s nájemními smlouvami, jako jsou marže pronajímatele, úrokové náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění, se nepovažují za způsobilé náklady.
Provozní kapitál se nepovažuje za způsobilé náklady.
9. Intenzita podpory je omezena na tyto sazby:
a)
v nejvzdálenějších regionech:
i)
80 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu činí 45 % průměru EU-27 nebo je nižší;
ii)
65 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu je v rozmezí 45 % a 60 % průměru EU-27;
iii)
55 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu je v rozmezí 60 % a 75 % průměru EU-27;
iv)
45 % výše způsobilých nákladů na investice v ostatních nejvzdálenějších regionech;
b)
v méně rozvinutých regionech:
i)
60 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu činí 45 % průměru EU-27 nebo je nižší;
ii)
45 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu je v rozmezí 45 % a 60 % průměru EU-27;
iii)
35 % výše způsobilých nákladů na investice v regionech, jejichž HDP na osobu je vyšší než 60 % průměru EU-27;
c)
v „oblastech podle písmene c)“:
i)
25 % výše způsobilých nákladů na investice v řídce osídlených oblastech a v regionech NUTS 3 nebo částech regionů NUTS 3, které mají společnou pozemní hranici se zemí, jež není členem Evropského hospodářského prostoru ani Evropského sdružení volného obchodu;
ii)
20 % výše způsobilých nákladů na investice v oblastech, které nebyly předem vymezeny jako „oblasti podle písmene c)“;
iii)
v bývalých „oblastech podle písmene a)“ se intenzita podpory v období od 1. července 2014 do 31. prosince 2017 může zvýšit až o 5 procentních bodů;
iv)
pokud „oblast podle písmene c)“ sousedí s „oblastí podle písmene a)“, může se intenzita podpory, která je přípustná v regionech NUTS 3 nebo částech regionů NUTS 3 v rámci této „oblasti podle písmene c)“, která sousedí s „oblastí podle písmene a)“, v případě potřeby zvýšit tak, aby rozdíl v intenzitě podpory mezi oběma oblastmi nepřesáhl 15 procentních bodů;
d)
10 % výše způsobilých nákladů na investice ve všech ostatních regionech.
10. V případě mikropodniků a malých podniků může být maximální intenzita podpory stanovená v odstavci 9 navýšena až o 10 procentních bodů.
Článek 45
Podpora na zahájení nezemědělské podnikatelské činnosti ve venkovských oblastech
1. Podpora na zahájení nezemědělské podnikatelské činnosti poskytnutá malým a středním podnikům ve venkovských oblastech je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Podpora se poskytuje těmto kategoriím příjemců:
a)
zemědělcům nebo členům domácnosti zemědělce ve venkovských oblastech zahajujícím nezemědělské činnosti;
b)
mikropodnikům a malým podnikům ve venkovských oblastech a
c)
fyzickým osobám ve venkovských oblastech.
5. Je-li členem domácnosti zemědělce podle odst. 4 písm. a) právnická osoba nebo skupina právnických osob, musí v době podání žádosti o podporu vykonávat v zemědělském podniku zemědělskou činnost.
6. Podpora je podmíněna tím, že příslušnému orgánu daného členského státu je předložen podnikatelský plán. Provádění tohoto podnikatelského plánu je zahájeno do devíti měsíců ode dne vydání rozhodnutí o poskytnutí podpory.
Podnikatelský plán popisuje:
a)
počáteční ekonomickou situaci příjemce;
b)
průběžné a celkové cíle pro rozvoj nových činností příjemce;
c)
podrobné údaje o opatřeních, která jsou nezbytná pro rozvoj činností příjemce, jako jsou investice, vzdělávání, poradenství.
7. Podpora se vyplácí nejméně ve dvou splátkách během období nejvýše pěti let.
Výše splátek se může postupně snižovat.
Poslední splátka je podmíněna náležitým provedením podnikatelského plánu uvedeného v odstavci 6.
8. Členské státy stanoví výši podpory s přihlédnutím k sociálně-ekonomické situaci oblasti, na niž se vztahuje program rozvoje venkova.
9. Podpora je omezena částkou 70 000 EUR na příjemce.
Článek 46
Podpora na poradenské služby pro malé a střední podniky ve venkovských oblastech
1. Podpora na poradenské služby pro malé a střední podniky ve venkovských oblastech je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Podpora je poskytována s cílem pomoci MSP ve venkovských oblastech využívat poradenské služby ke zlepšení hospodářského a environmentálního profilu jejich podniku a investice a rovněž šetrnosti a odolnosti tohoto podniku nebo investice vůči klimatu.
4. Poradenství může zahrnovat záležitosti týkající se hospodářského a environmentálního profilu příjemce.
5. Podpora nezahrnuje přímé platby příjemcům. Podpora se vyplácí poskytovateli poradenských služeb.
6. Poskytovatelé poradenských služeb mají příslušné zdroje v podobě pravidelně školených a kvalifikovaných zaměstnanců a zkušeností s poradenstvím a jsou hodnověrní, pokud jde o oblasti, v nichž poskytují poradenství.
7. Při poskytování poradenství dodržuje poskytovatel poradenských služeb povinnosti týkající se nezveřejňování informací uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
8. Je-li to vhodné, může být poradenství poskytováno částečně ve skupině s přihlédnutím k situaci jednotlivého příjemce poradenských služeb.
9. Podpora je omezena částkou 1 500 EUR na poradenskou službu.
Článek 47
Podpora na předávání znalostí a informační akce ve prospěch malých a středních podniků ve venkovských oblastech
1. Podpora na předávání znalostí a informační akce ve prospěch malých a středních podniků ve venkovských oblastech je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Podpora zahrnuje činnosti v oblasti odborného vzdělávání a získávání dovedností, včetně vzdělávacích kurzů, workshopů a odborného vedení, demonstrační činnosti a informační akce.
Podpora na demonstrační činnosti může zahrnovat příslušné investiční náklady.
4. Podpora pokrývá tyto způsobilé náklady:
a)
náklady na zorganizování a zajištění předávání znalostí nebo informačních akcí;
b)
v případě demonstračních projektů v souvislosti s investicemi:
i)
výstavba, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku, přičemž náklady na pozemky jsou způsobilé pouze do výše nepřesahující 10 % celkových způsobilých nákladů dotyčné operace;
ii)
nákup nebo nákup na leasing strojů a vybavení až do tržní hodnoty majetku;
iii)
režijní náklady spojené s výdaji uvedenými v bodech i) a ii) jako jsou odměny architektům, inženýrům a odborníkům, poplatky spojené s poradenstvím ohledně ekologické a ekonomické udržitelnosti, včetně studií proveditelnosti; studie proveditelnosti zůstávají způsobilými výdaji i v případě, že na základě jejich výsledků nejsou vynaloženy žádné výdaje podle bodů i) a ii);
iv)
pořízení nebo vývoj počítačového softwaru a nabytí patentů, licencí, autorských práv a ochranných známek;
c)
cestovní výlohy, náklady na ubytování a diety účastníků.
5. Podpora nezahrnuje přímé platby příjemcům.
Podpora se vyplácí subjektu zajišťujícímu předávání znalostí a informační akce.
Subjekty zajišťující předávání znalostí a informační akce mají k plnění tohoto úkolu příslušné kapacity v podobě kvalifikovaných zaměstnanců a pravidelného školení.
6. Podpora je dostupná pro všechny způsobilé podniky působící v dotyčné venkovské oblasti, a to na základě objektivně stanovených podmínek.
7. Intenzita podpory je omezena na tyto sazby:
a)
60 % způsobilých nákladů v případě středních podniků;
b)
70 % způsobilých nákladů v případě mikropodniků a malých podniků.
Článek 48
Podpora na novou účast aktivních zemědělců v režimech jakosti bavlny nebo potravin
1. Podpora na novou účast aktivních zemědělců v režimech jakosti bavlny nebo potravin je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Podpora je poskytnuta na novou účast v jednom z těchto typů režimů jakosti:
a)
režimy jakosti bavlny a potravin zřízené podle nařízení (EU) č. 1151/2012;
b)
režimy jakosti bavlny a potravin, včetně systémů certifikace, jež byly členskými státy uznány jako režimy, které splňují tato kritéria:
i)
zvláštnost konečného produktu v rámci těchto režimů jakosti je odvozena z jednoznačných povinností zaručit
-
zvláštní vlastnosti produktu,
-
zvláštní zemědělské nebo produkční metody nebo
-
jakost konečného produktu, která jde významně nad rámec norem pro obchodní komodity týkajících se veřejného zdraví, zdraví zvířat nebo rostlin, dobrých životních podmínek zvířat či ochrany životního prostředí;
ii)
režim je otevřen všem producentům;
iii)
režim zahrnuje závazné specifikace konečného produktu a dodržování těchto specifikací ověřují orgány veřejné moci nebo nezávislý kontrolní orgán;
iv)
režim je transparentní a zajišťuje úplné zpětné vysledování zemědělských produktů;
c)
dobrovolné systémy certifikace potravin, které byly dotčeným členským státem uznány jako systémy, které splňují požadavky stanovené ve sdělení Komise s názvem Obecné zásady osvědčených postupů EU k dobrovolným systémům certifikace pro zemědělské produkty a potraviny.
5. Podpora se poskytuje jako roční pobídková platba, jejíž výše se určuje podle úrovně fixních nákladů vyplývajících z účasti v režimech jakosti.
6. Podpora se poskytuje nejvýše po dobu pěti let.
7. Podpora je omezena částkou 3 000 EUR na příjemce ročně.
Článek 49
Podpora na informační a propagační činnosti týkající se bavlny a potravin, na něž se vztahuje režim jakosti
1. Podpora na informační a propagační činnosti týkající se bavlny a potravin, na něž se vztahuje režim jakosti, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 11 tohoto článku a v kapitole I.
2. Podpora:
a)
je udělena v rámci programu rozvoje venkova v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými Komisí na základě uvedeného nařízení buď
i)
jako podpora spolufinancovaná z EZFRV, nebo
ii)
jako doplňkové vnitrostátní financování podpory uvedené v bodě i)
a
b)
musí být totožná s příslušným opatřením pro rozvoj venkova stanoveným v programu rozvoje venkova uvedeným v písmenu a).
3. Právní základ podpory musí upřesňovat, že podpora nesmí být poskytnuta před schválením příslušného programu rozvoje venkova Komisí.
4. Podpora je poskytována seskupením producentů, kteří provádějí informační a propagační činnosti.
5. Pro podporu jsou způsobilé pouze informační a propagační činnosti prováděné na vnitřním trhu.
6. Podpora je poskytována na informační a propagační činnosti týkající se bavlny a potravin, na něž se vztahuje režim jakosti a pro něž je poskytnuta podpora v souladu s článkem 48 tohoto nařízení.
7. Podpora pokrývá náklady na činnosti s následujícími prvky:
a)
jejich cílem je motivovat spotřebitele k nákupu potravin nebo bavlny, na něž se vztahuje režim jakosti uvedený v čl. 48 odst. 4 tohoto nařízení;
b)
upozorňují na zvláštní rysy nebo výhody potravin nebo bavlny, zejména jakost, specifické metody produkce, vysoké normy dobrých životních podmínek zvířat a respektování životního prostředí související s dotčeným režimem jakosti.
8. Činnosti uvedené v odstavci 6 tohoto článku nepodněcují spotřebitele ke koupi potraviny nebo bavlny kvůli jejich konkrétnímu původu, kromě produktů v rámci režimů jakosti stanovených v hlavě II nařízení (EU) č. 1151/2012.
9. Původ potraviny nebo bavlny však může být vyznačen za předpokladu, že zmínka o původu je ve vztahu k hlavnímu sdělení podřadná.
10. Informační a propagační činnosti týkající se konkrétních podniků nebo obchodních značek nejsou způsobilé pro podporu.
11. Intenzita podpory je omezena na 70 % způsobilých nákladů.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 50
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 1857/2006 se zrušuje.
2. Odchylně od odstavce 1 se nařízení (ES) č. 1857/2006 použije na podporu poskytnutou v souvislosti s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 (42) a jeho prováděcími předpisy až do dne 31. prosince 2015.
Článek 51
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se použije na jednotlivou podporu poskytnutou před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud tato jednotlivá podpora splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení, s výjimkou článků 9 a 10.
2. Podpory, které nebyly vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení ani jiných dříve platných nařízení přijatých podle článku 1 nařízení č. 994/98, posuzuje Komise v souladu s Pokyny Evropské unie ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech na období 2014-2020 a jinými příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
3. Jednotlivá podpora poskytnutá před 1. lednem 2015 na základě nařízení přijatého podle článku 1 nařízení č. 994/98 a platného v době poskytnutí podpory je slučitelná s vnitřním trhem a vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
4. Po skončení doby platnosti tohoto nařízení zůstávají režimy podpor, které jsou vyňaty podle tohoto nařízení, vyňaty ještě po přechodné období v délce šesti měsíců.
Odchylně od prvního pododstavce zůstávají po skončení doby platnosti tohoto nařízení režimy podpor, které spadají do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1305/2013 a které jsou buď spolufinancovány z EZFRV, nebo poskytnuty jako doplňkové vnitrostátní financování těchto spolufinancovaných opatření, vyňaty po celou dobu trvání programového období v souladu s nařízením (EU) č. 1305/2013 a jeho prováděcími předpisy.
Článek 52
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2014.
Použije se do 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. června 2014.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 702/2014
2014 m. birželio 25 d.
kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnius
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 994/98 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (1), ypač į jo 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktus,
paskelbusi šio reglamento projektą pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 6 straipsnį ir 8 straipsnio 2 dalį,
pasikonsultavusi su Valstybės pagalbos patariamuoju komitetu,
kadangi:
(1)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus atitinkantis valstybės teikiamas finansavimas yra valstybės pagalba, apie kurią pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį turi būti pranešta Komisijai. Tačiau pagal Sutarties 109 straipsnį Taryba gali nustatyti pagalbos kategorijas, kurioms tas reikalavimas pranešti netaikomas. Pagal Sutarties 108 straipsnio 4 dalį Komisija gali priimti reglamentus, susijusius su tų kategorijų valstybės pagalba. Reglamentu (EB) Nr. 994/98 Komisija įgaliojama pagal Sutarties 109 straipsnį paskelbti, kad Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti gali būti netaikomas tam tikrų kategorijų pagalbai. Remdamasi tuo reglamentu, Komisija priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1857/2006 (2), kuris taikomas iki 2014 m. birželio 30 d.
(2)
2013 m. liepos 22 d. Reglamentas (EB) Nr. 994/98 buvo iš dalies pakeistas Tarybos reglamentu (ES) Nr. 733/2013 (3) siekiant įgalioti Komisiją išplėsti bendrosios išimties taikymą naujų kategorijų pagalbai, kuriai galima nustatyti aiškias suderinamumo sąlygas. Tokios naujos žemės ir miškų ūkio sektoriams teikiamos pagalbos kategorijos turėtų būti, pavyzdžiui, paveldo išsaugojimo pagalba, gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba bei pagalba miškų ūkio sektoriui, ir tokiai pagalbai tam tikromis sąlygomis galėtų būti netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti;
(3)
Sutarties 42 straipsnyje numatyta, kad konkurencijos taisyklės žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai taikomos tik tiek, kiek nustato Europos Parlamentas ir Taryba. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013 (4) 211 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės pagalbos taisyklės taikomos pagalbai žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai laikantis specialių nukrypti leidžiančių nuostatų. Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 211 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad valstybės pagalbos taisyklės netaikomos išmokoms, valstybių narių mokamoms už tame reglamente numatytas priemones, kurios iš dalies arba visiškai finansuojamos Sąjungos lėšomis, ir to reglamento 213-218 straipsniuose nurodytas priemones. Be to, valstybės pagalbos taisyklės netaikomos išmokoms, kurias valstybės narės moka pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 (5), ir į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį patenkančiam papildomam nacionaliniam finansavimui. Kad Komisija patvirtintų, jog išmokos, skiriamos kaip į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį patenkantis papildomas nacionalinis finansavimas, yra mokamos pagal tam tikros valstybės narės kaimo plėtros programą, jos turi atitikti Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 nustatytus kriterijus. Vis dėlto, jei priemonės nepatenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį, valstybės pagalbos taisyklės taikomos tiek bendram Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis teikiamam finansavimui, tiek papildomam nacionaliniam finansavimui;
(4)
nors ekonominis pagalbos poveikis nepriklauso nuo to, ar dalį pagalbos finansuoja Sąjunga, ar ją visą finansuoja tik valstybė narė, Komisijos vykdoma valstybės pagalbos kontrolės politika ir parama, skiriama pagal Sąjungos vykdomą bendrą žemės ūkio ir kaimo plėtros politiką, turėtų būti iš esmės suderintos ir susietos;
(5)
todėl reikėtų suderinti šio reglamento ir Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 taikymo sritis, visų pirma su pagalba miškų ūkio sektoriui ir pagalba kaimo vietovėse veiklą vykdančioms labai mažoms, mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) susijusias nuostatas. Šis reglamentas turėtų būti taikomas pagalbos miškų ūkio sektoriui priemonėms ir kaimo vietovėse veiklą vykdančioms MVĮ skirtoms pagalbos priemonėms, kurios nepatenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį ir kurioms taikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013, tik jei tos priemonės yra įtrauktos į kaimo plėtros programas ir bendrai finansuojamos EŽŪFKP lėšomis. Kita vertus, šis reglamentas neturėtų būti taikomas pagalbai įmonėms, kurios kaimo vietovėse vykdo į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančią veiklą, arba pagalbai miškų ūkio sektoriui, jei nėra tiesioginės sąsajos su kaimo plėtros programomis ir jei tokia pagalba bendrai nefinansuojama EŽŪFKP lėšomis. Tačiau pagalbą žinių perdavimo ir informavimo veiklai miškų ūkio sektoriuje ir miškų ūkio sektoriaus konsultavimo paslaugų teikimo pagalbą turėtų būti galima teikti ne pagal kaimo plėtros programas, kurias visiškai finansuoja valstybės narės, jei tokia pagalba atitinka šiame reglamente nustatytas atitinkamas suderinamumo sąlygas;
(6)
kai reikalaujama, jog valstybės narės pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 81 straipsnio 1 dalį gautų patvirtinimą, kad jų nacionalinių kaimo plėtros programų bendrai finansuojama dalis ir papildomas finansavimas yra valstybės pagalba, joms turėtų būti suteikta galimybė naudotis supaprastinta procedūra. Tuo atžvilgiu tokiai pagalbai neturėtų būti taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šiame reglamente nustatytas atitinkamas suderinamumo sąlygas;
(7)
2012 m. gegužės 8 d. komunikatu Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui ”ES valstybės pagalbos modernizavimas” (6) Komisija pradėjo platesnį valstybės pagalbos taisyklių persvarstymą. Pagrindiniai tokio modernizavimo tikslai: i) pasiekti tvarų, pažangų ir integracinį ekonomikos augimą konkurencingoje vidaus rinkoje ir kartu prisidėti prie valstybių narių pastangų užtikrinti veiksmingesnį viešųjų finansų naudojimą, ii) Komisijai atliekant ex ante nagrinėjimą, daugiausia dėmesio skirti didžiausią poveikį vidaus rinkai turintiems atvejams ir kartu stiprinti valstybių narių bendradarbiavimą užtikrinant valstybės pagalbos teisės aktų vykdymą ir iii) racionalizuoti taisykles ir sudaryti sąlygas, kad sprendimai būtų grindžiami aiškiais ekonominiais argumentais, bendru požiūriu ir aiškiais įsipareigojimais ir būtų greičiau priimami, labiau pagrįsti informacija ir tvirtesni;
(8)
šiuo reglamentu turėtų būti sudaromos sąlygos geriau nustatyti valstybės pagalbos taisyklių vykdymo užtikrinimo veiklos prioritetus, labiau supaprastinti reikalavimus ir padidinti skaidrumą, padėti veiksmingai vertinti ir tikrinti, kaip valstybės pagalbos taisyklių laikomasi nacionaliniu ir Sąjungos lygmenimis, ir kartu išsaugoti Komisijos ir valstybių narių institucijų kompetenciją. Pagal proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(9)
žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą vykdančioms MVĮ Komisija daugeliu atvejų taikė Sutarties 107 ir 108 straipsnius, ypač remdamasi Reglamentu (EB) Nr. 1857/2006, Komisijos reglamentu (EB) Nr. 800/2008 (7) ir Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairėmis (8). Taigi šioje srityje ji įgijo daug patirties. Remdamasi šia patirtimi Komisija, viena vertus, galėjo geriau nustatyti sąlygas, kuriomis tam tikrų kategorijų pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, ir išplėsti bendrosios išimties taikymo sritį; kita vertus, išaiškėjo būtinybė didinti skaidrumą, gerinti stebėseną ir sudaryti sąlygas tinkamai vertinti plataus masto schemas, atsižvelgiant į jų poveikį konkurencijai vidaus rinkoje;
(10)
bendrosios šio reglamento taikymo sąlygos turėtų būti apibrėžtos remiantis bendrais principais, kuriais užtikrinama, kad pagalba atitiktų bendros svarbos tikslą, turėtų aiškų skatinamąjį poveikį, būtų tinkama ir proporcinga, būtų teikiama visiškai skaidriai ir jai būtų taikomos kontrolės priemonės bei reguliarus vertinimas, kad ji neigiamai nepaveiktų prekybos sąlygų daugiau, nei gali būti priimtina bendros svarbos požiūriu;
(11)
Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti neturėtų būti taikomas pagalbai, kuri tenkina visas bendrąsias ir specialiąsias atitinkamų kategorijų pagalbai taikomas šio reglamento sąlygas; Siekiant užtikrinti veiksmingą priežiūrą ir supaprastinti administravimą, bet nesusilpninti Komisijos vykdomos stebėsenos, skelbiant apie pagalbą (pagalbos schemą ir individualią pagalbą), kuriai taikoma išimtis, turėtų būti pateikiama aiški nuoroda į šį reglamentą;
(12)
valstybės pagalbai pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, kuriai netaikomas šis reglamentas, toliau taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti. Šiuo reglamentu neapribojama valstybių narių galimybė pranešti apie pagalbą, kurios tikslai atitinka šio reglamento tikslus;
(13)
atsižvelgiant į didesnį galimą didelių schemų poveikį prekybai ir konkurencijai, iš esmės turėtų būti atliekamas pagalbos schemų, kurių vidutinis metinis valstybės pagalbos biudžetas viršija absoliučia verte grindžiamą ribą, valstybės pagalbos vertinimas. Vertinimu turėtų būti siekiama patikrinti, ar pasitvirtino schemos suderinamumą pagrindžiančios prielaidos ir ar laikomasi suderinamumo sąlygų, taip pat patikrinti pagalbos priemonės veiksmingumą atsižvelgiant į jos bendruosius ir specialiuosius tikslus, ir parodyti schemos poveikį konkurencijai ir prekybai. Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas, valstybės pagalbos vertinimas turėtų būti vykdomas pagal Komisijos patvirtintą vertinimo planą. Nors paprastai toks planas turėtų būti parengiamas schemos kūrimo metu ir patvirtinamas laiku, kad schema įsigaliotų, tai gali būti įmanoma ne visais atvejais. Todėl nenorint atidėti schemų įsigaliojimo, šis reglamentas bus taikomas tokioms schemoms ne ilgesnį negu šešių mėnesių laikotarpį. Tvirtindama vertinimo planą, Komisija gali nuspręsti šį laikotarpį pratęsti. Todėl vertinimo planą Komisijai reikėtų pranešti per 20 darbo dienų nuo schemos įsigaliojimo. Komisija taip pat gali išimties tvarka nuspręsti, kad vertinimas nereikalingas dėl atvejo ypatumų. Komisija iš valstybės narės turėtų gauti reikiamą informaciją, kad vertinimo planą galėtų įvertinti ir nepagrįstai nedelsdama paprašyti papildomos informacijos - suteikti galimybę valstybei narei pateikti informaciją, kurios trūksta Komisijos sprendimui priimti. Kadangi šis procesas naujas, Komisija atskirame dokumente pateiks išsamias rekomendacijas dėl procedūros, taikytinos vertinimo planui patvirtinti 6 mėnesių laikotarpį, ir atitinkamus šablonus, pagal kuriuos vertinimo planas turės būti pateikiamas. Vertintinų schemų pakeitimai, išskyrus pakeitimus, kurie negali turėti poveikio pagalbos schemos suderinamumui pagal šį reglamentą ar negali turėti reikšmingo poveikio patvirtinto vertinimo plano turiniui, turėtų būti vertinami atsižvelgiant į tokio vertinimo rezultatus ir atitinkamai neįtraukiami į šio reglamento taikymo sritį. Iš esmės neturėtų būti laikoma, kad pakeitimai, kaip antai grynai formalūs pakeitimai, administraciniai pakeitimai arba pakeitimai, kurie atliekami pagal ES bendro finansavimo priemones, turi reikšmingą poveikį patvirtinto vertinimo plano turiniui;
(14)
šis reglamentas neturėtų būti taikomas pagalbai, kuria remiamas vietinių produktų naudojimas vietoje importuojamų produktų, arba pagalbai su eksportu susijusiai veiklai. Visų pirma jis neturėtų būti taikomas pagalbai, kuria finansuojamas platinimo tinklo kūrimas kitoje valstybėje narėje ar trečiojoje šalyje ir jo veikla. Dalyvavimo prekybos mugėse arba tyrimų ar konsultavimo paslaugų, kurių reikia pateikiant naują arba esamą produktą naujai rinkai kitoje valstybėje narėje ar trečiojoje šalyje, išlaidoms kompensuoti skirta pagalba paprastai neturėtų būti laikoma pagalba su eksportu susijusiai veiklai;
(15)
Komisija turėtų užtikrinti, kad leista pagalba neigiamai nepaveiktų prekybos sąlygų taip, jog tai prieštarautų visuotinės svarbos tikslui. Todėl į šio reglamento taikymo sritį neturėtų būti įtraukta pagalba, teikiama pagalbos gavėjui, kuriam pagal ankstesnį Komisijos sprendimą, kuriuo pagalba skelbiama neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka, išduotas vykdomasis raštas sumoms išieškoti, išskyrus pagalbą, kuria kompensuojama tam tikrų gaivalinių nelaimių padaryta žala;
(16)
sunkumų patiriančioms įmonėms teikiama pagalba, išskyrus, tam tikromis sąlygomis, šiame reglamente numatytą pagalbą, kuria kompensuojama tam tikrų gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie prilyginami gaivalinėms nelaimėms, ir gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų padaryta žala, taip pat pagalbą, skirtą gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kenkėjų, ligų, katastrofinių įvykių ir klimato kaitos sukeltų įvykių miškams padarytai žalai likviduoti, neturėtų būti įtraukta į šio reglamento taikymo sritį, nes ji turėtų būti vertinama pagal Gaires dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (9) arba jas pakeisiančias gaires, kad būtų išvengta jų nepaisymo. Be to, siekiant apsaugoti visuomenės sveikatą ir atsižvelgiant į ekstremalias situacijas, gyvūnų ligų likvidavimo išlaidų kompensavimo pagalba ir kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo pagalba tam tikromis sąlygomis neturi priklausyti nuo įmonės ekonominės padėties. Siekiant suteikti teisinio tikrumo, reikėtų nustatyti aiškius kriterijus, pagal kuriuos nereikia vertinti visų įmonės padėties ypatybių norint nustatyti, ar taikant šį reglamentą įmonė laikoma patiriančia sunkumų;
(17)
jei valstybės pagalba arba su ja susietos sąlygos, įskaitant jos finansavimo metodą, kuris yra neatsiejama jos dalis, neišvengiamai nulemia Sąjungos teisės aktų pažeidimą, tokia pagalba negali būti paskelbta suderinama su vidaus rinka. Todėl šis reglamentas neturėtų būti taikomas pagalbai, kuri neišvengiamai nulemia Sąjungos teisės aktų pažeidimą;
(18)
valstybės pagalbos teisės vykdymo užtikrinimas labai priklauso nuo valstybių narių bendradarbiavimo. Todėl valstybės narės turėtų imtis visų reikiamų priemonių užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento, įskaitant individualios pagalbos, suteiktos pagal schemas, kurioms taikoma bendroji išimtis, atitiktį;
(19)
dėl didelės neigiamo poveikio prekybos sąlygoms rizikos, dideles pagalbos sumas, skirtas arba individualiai, arba sumuojant, Komisija turėtų vertinti gavusi apie jas pranešimą. Todėl atsižvelgiant į atitinkamą pagalbos kategoriją ir tikėtiną poveikį prekybos sąlygoms, reikėtų nustatyti tam tikrų kategorijų pagalbos investicijoms, kuriai taikomas šis reglamentas, ribas, išreikštas didžiausia valstybės pagalbos suma. Tas ribas viršijančiai pagalbai toliau turėtų būti taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti. Šiame reglamente nustatytos ribos neturėtų būti apeinamos dirbtinai išskaidant pagalbos schemas arba pagalbos projektus, pavyzdžiui, į kelias panašius ypatumus, tikslus arba pagalbos gavėjus turinčias pagalbos schemas arba projektus. Turėtų būti laikoma, kad kitų kategorijų pagalba, kuri atitinka suderinamumo sąlygas ir neviršija šiame reglamente nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo ar didžiausių pagalbos sumų, nekelia didelės neigiamo poveikio prekybos sąlygoms rizikos;
(20)
siekiant užtikrinti skaidrumą, vienodas sąlygas ir veiksmingą kontrolę, šis reglamentas turėtų būti taikomas tik pagalbai, kurios bendrąjį subsidijos ekvivalentą įmanoma tiksliai apskaičiuoti ex ante be rizikos vertinimo (skaidriai pagalbai);
(21)
šiuo reglamentu turėtų būti apibrėžtos sąlygos, kuriomis tam tikros konkrečios pagalbos priemonės, kaip antai paskolos, garantijos, mokesčių priemonės ir ypač grąžintini avansai, gali būti laikomos skaidriomis. Pagalba, kurią sudaro garantijos, turėtų būti laikoma skaidria, jeigu bendrasis subsidijos ekvivalentas apskaičiuotas remiantis saugumo garanto (”saugaus uosto”) priemokomis, kurios nustatytos atitinkamos rūšies įmonėms. Pavyzdžiui, Komisijos pranešime dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (10) nurodytos MVĮ taikomos metinių priemokų ribos, kurias viršijus valstybės garantija nebūtų laikoma pagalba. Pagalba taip pat turėtų būti laikoma skaidria, jei prieš įgyvendinant priemonę apie pagalbos, kurią sudaro garantijos, intensyvumo apskaičiavimo metodiką buvo pranešta Komisijai ir ji ją patvirtino laikydamasi Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai. Taikant šį reglamentą pagalba, kurią sudaro rizikos finansų priemonės ir kapitalo injekcijos, neturėtų būti laikoma skaidria;
(22)
apie pagalbą, kuri galėtų patekti į šio reglamento taikymo sritį, tačiau nėra skaidri, visada turėtų būti pranešama Komisijai. Pranešimus apie neskaidrią pagalbą Komisija turėtų vertinti, visų pirma, atsižvelgdama į 2014-2020 m. valstybės pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms Europos Sąjungos gairėse (11) ar kitose atitinkamose sistemose, gairėse, komunikatuose ir pranešimuose nustatytus kriterijus;
(23)
siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų būtina ir skatintų toliau plėtoti veiklą ar projektus, šis reglamentas neturėtų būti taikomas pagalbai veiklai arba projektams, kuriuos pagalbos gavėjas vykdytų ir tuo atveju, jei pagalba nebūtų suteikta. Pagalba neturėtų būti teikiama atgaline data veiklai arba projektams, kuriuos jau vykdo pagalbos gavėjas. Pagal šį reglamentą Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti neturėtų būti taikomas pagalbai tik tuo atveju, jeigu su remiamu projektu susijusi veikla ar darbai buvo pradėti po to, kai pagalbos gavėjas pateikė rašytinę pagalbos paraišką;
(24)
teikdama bet kokią ad hoc pagalbą, kuriai taikomas šis reglamentas, pagalbos gavėjui, kuris yra didelė įmonė, valstybė narė turėtų įsitikinti, kad ne tik laikomasi MVĮ taikomų su skatinamuoju poveikiu susijusių sąlygų, bet ir kad pagalbos gavėjas vidiniame dokumente išanalizavo remiamo projekto ar veiklos perspektyvumą tuo atveju, jei pagalba bus suteikta, ir tuo atveju, jei pagalba nebus suteikta. Valstybė narė turėtų patikrinti, ar tame vidiniame dokumente patvirtinama, kad iš esmės padidėtų projekto arba veiklos aprėptis, taip pat bendra suma, kurią pagalbos gavėjas išleidžia vykdydamas remiamą projektą arba veiklą, arba kad atitinkamas projektas arba veikla būtų užbaigti daug greičiau. Be to, skatinamąjį poveikį turėtų būti galima nustatyti remiantis tuo, kad be pagalbos toks investicinis projektas arba veikla nebūtų buvę įvykdyti atitinkamoje kaimo vietovėje;
(25)
automatinėms pagalbos, kurią sudaro mokesčių lengvatos, schemoms toliau turėtų būti taikoma speciali skatinamojo poveikio sąlyga dėl to, kad pagalba taikant tokias schemas yra teikiama pagal kitokias nei kitų kategorijų pagalbai taikomas procedūras. Tokia speciali sąlyga reiškia, kad tos pagalbos schemos turėjo būti patvirtintos prieš pradedant su remiamu projektu ar veikla susijusią veiklą ar darbus. Tačiau ši sąlyga neturėtų būti taikoma fiskalinių teisių perėmimo schemoms, jeigu veiklai jau buvo taikomos ankstesnės fiskalinės pagalbos, kurią sudaro mokesčių lengvatos, schemos. Vertinant tokių pagalbos schemų skatinamąjį poveikį labai svarbus yra momentas, kuriuo mokesčių priemonė pirmą kartą buvo nustatyta pirminėje schemoje, kuri vėliau buvo pakeista fiskalinių teisių perėmimo schema;
(26)
jei žemės konsolidavimo pagalba, pagalba, skirta leisti žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo leidiniams, kuriais siekiama didinti plačiosios visuomenės informuotumą apie tuos produktus, taip pat nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytų nuostolių kompensavimo pagalba, gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų likvidavimo išlaidų ir tų gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų padarytų nuostolių kompensavimo pagalba, kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidų kompensavimo pagalba, pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, gaivalinės nelaimės padarytos žalos kompensavimo pagalba ir pagalba žemės ūkio valdos kultūros ir gamtos paveldo išsaugojimo investicijoms atitinka šiame reglamente tokių kategorijų pagalbai nustatytas specialias sąlygas, jai neturėtų būti taikomas skatinamojo poveikio reikalavimas arba turėtų būti daroma prielaida, kad jai būdingas toks poveikis;
(27)
siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų proporcinga ir neviršytų būtinos sumos, didžiausios pagalbos sumos, kai tik įmanoma, turėtų būti išreiškiamos pagalbos intensyvumu pagal nustatytas tinkamas finansuoti išlaidas. Kai didžiausio pagalbos intensyvumo neįmanoma nustatyti, nes negalima nustatyti tinkamų finansuoti išlaidų, arba siekiant nedidelėms sumoms numatyti paprastesnes priemones, turėtų būti nustatytos didžiausios pagalbos sumos, išreikštos nominalia suma, kad būtų užtikrintas pagalbos priemonių proporcingumas. Atsižvelgiant į Komisijos patirtį, turėtų būti nustatytas toks pagalbos intensyvumas ir didžiausios pagalbos sumos, kad remiamame sektoriuje būtų kuo mažiau iškraipoma konkurencija ir kartu būtų tinkamai siekiama palengvinti pagalbos gavėjų ekonominės veiklos plėtrą žemės ūkio sektoriuje, kaimo vietovėse arba miškų ūkio sektoriuje. Siekiant darnos su Sąjungos finansuojamomis kaimo plėtros priemonėmis, viršutinės ribos turėtų būti suderintos su nustatytosiomis Reglamente (ES) Nr. 1305/2013, jei tai neprieštarauja valstybės pagalbos principams;
(28)
apskaičiuojant pagalbos intensyvumą, turėtų būti įtraukiamos tik tinkamos finansuoti išlaidos. Pagal reglamentą išimtis neturėtų būti taikoma pagalbai, kuri viršija atitinkamą pagalbos intensyvumą dėl įtrauktų netinkamų finansuoti išlaidų. Tinkamos finansuoti išlaidos turėtų būti nustatytos remiantis aiškiais, tiksliais ir naujausiais patvirtinamaisiais dokumentais. Visi naudojami skaičiai turėtų būti imami prieš bet kokį mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą. Keliomis dalinėmis išmokomis mokama pagalba turėtų būti diskontuojama iki jos vertės pagalbos suteikimo dieną. Tinkamos finansuoti išlaidos taip pat turėtų būti diskontuojamos iki jų vertės pagalbos suteikimo dieną. Palūkanų norma, naudojama diskontuojant ir apskaičiuojant pagalbos sumą tuo atveju, kai pagalba teikiama ne kaip dotacija, turėtų būti atitinkamai diskonto norma, taikoma pagalbos suteikimo dieną, kaip nustatyta Komisijos komunikate dėl orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodo pakeitimo (12). Jei pagalba teikiama ne kaip dotacija, pagalbos suma turėtų būti išreikšta bendruoju subsidijos ekvivalentu. Jei pagalba teikiama suteikiant mokesčių lengvatas, pagalbos dalys turėtų būti diskontuojamos remiantis diskonto normomis, taikytinomis įvairiu metu, kai įsigalioja mokesčių lengvatos. Turėtų būti skatinama teikti pagalbą grąžintinais avansais, kadangi tokios rizikos pasidalijimo priemonės leidžia sustiprinti skatinamąjį pagalbos poveikį. Todėl tikslinga nustatyti, kad tais atvejais, kai pagalba teikiama grąžintinais avansais, šiame reglamente nustatytas taikytinas pagalbos intensyvumas gali būti padidintas;
(29)
ateityje mokėtinų mokesčių lengvatų atveju taikytina diskonto norma ir tiksli pagalbos dalių suma gali būti iš anksto nežinoma. Tokiu atveju valstybės narės, neviršydamos taikomo pagalbos intensyvumo, turėtų iš anksto nustatyti diskontuotos pagalbos vertės viršutinę ribą. Vėliau, sužinojus pagalbos dalies sumą tam tikrą konkrečią dieną, diskontuoti galima remiantis tuo metu taikoma diskonto norma. Kiekvienos pagalbos dalies diskontuota vertė turėtų būti atskaityta iš bendros didžiausios sumos (apribotos sumos);
(30)
siekiant nustatyti, ar laikomasi šiame reglamente nustatytų atskirų pranešimo ribų ir didžiausio pagalbos intensyvumo ar didžiausių pagalbos sumų, reikėtų atsižvelgti į bendrą remiamai veiklai ar projektui skiriamos valstybės pagalbos sumą. Be to, šiame reglamente turėtų būti įvardytos aplinkybės, kuriomis galima sumuoti įvairių kategorijų pagalbą. Pagalba, kuriai pagal šį reglamentą netaikomas reikalavimas pranešti, gali būti sumuojama su bet kokia kita suderinama pagalba, kuriai pagal kitą reglamentą taikoma išimtis arba kuri yra patvirtinta Komisijos, jeigu tos priemonės yra susijusios su skirtingomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, kurias galima nustatyti. Jeigu skirtingi pagalbos šaltiniai yra susiję su tomis pačiomis iš dalies ar visiškai sutampančiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, kurias galima nustatyti, sumuoti turėtų būti leidžiama iki didžiausio intensyvumo ar pagalbos sumos, pagal šį reglamentą taikomos tokiai pagalbai. Šiame reglamente taip pat turėtų būti nustatytos pagalbos, kurios finansuotinas išlaidas galima nustatyti ir kurios tinkamų finansuoti išlaidų negalima nustatyti, sumavimo ir sumavimo su de minimis pagalba specialiosios taisyklės. De minimis pagalba dažnai nesuteikiama tam tikroms tinkamoms finansuoti išlaidoms, kurias galima nustatyti, arba su jomis nesiejama. Tokiu atveju turėtų būti galima laisvai sumuoti de minimis pagalbą su valstybės pagalba, kuriai pagal šį reglamentą taikoma išimtis. Tačiau jeigu de minimis pagalba suteikiama finansuoti toms pačioms tinkamoms išlaidoms, kurias galima nustatyti, kaip ir valstybės pagalba, kuriai pagal šį reglamentą taikoma išimtis, sumuoti turėtų būti leidžiama tik iki šio reglamento III skyriuje nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo;
(31)
Sąjungos finansavimas, kurį centralizuotai valdo Sąjungos institucijos, agentūros, bendrosios įmonės ar kitos įstaigos ir kurio tiesiogiai ar netiesiogiai nekontroliuoja valstybės narės, nėra valstybės pagalba. Kai toks Sąjungos finansavimas yra derinamas su valstybės pagalba, nustatant, ar laikomasi pranešimo ribų ir didžiausio pagalbos intensyvumo arba didžiausių pagalbos sumų, turėtų būti atsižvelgiama tik į pastarąjį elementą, su sąlyga, kad suteikto viešojo finansavimo, susijusio su tomis pačiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, visa suma neviršija palankiausios finansavimo normos, nustatytos taikomose Sąjungos teisės taisyklėse;
(32)
atsižvelgiant į tai, kad valstybės pagalba, kaip nustatyta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje, iš esmės yra draudžiama, visoms šalims svarbu turėti galimybę patikrinti, ar pagalba yra suteikta laikantis taikytinų taisyklių. Taigi, siekiant teisingai taikyti Sutartyje nustatytas taisykles, labai svarbu užtikrinti valstybės pagalbos skaidrumą, kuris leidžia užtikrinti geresnę atitiktį, geresnę atskaitomybę, tarpusavio peržiūrą ir galiausiai veiksmingesnes viešąsias išlaidas. Siekiant užtikrinti skaidrumą, turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės regioniniu arba nacionaliniu lygmeniu sukurtų išsamias valstybės pagalbos svetaines, kuriose būtų teikiama informacijos apie kiekvieną pagalbos priemonę, kuriai pagal šį reglamentą taikoma išimtis, santrauka. Ši pareiga turėtų būti sąlyga, pagal kurią užtikrinamas individualios pagalbos suderinamumas su vidaus rinka. Laikantis standartinės informacijos skelbimo praktikos pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/37/ES (13) turėtų būti naudojama standartinė forma, kuri leidžia vykdyti informacijos paiešką, ją parsisiųsti ir lengvai paskelbti internete. Komisijos svetainėje turėtų būti skelbiamos nuorodos į visų valstybių narių valstybės pagalbos svetaines; Pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (ES) Nr. 733/2013, 3 straipsnio 2 dalį informacijos apie kiekvieną pagalbos priemonę, kuriai pagal šį reglamentą taikoma išimtis, santrauka turėtų būti skelbiama Komisijos svetainėje;
(33)
reikėtų nustatyti informacijos apie individualios pagalbos skyrimo atvejus skelbimo ribines vertes, kurias viršijus tos informacijos paskelbimas gali būti laikomas proporcingu atsižvelgiant į tos pagalbos svarbą. Remdamasi pirminiam žemės ūkio sektoriui teikiamos pagalbos investicijoms schemų, kurių metinės išlaidos, nurodytos 2013 m. metinėse ataskaitose, yra didžiausios, ir kurios gali būti laikomos labiau iškraipančiomis bendrąją rinką nei kitų kategorijų pagalba, Komisija nustatė vidutinę pagalbos sumą vienam pagalbos gavėjui - 59 596 EUR. Todėl, siekiant sumažinti valstybių narių administracinę naštą, tikslinga nustatyti informacijos apie pirminiams žemės ūkio gamintojams teikiamos individualios pagalbos atvejus skelbimo ribinę vertę - 60 000 EUR. Atsižvelgiant į tai, kad žemės ūkio produktų perdirbimas ir prekyba yra panašūs į pramonės produktų perdirbimą ir prekybą, tikslinga suderinti informacijos apie tų sektorių dalių ir miškų ūkio sektoriaus pagalbos gavėjams bei pagalbos gavėjams, vykdantiems į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančią veiklą, skirtos individualios pagalbos atvejus skelbimo ribinę vertę su Komisijos reglamente (ES) Nr. 651/2014] (14) nustatyta verte;
(34)
siekiant užtikrinti veiksmingą stebėseną, tikslinga pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 3 straipsnio 2 dalį nustatyti standartinę formą, kuria valstybės narės pateiktų Komisijai informacijos santrauką tais atvejais, kai remiantis šiuo reglamentu yra įgyvendinama pagalbos schema arba individuali pagalba teikiama ne pagal pagalbos schemą; be to, tikslinga pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (15) 5 straipsnį ir Reglamento (EB) Nr. 994/98 3 straipsnio 4 dalį nustatyti pagalbos, kuriai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, metinių ataskaitų, kurias valstybės narės turi pateikti Komisijai, teikimo taisykles, laikantis šiame reglamente nustatytų sąlygų, įskaitant specialiuosius tam tikrų kategorijų pagalbai taikytinus reikalavimus;
(35)
atsižvelgiant į plačias galimybes pasinaudoti būtinomis technologijomis, informacijos santrauka ir metinė ataskaita turėtų būti pateikiamos kompiuteriniu būdu ir perduodamos Komisijai jos elektroninėmis sistemomis;
(36)
be to, tikslinga pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 3 straipsnio 3 dalį nustatyti pagalbos, kuriai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, duomenų, kuriuos valstybės narės turi saugoti laikydamosi Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (16) 15 straipsnyje nustatyto senaties termino, registravimo taisykles;
(37)
siekiant padidinti šiame reglamente išdėstytų suderinamumo sąlygų veiksmingumą, turėtų būti numatyta galimybė Komisijai atšaukti bendrosios išimties taikymą būsimoms pagalbos priemonėms, jeigu nesilaikoma šių reikalavimų. Turėtų būti numatyta galimybė Komisijai apriboti bendrosios išimties atšaukimo taikymą tam tikrų rūšių pagalbai, tam tikriems pagalbos gavėjams arba pagalbos priemonėms, priimtoms tam tikrų institucijų, kai šio reglamento nesilaikymas paveikia tik ribotą priemonių grupę arba tam tikras institucijas. Toks tikslinis atšaukimas turėtų būti proporcinga taisomoji priemonė, tiesiogiai susijusi su nustatytu šio reglamento nesilaikymo atveju. Nesilaikant I ir III skyriuose nustatytų bendrųjų suderinamumo sąlygų suteiktai pagalbai šis reglamentas netaikomas, todėl tokia pagalba yra neteisėta ir ją Komisija nagrinės pagal Reglamente (EB) Nr. 659/1999 nustatytą atitinkamą procedūrą. Jeigu nesilaikoma II skyriaus reikalavimų, bendrosios išimties taikymo būsimoms pagalbos priemonėms atšaukimas nekeičia fakto, kad ankstesnėms priemonėms, atitinkančioms šį reglamentą, buvo taikoma bendroji išimtis;
(38)
atsižvelgiant į Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą, vienintelis pagalbos poveikis neturėtų būti įprastų pagalbos gavėjo veiklos išlaidų nuolatinis arba periodiškas mažinimas ir pagalba turėtų būti proporcinga kliūtims, kurias būtina įveikti norint užtikrinti socialinę ir ekonominę naudą, kuri laikoma atitinkančia Sąjungos interesus. Vienašalė valstybės pagalba, kuria tiesiog siekiama pagerinti finansinę gamintojų padėtį, tačiau visiškai neskatinama sektoriaus plėtra, ypač pagalba, kuri teikiama remiantis tik kaina, kiekiu, gamybos vienetu arba gamybos priemonių vienetu, yra laikoma su vidaus rinka nesuderinama pagalba veiklai. Be to, tikėtina, kad tokia žemės ūkio sektoriui suteikta pagalba kliudytų įgyvendinti bendro rinkų organizavimo priemones. Todėl tikslinga šį reglamentą taikyti tik tam tikrų rūšių pagalbai;
(39)
MVĮ atlieka lemiamą vaidmenį kuriant darbo vietas ir, bendresne prasme, padeda užtikrinti socialinį stabilumą ir ekonominį vystymąsi. Tačiau jų plėtrą gali riboti rinkos nepakankamumas, dėl kurio MVĮ kyla būdingų kliūčių. Dažnai MVĮ sunku gauti kapitalo ar paskolų, atsižvelgiant į tai, kad kai kuriose finansų rinkose vengiama rizikuoti, ir į ribotas užtikrinimo priemones, kurias šios įmonės sugeba pasiūlyti. Be to, dėl ribotų išteklių joms gali būti sunku gauti informacijos, ypač informacijos apie naujas technologijas ir potencialias rinkas. Siekiant palengvinti MVĮ ekonominės veiklos vystymąsi, MVĮ teikiamai tam tikrų kategorijų pagalbai pagal šį reglamentą neturėtų būti taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti;
(40)
siekiant panaikinti skirtumus, dėl kurių gali būti iškraipyta konkurencija, ir palengvinti MVĮ skirtų įvairių Sąjungos ir nacionalinių iniciatyvų koordinavimą, taip pat siekiant užtikrinti administracinį aiškumą ir teisinį tikrumą, šiame reglamente MVĮ apibrėžtis turėtų būti pagrįsta apibrėžtimi, pateikta Komisijos rekomendacijoje 2003/361/EB (17);
(41)
siekiant darnos su kaimo plėtros politika ir supaprastinti taisykles remiantis Komisijos patirtimi, įgyta taikant Reglamentą (ES) Nr. 1857/2006 ir Reglamentą (ES) Nr. 800/2008, tikslinga Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti netaikyti įvairių kategorijų pagalbai MVĮ, vykdančioms pirminės žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą;
(42)
tų kategorijų pagalba turėtų, visų pirma, apimti pagalbą investicijoms (į materialųjį ar nematerialųjį turtą arba ūkio pastatų perkėlimą), verslo pradžios ir verslo galimybių kūrimo pagalbą (pvz., pagalbą jauniesiems ūkininkams ir smulkiems ūkiams), pagalbą gamintojų grupėms ir pagalbą naujiems kokybės sistemų dalyviams, pagalbą verslo plėtrai (pvz., pagalbą žinių perdavimo ir informavimo veiklai), konsultavimo paslaugų teikimo pagalbą, pagalbą pardavimo skatinimo veiklai, pavadavimo ūkyje pagalbą, rizikos ir krizių valdymo pagalbą (pvz., nuostolių, patirtų dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalbą), pagalbą, kurios lėšomis kompensuojama gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija, kontrolė ir likvidavimas ar išnaikinimas, draudimo įmokų mokėjimo pagalbą, taip pat pagalbą gyvulininkystės sektoriui, kuria siekiama bendrų visuomenei naudingų tikslų, pvz., išsaugoti genetinę kokybę ir apsaugoti gyvūnų ir visuomenės sveikatą. Tokia pagalba visų pirma turėtų būti siekiama stiprinti viso žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą ir gyvybingumą;
(43)
be to, kaimo vietovėse veiklą vykdančioms MVĮ teikiamos pagalbos priemonėms pagal šį reglamentą taip pat turėtų būti netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti. Atsižvelgiant į tai ir siekiant užtikrinti kaimo plėtros priemonių, bendrai finansuojamų EŽŪFKP lėšomis, ir priemonių, finansuojamų iš papildomų nacionalinių išteklių, darną, šiame reglamente nustatytos taisyklės turėtų kuo labiau derėti su Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą priimtuose deleguotuosiuose bei įgyvendinimo aktuose nustatytomis taisyklėmis;
(44)
kitų kategorijų pagalbai, pvz., pagalbai žemės ir miškų ūkio moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, gaivalinės nelaimės žemės ūkio sektoriui padarytos žalos likvidavimo pagalbai, pagalbai žemės ūkio valdose esančio kultūros ar gamtos paveldo išsaugojimo investicijoms ir pagalbai miškų ūkio sektoriui, skiriamai tiek MVĮ, tiek didelėms įmonėms, turėtų būti netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti. Visų pirma, teikiant pagalbą miškų ūkio sektoriui ir siekiant užtikrinti EŽŪFKP lėšomis bendrai finansuojamų kaimo plėtros priemonių ir priemonių, finansuojamų iš papildomų nacionalinių išteklių, arba priemonių, finansuojamų tik valstybės pagalbos lėšomis, darną, šiame reglamente nustatytos taisyklės turėtų kuo labiau derėti su Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir deleguotuosiuose bei įgyvendinimo aktuose nustatytomis taisyklėmis;
(45)
pagalbai, skiriamai pirminės žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą vykdančioms MVĮ, pagalbai moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, pagalbai miškų ūkio sektoriui arba pagalbai kaimo vietovėse į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančią veiklą vykdančioms MVĮ taip pat gali būti netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, laikantis Komisijos reglamente (ES) Nr. 651/2014] nustatytų sąlygų. Jei valstybės narės mano, kad taip yra tikslingiau, jos gali pasinaudoti kita galimybe - skirti pirmiau nurodytų kategorijų pagalbą laikydamosi Reglamente (ES) Nr. 651/2014] nustatytų sąlygų. Visų pirma, valstybės narės gali nuspręsti regioninę pagalbą veiklai skirti pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, siekdamos kompensuoti papildomas išlaidas (išskyrus transporto išlaidas atokiausiuose regionuose), MVĮ skirtą konsultavimo pagalbą, rizikos finansavimo pagalbą, MVĮ skirtą pagalbą moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, MVĮ skirtą pagalbą inovacijoms, pagalbą aplinkos apsaugai, mokymo pagalbą ir pagalbą nepalankias sąlygas darbo rinkoje turintiems asmenims pagal Reglamente (ES) Nr. 651/2014] nustatytas sąlygas. Atsižvelgiant į tai ir siekiant paaiškinti šio reglamento ir Reglamento (ES) Nr. 651/2014] taikymo sričių sąsają, reikėtų pažymėti, kad šiuose dviejuose reglamentuose nustatyti tikslai, pagalbos kategorijos ir pagalbos sąlygos skiriasi, nors jie gali būti skirti to paties tipo pagalbos gavėjams;
(46)
siekiant pagerinti žemės ūkio veiklą vykdančių MVĮ ekonominės veiklos ir aplinkosaugos rezultatus ir našumą, sukurti žemės ūkio plėtrai reikalingą infrastruktūrą ir remti nerentabilias investicijas, kurios būtinos siekiant aplinkosaugos tikslų, pagalba turėtų būti skiriama investicijoms į materialųjį ar nematerialųjį turtą, kurios padeda siekti šių tikslų. Tokios investicijos turėtų atitikti Sąjungos ir atitinkamų valstybių narių nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Be to, pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2011/92/ES (18), turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto veiklos vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba;
(47)
dėl rizikos, kad tikslinė pagalba investicijoms pirminės žemės ūkio gamybos sektoriuje gali iškraipyti konkurenciją, pagalba investicijoms, kuriai pagal šį reglamentą netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, neturėtų būti skiriama tik už konkretų žemės ūkio produktą. Ši sąlyga neturėtų kliudyti valstybei narei tam tikros pagalbos neskirti už kai kuriuos žemės ūkio produktus, ypač jei nėra įprastų tų produktų prekybos rinkų. Be to, pagalba tam tikrų rūšių investicijoms neturėtų per se būti laikoma pagalba, kuriai pagal šį reglamentą galima netaikyti Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti;
(48)
siekiant užtikrinti tinkamą kuo mažesnio konkurencijos iškraipymo ir veiksmingo energijos bei išteklių naudojimo skatinimo pusiausvyrą, šiame reglamente turėtų būti numatyta, kad investicijų į žemės ūkio valdas, susijusias su pirmine žemės ūkio gamyba, atveju pagalba turėtų būti skiriama tik investicijoms, susijusioms su biodegalų arba energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamyba ūkyje, ir tik jei tokia gamyba neviršija to ūkio vidutinio metinio sunaudojamų degalų arba energijos kiekio; Biodegalų gamybos pagalbai šis reglamentas turėtų būti taikomas tik jeigu ji teikiama tvariems biodegalams gaminti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (EB) 2009/28/EB (19);
(49)
siekiant paskatinti perėjimą prie pažangesnių biodegalų rūšių, kaip numatyta horizontaliosiose aplinkos apsaugos ir energetikos sričių valstybės pagalbos taisyklėse, pagalba su žemės ūkio produktų perdirbimu susijusioms investicijoms pagal šį reglamentą neturėtų būti skiriama maistinės kilmės biodegalams gaminti;
(50)
kad jaunieji ūkininkai būtų skatinami įsikurti, o potencialiai ekonomiškai perspektyvūs smulkieji ūkiai - plėstis, ir jiems būtų sudarytos palankesnės sąlygos, Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti tikslinga netaikyti veiklos pradžios pagalbai. Siekiant užtikrinti naujos žemės ūkio veiklos gyvybingumą, pagalba turėtų būti teikiama tik tada, kai pateikiamas verslo planas. Veiklos pradžios pagalba turėtų būti skiriama tik pradiniu įmonės egzistavimo laikotarpiu ir neturėtų tapti pagalba veiklai;
(51)
kad žemės ūkio sektoriaus subjektai galėtų įveikti dėl didėjančios konkurencijos ir galutinės grandies rinkų konsolidavimo kylančius sunkumus, susijusius su prekyba žemės ūkio produktais, įskaitant prekybą vietos rinkose, reikėtų skatinti steigti gamintojų grupes ir organizacijas. Todėl Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti tikslinga netaikyti gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalbai. Tokia pagalba turėtų būti teikiama tik gamintojų grupėms ir organizacijoms, kurias galima laikyti MVĮ. Siekiant užtikrinti, kad gamintojų grupė ir organizacija taptų ekonomiškai perspektyviu ūkio subjektu, turėtų būti nustatyta sąlyga, kad valstybės narės oficialiai pripažįsta gamintojų grupę tik šiai pateikus verslo planą. Kad nebūtų teikiama pagalba veiklai ir būtų išlaikytas skatinamasis poveikis, tokia pagalba turėtų būti teikiama ne ilgiau kaip penkerius metus;
(52)
siekiant didesnių rinkos galimybių ir sukurti atitinkamų žemės ūkio produktų pridėtinę vertę, reikėtų skatinti MVĮ dalyvauti Sąjungos arba nacionalinėse kokybės sistemose, todėl pagalbai, kuri teikiama kokybės sistemų dalyviams, neturėtų būti taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti. Kadangi įsitraukiant į tokią kokybės sistemą ir ankstyvaisiais dalyvavimo joje metais MVĮ tenka papildomų su dalyvavimu susijusių išlaidų bei įpareigojimų, kurie yra nevisiškai kompensuojami rinkos, tiesioginė pagalba turėtų būti skiriama tik naujiems dalyviams ne ilgiau kaip penkerius metus. Be to, pagalba, kurią sudaro subsidijuojamos paslaugos, turėtų būti kompensuojamos pagal kokybės sistemas taikomų privalomų kontrolės priemonių išlaidos, rinkos mokslinių tyrimų išlaidos arba Sąjungos kokybės sistemos pripažinimo paraiškos parengimo išlaidos;
(53)
kad MVĮ taptų konkurencingesnės, veiksmingiau naudotų išteklius, pagerėtų jų aplinkosaugos, tvaraus valdymo ir bendrieji veiklos rezultatai, Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti tikslinga netaikyti žinių perdavimo ir informavimo, ūkio konsultavimo paslaugų teikimo bei pardavimo skatinimo priemonių įgyvendinimo pagalbai;
(54)
pagrindinė tvaraus ir konkurencingo žemės ūkio sektoriaus funkcionavimo priemonė - geras rizikos ir krizių valdymas. Pirminiai žemės ūkio gamintojai susiduria su tam tikra gamtos ir klimato reiškinių keliama rizika, pavojais sveikatai ir krizėmis. Todėl rizikos bei krizių valdymo pagalba ir pagalba gyvulininkystės sektoriui turėtų būti teikiama tik pirminę žemės ūkio produktų gamybą vykdančioms MVĮ. Valstybės pagalba, kuria kompensuojami dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, patirti nuostoliai, pagalba kovai su gyvūnų ligomis bei augalų kenkėjais ir draudimo įmokų mokėjimo pagalba turėtų būti siekiama tik padėti pagalbos gavėjams, kurie susiduria su tam tikrais sunkumais, nors ir ėmėsi pagrįstų tokios rizikos mažinimo pastangų. Valstybės pagalba neturėtų skatinti jos gavėjų be reikalo rizikuoti. Pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančios MVĮ turėtų pačios atsakyti už neapgalvoto gamybos metodų ar produktų pasirinkimo pasekmes;
(55)
Komisija daugeliu atvejų Sutarties 107 ir 108 straipsnius taikė pagalbai, kuria siekiama išsaugoti gamtos ir kultūros paveldą, visų pirma pagal Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gaires ir Reglamentą (EB) Nr. 1857/2006. MVĮ skirtai pagalbai investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti tradicinius kraštovaizdžius ir pastatus, 2007-2013 m. pagal Reglamentą (EB) Nr. 1857/2006 buvo netaikomas reikalavimas pranešti, o didelėms įmonėms skirtai pagalbai investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti tradicinius kraštovaizdžius ir pastatus, reikalavimas pranešti buvo taikomas ir patvirtintas Komisijos pagal Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gaires. Tuo laikotarpiu Komisija įvertino daugiau kaip 87-ias pagalbos investicijoms, skirtos žemės ūkio valdoje esantiems tradiciniams kraštovaizdžiams ir pastatams išsaugoti, priemones. Paveldo išsaugojimo projektai, net tada, kai juos įgyvendina didelės įmonės, paprastai nesukelia jokio didelio konkurencijos iškraipymo. Todėl reikėtų, kad ir gamtos ir kultūros paveldo išsaugojimo pagalbos atveju Komisija pasinaudotų įgaliojimais, jai suteiktais Reglamentu (EB) Nr. 994/98;
(56)
kad pagal šį reglamentą reikalavimas pranešti nebūtų taikomas kultūros ir gamtos paveldo išsaugojimo pagalbai, tokia pagalba turėtų būti skiriama investicijoms į materialųjį turtą arba į kapitalinius darbus, kuriais siekiama išsaugoti kultūros ar gamtos paveldą. Kultūros ar gamtos paveldas turėtų būti pagalbos gavėjo žemės ūkio valdoje ir turėtų būti oficialiai tokiu pripažintas valstybės narės kompetentingos institucijos. Atsižvelgiant į šiai pagalbai taikomą pranešimo ribą - 500 000 EUR vienam šiame reglamente numatytam investiciniam projektui, kuris pagal 2014-2020 m. valstybės pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms Europos Sąjungos gaires laikomas nedidelio masto infrastruktūra, tikslinga pagal šį reglamentą nustatyti pagalbos intensyvumą, kuris siektų iki 100 % finansuoti tinkamų išlaidų;
(57)
tuo atveju, kai gaivalinės nelaimės sukelia ekstremalias situacijas, pagalbą skiriančios institucijos turi nedelsdamos imtis veiksmų. Todėl svarbu užtikrinti, kad būtų skubiai įgyvendinamos numatytos pagalbos priemonės. Priimdama daugelį sprendimų dėl žemės ūkiui gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo Komisija taikė Sutarties 107 ir 108 straipsnius. Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairėse jau numatyta galimybė leisti taikyti pagalbos schemas, kuriomis siekiama kompensuoti gaivalinių nelaimių padarytą žalą. Taikydama Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gaires, 2007-2012 m. Komisija patvirtino daugiau kaip 25-ias žemės ūkio sektoriui gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalbos priemones. Komisijos patirtis rodo, kad norint, jog tokios pagalbos priemonės būtų veiksmingos, jas reikia įgyvendinti skubiai. Todėl būtina supaprastinti pranešimo apie tokias pagalbos priemones tvarką. Be to, šių priemonių kompensuojamasis pobūdis ir aiškūs suderinamumo su vidaus rinka kriterijai turėtų apsaugoti nuo didelio konkurencijos iškraipymo vidaus rinkoje. Todėl reikėtų, kad įgaliojimais, suteiktais Reglamentu (EB) Nr. 994/98, Komisija pasinaudotų ir pagalbos, kuria siekiama kompensuoti gaivalinių nelaimių žemės ūkio sektoriui padarytą žalą, atveju;
(58)
todėl gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba turėtų būti teikiama viso žemės ūkio sektoriaus įmonėms - tiek MVĮ, tiek didelėms įmonėms. Sąlygų, kuriomis reikalavimas pranešti netaikomas pagalbai, kuria siekiama kompensuoti gaivalinių nelaimių padarytą žalą, taikymo tvarka jau yra nusistovėjusi ir susijusi su oficialiu valstybių narių institucijų pripažinimu, kad tam tikras įvykis yra gaivalinės nelaimės pobūdžio, ir su tiesioginiu gaivalinės nelaimės ir gavėjo patirtos žalos priežastiniu ryšiu; tos sąlygos turėtų būti tokios, kad būtų išvengta per didelės kompensacijos. Visų pirma, valstybės narės turėtų vengti per didelės kompensacijos, kurią gavėjai galėtų gauti sumuodami tokią pagalbą su kitomis kompensacijomis, įskaitant išmokas pagal draudimo sistemą;
(59)
pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai gali prisidėti prie tvaraus ekonomikos augimo ir didinti konkurencingumą. Remiantis Komisijos patirtimi, įgyta pagalbai moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose taikant Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gaires, Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemą (20) ir Reglamentą (EB) Nr. 800/2008, būtų tikslinga Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti netaikyti šiame reglamente nustatytas sąlygas atitinkančiai pagalbai moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai. Kadangi, svarbus bendros svarbos tikslas yra skatinti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, šiuo reglamentu turėtų būti reikalaujama, kad mokslinių tyrimų projektas būtų naudingas visoms įmonėms, vykdančioms veiklą tam tikrame žemės ar miškų ūkio sektoriuje ar jo dalyje. Informacija apie mokslinių tyrimų projektą ir jo rezultatus turėtų būti viešai skelbiama internete. Be to, suinteresuotosioms įmonėms turėtų būti sudarytos sąlygos nemokamai susipažinti su mokslinių tyrimų rezultatais;
(60)
miškų ūkis yra neatsiejama kaimo plėtros dalis. Priimdama daugelį sprendimų, visų pirma priimamų pagal Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gaires, Komisija miškų ūkio sektoriuje veiklą vykdančioms įmonėms taikė Sutarties 107 ir 108 straipsnius. 2007-2012 m. Komisija pagal tas gaires patvirtino 140 pagalbos miškų ūkio sektoriui priemonių. Atsižvelgiant į didelę Komisijos patirtį taikant tas gaires miškų ūkio sektoriuje veiklą vykdančioms įmonėms ir siekiant supaprastinti procedūras, tačiau kartu užtikrinti veiksmingą priežiūrą bei Komisijos vykdomą stebėseną, reikėtų, kad ir pagalbos miškų ūkio sektoriui atveju Komisija pasinaudotų įgaliojimais, jai suteiktais Reglamentu (EB) Nr. 994/98. Komisijos patirtis rodo, kad pagalba, skirta kaimo plėtros programose numatytoms miškų ūkio sektoriaus priemonėms įgyvendinti, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas, labai neiškreipia konkurencijos vidaus rinkoje. Be to, žinių perdavimo miškų ūkio sektoriuje pagalba ir miškų ūkio sektoriaus konsultavimo paslaugų teikimo pagalba labai neiškraipo konkurencijos vidaus rinkoje net jei ji teikiama ne pagal kaimo plėtros programas. Šiame reglamente turėtų būti apibrėžtos aiškios tokių priemonių suderinamumo su vidaus rinka sąlygos. Tos sąlygos turėtų kuo labiau atitikti Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą priimtuose deleguotuosiuose bei įgyvendinimo aktuose nustatytas taisykles;
(61)
šių kategorijų pagalba turėtų, visų pirma, apimti miško veisimo ir miškų plotų kūrimo pagalbą, agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalbą, miškų gaisrų prevencijos ir gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų arba katastrofinių įvykių pažeistų miškų atkūrimo pagalbą, pagalbą investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė, išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su ”Natura 2000” miško plotais, apibrėžtais Tarybos direktyvos 92/43/EEB (21) 3 straipsnyje ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB (22) 3 straipsnyje, kompensavimo pagalbą, miškų aplinkosaugos ir klimato srities paslaugų teikimo ir miškų išsaugojimo pagalbą, žinių perdavimo ir informavimo pagalbą, konsultavimo paslaugų teikimo pagalbą, pagalbą investicijoms į infrastruktūrą ir pagalbą investicijoms į miškų ūkio technologijas ir į miškų ūkio produktų perdirbimą, kaupimą bei prekybą. Skiriant pagalbą miškų ūkio sektoriui turėtų būti vengiama konkurencijos iškraipymo, o pagalbos poveikis rinkai turėtų būti neutralus;
(62)
siekiant darnos su Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir supaprastinti taisykles, pagal kurias patvirtinama, kad nacionalinių kaimo plėtros programų bendrai finansuojama dalis ir papildomas finansavimas yra valstybės pagalba, miškų ūkio sektoriui skirtos pagalbos, kuriai pagal šį reglamentą netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje numatytas reikalavimas pranešti, priemonės turėtų būti identiškos pagrindinėms kaimo plėtros priemonėms, o pagalba, kuriai netaikomas reikalavimas pranešti, turėtų būti skiriama tik pagal atitinkamos valstybės narės kaimo plėtros programą ir ją atitikti; Tačiau pagalbos intensyvumas ir tinkamos finansuoti išlaidos taip pat turėtų atitikti bendruosius Sąjungos valstybės pagalbos principus ir žemės ūkio sektoriui taikomas valstybės pagalbos taisykles. Todėl tokioms išlaidoms kaip apyvartinis kapitalas, kuris papildo naujas investicijas ir yra su jomis susijęs, kompensuoti neturėtų būti skiriama pagalba pagal šį reglamentą. Remiantis atitinkamomis Komisijos patvirtintomis kaimo plėtros programomis, į miškų ūkio priemones įtraukta investavimo veikla taip pat galėtų apimti vienkartines miškų ūkio operacijas, kurių reikia investicijoms parengti, jei tai galima pagal atitinkamos kaimo plėtros nuostatos tikslą. Žinių perdavimo pagalbą, konsultavimo paslaugų teikimo pagalbą ir miškų ūkio paskirties žemės konsolidavimo pagalbą turėtų būti įmanoma skirti neatsižvelgiant į tai, ar tokia pagalba yra įtraukta į nacionalinę kaimo plėtros programą;
(63)
siekiant skatinti kaimo vietovių ir, visų pirma, MVĮ, kurios yra Sąjungos kaimo ekonomikos varomoji jėga, plėtrą ir gerinti jų konkurencingumą, būtina įvairinti ekonomiką ir kurti naują ekonominę veiklą. Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 numatytos priemonės, skirtos remti ne žemės ūkio verslo plėtrą kaimo vietovėse, kuriomis siekiama skatinti užimtumą, kurti kokybiškas darbo vietas kaimo vietovėse, išlaikyti jau esamas darbo vietas, mažinti sezoninius užimtumo svyravimus, vystyti su žemės ūkiu nesusijusius ne žemės ūkio sektorius ir maisto produktų perdirbimą, kartu skatinant verslo integraciją ir vietos sektorių sąsajas;
(64)
siekiant darnos su Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir supaprastinti taisykles, pagal kurias patvirtinama, kad kaimo plėtros programų bendrai finansuojama dalis ir papildomas nacionalinis finansavimas yra valstybės pagalba, Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo pranešti pagal šį reglamentą reikėtų netaikyti įvairių kategorijų pagalbai, kuri teikiama kaimo vietovėse veiklą vykdančioms MVĮ. Šių kategorijų pagalba turėtų, visų pirma, apimti pagalbą su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus susijusioms investicijoms arba pagalbą medvilnės gamybai, ne žemės ūkio verslo pradžios pagalbą, konsultavimo paslaugų teikimo pagalbą, žinių perdavimo ir informavimo pagalbą, pagalbą naujiems medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemų dalyviams ir maisto produktų pardavimo skatinimo priemones. Pagalbos priemonės, kurioms pagal šį reglamentą netaikytinas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, turėtų būti identiškos pagrindinėms kaimo plėtros priemonėms, o pagalba, kuriai netaikomas reikalavimas pranešti, turėtų būti skiriama tik pagal atitinkamos valstybės narės kaimo plėtros programą ir ją atitikti. Tačiau pagalbos intensyvumas ir tinkamos finansuoti išlaidos taip pat turėtų atitikti bendruosius Sąjungos valstybės pagalbos principus ir horizontaliąsias valstybės pagalbos taisykles. Todėl tokioms išlaidoms kaip apyvartinis kapitalas, kuris papildo naujas investicijas ir yra su jomis susijęs, kompensuoti neturėtų būti skiriama pagalba pagal šį reglamentą;
(65)
reikėtų nurodyti, kad pagalba investicijoms, susijusioms su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus, pagal šį reglamentą neteikiama investicijoms, susijusioms su biodegalų arba energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamyba, vykdyti. Iš esmės tokioms investicijoms turėtų būti taikomos horizontaliosios aplinkos apsaugos ir energetikos sričių valstybės pagalbos taisyklės;
(66)
tam tikrų kategorijų pagalba, pavyzdžiui: a) pagalba, kuria kompensuojamos rinkos tyrimų veiklos, produkto koncepcijos ir dizaino išlaidos, ir kokybės sistemų pripažinimo paraiškų rengimo pagalba; b) pagalba, kuria kompensuojamos pagal kokybės sistemas taikomų privalomų kontrolės priemonių išlaidos; c) pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai; d) konsultavimo paslaugų teikimo pagalba; e) pavadavimo ūkyje paslaugų teikimo pagalba; f) pardavimo skatinimo priemonių įgyvendinimo pagalba; g) pagalba, kuria kompensuojamos išlaidos, susijusios su gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija ir likvidavimu, ir h) pagalba gyvulininkystės sektoriui, netiesiogiai teikiama galutiniams pagalbos gavėjams natūra kaip subsidijuojamos paslaugos. Tokiais atvejais pagalba turėtų būti mokama atitinkamos paslaugos teikėjui arba veiklos vykdytojui. Renkantis paslaugų teikėją ar veiklos vykdytoją turėtų būti deramai atsižvelgiama į atitinkamas taikytinas viešųjų pirkimų taisykles, o atrankos procedūra turėtų būti vykdoma laikantis skaidrumo, atvirumo ir nediskriminavimo principų;
(67)
atsižvelgiant į Komisijos patirtį šioje srityje, iš esmės būtina periodiškai persvarstyti valstybės pagalbos politiką. Todėl šio reglamento taikymo laikotarpis turėtų būti ribotas. Taigi tikslinga nustatyti pereinamojo laikotarpio nuostatas, įskaitant taisykles dėl pagalbos schemoms, kurioms taikoma išimtis, skirto suderinimo laikotarpio baigiantis šio reglamento galiojimo laikotarpiui. Tokiomis taisyklėmis valstybėms narėms turėtų būti suteikiama laiko prisitaikyti prie galimos būsimos tvarkos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
TURINYS
I SKYRIUS.
BENDROSIOS NUOSTATOS 13
II SKYRIUS.
PROCEDŪRINIAI REIKALAVIMAI 25
III SKYRIUS.
PAGALBOS KATEGORIJOS 26
1 skirsnis.
Pagalba MVĮ, vykdančioms pirminės žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą 26
2 skirsnis.
Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdose esantį kultūros ir gamtos paveldą 43
3 skirsnis.
Žemės ūkio sektoriui gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba 44
4 skirsnis.
Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose 45
5 skirsnis.
Pagalba miškų ūkio sektoriui 46
6 skirsnis.
Pagalba kaimo vietovių MVĮ, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas 59
IV SKYRIUS.
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 65
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas šių kategorijų pagalbai:
a)
Pagalba labai mažoms, mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ).
i)
vykdančioms veiklą žemės ūkio sektoriuje, visų pirma pirminę žemės ūkio produktų gamybą, perdirbimą ir prekybą, išskyrus 14, 15, 16, 18, 23 ir 25-28 straipsnius, kurie taikomi tik pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ;
ii)
į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančiai veiklai vykdyti, jei tokiai pagalbai taikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 ir jei ji bendrai finansuojama Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis arba skiriama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas;
b)
pagalbai investicijoms, skirtoms žemės ūkio valdoje esančiam kultūros ir gamtos paveldui išsaugoti;
c)
pagalbai, skirtai žemės ūkio sektoriui gaivalinių nelaimių padarytai žalai kompensuoti;
d)
pagalbai moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose;
e)
pagalbai miškų ūkio sektoriui.
2. Kai valstybės narės mano, kad būtų tikslinga, jos gali nuspręsti teikti šio straipsnio 1 dalies a, d ir e punktuose nurodytą pagalbą Reglamente (ES) Nr. 651/2014 nustatytomis sąlygomis ir laikantis jo nuostatų.
3. Šis reglamentas netaikomas šių rūšių pagalbai:
a)
pagalbai miškų ūkio sektoriui, kuri nėra bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas, išskyrus 31, 38, 39 ir 43 straipsnius;
b)
pagalbai į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančią veiklą vykdančioms MVĮ, kuri nėra bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokios bendrai finansuojamos priemonės nacionalinis finansavimas.
4. Šis reglamentas netaikomas:
a)
pagalbos schemoms, numatytoms šio reglamento 17, 32 ir 33 straipsniuose, 34 straipsnio 5 dalies a-c punktuose ir 35, 40, 41 ir 44 straipsniuose, valstybės pagalbos, jeigu vidutinis metinis valstybės pagalbos biudžetas viršija 150 mln. EUR, po šešių mėnesių nuo jų įsigaliojimo. Per 20 darbo dienų nuo schemos įsigaliojimo įvertinusi valstybės narės praneštą atitinkamą vertinimo planą, Komisija gali nuspręsti, kad šis reglamentas ir toliau taikomas ilgesniam laikotarpiui bet kuriai iš šių pagalbos schemų;
b)
bet kokiems šio straipsnio 4 dalies a punkte nurodytų schemų pakeitimams, išskyrus pakeitimus, kurie negali turėti poveikio pagalbos schemos pagal šį reglamentą suderinamumui ar negali turėti reikšmingo poveikio patvirtinto vertinimo plano turiniui;
c)
pagalbai su eksportu susijusiai veiklai trečiosiose šalyse arba valstybėse narėse, t. y. pagalbai, tiesiogiai susijusiai su eksportuojamais kiekiais, platinimo tinklo kūrimu bei veikla arba su kitomis einamosiomis išlaidomis, susijusiomis su eksporto veikla;
d)
pagalbai, kuria remiamas vietinių prekių naudojimas vietoje importuojamų prekių.
5. Šis reglamentas, išskyrus 30 straipsnį, netaikomas:
a)
pagalbos schemoms, į kurias nėra aiškiai neįtrauktas individualios pagalbos mokėjimas įmonei, kuriai išduotas vykdomasis raštas sumoms išieškoti pagal ankstesnį Komisijos sprendimą, kuriuo pagalba skelbiama neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka;
b)
ad hoc pagalbai įmonei, kuriai išduotas vykdomasis raštas sumoms išieškoti pagal ankstesnį Komisijos sprendimą, kuriuo pagalba skelbiama neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka.
6. Šis reglamentas netaikomas pagalbai sunkumų patiriančioms įmonėms, išskyrus:
a)
pagalbą, skirtą gaivalinių nelaimių padarytai žalai kompensuoti pagal 30 straipsnį, gyvūnų ligų likvidavimo išlaidų kompensavimo pagalbą pagal 26 straipsnio 8 dalį ir kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo pagalbą pagal 27 straipsnio 1 dalies c, d ir e punktus;
b)
pagalba toliau nurodytais atvejais, jei dėl nurodyto reiškinio įmonė patyrė tokių nuostolių ar žalos, kad tapo sunkumų patiriančia įmone:
i)
pagalba, skirta dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirtiems nuostoliams kompensuoti pagal 25 straipsnį;
ii)
pagalba, skirta augalų kenkėjų išnaikinimo išlaidoms ir dėl gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų patirtiems nuostoliams kompensuoti pagal 26 straipsnio 8 ir 9 dalis;
iii)
miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų, katastrofinių įvykių ir klimato kaitos sukeltų įvykių miškams padarytos žalos likvidavimo pagalba pagal 34 straipsnio 5 dalies d punktą.
7. Šis reglamentas netaikomas pagalbai, kuri savaime, dėl su ja susietų sąlygų arba dėl jos finansavimo metodo nulemia neišvengiamą ES teisės pažeidimą, visų pirma:
a)
pagalbai, kurios suteikimas yra susietas su įpareigojimu pagalbos gavėjui turėti būstinę atitinkamoje valstybėje narėje arba būti iš esmės įsisteigusiu toje valstybėje narėje;
b)
pagalbai, kuri teikiama su sąlyga, kad pagalbos gavėjas naudoja nacionalinėje teritorijoje pagamintas prekes arba nacionalines paslaugas;
c)
pagalbai, kuria ribojamos pagalbos gavėjų galimybės naudoti mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų rezultatus kitose valstybėse narėse.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1)
pagalba - visus Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus atitinkanti priemonė;
2)
MVĮ arba labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės - I priede nustatytus kriterijus atitinkančios įmonės;
3)
žemės ūkio sektorius - visos įmonės, kurios vykdo pirminę žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą;
4)
žemės ūkio produktas - Sutarties I priede išvardyti produktai, išskyrus Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 (23) I priede išvardytus žvejybos ir akvakultūros produktus;
5)
pirminė žemės ūkio produktų gamyba - Sutarties I priede išvardytų dirvožemio ir gyvulininkystės produktų gamyba nesiimant tolesnių veiksmų, kuriais keičiamas tokių produktų pobūdis;
6)
žemės ūkio produktų perdirbimas - bet kokia operacija su žemės ūkio produktu, kurią atlikus taip pat gaunamas žemės ūkio produktas, išskyrus ūkyje vykdomą veiklą, susijusią su pasiruošimu pirmą kartą parduoti gyvūninį arba augalinį produktą;
7)
prekyba žemės ūkio produktais - produktų laikymas arba eksponavimas ketinant parduoti, siūlymas pirkti, tiekimas arba kitoks pateikimas rinkai, išskyrus atvejus, kai pirminis gamintojas produkciją pirmą kartą parduoda perpardavėjams arba perdirbėjams, ir bet kokią produkto paruošimo tokiam pirmam pardavimui veiklą; pardavimas, kai pirminis gamintojas produktus parduoda galutiniams vartotojams, laikomas prekyba, jei prekiaujama atskirose tam skirtose patalpose;
8)
žemės ūkio valda - vienetas, kurį sudaro pirminei žemės ūkio produktų gamybai naudojama žemė, patalpos ir įrenginiai;
9)
gaivalinė nelaimė - žemės drebėjimas, griūtis, nuošliauža, potvynis, viesulas, uraganas, ugnikalnio išsiveržimas ar laukinės augmenijos gaisras;
10)
pagalbos schema - kiekvienas aktas, pagal kurį bendrai ir abstrakčiai akte nurodytoms įmonėms galima teikti individualią pagalbą nereikalaujant kitų įgyvendinimo priemonių, ir kiekvienas aktas, pagal kurį vienai arba kelioms įmonėms gali būti neribotą laiką teikiama su konkrečiu projektu nesusijusi neriboto dydžio pagalba;
11)
vertinimo planas - dokumentas, kuriame nurodoma bent tokia informacija: vertinamos pagalbos schemos tikslai; vertinimo klausimai; rezultatų rodikliai; numatyta vertinimo vykdymo metodika; duomenų rinkimo reikalavimai; pasiūlytas vertinimo laikas, įskaitant galutinės vertinimo ataskaitos pateikimo datą; nepriklausomos įstaigos, vykdančios vertinimą arba jos vykdomai atrankai naudosimų kriterijų aprašymas ir vertinimo viešumo užtikrinimo sąlygos;
12)
individuali pagalba:
a)
ad hoc pagalba ir
b)
atskiriems pagalbos gavėjams pagal pagalbos schemą teikiama pagalba;
13)
ad hoc pagalba - ne pagal pagalbos schemą skirta pagalba;
14)
sunkumų patirianti įmonė - įmonė, kuri susiduria su bent jau viena iš šių aplinkybių:
a)
ribotos turtinės atsakomybės bendrovė (kuri nėra MVĮ, veikianti trumpiau nei trejus metus), kurios daugiau nei pusė pasirašytojo akcinio kapitalo buvo prarasta dėl sukauptų nuostolių. Taip yra tuomet, kai sukauptus nuostolius atėmus iš rezervų (ir visų kitų elementų, kurie paprastai laikomi bendrovės nuosavų lėšų dalimi) gaunama bendra neigiama suma, viršijanti pusę pasirašytojo akcinio kapitalo. Šioje nuostatoje ”ribotos turtinės atsakomybės bendrovė” visų pirma yra tokios rūšies bendrovė, kuri nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES (24) I priede, o ”akcinis kapitalas”, jeigu taikoma, apima bet kokius akcijų priedus;
b)
bendrovė, kurioje bent keli nariai turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės (kuri nėra MVĮ, veikianti trumpiau nei trejus metus) skolą, kurios daugiau nei pusė jos kapitalo, kaip parodyta bendrovės apskaitoje, buvo prarasta dėl sukauptų nuostolių. Šioje nuostatoje ”bendrovė, kurioje bent keli nariai turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės skolą” visų pirma yra tokios rūšies bendrovė, kuri nurodyta Direktyvos 2013/34/ES II priede;
c)
jeigu įmonei taikoma kolektyvinė nemokumo procedūra arba ji atitinka nacionalinės teisės kriterijus, kad jos kreditorių prašymu jai būtų pradėta kolektyvinė nemokumo procedūra;
d)
jeigu įmonė gavo sanavimo pagalbą ir dar negrąžino skolos ar baigėsi jos garantijos galiojimas, arba gavo restruktūrizavimo pagalbą ir vis dar laikosi restruktūrizavimo plano;
e)
įmonė, kuri nėra MVĮ, jeigu per paskutinius dvejus metus:
i)
įmonės balansinis skolos ir nuosavo kapitalo santykis viršija 7,5 ir
ii)
įmonės EBITDA (pajamų neatskaičius palūkanų, mokesčių, nusidėvėjimo, ir amortizacijos) palūkanų padengimo santykis yra mažesnis negu 1,0.
15)
kritę gyvuliai - gyvuliai, kurie nustačius galutinę diagnozę arba jos nenustačius buvo numarinti eutanazijos būdu arba kurie nugaišo (įskaitant gimusius negyvus ir negimusius gyvulius) ūkyje ar bet kokiuose jo statiniuose arba vežant, bet nebuvo paskersti žmonėms vartoti;
16)
nepalankus klimato reiškinys, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei - nepalankios oro sąlygos, pavyzdžiui, šalna, audra ir kruša, ledėjimas, nepaliaujamas lietus arba didelė sausra, dėl kurių prarandama daugiau kaip 30 % vidutinės produkcijos, apskaičiuotos pagal:
a)
pastarąjį trejų metų laikotarpį arba
b)
trejų metų vidurkį (išskyrus didžiausią ir mažiausią užregistruotą vertę) per pastarąjį penkerių metų laikotarpį;
17)
kiti nepalankūs klimato reiškiniai - nepalankios oro sąlygos, neatitinkančios šio reglamento 2 straipsnio 16 dalies sąlygų;
18)
augalų kenkėjas - Tarybos direktyvos 2000/29/EB (25) 2 straipsnio 1 dalies e punkte apibrėžtas ligų sukėlėjas (kenksmingasis organizmas);
19)
katastrofinis įvykis - žmogaus veiklos sukeltas nenumatytas biotinio arba abiotinio pobūdžio įvykis, dėl kurio labai sutrinka miškų struktūros ir taip ilgainiui padaroma didelės ekonominės žalos miškų ūkio sektoriui;
20)
bendrasis subsidijos ekvivalentas - pagalbos suma, jeigu ta pagalba jos gavėjui buvo suteikta kaip dotacija, prieš bet kokį mokesčių ar kitų rinkliavų atskaitymą;
21)
materialusis turtas - su žeme, pastatais, įranga, mašinomis ir įrenginiais susijęs turtas;
22)
nematerialusis turtas - turtas, kuris nėra fizinis ar finansinis, kaip antai patento teisės, licencijos, praktinė patirtis arba kitas intelektinis turtas;
23)
agrarinės miškininkystės sistema - žemėnaudos sistema, pagal kurią toje pačioje žemėje auginami medžiai ir vystomas žemės ūkis;
24)
grąžintinas avansas - paskola projektui, kuri sumokama iš karto arba dalinėmis išmokomis ir kurios grąžinimo sąlygos priklauso nuo projekto rezultatų;
25)
projekto arba veiklos darbų pradžia - su investicija susijusios veiklos ar statybos darbų pradžia arba pirmasis teisiškai privalomas įsipareigojimas užsakyti įrenginius ar paslaugas, arba bet kuris kitas įsipareigojimas, dėl kurio projektas arba veikla tampa neatšaukiami, atsižvelgiant į tai, kuris įvykis pirmesnis; žemės pirkimas ir parengiamieji darbai, pvz., leidimų gavimas ir galimybių studijų vykdymas, nelaikomi darbų arba veiklos pradžia;
26)
didelės įmonės - įmonės, neatitinkančios I priede nustatytų kriterijų;
27)
fiskalinių teisių perėmimo schema - schema mokesčių lengvatų forma, kuri yra anksčiau galiojusios schemos mokesčių lengvatų forma versija, kuria ta schema keičiama;
28)
pagalbos intensyvumas - bendras pagalbos dydis prieš mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą, išreikštas tinkamų finansuoti išlaidų procentine dalimi;
29)
pagalbos suteikimo diena - diena, kurią pagalbos gavėjui pagal taikomą nacionalinį teisinį režimą suteikiama juridinė teisė gauti pagalbą;
30)
Sąjungos standartas - Sąjungos teisės aktuose nustatytas privalomasis standartas, kuriuo reglamentuojamas lygis (visų pirma, aplinkos, higienos ir gyvūnų gerovės), kurio turi siekti atskiros įmonės; Sąjungos standartais nėra laikomi Sąjungos lygmens standartai ar tikslai, kurie privalomi valstybėms narėms, bet neprivalomi atskiroms įmonėms;
31)
kaimo plėtros programa - kaimo plėtros programa, numatyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnio 1 dalyje;
32)
negamybinės investicijos - investicijos, dėl kurių labai nedidėja valdos vertė ar pelningumas;
33)
investicijos, kuriomis siekiama atitikties Sąjungos standartui - investicijos, kuriomis, pasibaigus Sąjungos teisės aktuose numatytam pereinamajam laikotarpiui, siekiama atitikties Sąjungos standartui;
34)
jaunasis ūkininkas - asmuo, kuris paraiškos teikimo dieną yra ne vyresnis nei 40 metų, turi pakankamai profesinių įgūdžių bei kompetencijos ir pirmą kartą kuriasi kaip žemės ūkio valdos valdytojas;
35)
atokiausi regionai - Sutarties 349 straipsnio pirmoje pastraipoje nurodyti regionai;
36)
mažosios Egėjo jūros salos - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 229/2013 (26) 1 straipsnio 2 dalyje nurodytos mažosios salos;
37)
mažiau išsivystę regionai - regionai, kurių bendrasis vidaus produktas (BVP) vienam gyventojui yra mažesnis nei 75 % vidutinio ES-27 BVP;
38)
ES-25-25 Europos Sąjungos valstybės narės, kurios buvo Sąjungos valstybės narės 2005 m. gegužės mėn.;
39)
ES-27-27 Europos Sąjungos valstybės narės, kurios buvo Sąjungos valstybės narės 2007 m. sausio mėn.;
40)
kapitaliniai darbai - paties ūkininko arba jo darbuotojų atliekami darbai, kuriais sukuriamas turtas;
41)
maistinės kilmės biodegalai - biodegalai, gaminami iš javų ir kitų krakmolingų augalų, cukraus ir aliejinių augalų, kaip apibrėžta Komisijos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 98/70/EB dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės ir Direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, pasiūlyme (27);
42)
aktyvus ūkininkas - aktyvus ūkininkas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013 (28) 9 straipsnyje;
43)
gamintojų grupė ir organizacija - grupė ar organizacija, įkurta siekiant:
a)
priderinti tokioms gamintojų grupėms ar organizacijoms priklausančių gamintojų gamybos procesą ir produkciją prie rinkos reikalavimų; arba
b)
bendrai tiekti rinkai prekes, įskaitant jų paruošimą parduoti, pardavimo centralizavimą ir tiekimą didmenininkams; arba
c)
nustatyti bendrąsias informavimo apie produktus, ypač apie derliaus nuėmimą ir produktų prieinamumą, taisykles; arba
d)
vykdyti kitą gamintojų grupių ar organizacijų veiklą, kaip antai plėtoti verslo ir rinkodaros įgūdžius ir organizuoti bei palengvinti inovacinius procesus;
44)
fiksuotosios dalyvavimo kokybės sistemoje išlaidos - įsitraukimo į remiamą kokybės sistemą ir dalyvavimo joje metinio įnašo išlaidos, įskaitant, jei būtina, patikrų, kurios būtinos atitikčiai tos kokybės sistemos specifikacijoms nustatyti, išlaidas;
45)
konsultacijos - išsamios konsultacijos pagal tą pačią sutartį;
46)
ūkininko namų ūkio narys - fizinis ar juridinis asmuo (išskyrus ūkio darbuotojus) arba tokių asmenų grupė, kad ir koks yra tai grupei ir jos nariams pagal nacionalinę teisę suteiktas teisinis statusas;
47)
užkrečiamosios spongiforminės encefalopatijos (USE) ir galvijų spongiforminės encefalopatijos (GSE) tyrimų išlaidos - visos išlaidos, įskaitant mėginiams imti ir laboratoriniams tyrimams atlikti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001 (29) X priedo C skyrių būtinų tyrimų komplektų išlaidas ir tuo tikslu būtinų mėginių ėmimo, vežimo, laikymo ir sunaikinimo išlaidas;
48)
ūkinių gyvūnų kilmės knyga - knyga, registras, kartoteka arba duomenų bazė:
a)
kurią tvarko valstybės narės oficialiai pripažinta joje įsteigta veislininkystės organizacija arba asociacija ir
b)
į kurią įrašomi arba kurioje registruojami konkrečios veislės grynaveisliai ūkiniai gyvūnai ir nurodomi jų protėviai;
49)
saugomas gyvūnas - bet kuris gyvūnas, saugomas Sąjungos arba nacionalinės teisės aktais;
50)
mokslinių tyrimų ir žinių sklaidos organizacija - bet kokio teisinio statuso (kuris reglamentuojamas viešosios arba privatinės teisės) ir bet kokiu būdu finansuojamas subjektas (pavyzdžiui: universitetai arba mokslinių tyrimų institutai, technologijų perdavimo agentūros, inovacijų tarpininkai, mokslinių tyrimų srities fiziniai arba virtualūs bendradarbiavimo subjektai), kurio pagrindinė paskirtis yra vykdyti nepriklausomus fundamentinius tyrimus, pramoninius tyrimus ar bandomąją taikomąją veiklą arba per rengiamus mokymus, leidžiamus leidinius arba perduodamas žinias plačiai skleisti šios veiklos rezultatus. Jeigu toks subjektas taip pat vykdo ekonominę veiklą, tos ekonominės veiklos finansavimo duomenys, išlaidos ir pajamos į apskaitą turi būti įrašomi atskirai. Įmonės, galinčios daryti įtaką tokio subjekto veiklai, pavyzdžiui, per akcininkus arba narius, negali turėti lengvatinės galimybės naudotis tokio subjekto mokslinių tyrimų pajėgumais arba jo sukurtais rezultatais;
51)
įprastos rinkos sąlygos - sutarties šalių sandorio sąlygos, nesiskiriančios nuo sąlygų, kuriomis sandorį būtų sudariusios nepriklausomos įmonės, kuriose nėra slapto susitarimo elementų. Laikoma, kad sandoriui taikant atvirą, skaidrią ir besąlyginio konkurso procedūrą paisoma įprastų rinkos sąlygų principo;
52)
greitai augantys medžiai - trumpos rotacijos miško medžiai, kurių trumpiausias auginimo laikas iki nukirtimo yra ne mažiau nei 8 metai, o ilgiausias auginimo laikas iki nukirtimo neviršija 20 metų;
53)
trumpos rotacijos želdiniams skirti medžiai - KN kodu 06 02 9041 žymimų ir valstybių narių nustatytinų rūšių medžiai, kuriems priskiriami sumedėję daugiamečiai augalai, šakniastiebiai arba atžalos, likę žemėje po derliaus nuėmimo ir kitą sezoną išleidžiantys naujus daigus, ir kuriems būdingas ilgiausias valstybių narių nustatytinas derliaus ciklas;
54)
sandorio išlaidos - papildomos išlaidos, susijusios su įsipareigojimo įvykdymu, bet tiesiogiai nepriskirtinos to įsipareigojimo įgyvendinimo išlaidoms arba neįtrauktos į išlaidas arba prarastas pajamas, kurios kompensuojamos tiesiogiai; tos išlaidos gali būti apskaičiuotos standartinių išlaidų pagrindu;
55)
kitas žemės valdytojas - žemę valdanti įmonė, išskyrus žemės ūkio sektoriuje veiklą vykdančią įmonę;
56)
žemės ūkio produktų perdirbimas į ne žemės ūkio produktus - su žemės ūkio produktu atliekama operacija, kurią atlikus gaunamas produktas, kuriam netaikomas Sutarties I priedas;
57)
a punkto vietovės - vietovės, taikant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies a punkto nuostatas nurodytos patvirtintiname 2014 m. liepos 1 d.-2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;
58)
c punkto vietovės - vietovės, taikant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostatas nurodytos patvirtintiname 2014 m. liepos 1 d.-2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;
59)
retai apgyvendintos vietovės - vietovės, kurias tokiomis pripažįsta Komisija savo individualiuose sprendimuose dėl 2014 m. liepos 1 d.-2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapių;
60)
NUTS 3 lygmens vietovė - pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1059/2003 (30) sukurtame bendrame teritorinių statistinių vienetų klasifikatoriuje nurodytas 3 lygmens regionas;
61)
iš anksto nenustatytos c punkto vietovės - vietovės, kurias, taikydama Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostatas, valstybė narė savo nuožiūra priskiria prie c punkto vietovių, įrodžiusi, kad šios vietovės atitinka tam tikrus socialinius ir ekonominius kriterijus ir kad jos nurodytos patvirtintame 2014 m. liepos 1 d.-2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;
62)
ankstesnės a punkto vietovės - vietovės, nurodytos kaip a punkto vietovės patvirtintiname 2011 m. sausio 1 d.-2014 m. birželio 30 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;
63)
maisto produktai - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (31) I priede nurodyti maisto produktai, kurie nėra žemės ūkio produktai.
3 straipsnis
Išimties taikymo sąlygos
1. Pagalbos schemos, pagal pagalbos schemas teikiama individuali pagalba ir ad hoc pagalba yra suderinamos su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 2 arba 3 dalį ir joms netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu tokia pagalba atitinka visas šio reglamento I skyriuje nustatytas sąlygas ir konkrečias šio reglamento III skyriuje atitinkamų kategorijų pagalbai nustatytas sąlygas.
4 straipsnis
Pranešimo ribos
1. Šis reglamentas netaikomas individualiai pagalbai, kurios bendrasis subsidijos ekvivalentas viršija šias ribas:
a)
pagalba investicijoms į materialųjį ar nematerialųjį turtą su pirmine žemės ūkio produktų gamyba susijusioje žemės ūkio valdoje, kaip nurodyta 14 straipsnyje, - 500 000 EUR vienos įmonės vienam investiciniam projektui;
b)
pagalbai su ūkio pastato perkėlimu susijusioms investicijoms, dėl kurių modernizuojami įrenginiai arba padidėja gamybos pajėgumas, kaip nurodyta 16 straipsnio 4 dalyje, - 500 000 EUR vienos įmonės vienam investiciniam projektui;
c)
pagalba su žemės ūkio produktų perdirbimu ir prekyba susijusioms investicijoms, kaip nurodyta 17 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienos įmonės vienam investiciniam projektui;
d)
pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdoje esantį kultūros ir gamtos paveldą, kaip nurodyta 29 straipsnyje: 500 000 EUR vienos įmonės vienam investiciniam projektui;
e)
pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose, kaip nurodyta 31 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam projektui;
f)
miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba, kaip nurodyta 32 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam kūrimo projektui;
g)
agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba, kaip nurodyta 33 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam agrarinės miškininkystės sistemos diegimo projektui;
h)
pagalba investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė, kaip nurodyta 35 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam investiciniam projektui;
i)
pagalba investicijoms į infrastruktūrą, susijusią su miškų ūkio sektoriaus plėtra, modernizavimu arba pritaikymu, kaip nurodyta 40 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam investiciniam projektui;
j)
pagalba investicijoms į miškų ūkio technologijas ir į miškų ūkio produktų perdirbimą, kaupimą ir prekybą, kaip nurodyta 41 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam investiciniam projektui;
k)
pagalba investicijoms, susijusioms su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus arba su medvilnės gamyba, kaip nurodyta 44 straipsnyje, - 7,5 mln. EUR vienam investiciniam projektui.
2. 1 dalyje nustatytos ribos neturi būti apeinamos dirbtinai išskaidant pagalbos schemas arba pagalbos projektus.
5 straipsnis
Pagalbos skaidrumas
1. Šis reglamentas taikomas tik pagalbai, kurios bendrąjį subsidijos ekvivalentą įmanoma tiksliai ex ante apskaičiuoti neatliekant rizikos vertinimo (skaidriai pagalbai).
2. Skaidria laikoma šių kategorijų pagalba:
a)
pagalba, kurią sudaro dotacijos ir palūkanų normų subsidijos;
b)
pagalba, kurią sudaro paskolos, kai bendrasis subsidijos ekvivalentas buvo apskaičiuotas remiantis pagalbos suteikimo metu rinkoje galiojusiomis orientacinėmis palūkanų normomis;
c)
pagalba, kurią sudaro garantijos:
i)
jeigu bendrasis subsidijos ekvivalentas buvo apskaičiuotas remiantis Komisijos pranešime nustatytomis saugumo garanto (”saugaus uosto”) priemokomis; arba
ii)
jeigu prieš suteikiant pagalbą garantijos bendrojo subsidijos ekvivalento apskaičiavimo metodika buvo patvirtinta remiantis Komisijos pranešimu dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai arba kitu paskesniu pranešimu, apie tą metodiką pranešus Komisijai pagal bet kokį tuo metu taikomą Komisijos priimtą valstybės pagalbos reglamentą, ir patvirtintoje metodikoje aiškiai apibrėžta garantijos rūšis ir pagrindinio sandorio rūšis atsižvelgiant į šio reglamento taikymą;
d)
pagalba, kurią sudaro mokesčių lengvatos, kai priemonėje yra nustatyta viršutinė riba, kuria užtikrinama, kad nebūtų viršijama taikytina riba;
e)
pagalba, kurią sudaro grąžintini avansai, jeigu visa nominali grąžintino avanso suma neviršija pagal šį reglamentą taikytinų ribų arba jeigu, prieš įgyvendinant priemonę, grąžintino avanso bendrojo subsidijos ekvivalento apskaičiavimo metodika buvo patvirtinta apie ją pranešus Komisijai.
3. Taikant šį reglamentą, skaidria nelaikoma šių kategorijų pagalba:
a)
pagalba, kurią sudaro kapitalo injekcijos;
b)
pagalba, kurią sudaro rizikos finansų priemonės.
6 straipsnis
Skatinamasis poveikis
1. Šis reglamentas taikomas tik skatinamąjį poveikį turinčiai pagalbai.
2. Laikoma, kad pagalba turi skatinamąjį poveikį, jei, prieš pradėdamas vykdyti su projektu ar veikla susijusius darbus, gavėjas atitinkamai valstybei narei pateikia rašytinę pagalbos paraišką. Pagalbos paraiškoje nurodoma bent tokia informacija:
a)
įmonės pavadinimas ir dydis;
b)
projekto arba veiklos aprašymas, įskaitant jo pradžios ir pabaigos datas;
c)
projekto arba veiklos vykdymo vieta;
d)
tinkamų finansuoti išlaidų sąrašas;
e)
rūšis (dotacija, paskola, garantija, grąžintinas avansas ar kt.) ir viešojo finansavimo suma, kurios reikia projektui ir (arba) veiklai vykdyti.
3. Didelėms įmonėms suteikta ad hoc pagalba laikoma turinčia skatinamąjį poveikį, jei ne tik užtikrinama, kad būtų tenkinama 2 dalyje nustatyta sąlyga, bet valstybė narė, prieš suteikdama atitinkamą ad hoc pagalbą, įsitikina, kad gavėjo parengtuose dokumentuose matyti, jog pagalba turės vieną iš šių padarinių:
a)
dėl pagalbos iš esmės padidėja projekto arba veiklos mastas;
b)
dėl pagalbos iš esmės padidėja visa projektui arba veiklai gavėjo išleista suma;
c)
iš esmės paspartėja atitinkamo projekto arba veiklos užbaigimas;
d)
ad hoc pagalbos investicijoms atveju toks projektas arba veikla nebūtų buvę įgyvendinti atitinkamoje kaimo vietovėje arba nebūtų pakankamai pelningi pagalbos gavėjui atitinkamoje kaimo vietovėje, jeigu pagalba nebūtų buvusi suteikta.
4. Nukrypstant nuo 2 ir 3 dalių, priemonės, kurias sudaro mokesčių lengvatos, laikomos turinčiomis skatinamąjį poveikį, jei tenkinamos šios sąlygos:
a)
priemone suteikiama teisė į pagalbą pagal objektyvius kriterijus, toliau nepaliekant valstybei narei teisės spręsti savo nuožiūra, ir
b)
priemonė patvirtinta ir galioja prieš pradedant vykdyti su remiamu projektu ar veikla susijusius darbus, išskyrus fiskalinių teisių perėmimo schemų atveju, jeigu veiklai jau buvo taikomos ankstesnės schemos, kurias sudaro mokesčių lengvatos.
5. Nukrypstant nuo 2, 3 ir 4 dalių, toliau nurodytų kategorijų pagalbai netaikomas skatinamojo poveikio reikalavimas arba laikoma, kad šių kategorijų pagalba turi skatinamąjį poveikį:
a)
žemės konsolidavimo pagalbos schemos, jei tenkinamos 15 straipsnyje arba 43 straipsnyje nustatytos sąlygos ir jei:
i)
pagalbos schema suteikiama teisė į pagalbą pagal objektyvius kriterijus, toliau nepaliekant valstybei narei teisės spręsti savo nuožiūra, ir
ii)
pagalbos schema buvo priimta ir įsigaliojo iki pagalbos gavėjui patiriant finansuoti tinkamų išlaidų pagal 15 straipsnį arba 43 straipsnį;
b)
pagalba, skirta žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo leidiniams, kuriais siekiama didinti plačiosios visuomenės informuotumą apie tuos produktus, leisti, jei ji atitinka 24 straipsnio 2 dalies b punkte nustatytas sąlygas;
c)
pagalba, skirta dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirtiems nuostoliams kompensuoti, jeigu tenkinamos 25 straipsnyje nustatytos sąlygos;
d)
pagalba, skirta gyvūnų ligų likvidavimo ir augalų kenkėjų išnaikinimo išlaidoms ir dėl tų gyvūnų ligų arba augalų kenkėjų patirtiems nuostoliams kompensuoti, jei tenkinamos 26 straipsnio 9 ir 10 dalyse nustatytos sąlygos;
e)
pagalbai, skirtai kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidoms kompensuoti, jei ji tenkina 27 straipsnio 1 dalies c, d ir e punktuose nustatytas sąlygas;
f)
pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdose esantį kultūros ir gamtos paveldą, kaip nurodyta 29 straipsnyje;
g)
gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba, jei tenkinamos 30 straipsnyje nustatytos sąlygos;
h)
pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose, jei tenkinamos 31 straipsnyje nustatytos sąlygos;
i)
gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų, gyvūnų ligų, katastrofinių įvykių ir klimato kaitos sukeltų įvykių miškams padarytos žalos likvidavimo pagalba pagal 34 straipsnio 5 dalies d punktą, jei tenkinamos 34 straipsnyje nustatytos sąlygos.
7 straipsnis
Pagalbos intensyvumas ir tinkamos finansuoti išlaidos
1. Apskaičiuojant pagalbos intensyvumą ir tinkamas finansuoti išlaidas, visi naudojami skaičiai imami prieš bet kokį mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą. Tinkamos finansuoti išlaidos patvirtinamos dokumentais, kurie yra aiškūs, tikslūs ir yra atnaujinti.
2. Pagalba neteikiama pridėtinės vertės mokesčiui (PVM) kompensuoti, išskyrus atvejus, kai to mokesčio neįmanoma susigrąžinti pagal nacionalinius PVM reglamentuojančius teisės aktus.
3. Jeigu pagalba teikiama ne kaip dotacija, pagalbos suma atitinka pagalbos bendrąjį subsidijos ekvivalentą.
4. Keliomis dalinėmis išmokomis mokama pagalba diskontuojama iki jos vertės pagalbos suteikimo dieną. Tinkamos finansuoti išlaidos diskontuojamos iki jų vertės pagalbos suteikimo dieną. Palūkanų norma, naudojama diskontuojant, yra pagalbos suteikimo dieną taikoma diskonto norma.
5. Kai pagalbą sudaro mokesčių lengvatos, pagalbos dalys diskontuojamos remiantis diskonto normomis, taikomomis įvairiu mokesčių lengvatos įsigaliojimo metu.
6. Kai pagalba teikiama grąžintinais avansais, kurie tais atvejais, kai nėra patvirtintos jų bendrojo subsidijos ekvivalento apskaičiavimo metodikos, išreiškiami tinkamų finansuoti išlaidų procentine dalimi, o pagal priemonę numatyta, kad sėkmingai įgyvendinus projektą, kaip apibrėžta remiantis pagrįsta ir atsargia prielaida, avansai grąžinami su palūkanomis, kurių norma yra bent ne mažesnė nei pagalbos suteikimo dieną taikoma diskonto norma, III skyriuje nustatytas didžiausias pagalbos intensyvumas gali būti padidintas 10 procentinių punktų.
8 straipsnis
Sumavimas
1. Nustatant, ar laikomasi 4 straipsnyje numatytų pranešimo ribų ir III skyriuje nustatyto didžiausio pagalbos intensyvumo bei didžiausių pagalbos sumų, atsižvelgiama į visą remiamai veiklai, projektui arba įmonei skiriamos pagalbos sumą.
2. Kai toks Sąjungos finansavimas, kurį centralizuotai valdo Sąjungos institucijos, agentūros, bendrosios įmonės ar kitos įstaigos ir kurio tiesiogiai ar netiesiogiai nekontroliuoja valstybė narė, yra derinamas su valstybės pagalba, nustatant, ar laikomasi pranešimo ribų, didžiausio pagalbos intensyvumo ir viršutinių ribų, atsižvelgiama tik į valstybės pagalbą, su sąlyga, kad suteikto viešojo finansavimo, susijusio su tomis pačiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, visa suma neviršija palankiausių finansavimo normų, nustatytų taikomose Sąjungos teisės taisyklėse.
3. Pagalba, kurios tinkamas finansuoti išlaidas galima nustatyti ir kuriai pagal šį reglamentą netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, gali būti sumuojama su:
a)
bet kokia kita valstybės pagalba, jei tos priemonės yra susijusios su skirtingomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, kurias galima nustatyti;
b)
bet kokia kita valstybės pagalba, susijusia su tomis pačiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, kurios iš dalies arba visiškai sutampa, tik jei taip susumavus neviršijamas didžiausias pagalbos intensyvumas ar pagalbos suma, pagal šį reglamentą taikoma tai pagalbai.
4. Pagalba, kuria finansuotinas išlaidas galima nustatyti ir kuriai reikalavimas pranešti netaikomas pagal šio reglamento 18 ir 45 straipsnius, gali būti sumuojama su bet kokia kita valstybės pagalba, kurios tinkamas finansuoti išlaidas galima nustatyti.
Pagalba, kuria finansuotinų išlaidų negalima nustatyti, gali būti sumuojama su kita valstybės pagalba, kuria finansuotinų išlaidų negalima nustatyti, iki didžiausios atitinkamos bendros finansavimo ribos, nustatytos šiame ar kitame bendrosios išimties reglamente arba Komisijos sprendime atsižvelgiant į konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes.
5. Valstybės pagalba, kuriai pagal šio reglamento III skyriaus 1, 2 ir 3 skirsnius taikoma išimtis, nesumuojama su Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 81 straipsnio 2 dalyje ir 82 straipsnyje nurodytomis išmokomis, kuriomis kompensuojamos tos pačios finansuoti tinkamos išlaidos, jeigu taip susumavus pagalbos intensyvumas ar pagalbos suma viršytų nustatytuosius šiame reglamente.
6. Valstybės pagalba, kuriai pagal šį reglamentą netaikomas reikalavimas pranešti, nesumuojama su jokia de minimis pagalba kompensuojant tas pačias tinkamas finansuoti išlaidas, jeigu taip susumavus pagalbos intensyvumas arba pagalbos suma viršytų III skyriuje nustatytą pagalbos intensyvumą ar sumą.
7. Pagalba investicijoms, skirtoms žemės ūkio gamybos potencialui atkurti, kaip nurodyta 14 straipsnio 3 dalies e punkte, nesumuojama su materialinės žalos kompensavimo pagalba, nurodyta šio reglamento 25, 26 ir 30 straipsniuose.
8. Gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalba, nurodyta šio reglamento 19 straipsnyje, nesumuojama su gamintojų grupių ir organizacijų įsisteigimo žemės ūkio sektoriuje pagalba, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 27 straipsnyje.
Jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios pagalba ir veiklos pradžios pagalbą, skirtą mažiems ūkiams plėsti, kaip nurodyta šio reglamento 18 straipsnyje, nesumuojama su jaunųjų ūkininkų verslo pradžios pagalba arba verslo pradžios pagalbą, skirtą mažiems ūkiams plėsti, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1305/20013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i ir iii papunkčiuose, jei taip susumavus pagalbos suma viršytų šiame reglamente nustatytas pagalbos sumas.
9 straipsnis
Leidiniai ir informacija
1. Ne vėliau kaip per 10 darbo dienų iki pagalbos schemos, kuriai pagal šį reglamentą netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, taikymo arba iki ad hoc pagalbos, kuriai pagal šį reglamentą taikoma išimtis, skyrimo valstybės narės, naudodamosi Komisijos internetine taikomąja pranešimo programa, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 794/2004 3 straipsnyje, perduoda Komisijai informacijos apie tokią pagalbą santrauką šio reglamento II priede nustatyta standartine forma.
Gavusi tokią informacijos santrauką, Komisija per 10 darbo dienų valstybei narei išsiunčia pranešimą apie gavimą, kuriame nurodomas pagalbos identifikavimo numeris.
2. Atitinkama valstybė narė užtikrina, kad išsamioje valstybės pagalbos svetainėje nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu būtų skelbiama:
a)
1 dalyje nurodyta informacijos santrauka arba prieigos prie jos saitas;
b)
visas kiekvienos 1 dalyje nurodytos pagalbos priemonės tekstas, įskaitant jo pakeitimus, arba prieigos prie viso teksto saitas;
c)
šio reglamento III priede nurodyta informacija apie kiekvieną individualios pagalbos skyrimo atvejį, kuriuo:
i)
viršijama pagalbos gavėjams, vykdantiems pirminę žemės ūkio produktų gamybos veiklą, nustatyta 60 000 EUR riba;
ii)
viršijama pagalbos gavėjams, vykdantiems veiklą žemės ūkio produktų perdirbimo ar prekybos veiklą arba vykdantiems veiklą miškų ūkio sektoriuje ar į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį nepatenkančią veiklą, nustatyta 500 000 EUR riba.
3. Jei taikomos pagalbos, kurias sudaro mokesčių lengvatos, schemos, tos sąlygos laikomos įvykdytomis, jei valstybės narės paskelbia reikiamą informaciją apie individualios pagalbos sumas, atitinkančias šiuos intervalus (mln. EUR):
a)
0,06-0,5 - tik pirminės žemės ūkio produktų gamybos atveju;
b)
0,5-1,
c)
1-2,
d)
2-5,
e)
5-10,
f)
10-30 ir
g)
30 ir daugiau.
4. Pirmesnės 2 dalies c punkte paminėta informacija išdėstoma ir yra prieinama III priede aprašytu standartiniu būdu, taip pat numatomos veiksmingos paieškos ir parsisiųsdinimo funkcijos. 2 dalyje nurodyta informacija skelbiama per šešis mėnesius nuo pagalbos suteikimo dienos arba, jei pagalbą sudaro mokesčių lengvatos, - per vienus metus nuo nustatytos mokesčių deklaracijos pateikimo dienos ir yra prieinama ne trumpiau kaip 10 metų nuo pagalbos suteikimo dienos.
5. Visą pagalbos schemos arba 1 dalyje nurodytos ad hoc pagalbos priemonės tekstą sudaro, visų pirma, aiški nuoroda į šį reglamentą (nurodomas jo pavadinimas ir pateikiama nuoroda į Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtą jo tekstą) ir į specialiąsias III skyriaus nuostatas, susijusias su tuo aktu, arba, jei taikytina, į nacionalinį teisės aktą, kuriuo užtikrinama, kad būtų laikomasi atitinkamų šio reglamento nuostatų. Kartu nurodomos jo įgyvendinimo nuostatos ir pakeitimai.
6. Komisija savo interneto svetainėje skelbia:
a)
1 dalyje nurodytą informacijos santrauką;
b)
prieigos prie visų valstybių narių valstybės pagalbos svetainių, nurodytų 2 dalyje, saitą.
7. Valstybės narės užtikrina atitiktį 2, 3 dalies ir 4 dalių nuostatoms ne vėliau kaip per dvejus metus nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos.
10 straipsnis
Vengimas skelbti kelis kartus
Jei individuali pagalba patenka į Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 taikymo sritį ir jei ji bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas nacionalinis tokių bendrai finansuojamų priemonių finansavimas, valstybės narė gali nuspręsti apie ją neskelbti šio reglamento 9 straipsnio 2 dalyje nurodytoje valstybės pagalbos interneto svetainėje, jeigu apie paskirtą individualią pagalbą jau paskelbta laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 (32) 111, 112 ir 113 straipsnių. Tokiu atveju valstybė narė šio reglamento 9 straipsnio 2 dalyje nurodytoje valstybės pagalbos interneto svetainėje pateikia nuorodą į Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnyje nurodytą interneto svetainę.
II SKYRIUS
PROCEDŪRINIAI REIKALAVIMAI
11 straipsnis
Bendrosios išimties taikymo atšaukimas
Jei valstybė narė suteikia pagalbą, kuriai tariamai pagal šį reglamentą netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, nesilaikydama I-III skyriuose nustatytų sąlygų, Komisija, atitinkamai valstybei narei suteikusi galimybę pareikšti savo nuomonę, gali priimti sprendimą, kuriuo nustatoma, kad apie visas arba kai kurias būsimas pagalbos priemones, kurias patvirtins atitinkama valstybė narė ir kurios kitu atveju tenkintų šio reglamento reikalavimus, reikia pranešti Komisijai pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį. Pagalbos priemonės, apie kurias reikia pranešti, gali būti tam tikrų rūšių pagalbos priemonės, tam tikriems pagalbos gavėjams skirtos priemonės arba tam tikrų atitinkamos valstybės narės institucijų patvirtintos priemonės.
12 straipsnis
Ataskaitų teikimas
1. Valstybės narės perduoda Komisijai elektroninę metinę šio reglamento taikymo ataskaitą, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 794/2004 III skyriuje, už kiekvienus ištisus metus arba kiekvieną metų dalį, kurią taikomas šis reglamentas.
2. Metinėje ataskaitoje taip pat pateikiama informacija, susijusi su:
a)
gyvūnų ligomis ar augalų kenkėjais, kaip nurodyta 26 straipsnyje;
b)
meteorologinė informacija apie klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kaip nurodyta 25 straipsnyje, arba gaivalinių nelaimių žemės ūkio sektoriuje, kaip nurodyta 30 straipsnyje, tipą, laiką, santykinį stiprumą ir vietą.
13 straipsnis
Kontrolė
Valstybės narės registruoja išsamius duomenis bei informaciją ir saugo patvirtinamuosius dokumentus, kurie yra būtini siekiant nustatyti, ar įvykdytos visos šiuo reglamentu nustatytos sąlygos. Tokie duomenys saugomi 10 metų nuo ad hoc pagalbos suteikimo dienos arba paskutinės pagalbos pagal pagalbos schemą suteikimo dienos. Atitinkama valstybė narė per 20 darbo dienų arba per ilgesnį laikotarpį, kuris gali būti nustatytas prašyme, suteikia Komisijai visą informaciją ir patvirtinamuosius dokumentus, kurie Komisijai atrodo būtini šio reglamento taikymui kontroliuoti.
III SKYRIUS
PAGALBOS KATEGORIJOS
1 SKIRSNIS
Pagalba MVĮ, vykdančioms pirminės žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą
14 straipsnis
Pagalba investicijoms į materialųjį ar nematerialųjį turtą su pirmine žemės ūkio produktų gamyba susijusioje žemės ūkio valdoje
1. Pagalba investicijoms į materialųjį ar nematerialųjį turtą su pirmine žemės ūkio produktų gamyba susijusioje žemės ūkio valdoje yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-14 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Investicijos gali būti vykdomos vieno ar kelių pagalbos gavėjų arba turi būti susijusios su vieno ar kelių pagalbos gavėjų naudojamu materialiuoju arba nematerialiuoju turtu.
3. Investicijomis turi būti siekiama vieno arba kelių iš šių tikslų:
a)
gerinti bendrus žemės ūkio valdos veiklos rezultatus ir tvarumą, visų pirma, mažinant gamybos sąnaudas arba gerinant ir perorientuojant gamybą;
b)
gerinti natūralią aplinką, higienos sąlygas arba gyvūnų gerovės standartus, su sąlyga, kad susijusiomis investicijomis laikomasi griežtesnių standartų nei galiojantieji ES standartai;
c)
sukurti ir gerinti su žemės ūkio plėtra, pritaikymu ir modernizavimu susijusią infrastruktūrą, įskaitant prieigą prie ūkio žemės, žemės konsolidavimą ir gerinimą, energijos ir vandens tiekimą ir taupymą;
d)
įgyvendinti su agrarine aplinkosauga ir klimato kaita susijusius tikslus, įskaitant rūšių ir buveinių biologinės įvairovės išsaugojimo būklę, taip pat gerinti ”Natura 2000” vietovės arba kitos didelės gamtinės vertės vietovės, nustatytos valstybių narių nacionalinėse arba regioninėse kaimo plėtros programose, visuomeninę vertę, jei tokios investicijos yra negamybinės;
e)
atkurti dėl gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prarastą gamybos potencialą ir siekti išvengti tų įvykių daromos žalos.
4. Investicijos gali būti susietos su biodegalų ar energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamyba ūkyje, su sąlyga, kad tokia gamyba neviršija vidutinio metinio konkrečiame ūkyje sunaudojamų degalų ar energijos kiekio.
Jei investuojama į biodegalų gamybą, gamybos įrenginių gamybos pajėgumas turi būti ne didesnis už vidutinį metinį žemės ūkio valdoje sunaudojamų transporto degalų kiekį ir pagaminti biodegalai negali būti parduodami rinkoje.
Jei investuojama į šiluminės energijos ir elektros energijos gamybą iš atsinaujinančiųjų išteklių žemės ūkio valdose, gamybos įrenginiai turi būti naudojami tik pagalbos gavėjo energijos vartojimo poreikiams patenkinti, o jų gamybos pajėgumas turi būti ne didesnis už bendrą vidutinį metinį žemės ūkio valdoje, įskaitant ūkininko namų ūkį, suvartojamos šiluminės ir elektros energijos kiekį. Elektros energiją parduoti į tinklą leidžiama tik tuo atveju, jei laikomasi metinės ribinės nuosavoms reikmėms suvartojamos energijos vertės.
Kai, siekdami patenkinti savo reikmėms naudojamų biodegalų ir energijos poreikius, investicijas vykdo daugiau pagalbos gavėjų, vidutinis metinis sunaudojamas kiekis negali viršyti kiekio, lygiaverčio vidutiniam metiniam visų pagalbos gavėjų sunaudojamam kiekiui.
Investicijos į atsinaujinančiųjų išteklių energijos infrastruktūrą, kurioje vartojama ar gaminama energija, turi atitikti būtiniausius energijos vartojimo efektyvumo standartus, jei šie yra nustatyti nacionaliniu lygmeniu.
Investicijos į įrenginius, kurių pagrindinė paskirtis - gaminti elektros energiją iš biomasės, neatitinka pagalbos skyrimo reikalavimų, nebent panaudojama valstybių narių nustatytina mažiausia procentinė šiluminės energijos dalis.
Valstybės narės skirtingų rūšių įrenginiams nustato bioenergijos, įskaitant biodegalus, gamybai naudojamų javų ir kitų krakmolingų augalų, cukrinių ir aliejinių augalų didžiausias proporcines dalis. Pagalba bioenergijos investiciniams projektams vykdyti teikiama tiki bioenergija atitinka Sąjungos teisės aktuose, įskaitant Direktyvos 2009/28/EB 17 straipsnio 2-6 dalis, nustatytus taikytinus tvarumo kriterijus.
5. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
6. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių ir prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
negamybinių investicijų, susijusių su 3 dalies d punkte nurodytais tikslais, išlaidos;
f)
su drėkinimu susijusių investicijų išlaidos, atitinkančios šias sąlygas:
i)
Komisijai yra pateiktas upės baseino valdymo planas, kaip reikalaujama Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB (33) 13 straipsnyje, apimantis visą teritoriją, kurioje numatoma vykdyti investicijas, taip pat kitas teritorijas, kurių aplinkai investicijos gali turėti įtakos. Pagal upės baseino valdymo planą, laikantis tos direktyvos 11 straipsnio taikomos priemonės, kurios yra susijusios su žemės ūkio sektoriumi, turi būti nurodytos atitinkamoje priemonių programoje. Turi būti įdiegtos vandens matavimo priemonės, kuriomis galima nustatyti su remiamomis investicijomis susijusį sunaudojamo vandens kiekį, arba jas reikia įdiegti investuojant;
ii)
investicijos turi padėti sumažinti sunaudojamo vandens kiekį bent 25 %, palyginti su ankstesniu sunaudojamo vandens kiekiu;
Tačiau, taikant f punktą, pagalba pagal šį straipsnį neskiriama vykdyti investicijoms, darančioms poveikį požeminiams arba paviršiniams vandens telkiniams, kurių būklė, nurodyta susijusiame upės baseino valdymo plane, yra prastesnė už gerą dėl priežasčių, susijusių su vandens kiekiu, taip pat investicijos, dėl kurių padidėja grynasis drėkinamas plotas, darančios poveikį atitinkamam požeminiam arba paviršiniam vandens telkiniui.
Šios dalies f punkto i ir ii papunkčių sąlygos netaikomos investicijoms į esamą įrenginį, kurios daro poveikį tik energijos vartojimo efektyvumui, arba investicijoms į tvenkinio įrengimą, arba investicijoms į apytakinio vandens panaudojimą, nedarančioms poveikio požeminio ar paviršinio vandens telkiniui;
g)
jei investicijomis siekiama atkurti žemės ūkio gamybos potencialą, kuris buvo prarastas dėl gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, gyvūnų ligų arba augalų kenkėjų, tinkamos finansuoti išlaidos gali apimti žemės ūkio gamybos potencialo atkūrimo iki tokio lygio, koks jis buvo prieš įvykstant tiems įvykiams, išlaidas;
h)
jei investicijomis siekiama išvengti gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginam gaivalinėms nelaimėms, gyvūnų ligų arba augalų kenkėjų daromos žalos, tinkamos finansuoti išlaidos gali apimti specialių prevencinių veiksmų išlaidas.
7. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 6 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
8. Nuo 2017 m. sausio 1 d. drėkinimo pagalbą moka tik tos valstybės narės, kurios užtikrina, kad įvairiose vandens naudojimo srityse būtų prisidedama prie sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas žemės ūkio sektoriuje, susigrąžinimo, laikantis Direktyvos 2000/60/EB 9 straipsnio 1 dalies pirmos įtraukos, atitinkamais atvejais atsižvelgiant į tokio susigrąžinimo socialinį bei ekonominį poveikį ir poveikį aplinkai, taip pat į poveikį patiriančio regiono arba regionų geografines ir klimato sąlygas.
9. Pagalba neskiriama:
a)
gamybos teisėms, teisėms į išmokas ir vienmečiams augalams įsigyti;
b)
vienmečiams augalams sodinti;
c)
drenažo darbams;
d)
investicijoms, kuriomis siekiama atitikties Sąjungos standartams, vykdyti, išskyrus pagalbą, suteiktą jauniesiems ūkininkams per 24 mėnesius nuo jų įsikūrimo dienos;
e)
gyvūnams įsigyti, išskyrus pagalbą investicijoms, teikiamą pagal 3 dalies e punktą.
10. Pagalba neskiriama vien tik už konkrečius žemės ūkio produktus ir todėl ją turi būti galima teikti visiems pirminės žemės ūkio produktų gamybos sektoriams, visam augalinių produktų gamybos sektoriui arba visam gyvūninių produktų gamybos sektoriui. Tačiau valstybės narės gali neteikti pagalbos už tam tikrus produktus, jei vidaus rinkoje jų yra per daug arba nepakanka tų produktų realizavimo rinkų.
11. 1 dalyje nurodyta pagalba neteikiama pažeidžiant Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 nustatytus draudimus arba apribojimus, net jeigu tokie draudimai ir apribojimai susiję tik su tame reglamente numatyta Sąjungos parama.
12. Pagalbos intensyvumas neturi viršyti:
a)
75 % tinkamų finansuoti išlaidų atokiausiuose regionuose;
b)
75 % tinkamų finansuoti išlaidų mažosiose Egėjo jūros salose;
c)
50 % tinkamų finansuoti išlaidų mažiau išsivysčiusiuose regionuose ir visuose regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d. buvo mažesnis kaip 75 % ES-25 valstybių vidurkio ataskaitiniu laikotarpiu, tačiau kuriuose BVP vienam gyventojui yra didesnis kaip 75 % BVP vidurkio ES-27 valstybėse;
d)
40 % tinkamų finansuoti išlaidų kituose regionuose.
13. 12 dalyje nurodytos normos gali būti padidintos 20 procentinių punktų, jei didžiausias pagalbos intensyvumas neviršija 90 %, kai pagalba skiriama:
a)
jauniesiems ūkininkams arba ūkininkams, kurie įsikūrė per penkerius metus iki pagalbos paraiškos pateikimo;
b)
vykdyti kolektyvinėms investicijoms (pvz., investicijoms į ūkininkų grupės naudojamas saugyklas arba įrenginius, kuriais naudojantis žemės ūkio produktai ruošiami prekybai), ir integruotiems projektams, apimantiems kelias Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 numatytas priemones, įskaitant projektus, susijusius su gamintojų organizacijų susijungimu;
c)
vykdyti investicijoms vietovėse, kuriose esama gamtinių ir kitų specifinių kliūčių;
d)
vykdyti veiklai, remiamai pagal Europos inovacijų partnerystę (EIP), pvz., investicijoms į naują tvartą, suteikiančioms galimybę išbandyti naują gyvūnų laikymo metodą, kurį sukūrė veiklos grupė, sudaryta iš ūkininkų, mokslininkų ir gyvūnų gerovės nevyriausybinės organizacijos atstovų;
e)
vykdyti investicijoms, kuriomis siekiama gerinti natūralią aplinką, higienos sąlygas arba gyvūnų gerovės standartus, kaip nurodyta 3 dalies b punkte; šiuo atveju padidinta norma, kaip nurodyta šioje dalyje, taikoma tik papildomoms išlaidoms, kurios yra būtinos siekiant aukštesnio nei galiojančiais Sąjungos standartais nustatyto lygio ir kurios nedidina gamybos pajėgumų.
14. 3 dalies d punkte nurodytų negamybinių investicijų ir 3 dalies e punkte nurodytų gamybos potencialo atkūrimo investicijų atveju didžiausias pagalbos intensyvumas neturi viršyti 100 %.
Su 3 dalies e punkte nurodytomis prevencinėmis priemonėmis susijusioms investicijoms vykdyti skirtos pagalbos didžiausias intensyvumas neturi viršyti 80 %. Tačiau jis gali būti padidintas iki 100 %, jeigu bendrai investuoja daugiau nei vienas pagalbos gavėjas.
15 straipsnis
Žemės ūkio reikmėms naudojamos žemės konsolidavimo pagalba
Žemės ūkio reikmėms naudojamos žemės konsolidavimo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jei ji atitinka I skyriuje nustatytas sąlygas ir yra skiriama teisinėms ir administracinėms išlaidoms, įskaitant tyrimų išlaidas, kompensuoti neviršijant 100 % patirtų faktinių išlaidų.
16 straipsnis
Pagalba su ūkio pastatų perkėlimu susijusioms investicijoms
1. Pagalba su ūkio pastatų perkėlimu susijusioms investicijoms yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-5 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Perkeliant ūkio pastatą turi būti siekiama visuomenės interesus atitinkančio tikslo.
Visuomenės interesas, kuriuo siekiama pagrįsti pagal šį straipsnį skiriamą pagalbą, nurodomas susijusiose atitinkamos valstybės narės nuostatose.
3. Jei perkeliant ūkio pastatą esami įrenginiai išmontuojami, pašalinami ir perstatomi, pagalbos intensyvumas neturi viršyti 100 % faktinių išlaidų, patirtų vykdant tokią veiklą.
4. Jei perkeliant ūkio pastatą esami įrenginiai ne tik išmontuojami, pašalinami ir vėl sumontuojami, kaip nurodyta 3 dalyje, bet ir modernizuojami arba jei padidėja gamybos pajėgumas, 14 straipsnio 11 ir 12 dalyse nurodytoms investicijoms nustatytas pagalbos intensyvumas taikomas ir su įrenginių modernizavimu arba gamybos pajėgumo didinimu susijusioms išlaidoms.
Taikant šią dalį, jei esamas pastatas ar įrenginiai tik pakeičiami nauju šiuolaikišku pastatu ar įrenginiais, iš esmės nekeičiant gamybos arba atitinkamos technologijos, toks pakeitimas nelaikomas su modernizavimu susijusiu pakeitimu.
5. Didžiausias pagalbos intensyvumas gali siekti 100 % tinkamų finansuoti išlaidų, jei perkėlimas susijęs su veikla, vykdoma netoli kaimo gyvenviečių, siekiant pagerinti gyvenimo kokybę arba pagerinti kaimo gyvenvietės aplinkosaugos rezultatus.
17 straipsnis
Pagalba su žemės ūkio produktų perdirbimu ir žemės ūkio produktų prekyba susijusioms investicijoms
1. Pagalba su žemės ūkio produktų perdirbimu ir žemės ūkio produktų prekyba susijusioms investicijoms į materialųjį ir nematerialųjį turtą yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-10 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Investicijos turi būti susijusios su žemės ūkio produktų perdirbimu arba žemės ūkio produktų prekyba.
3. Pagal šį straipsnį neteikiama pagalba investicijoms, susijusioms su maistinės kilmės biodegalų gamyba.
4. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
5. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos.
6. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 5 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
7. Pagalba neteikiama vykdyti investicijoms, kuriomis siekiama atitikties galiojantiems Sąjungos standartams.
8. Pagalba neteikiama pažeidžiant Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 nustatytus draudimus arba apribojimus, net jeigu tokie draudimai ir apribojimai susiję tik su tame reglamente numatyta Sąjungos parama.
9. Pagalbos intensyvumas neviršija:
a)
75 % tinkamų finansuoti išlaidų atokiausiuose regionuose;
b)
75 % tinkamų finansuoti išlaidų mažosiose Egėjo jūros salose;
c)
50 % tinkamų finansuoti išlaidų mažiau išsivysčiusiuose regionuose ir visuose regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui 2007-2013 m. laikotarpiu buvo mažesnis kaip 75 % ES-25 valstybių vidurkio ataskaitiniu laikotarpiu, tačiau kuriuose BVP vienam gyventojui yra didesnis kaip 75 % BVP vidurkio ES-27 valstybėse;
d)
40 % tinkamų finansuoti išlaidų kituose regionuose.
10. 9 dalyje nurodytos normos gali būti padidintos 20 procentinių punktų, jei didžiausias pagalbos intensyvumas neviršija 90 %, kai pagalba skiriama vykdyti veiksmams:
a)
susijusiems su gamintojų organizacijų susijungimu arba
b)
remiamiems pagal EIP.
18 straipsnis
Jauniesiems ūkininkams skirta veiklos pradžios pagalba ir smulkiems ūkiams plėtoti skirta veiklos pradžios pagalba
1. Jauniesiems ūkininkams skirta veiklos pradžios pagalba ir smulkiems ūkiams plėtoti skirta veiklos pradžios pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-7 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba skiriama jauniesiems ūkininkams arba smulkiems ūkiams, kaip apibrėžta šio reglamento 2 straipsnio 34 dalyje, arba smulkiems ūkiams, kaip apibrėžta valstybių narių.
Valstybių narių nustatyta smulkių ūkių apibrėžtis turi būti įtraukta į atitinkamas kaimo plėtros programas ir patvirtinta Komisijos.
Valstybės narės nustato viršutines ir apatines galimybės gauti jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios pagalbą ir smulkiems ūkiams plėtoti skirtą veiklos pradžios pagalbą ribas, kurios grindžiamos žemės ūkio valdos gamybos potencialu, matuojamu kaip standartinė produkcija, apibrėžta Komisijos reglamento (EB) Nr. 1242/2008 (34) 5 straipsnyje, arba lygiaverčiu parametru. Apatinė galimybės gauti jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios pagalbą riba turi būti didesnė nei viršutinė galimybės gauti smulkių ūkių plėtros pagalbą riba.
Pagalba skiriama tik labai mažoms ir mažosioms įmonėms.
3. Jei pagalba teikiama jaunajam ūkininkui, kuris steigia ūkį kaip juridinis asmuo, jaunasis ūkininkas turi veiksmingai ilgą laiką kontroliuoti juridinį asmenį - priimti su valdymu, nauda ir finansine rizika susijusius sprendimus. Jei juridinio asmens kapitalą valdo arba juridiniam asmeniui vadovauja keli fiziniai asmenys, įskaitant asmenis, kurie nėra jaunieji ūkininkai, jaunasis ūkininkas turi būti pajėgus vykdyti nurodytą veiksmingą ilgalaikę kontrolę vienas arba kartu su kitais jaunaisiais ūkininkais. Jei juridinį asmenį vienas arba kartu su kitais kontroliuoja kitas juridinis asmuo, pirmoje pastraipoje nustatyti reikalavimai taikomi bet kuriam fiziniam asmeniui, kontroliuojančiam tą kitą juridinį asmenį.
4. Pagalba teikiama tik tada, jei atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai yra pateiktas verslo planas, kuris turi būti pradėtas įgyvendinti per devynis mėnesius nuo sprendimo skirti pagalbą priėmimo dienos.
Verslo plane apibūdinami bent šie dalykai:
a)
veiklos pradžios pagalbos, skiriamos jauniesiems ūkininkams, atveju:
i)
pradinė žemės ūkio valdos padėtis;
ii)
veiklos žemės ūkio valdoje plėtojimo pagrindiniai ir tarpiniai tikslai;
iii)
išsamūs duomenys apie veiklai žemės ūkio valdoje plėtoti būtinus veiksmus, įskaitant susijusius su aplinkosauginiu tvarumu ir efektyviu išteklių naudojimu, pvz., apie investicijas, mokymą ir konsultacijas;
b)
veiklos pradžios pagalbos, skiriamos smulkiems ūkiams plėtoti, atveju:
i)
pradinė žemės ūkio valdos padėtis;
ii)
išsamūs duomenys apie veiksmus, įskaitant susijusius su aplinkosauginiu tvarumu ir efektyviu išteklių naudojimu, kurie padėtų užtikrinti ekonominį gyvybingumą, pvz., apie investicijas, mokymą ir bendradarbiavimą.
5. 4 straipsnio a punkte nurodytame jaunųjų ūkininkų verslo plane turi būti numatyta, kad pagalbos gavėjas turi atitikti 2 straipsnio 42 dalyje nustatytą aktyvaus ūkininko sąvokos apibrėžtį per 18 mėnesių nuo įsikūrimo dienos. Tačiau jei pagalbos gavėjas neturi pakankamai profesinių įgūdžių ir kompetencijos, kad atitiktų minėtą apibrėžtį, jam turi būti suteikta teisė gauti pagalbą tuo atveju, jei jis įsipareigoja įgyti tuos profesinius įgūdžius ir kompetenciją per 36 mėnesius nuo sprendimo skirti pagalbą priėmimo dienos. Tas įsipareigojimas turi būti įtrauktas į verslo planą.
6. Pagalba teikiama mažiausiai dviem dalimis arba išmokama mažiausiai dviem dalinėmis išmokomis per ne ilgesnį kaip penkerių metų laikotarpį.
Jauniesiems ūkininkams paskutinė pagalbos dalis suteikiama arba paskutinė pagalbos dalinė išmoka išmokama tik po to, kai teisingai įgyvendinamas 4 dalies a punkte nurodytas verslo planas.
7. Pagalbos vienam jaunajam ūkininkui suma turi būti nustatoma atsižvelgiant į atitinkamos valstybės narės socialinę ir ekonominę padėtį ir negali viršyti 70 000 EUR.
Pagalbos vienam smulkiam ūkiui suma neturi viršyti 15 000 EUR.
19 straipsnis
Žemės ūkio sektoriaus gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalba
1. Žemės ūkio sektoriaus gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-9 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba gali būti teikiama tik toms gamintojų grupėms arba organizacijoms, kurias atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija pripažino remdamasi pateiktu verslo planu.
3. Pagalba teikiama atitinkamai valstybei narei įsipareigojus patikrinti, ar per penkerius metus nuo oficialaus gamintojų grupės ar organizacijos pripažinimo buvo įgyvendinti 2 dalyje nurodytame verslo plane numatyti tikslai.
4. Gamintojų grupės ar organizacijos susitarimai, sprendimai ir suderinta praktika turi atitikti konkurencijos taisykles, taikomas pagal Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 206-210 straipsnius.
5. Pagalba neskiriama:
a)
gamintojų organizacijoms (subjektams ar įstaigoms), pvz., bendrovėms ar kooperatyvams, kurių tikslas - vienos ar daugiau žemės ūkio valdų valdymas ir kurios dėl šios priežasties iš esmės yra atskiri gamintojai;
b)
kitoms žemės ūkio asociacijoms, kurios vykdo užduotis, pvz., teikia abipusės paramos, pagalbos ūkiams ir ūkių vadybos paslaugas narių valdose, tačiau nedalyvauja bendrai pritaikant pasiūlą prie rinkos poreikių;
c)
gamintojų grupėms, organizacijoms arba asociacijoms, kurių tikslai yra nesuderinami su Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 152 straipsnio 1 dalies c punktu bei 3 dalimi ir 156 straipsniu.
6. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos: tinkamų patalpų nuomos išlaidos, biuro įrangos, įskaitant kompiuterinę techniką ir programinę įrangą, įsigijimo išlaidos, išlaidos administracijos darbuotojams, pridėtinės išlaidos, mokesčiai už teisines ir administracines paslaugas.
Jeigu įsigyjamos patalpos, tinkamos finansuoti išlaidos patalpoms įsigyti neturi viršyti nuomos išlaidų pagal rinkos įkainius.
7. Pagalba teikiama kaip fiksuoto dydžio pagalba ir išmokama metinėmis dalinėmis išmokomis per pirmuosius penkerius metus nuo tos dienos, kurią gamintojų grupę ar organizaciją, remdamasi 2 dalyje nurodytu verslo planu, oficialiai pripažino kompetentinga institucija.
Paskutinę dalinę išmoką valstybės narės išmoka tik patikrinusios, ar tas verslo planas tinkamai įgyvendintas.
Pagalba teikiama mažėjančia tvarka.
8. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
9. Pagalbos suma neviršija 500 000 EUR.
20 straipsnis
Pagalba žemės ūkio produktų kokybės sistemose dalyvaujantiems gamintojams
1. Toliau nurodytų kategorijų pagalba žemės ūkio produktų gamintojams yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti:
a)
pagalba naujiems kokybės sistemų dalyviams, jei ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas;
b)
pagalba, skirta privalomų kontrolės priemonių, taikomų pagal kokybės sistemas, kurių pagal Sąjungos ar nacionalinius teisės aktus imasi kompetentinga institucija ar kurių pagal tuos teisės aktus imamasi jos vardu, išlaidoms kompensuoti, jei ji atitinka šio straipsnio 2, 4, 6, 7 bei 8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas;
c)
pagalba, kuria kompensuojamos rinkos tyrimų veiklos, produkto koncepcijos ir dizaino išlaidos, ir kokybės sistemų pripažinimo paraiškų rengimo pagalba, jeigu ji atitinka sąlygas, nustatytas šio straipsnio 2, 6, 7 bei 8 dalyse ir I skyriuje.
2. 1 dalyje nurodyta pagalba skiriama šioms kokybės sistemoms įgyvendinti:
a)
kokybės sistemoms, nustatytoms pagal šiuos reglamentus ir nuostatas:
i)
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 II dalies II antraštinės dalies I skyriaus 2 skirsnį - kai taikomos su vynu susijusios kokybės sistemos;
ii)
Reglamentą (ES) Nr. 1151/2012;
iii)
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 834/2007 (35);
iv)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 110/2008 (36);
v)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 251/2014 (37);
b)
žemės ūkio produktų kokybės sistemos, įskaitant ūkio sertifikavimo sistemas, kurias valstybės narės pripažino atitinkančiomis šiuos kriterijus:
i)
pagal tokias kokybės sistemas gaminamo galutinio produkto savitumas turi slypėti aiškiai nustatytuose įsipareigojimuose užtikrinti:
-
specifines produkto savybes arba
-
specifinius ūkininkavimo ar gamybos metodus, arba
-
galutinio produkto kokybę, kuri gerokai viršija komercinių prekių standartus, susijusius su visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikata, gyvūnų gerove ar aplinkos apsauga;
ii)
galimybė dalyvauti kokybės sistemoje turi būti suteikta visiems gamintojams;
iii)
į kokybės sistemą turi būti įtrauktos privalomos galutinio produkto specifikacijos, o atitiktį joms turi tikrinti valdžios institucijos arba nepriklausoma tikrinimo įstaiga;
iv)
kokybės sistema turi būti skaidri, ja turi būti užtikrinamas visiškas žemės ūkio produktų atsekamumas;
c)
savanoriškos žemės ūkio produktų sertifikavimo sistemos, kurias atitinkama valstybė narė pripažįsta atitinkančiomis Komisijos komunikate ”Sąjungos žemės ūkio produktų savanoriško sertifikavimo sistemų taikymo geriausios patirties gairės” (38) nustatytus reikalavimus.
3. 1 dalies a punkte nurodyta pagalba teikiama žemės ūkio produktų gamintojams kaip metinė skatinamoji išmoka, kurios dydis nustatomas pagal fiksuotųjų dalyvavimo kokybės sistemose išlaidų dydį.
4. 1 dalies a ir b punktuose nurodyta pagalba neskiriama kontrolės, kurią atlieka pats pagalbos gavėjas, išlaidoms kompensuoti arba tais atvejais, kai Sąjungos teisės aktuose numatyta, kad kontrolės išlaidas privalo padengti žemės ūkio produktų gamintojai ar jų grupės, tačiau nenurodytas faktinis mokesčių dydis.
5. 1 dalies a punkte nurodyta pagalba skiriama ne ilgesniam kaip penkerių metų laikotarpiui, o jos suma neviršija 3 000 EUR vienam pagalbos gavėjui per metus.
6. Turi būti sudarytos galimybės pagalba naudotis visoms pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančioms įmonėms atitinkamoje vietovėje, remiantis objektyviai nustatytomis sąlygomis.
7. 1 dalies b ir c punktuose nurodyta pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams.
1 dalies b ir c punktuose nurodyta pagalba mokama už kontrolės priemones atsakingai įstaigai, mokslinių tyrimų ar konsultavimo paslaugų teikėjui.
8. 1 dalies b ir c punktuose nurodyta pagalba neturi viršyti 100 % patirtų faktinių išlaidų.
21 straipsnis
Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai
1. Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba turi būti teikiama profesinio mokymo ir įgūdžių įgijimo veiklai, įskaitant mokymo kursus, seminarus ir patariamąją veiklą, taip pat parodomajai bei informavimo veiklai vykdyti.
Pagalba taip pat gali būti skiriama trumpalaikiams ūkio valdytojų apsikeitimams ir apsilankymams ūkiuose atlikti.
Pagalba parodomajai veiklai gali būti kompensuojamos atitinkamos investavimo išlaidos.
3. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
profesinio mokymo ir įgūdžių įgijimo veiklos, įskaitant mokymo kursus, praktinius seminarus ir patariamąją veiklą, taip pat parodomosios ir informavimo veiklos išlaidos;
b)
dalyvių kelionės, apgyvendinimo bei dienpinigių išlaidos;
c)
pavadavimo paslaugų teikimo, kai nėra dalyvių, išlaidos;
d)
su investicijomis susijusių parodomųjų projektų atveju:
i)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
ii)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
iii)
bendrosios išlaidos, susijusios su i ir ii punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal i ir ii punktus;
iv)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių ir prekių ženklų įsigijimo išlaidos.
4. 3 dalies d punkte nurodytos išlaidos laikomos tinkamomis finansuoti tik jeigu jos naudojamos parodomajam projektui vykdyti ir tik parodomojo projekto vykdymo laikotarpiu.
Tik tos nusidėvėjimo išlaidos, kurios atitinka parodomojo projekto trukmę ir yra apskaičiuotos pagal visuotinai priimtus apskaitos principus, laikomos tinkamomis finansuoti.
5. 3 dalies a ir c punktuose nurodyta pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams.
3 dalies a ir c punktuose nurodyta pagalba mokama žinių perdavimo ir informavimo veiklos vykdytojui.
6. Žinių perdavimo ir informavimo veiklą vykdančios įstaigos turi turėti tinkamų pajėgumų, t. y. turėti kvalifikuotus darbuotojus ir reguliariai rengti mokymus, kad būtų pajėgios atlikti šias užduotis.
2 dalyje nurodytą veiklą gali vykdyti gamintojų grupės arba kitos organizacijos, nepriklausomai nuo jų dydžio.
7. Turi būti sudarytos galimybės pagalba naudotis visoms pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančioms įmonėms atitinkamoje vietovėje, remiantis objektyviai nustatytomis sąlygomis.
Jeigu 2 dalyje nurodytą veiklą vykdo gamintojų grupės arba organizacijos, norint pasinaudoti tokia veikla neturi būti privaloma būti jų nariu.
Bet koks atitinkamai grupei ar organizacijai nepriklausančių subjektų įnašas į jos administracines išlaidas neturi viršyti 2 dalyje nurodytos veiklos vykdymo išlaidų.
8. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
Parodomųjų projektų atveju 3 dalies d punkte nurodyta didžiausia pagalbos suma neviršija 100 000 EUR per 3 finansinius metus.
22 straipsnis
Konsultavimo paslaugų teikimo pagalba
1. Konsultavimo paslaugų teikimo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba siekiama padėti įmonėms, vykdančioms veiklą žemės ūkio sektoriuje, ir jauniesiems ūkininkams pasinaudoti konsultavimo paslaugomis siekiant gerinti savo valdos arba investicijų ekonominės ir aplinkosaugos veiklos rezultatus, taip pat palankumą klimatui ir atsparumą jo kaitai.
3. Konsultacijos turi būti susijusios su bent vienu Sąjungos kaimo plėtros prioritetu pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 5 straipsnį ir apimti bent vieną iš šių elementų:
a)
įpareigojimus, atsirandančius dėl teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų arba geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartų, numatytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 VI antraštinės dalies I skyriuje;
b)
prireikus, klimatui ir aplinkai palankią žemės ūkio praktiką, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje, ir žemės ūkio paskirties žemės išlaikymą, kaip nurodyta to reglamento 4 straipsnio 1 dalies c punkte;
c)
modernizavimo, konkurencingumo stiprinimo, sektorių integracijos, inovacijų diegimo, orientavimo į rinką, taip pat verslumo skatinimo priemones;
d)
valstybių narių nustatytus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB 11 straipsnio 3 dalies įgyvendinimo reikalavimus;
e)
valstybių narių nustatytus Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1107/2009 (39) 55 straipsnio įgyvendinimo reikalavimus, visų pirma atitiktį Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/128/EB (40) 14 straipsnyje nurodytiems bendriesiems integruotos kenkėjų kontrolės principams;
f)
prireikus su ūkiu susijusius saugos arba darbo saugos standartus;
g)
specialias konsultacijas pirmą kartą įsikuriantiems ūkininkams, įskaitant konsultacijas, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo.
4. Konsultacijos taip pat gali apimti kitus klausimus nei nurodytieji šio straipsnio 3 dalyje, susijusius su klimato kaitos švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologine įvairove ir vandens apsauga, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 I priede arba klausimus, susijusius su žemės ūkio valdos ekonominės ir aplinkosaugos veiklos rezultatais, įskaitant konkurencingumo aspektus. Tai, be kita ko, gali būti konsultacijos dėl trumpų tiekimo grandinių ir ekologinio ūkininkavimo plėtojimo, taip pat ūkinių gyvūnų sveikatos apsaugos aspektų.
5. Pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams. Pagalba mokama konsultavimo paslaugų teikėjui.
6. Teikti konsultavimo paslaugas atrinktos įstaigos turi turėti pakankamai nuolat mokomų bei kvalifikuotų darbuotojų ir konsultavimo patirties ir turi būti patikimos tose srityse, kurių konsultacijas jos teikia.
Konsultavimo paslaugas gali teikti gamintojų grupės arba kitos organizacijos, nepriklausomai nuo jų dydžio.
Teikdamas konsultavimo paslaugas konsultavimo paslaugų teikėjas laikosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 13 straipsnio 2 dalyje nurodytų įpareigojimų neatskleisti informacijos.
7. Turi būti sudarytos galimybės pagalba naudotis visoms pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančioms įmonėms atitinkamoje vietovėje, remiantis objektyviai nustatytomis sąlygomis.
Jei konsultavimo paslaugas teikia gamintojų grupės arba kitos organizacijos, norint pasinaudoti paslauga neturi būti privaloma būti jų nariu.
Bet kuris atitinkamai grupei arba organizacijai nepriklausančių narių įnašas į jos administracines išlaidas neturi viršyti konsultavimo paslaugos teikimo išlaidų.
8. Pagalbos suma neturi viršyti 1 500 EUR už vieną konsultaciją.
23 straipsnis
Pavadavimo ūkyje paslaugų teikimo pagalba
1. Pavadavimo ūkyje paslaugų teikimo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-5 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba kompensuojamos ūkininko, fizinio asmens, kuris yra ūkininko namų ūkio narys, arba ūkio darbininko pavadavimo jam neatliekant pareigų dėl ligos, įskaitant jo vaiko ligą, atostogų, motinystės ir vaiko priežiūros atostogų arba mirties atveju pavadavimo faktinės išlaidos.
3. Visa pavadavimo trukmė neviršija 3 mėnesių per metus vienam pagalbos gavėjui, išskyrus motinystės ir vaiko priežiūros atostogų, kurių kiekvienos trunka ne ilgiau kaip 6 mėnesius, atveju.
4. Pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams.
Pagalba mokama pavadavimo ūkyje paslaugos teikėjui.
Pavadavimo ūkyje paslaugas gali teikti gamintojų grupės arba kitos organizacijos, nepriklausomai nuo jų dydžio. Tokiu atveju norint pasinaudoti paslauga neturi būti privaloma būti tų grupių arba organizacijų nariu.
5. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % patirtų faktinių išlaidų.
24 straipsnis
Žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo priemonių taikymo pagalba
1. Žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo priemonių taikymo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba padengiamos išlaidos, susijusios su:
a)
konkursų, prekybos mugių arba parodų organizavimu ir dalyvavimu juose;
b)
leidiniais, kuriais siekiama geriau informuoti plačiąją visuomenę apie žemės ūkio produktus.
3. 2 dalies b punkte nurodytuose leidiniuose neturi būti minima jokia konkreti įmonė, prekės pavadinimas ar kilmė.
Tačiau šis apribojimas netaikomas pateikiant žemės ūkio produktų kilmės nuorodas, kurioms taikomos:
a)
20 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytos kokybės sistemos, jei tos nuorodos tiksliai atitinka Sąjungos saugomas nuorodas;
b)
20 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose nurodytos kokybės sistemos, jei tos nuorodos yra šalutinės.
4. Pagalba kompensuojamos šios 2 dalies a punkte nurodytos tinkamos finansuoti konkursų, prekybos mugių arba parodų organizavimo ir dalyvavimo juose išlaidos:
a)
dalyvavimo mokesčiai;
b)
kelionės išlaidos ir gyvūnų vežimo išlaidos;
c)
išlaidos leidiniams ir interneto svetainėms, kuriuose skelbiama apie renginį;
d)
parodoms skirtų patalpų bei stendų nuomos ir jų sumontavimo bei išmontavimo išlaidos;
e)
išlaidos simboliniams prizams, jei vienam konkurso nugalėtojui skirto vieno prizo vertė siekia iki 1 000 EUR.
5. Pagalba kompensuojamos šios 2 dalies b punkte nurodytos tinkamos finansuoti išlaidos leidiniams, kuriais siekiama geriau informuoti plačiąją visuomenę apie žemės ūkio produktus:
a)
išlaidos spausdintiniams ir elektroniniams leidiniams, interneto svetainėms ir elektroninės žiniasklaidos, radijo ar televizijos programų intarpams, kuriais siekiama pateikti faktinę informaciją apie pagalbos gavėjus iš atitinkamo regiono arba gaminančius atitinkamą produktą, su sąlyga, kad informacija yra neutrali ir kad visiems pagalbos gavėjams suteiktos lygios galimybės būti paminėtiems taip skelbiant informaciją;
b)
išlaidos, patirtos skleidžiant mokslo žinias ir faktinę informaciją apie:
i)
20 straipsnio 2 dalyje nurodytas kokybės sistemas, kurias galima taikyti ir kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių žemės ūkio produktams;
ii)
bendrinius žemės ūkio produktus ir jų maistinę vertę bei siūlomą vartojimo paskirtį.
6. Pagalba teikiama:
a)
natūra arba
b)
kompensuojant pagalbos gavėjo patirtas faktines išlaidas.
Pagalba, kuri teikiama natūra, neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams, bet yra mokama pardavimo skatinimo priemones taikančiam subjektui.
Pardavimo skatinimo priemones gali taikyti gamintojų grupės arba kitos organizacijos, nepriklausomai nuo jų dydžio.
Pagalba už 4 dalies e punkte nurodytus simbolinius prizus mokama pardavimo skatinimo priemonę taikančiam subjektui tik tuo atveju, jeigu prizai buvo faktiškai įteikti ir pateiktas jų įteikimo įrodymas.
7. Turi būti sudarytos galimybės pardavimo skatinimo priemonių taikymo pagalba naudotis visoms pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančioms įmonėms atitinkamoje vietovėje, remiantis objektyviai nustatytomis sąlygomis.
Kai pardavimo skatinimo priemonę taiko gamintojų grupės ir organizacijos, galimybė dalyvauti taikant tą priemonę neturi priklausyti nuo narystės šiose grupėse arba organizacijose, o bet koks įnašas mokant tos grupės arba organizacijos administravimo mokesčius neturi viršyti pardavimo skatinimo priemonių taikymo išlaidų.
8. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
25 straipsnis
Nuostolių, patirtų dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, kompensavimo pagalba
1. Pagalba pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, kuria kompensuojami dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirti nuostoliai, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-10 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagal šį straipsnį teikiama pagalba turi atitikti šias sąlygas:
a)
valstybės narės kompetentinga institucija turi būti oficialiai pripažinusi, kad reiškinys yra nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, pobūdžio ir
b)
yra tiesioginis priežastinis ryšys tarp nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, ir įmonės patirtų nuostolių.
3. Pagalba mokama tiesiogiai atitinkamai įmonei arba gamintojų grupei ar organizacijai, kuriai ta įmonė priklauso.
Jei pagalba mokama gamintojų grupei ar organizacijai, pagalbos suma neturi viršyti pagalbos sumos, kuri galėtų būti mokama tai įmonei.
4. Pagalbos schemos įdiegiamos per trejus metus nuo nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, dienos.
Pagalba išmokama per ketverius metus nuo tos dienos.
5. Tinkamos finansuoti išlaidos yra nuostolių, tiesiogiai patirtų dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, kompensavimo išlaidos, nustatytos arba valdžios institucijos, pagalbą teikiančios institucijos pripažinto nepriklausomo eksperto, arba draudimo įmonės.
Tokie nuostoliai apima:
a)
pajamų praradimą dėl dalinio ar visiško žemės ūkio produkcijos ir gamybos priemonių sunaikinimo, kaip nurodyta 6 dalyje;
b)
7 dalyje nurodytą materialinę žalą.
6. Prarastos pajamos apskaičiuojamos atimant:
a)
sumą, gautą per metus, kuriais įvyko nepalankus klimato reiškinys, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, arba per kiekvienus kitus metus, kuriais iš dalies arba visiškai sunaikinamos gamybos priemonės, pagamintų žemės ūkio produktų kiekį padauginus iš tais metais gautos vidutinės pardavimo kainos,
iš
b)
sumos, gautos vidutinį metinį žemės ūkio produktų, pagamintų per trejų metų laikotarpį prieš įvykstant nepalankiam klimato reiškiniui, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, kiekį arba trejų metų vidurkį, apskaičiuotą remiantis penkerių metų laikotarpiu prieš įvykstant nepalankiam klimato reiškiniui, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, išskyrus didžiausią ir mažiausią registruotas vertes, padauginus iš gautos vidutinės pardavimo kainos.
Šis sumažinimas gali būti apskaičiuotas metinės ūkio produkcijos lygmeniu arba pasėlių ar gyvulių lygmeniu.
Ta suma gali būti padidinta įtraukiant kitas išlaidas, kurias pagalbos gavėjas patyrė dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei.
Ta suma gali būti sumažinta atimant išlaidas, kurios nebuvo patirtos dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei.
Pagalbos gavėjo žemės ūkio produkcijai apskaičiuoti gali būti naudojami indeksai, jeigu skaičiavimo metodas yra toks, kad galima nustatyti pagalbos gavėjo faktinius nuostolius tam tikrais metais.
7. Materialinė žala turtui, pavyzdžiui, ūkių pastatams, įrenginiams ir mašinoms, atsargoms ir gamybos priemonėms, kurią padarė nepalankus klimato reiškinys, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, apskaičiuojama remiantis remonto išlaidomis arba turto, kuriam padaryta žala, ekonomine verte prieš įvykstant nepalankiam klimato reiškiniui, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei.
Ji negali viršyti remonto išlaidų arba tikrosios rinkos vertės sumažėjimo dėl nelaimės, t. y. skirtumo tarp turto vertės prieš pat ir iš karto po nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei.
Kai 6 dalyje nurodytas pagalbos gavėjo pajamų sumažėjimas apskaičiuojamas pasėlių ar gyvulių lygmeniu, atsižvelgiama tik į materialinę žalą, susijusią su tais pasėliais arba gyvuliais.
8. Nuostoliai, patirti dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, apskaičiuojami atskirų pagalbos gavėjų lygmeniu.
9. Pagal šį straipsnį skiriama pagalba sumažinama 50 %, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
10. Pagalba ir bet kokios kitos išmokos, gautos už nuostolius, įskaitant išmokas pagal kitas nacionalines ar Sąjungos priemones arba draudimo išmokas už žalą, kuriai kompensuoti skiriama pagalba, neturi viršyti 80 % tinkamų finansuoti išlaidų.
Pagalbos intensyvumas gali būti padidintas iki 90 % vietovėse, kuriose esama gamtinių kliūčių.
26 straipsnis
Pagalba, kurios lėšomis kompensuojama gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija, kontrolė ir likvidavimas ar išnaikinimas, ir pagalba, skirta gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų padarytai žalai kompensuoti
1. Pagalba, kuria kompensuojamos pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančių MVĮ išlaidos, patirtos vykdant gyvūnų ligų bei augalų kenkėjų prevenciją, kontrolę ir likviduojant gyvūnų ligas bei naikinant augalų kenkėjus, ir pagalba, skirta tokių įmonių dėl gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų patirtiems nuostoliams kompensuoti, yra suderinamos su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir joms netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu jos atitinka šio straipsnio 2-13 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba išmokama tik toliau nurodytais atvejais:
a)
jei ji susijusi su gyvūnų ligomis arba augalų kenkėjais, nurodytais galiojančiose Sąjungos arba nacionalinėse taisyklėse, nustatytose įstatymais ar kitais teisės aktais, ir
b)
pagal
i)
nacionaliniu arba regioniniu mastu taikomą Sąjungos viešąją atitinkamos gyvūnų ligos ar augalų kenkėjo prevencijos, kontrolės arba likvidavimo ar išnaikinimo programą arba
ii)
kompetentingos institucijos įvestą nepaprastąją priemonę, arba
iii)
pagal Tarybos direktyvą 2000/29/EB įgyvendinamas augalų kenkėjų išnaikinimo arba plitimo sustabdymo priemones.
Šios dalies b punkte nurodytoje programoje ir priemonėse aprašomos atitinkamos prevencijos, kontrolės arba likvidavimo ar išnaikinimo priemonės.
3. Pagalba neturi būti susijusi su priemonėmis, dėl kurių patirtas išlaidas pagal Sąjungos teisės aktus turi padengti pagalbos gavėjas, nebent tokių priemonių taikymo išlaidos yra visiškai padengiamos privalomomis pagalbos gavėjams nustatytomis rinkliavomis.
4. Su gyvūnų ligomis susijusi pagalba teikiama tik dėl ligų, kurios nurodytos Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacijos sudarytame sąraše, arba Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 652/2014 (41) I ir II prieduose išvardytų gyvūnų ligų ir zoonozių.
5. Pagalba mokama tiesiogiai atitinkamai įmonei arba gamintojų grupei ar organizacijai, kuriai ta įmonė priklauso.
Jei pagalba mokama gamintojų grupei ar organizacijai, pagalbos suma neturi viršyti pagalbos sumos, kuri galėtų būti mokama tai įmonei.
6. Pagalbos schemos turi būti pradėtos taikyti per trejus metus nuo dienos, kurią buvo patirta išlaidų ar nuostolių dėl gyvūnų ligos ar augalų kenkėjų.
Pagalba išmokama per ketverius metus nuo tos dienos.
7. Jei taikomos prevencijos priemonės, pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
sveikatos patikrų išlaidos;
b)
analizės, įskaitant diagnostiką in vitro, išlaidos;
c)
tyrimų ir kitų tikrinimo priemonių, įskaitant USE ir GSE tyrimus, išlaidos;
d)
skiepų, vaistų, gyvūnų sveikatos priežiūros medžiagų ir augalų apsaugos produktų įsigijimo, laikymo, naudojimo ir paskirstymo išlaidos;
e)
prevencinio gyvūnų skerdimo ar žudymo visuomenės ir gyvūnų sveikatos tikslais arba gyvūninių produktų ir augalų naikinimo, taip pat patalpų bei įrangos valymo ir dezinfekavimo išlaidos.
8. Jei taikomos kontrolės ir likvidavimo ar išnaikinimo priemonės, pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
gyvūnų ligų atveju - tyrimų ir kitų tikrinimo priemonių, įskaitant USE ir GSE tyrimus, išlaidos;
b)
skiepų, vaistų, gyvūnų sveikatos priežiūros medžiagų ir augalų apsaugos produktų įsigijimo, laikymo, naudojimo ir paskirstymo išlaidos;
c)
gyvūnų skerdimo ar žudymo visuomenės ir gyvūnų sveikatos tikslais bei sunaikinimo ir su jais susijusių produktų arba augalų sunaikinimo, įskaitant žuvusius arba sunaikintus juos paskiepijus ar jiems pritaikius kitas kompetentingų institucijų nustatytas priemones, taip pat patalpų bei įrangos valymo ir dezinfekavimo išlaidos.
9. Jei pagalba skiriama siekiant kompensuoti gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų padarytą žalą, kompensacija apskaičiuojama tik pagal:
a)
rinkos vertę gyvūnų, kurie buvo paskersti, nužudyti ar nugaišo, arba su jais susijusių produktų ar augalų, kurie buvo sunaikinti dėl šių priežasčių:
i)
dėl gyvūnų ligos arba augalų kenkėjo;
ii)
taikant 2 dalies b punkte nurodytą viešąją programą arba priemonę;
Ši rinkos vertė nustatoma remiantis gyvūnų, produktų ir augalų verte prieš pat kylant bet kokiam įtarimui apie gyvūnų ligą arba augalų kenkėją arba prieš pat tą įtarimą patvirtinant;
b)
pajamas, prarastas dėl karantino įpareigojimų, sunkumų įsigyjant naujus gyvulius arba persodinant augalus ir privalomos sėjomainos, kurie yra 2 dalies b punkte nurodytos viešosios programos arba priemonės dalis.
Ta suma sumažinama atimant išlaidas, kurios nebuvo tiesiogiai patirtos dėl gyvūnų ligos ar augalų kenkėjo ir kurias pagalbos gavėjas būtų patyręs ir kitu atveju.
10. Pagalba, skirta gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų padarytai žalai kompensuoti, kompensuojamos tik išlaidos ir nuostoliai, patirti dėl gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų, kurių atveju kompetentinga institucija:
a)
oficialiai pripažino gyvūnų ligos protrūkį arba
b)
oficialiai pripažino, kad esama augalų kenkėjų.
11. Pagalba, kuria kompensuojamos 7 ir 8 dalyse nurodytos tinkamos finansuoti išlaidos, teikiama natūra prevencijos ir likvidavimo ar išnaikinimo priemonių taikytojui.
Nukrypstant nuo šios dalies pirmos pastraipos nuostatų, kompensuojant patirtas faktines išlaidas, tiesiogiai pagalbos gavėjui gali būti teikiama pagalba, kuria kompensuojamos šiose dalyse nurodytos tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
7 straipsnio d punkte ir 8 straipsnio b punkte nurodytos dėl gyvūnų ligų arba augalų kenkėjų patirtos išlaidos ir
b)
7 straipsnio e punkte ir 8 straipsnio c punkte nurodytos dėl augalų kenkėjų patirtos išlaidos ir patalpų bei įrangos valymo bei dezinfekavimo išlaidos.
12. Jei nustatoma, kad gyvūnų ligą ar augalų kenkėjų antplūdį sukėlė tyčiniai pagalbos gavėjo veiksmai arba jo aplaidumas, individuali pagalba nėra teikiama.
13. Pagalba ir bet kokios kitos pagalbos gavėjo gaunamos išmokos (įskaitant išmokas pagal kitas nacionalines ar Sąjungos priemones arba draudimo išmokas, kuriomis kompensuojamos tos pačios 7, 8 ir 9 dalyse nurodytos tinkamos finansuoti išlaidos) neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
27 straipsnis
Pagalba gyvulininkystės sektoriui ir pagalba už kritusius gyvulius
1. Pagalba, kuri yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir kuriai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, laikoma ši šio straipsnio 2 bei 3 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas atitinkanti pagalba gyvulių augintojams:
a)
pagalba, kuria padengiama iki 100 % administracinių išlaidų, patirtų parengiant ir tvarkant gyvulių kilmės knygas;
b)
pagalba, kuria padengiama iki 70 % tyrimų, atliktų trečiųjų šalių arba jų vardu, siekiant nustatyti gyvulių genetinę kokybę arba produktyvumą, išlaidų, išskyrus kontrolės, kurią vykdo gyvulių savininkas, ir įprastos pieno kokybės kontrolės išlaidas;
c)
pagalba, kuria padengiama iki 100 % kritusių gyvulių pašalinimo išlaidų ir 75 % tokių kritusių gyvulių sunaikinimo išlaidų, arba lygiaverčio intensyvumo neviršijanti pagalba, skirta padėti ūkininkams mokėti draudimo, kuriuo padengiamos kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidos, įmokas;
d)
pagalba, kuria padengiama iki 100 % kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidų, jei ji finansuojama iš mokesčių ar privalomų įnašų, skirtų tokių kritusių gyvulių sunaikinimui finansuoti, jeigu tokie mokesčiai ar įnašai yra taikomi tiesiogiai ir tik mėsos sektoriuje;
e)
pagalba, kuria padengiama 100 % kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidų, jei nustatytas įpareigojimas atlikti atitinkamų kritusių gyvulių USE tyrimus, arba jei kyla 26 straipsnio 4 dalyje nurodytos gyvūnų ligos protrūkis;
2. 1 dalies c, d ir e punktuose nurodyta pagalba teikiama tik jei valstybėje narėje vykdoma nuosekli stebėsenos programa, kuria užtikrinama, kad visi kritę gyvuliai būtų saugiai pašalinti.
Pagalba, kuria kompensuojamos mokant draudimo, kuriuo padengiamos šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytos kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidos, įmokas ūkininkų patiriamos išlaidos, turi atitikti 28 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas.
3. Pagalba teikiama natūra ir neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams.
Kad būtų lengviau administruoti 1 dalies c, d ir e punktuose nurodytą pagalbą, ji gali būti mokama ūkio subjektams ar įstaigoms, kurie:
a)
veikia žemesnėje grandyje nei gyvulininkystės sektoriuje veiklą vykdančios įmonės ir
b)
teikia su kritusių gyvulių pašalinimu ir sunaikinimu susijusias paslaugas.
28 straipsnis
Draudimo įmokų mokėjimo pagalba
1. Draudimo įmokų mokėjimo pagalba, teikiama pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba neturi:
a)
tapti kliūtimi draudimo paslaugų vidaus rinkai veikti;
b)
būti teikiama tik už vienos draudimo bendrovės ar bendrovių grupės draudimo paslaugas;
c)
būti teikiama tik su sąlyga, kad draudimo sutartis būtų pasirašyta su atitinkamoje valstybėje narėje įsteigta bendrove.
3. Draudimu turi būti siekiama padengti nuostolius, patirtus dėl:
a)
gaivalinių nelaimių;
b)
nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, ir kitų nepalankių klimato reiškinių;
c)
gyvūnų ligų ar augalų kenkėjų;
d)
saugomų gyvūnų.
4. Draudimui taikomi šie reikalavimai:
a)
juo turi būti atlyginami tik 3 dalyje nurodyti nuostoliai;
b)
neturi būti reikalaujama tam tikro tipo būsimos žemės ūkio produkcijos ar kiekio ir toks tipas ar kiekis neturi būti nurodomi.
5. Valstybės narės gali apriboti draudimo įmoką, už kurią galima skirti pagalbą, nustatydamos atitinkamas viršutines ribas.
6. Pagalbos intensyvumas neviršija 65 % draudimo įmokos išlaidų.
2 SKIRSNIS
Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdose esantį kultūros ir gamtos paveldą
29 straipsnis
Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdose esantį kultūros ir gamtos paveldą
1. Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdoje esantį kultūros ir gamtos paveldą, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius teisės aktus.
3. Pagalba siekiama išsaugoti kultūros ir gamtos paveldą - natūralų kraštovaizdį ir pastatus, kuriuos atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos oficialiai pripažino kultūros arba gamtos paveldu.
4. Pagalba apima šias tinkamas finansuoti išlaidas, patirtas siekiant išsaugoti kultūros ir gamtos paveldą:
a)
investicijų į materialųjį turtą išlaidas;
b)
išlaidas kapitaliniams darbams.
5. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
6. Pagalba kapitaliniams darbams neviršija 10 000 EUR per metus.
3 SKIRSNIS
Žemės ūkio sektoriui gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba
30 straipsnis
Žemės ūkio sektoriui gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalba
1. Gaivalinių nelaimių padarytos žalos kompensavimo pagalbos schemos yra suderinamos su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punkte, ir joms netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu jos atitinka šio straipsnio 2-8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagal šį straipsnį teikiama pagalba turi atitikti šias sąlygas:
a)
valstybės narės kompetentinga institucija oficialiai pripažino, kad įvykis yra gaivalinės nelaimės pobūdžio, ir
b)
tarp gaivalinės nelaimės ir įmonės patirtos žalos turi būti tiesioginis priežastinis ryšys.
3. Pagalba mokama tiesiogiai atitinkamai įmonei arba gamintojų grupei ar organizacijai, kuriai ta įmonė priklauso.
Jei pagalba mokama gamintojų grupei ar organizacijai, pagalbos suma neturi viršyti pagalbos sumos, kuri galėtų būti mokama tai įmonei.
4. Su konkrečia gaivaline nelaime susijusios pagalbos schemos pradedamos vykdyti per trejus metus po dienos, kurią įvyko gaivalinė nelaimė.
Pagalba išmokama per ketverius metus nuo tos dienos.
5. Tinkamos finansuoti išlaidos yra žalos, tiesiogiai patirtos dėl gaivalinės nelaimės, kompensavimo išlaidos, nustatytos arba valdžios institucijos, pagalbą teikiančios institucijos pripažinto nepriklausomo eksperto, arba draudimo įmonės.
Tokia žala gali apimti:
a)
materialinę žalą turtui (pvz., pastatams, įrenginiams, mašinoms, atsargoms ir gamybos priemonėms);
b)
pajamas, prarastas dėl dalinio ar visiško žemės ūkio produkcijos ir žemės ūkio gamybos priemonių sunaikinimo.
Žala apskaičiuojama atskiro pagalbos gavėjo lygmeniu.
6. Materialinė žala apskaičiuojama remiantis remonto išlaidomis arba turto, kuriam padaryta žala, ekonomine verte prieš nelaimę. Tokia žala neviršija remonto išlaidų arba nelaimės sukelto rinkos vertės sumažėjimo, t. y. turto vertės prieš pat nelaimę ir iš karto po jos skirtumo.
7. Prarastos pajamos apskaičiuojamos atimant:
a)
sumą, gautą per metus, kuriais įvyko gaivalinė nelaimė, arba per kiekvienus kitus metus, kuriais iš dalies arba visiškai sunaikinamos gamybos priemonės, pagamintų žemės ūkio produktų kiekį padauginus iš tais metais gautos vidutinės pardavimo kainos,
iš
b)
sumos, gautos vidutinį metinį žemės ūkio produktų, pagamintų per trejų metų laikotarpį prieš įvykstant gaivalinei nelaimei, kiekį arba trejų metų vidurkį, apskaičiuotą remiantis penkerių metų laikotarpiu prieš įvykstant gaivalinei nelaimei, išskyrus didžiausią ir mažiausią registruotas vertes, padauginus iš gautos vidutinės pardavimo kainos.
Ta suma gali būti padidinta įtraukiant kitas išlaidas, kurias pagalbos gavėjas patyrė dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei.
Ta suma gali būti sumažinta atimant išlaidas, kurios nebuvo patirtos dėl gaivalinės nelaimės.
Pagalbos gavėjo metinei žemės ūkio produkcijai apskaičiuoti gali būti naudojami indeksai, jeigu skaičiavimo metodas yra toks, kad galima nustatyti pagalbos gavėjo faktinius nuostolius tam tikrais metais.
8. Pagalba ir bet kokios kitos gautos išmokos žalai kompensuoti, įskaitant draudimo išmokas, neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
4 SKIRSNIS
Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose
31 straipsnis
Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose
1. Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-7 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Remiamas projektas turi būti svarbus visoms konkretaus žemės arba miškų ūkio sektoriaus ar sektoriaus dalies įmonėms.
3. Iki dienos, kurią pradedamas įgyvendinti remiamas projektas, internete paskelbiama ši informacija:
a)
faktas, kad remiamas projektas turi būti vykdomas;
b)
remiamo projekto tikslai;
c)
apytikslė rezultatų, kurių tikimasi iš remiamo projekto, skelbimo data;
d)
rezultatų, kurių tikimasi iš remiamo projekto, paskelbimo vieta;
e)
teiginys, kad remiamo projekto rezultatai bus nemokamai prieinami visoms įmonėms, vykdančioms veiklą tam tikrame žemės ir miškų ūkio sektoriuje arba atitinkamoje jo dalyje.
4. Su remiamo projekto rezultatais internete turi būti galima susipažinti nuo remiamo projekto pabaigos dienos arba dienos, kurią bet kokia informacija apie tuos rezultatus pateikiama konkrečios organizacijos nariams, žiūrint, kuris įvykis pirmesnis. Su rezultatais internete turi būti galima susipažinti mažiausiai 5 metus nuo remiamo projekto pabaigos dienos.
5. Pagalba skiriama tiesiogiai mokslinių tyrimų ir žinių sklaidos organizacijai.
Pagalba neapima išmokų žemės ūkio sektoriuje veiklą vykdančioms įmonėms, pagrįstų žemės ūkio produktų kainomis.
6. Tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
išlaidos personalui - projektui vykdyti įdarbintiems mokslininkams, technikams ir kitiems pagalbiniams darbuotojams;
b)
išlaidos priemonėms ir įrenginiams, atsižvelgiant į mastą ir laikotarpį, kuriuo jie naudojami projektui. Jei šios priemonės ir įrenginiai nenaudojami visą projekto trukmę, tik tos nusidėvėjimo išlaidos, kurios atitinka projekto trukmę ir yra apskaičiuotos pagal visuotinai priimtus apskaitos principus, laikomos tinkamomis finansuoti;
c)
išlaidos pastatams ir žemei, atsižvelgiant į mastą ir laikotarpį, kuriuo jie naudojami projektui. Tik tos su pastatais susijusios nusidėvėjimo išlaidos, kurios atitinka projekto trukmę ir yra apskaičiuotos pagal visuotinai priimtus apskaitos principus, laikomos tinkamomis finansuoti. Tinkamas finansuoti išlaidas žemei sudaro komercinio sandorio arba faktinės kapitalo sąnaudos;
d)
išlaidos pagal sutartis vykdomiems moksliniams tyrimams, žinioms ir patentams, perkamiems arba įsigyjamiems pagal licenciją iš išorės šaltinių įprastomis rinkos sąlygomis, taip pat konsultavimo ir lygiaverčių paslaugų, naudojamų vien projektui, išlaidos;
e)
papildomos pridėtinės išlaidos ir kitos veiklos išlaidos, įskaitant išlaidas medžiagoms, reikmenims ir panašiems produktams, tiesiogiai susidariusios vykdant projektą.
7. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
5 SKIRSNIS
Pagalba miškų ūkio sektoriui
32 straipsnis
Miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba
1. Miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba, teikiama valstybinės ir privačios žemės turėtojams ir jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-16 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Jei miškas veisiamas valstybinėje žemėje, pagalba teikiama tik tuo atveju, jei tokią žemę valdo privati įstaiga arba savivaldybė.
5. 4 dalyje nurodyti miškų nuosavybės teisių apribojimai netaikomi Azorų, Madeiros, Kanarų, mažųjų Egėjo jūros salų ir Prancūzijos užjūrio departamentų teritorijose esantiems atogrąžų bei paatogrąžių miškams ir miškingoms vietovėms.
6. Pagalba skiriama miškui veisti ir miško plotams kurti žemės ūkio ir ne žemės ūkio reikmėms naudojamoje žemėje.
7. Miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba kompensuojamos įveisimo išlaidos ir metinė priemoka už hektarą.
Miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba gali būti teikiama investavimo veiksmams vykdyti.
Miško veisimo valdžios institucijoms priklausančioje žemėje pagalba arba greitai augančių medžių auginimo pagalba kompensuojamos tik įveisimo išlaidos.
8. Miško veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba, susijusi su investavimo veiksmais, kompensuojamos šios reikalavimus atitinkančios išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
miškotvarkos planų ar lygiaverčių priemonių rengimo išlaidos.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
9. Investavimo veiksmai turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Investavimo veiksmų, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, vykdymo pagalba turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
10. Tinkamomis finansuoti laikomos šios įveisimo išlaidos:
a)
išlaidos želdiniams ir dauginamajai medžiagai;
b)
sodinimo išlaidos ir išlaidos, tiesiogiai susijusios su sodinimu;
c)
kitų susijusių veiksmų, pvz., sėjinukų laikymo ir apdorojimo būtinomis prevencinėmis ir apsauginėmis medžiagomis, išlaidos;
d)
būtino persodinimo pirmaisiais miško veisimo metais išlaidos.
11. Metine priemoka už hektarą kompensuojamos prarastos žemės ūkio pajamos ir priežiūros, įskaitant ankstyvuosius ir vėlyvuosius valymus, išlaidos ir ji mokama ne ilgiau kaip 12 metų nuo pagalbos skyrimo dienos.
12. Pagalba neturi būti skiriama sodinti šiems medžiams:
a)
trumpos rotacijos želdiniams skirtiems medžiams,
b)
Kalėdų eglutėms arba
c)
energijai gaminti skirtiems greitai augantiems medžiams.
13. Sodinamų augalų rūšys turi būti prisitaikiusios prie vietovės aplinkos bei klimato sąlygų ir atitikti būtiniausius aplinkosaugos reikalavimus.
14. Vietovėse, kuriose sunku veisti mišką dėl nepalankių dirvožemio ir klimato sąlygų, pagalba gali būti teikiama už daugiamečių miško augalų, kaip antai vietos sąlygomis auginti tinkančių krūmokšnių arba krūmų, sodinimą.
15. Pagalbos gavėjams, viršijantiems tam tikrą dydį, kurį valstybės narės turi nustatyti kaimo plėtros programose, pagalba skiriama, jei pateikta atitinkama informacija iš miškotvarkos plano arba lygiaverčio dokumento, atitinkančio darnaus miškų ūkio tvarkymo koncepciją, apibrėžtą 1993 m. Antrojoje ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos.
16. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
33 straipsnis
Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba
1. Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba, teikiama privačios žemės turėtojams, savivaldybėms ir jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-11 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba finansuojamos diegimo ir metinės priemokos už hektarą išlaidos.
Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba gali būti teikiama investavimo veiksmams vykdyti.
5. Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo pagalba, susijusia su investavimo veiksmais, kompensuojamos šios reikalavimus atitinkančios išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
miškotvarkos planų ar lygiaverčių priemonių rengimo išlaidos.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
6. Investavimo veiksmai turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Investavimo veiksmų, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, vykdymo pagalba turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
7. Tinkamomis finansuoti laikomos toliau nurodytos diegimo išlaidos:
a)
agrarinės miškininkystės sistemos diegimo sodinant medžius išlaidos, įskaitant išlaidas želdiniams, taip pat sėjinukų laikymo ir apdorojimo būtinomis prevencinėmis ir apsauginėmis medžiagomis išlaidas;
b)
agrarinės miškininkystės sistemos diegimo pertvarkant esamus miškus arba kitus miško plotus, išlaidos, įskaitant medžių kirtimo, retinimo bei genėjimo ir apsaugos nuo ganomų gyvūnų išlaidas;
c)
kitos išlaidos, tiesiogiai susijusios su agrarinės miškininkystės sistemos diegimu, pvz., išlaidos galimybių studijoms, diegimo planui, dirvožemio paruošimui ir apsaugai;
d)
išlaidos miškinės gyvulininkystės (visų pirma ganyklų) sistemos laistymo ir apsaugos įrenginiams;
e)
su agrarinės miškininkystės sistemos diegimu susijusio būtino apdorojimo išlaidos, įskaitant laistymo ir genėjimo išlaidas;
f)
persodinimo pirmaisiais metais po agrarinės miškininkystės sistemos įdiegimo išlaidos.
8. Metine priemoka už hektarą padengiamos agrarinės miškininkystės sistemos priežiūros išlaidos ir ji mokama ne ilgiau kaip penkerius metus nuo pagalbos skyrimo dienos.
Tinkamos finansuoti išlaidos priežiūros išlaidos gali būti susijusios prigijusiomis medžių juostomis, ravėjimu, genėjimu bei retinimu, taip pat apsaugos veiksmais ir investicijomis, pvz., tvorų statymu arba atskirų apsaugos vamzdžių montavimu.
9. Valstybės narės nustato didžiausią viename hektare sodintinų medžių skaičių, atsižvelgdamos į:
a)
vietos dirvožemio bei klimato sąlygas ir aplinkos sąlygas,
b)
miško augalų rūšis ir
c)
būtinybę užtikrinti tvarų žemės naudojimą žemės ūkio reikmėms.
10. Pagalbos gavėjams, viršijantiems tam tikrą dydį, kurį turi nustatyti valstybės narės, pagalba skiriama, jei pateikta atitinkama informacija iš miškotvarkos plano arba lygiaverčio dokumento, atitinkančio darnaus miškų ūkio tvarkymo koncepciją, apibrėžtą 1993 m. Antrojoje ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos.
11. Didžiausias pagalbos intensyvumas neviršija:
a)
80 % finansuoti tinkamų investavimo veiksmų išlaidų ir 5-7 dalyse nustatytų diegimo išlaidų, ir
b)
100 % 8 dalyje nurodytos metinės priemokos.
34 straipsnis
Miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų ir katastrofinių įvykių prevencijos ir jų miškams padarytos žalos likvidavimo pagalba
1. Miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų, katastrofinių įvykių ir klimato kaitos sukeltų įvykių prevencijos ir jų miškams padarytos žalos likvidavimo pagalba, pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 24 straipsnį teikiama privataus bei valstybinio miško turėtojams ir kitoms privatinės teisės reglamentuojamoms ir viešosioms įstaigoms bei jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punkte arba, priklausomai nuo atvejo, Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-12 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Tik miško plotai, kurie pagal atitinkamos valstybės narės parengtą miškosaugos planą yra priskiriami nuo vidutinės iki didelės miškų gaisro rizikos miško plotams, atitinka pagalbos miškų gaisrų prevencijai skyrimo kriterijus.
5. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
apsauginės infrastruktūros kūrimo išlaidos;
b)
gaisrų arba kitų gamtinių pavojų, įskaitant ganomų gyvulių naudojimą, vietos lygmens mažos apimties prevencinės veiklos išlaidos;
c)
miškų gaisrų, kenkėjų ir ligų stebėsenos bei pranešimo apie juos įrenginių diegimo ir gerinimo išlaidos;
d)
dėl miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų, katastrofinių įvykių ir klimato kaitos sukeltų įvykių sumažėjusio miško potencialo atkūrimo išlaidos.
6. Pagalba gali būti kompensuojamos priešgaisrinių juostų priežiūros išlaidos.
7. Pagalba neskiriama su žemės ūkiu susijusiai veiklai vykdyti vietovėse, kuriose taikomi agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimai.
8. Jeigu siekiama atkurti 5 dalies d punkte nurodytą miško potencialą, pagalba teikiama tik gavus oficialų atitinkamos valstybės narės kompetentingų institucijų patvirtinimą, kad:
a)
įvyko miško gaisras, gaivalinė nelaimė, nepalankus klimato reiškinys, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, kitas nepalankus klimato reiškinys, užpuolė augalų kenkėjas, įvyko katastrofinis įvykis ir klimato kaitos sukeltas įvykis; ir
b)
dėl šios dalies a punkte nurodyto įvykio, įskaitant pagal Direktyvą 2000/29/EB priimtas priemones, kuriomis siekiama išnaikinti augalų kenkėją arba sustabdyti jo plitimą, bent 20 % sumažėjo atitinkamas miško potencialas.
9. Jei teikiama augalų kenkėjų miškui padarytos žalos prevencijos pagalba, augalų kenkėjo tikimybės rizika turi būti pagrįsta moksline informacija ir ją turi būti pripažinusi viešoji mokslo organizacija.
Kenksmingųjų organizmų, dėl kurių mišką gali užpulti kenkėjai, rūšių sąrašas pateikiamas atitinkamos valstybės narės kaimo plėtros programoje.
10. Remiama veikla arba projektai turi atitikti valstybės narės parengtą miškosaugos planą.
Pagalbos gavėjams, viršijantiems tam tikrą dydį, kurį turi nustatyti valstybės narės, pagalba skiriama, jei pateikta atitinkama informacija iš miškotvarkos plano arba lygiaverčio dokumento, atitinkančio darnaus miškų ūkio tvarkymo koncepciją, apibrėžtą 1993 m. Antrojoje ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos, kuriame išsamiai nurodyti prevenciniai tikslai.
Tinkamomis finansuoti gali būti laikomos 5 dalyje nenurodytos su miškų ūkio sektoriaus ypatumais susijusios išlaidos.
11. Pagalba dėl miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų ir katastrofinių įvykių prarastoms pajamoms kompensuoti.
12. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
Pagalba ir bet kokios kitos pagalbos gavėjo gaunamos išmokos, įskaitant išmokas pagal kitas nacionalines ar Sąjungos priemones arba draudimo išmokas, kuriomis kompensuojamos tos pačios 5 dalies d punkte nurodytos tinkamos finansuoti išlaidos, neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
35 straipsnis
Pagalba investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė
1. Pagalba investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė, teikiama fiziniams asmenims, privataus ir valstybinio miško turėtojams, privatinės teisės reglamentuojamoms ir viešosioms įstaigoms bei jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-8 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Investicijomis turi būti siekiama įgyvendinti prisiimtus aplinkos tikslų arba ekosistemų funkcijų užtikrinimo įsipareigojimus arba įsipareigojimus, kuriais didinama atitinkamos vietovės miškų ir miško plotų visuomeninė vertė arba ekosistemų klimato kaitos švelninimo potencialas, neišskiriant ilgalaikės ekonominės naudos.
5. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
6. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
miškotvarkos planų ar lygiaverčių dokumentų rengimo išlaidos.
7. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 6 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
8. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
36 straipsnis
Išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo ”Natura 2000” miško plotais, kompensavimo pagalba
1. Dėl sunkumų, susijusių su Direktyvos 92/43/EEB 3 straipsnyje ir Direktyvos 2009/147/EB 3 straipsnyje nurodytais ”Natura 2000” miško plotais, patiriamų išlaidų kompensavimo pagalba, teikiama privataus miško turėtojams ir jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Pagalba skiriama kasmet už miško hektarą siekiant kompensuoti dėl sunkumų, su kuriais susiduriama šio straipsnio 5 dalyje nurodytuose miško plotuose įgyvendinant direktyvas 92/43/EEB ir 2009/147/EB, pagalbos gavėjų patirtas papildomas išlaidas ir prarastas pajamas.
5. Pagalbos skyrimo kriterijus atitinka šie miško plotai:
a)
pagal Direktyvos 92/43/EEB 3 straipsnį ir Direktyvos 2009/147/EB 3 straipsnį nustatyti ”Natura 2000” miško plotai;
b)
kraštovaizdžio elementai, kuriais prisidedama prie Direktyvos 92/43/EEB 10 straipsnio įgyvendinimo; tie plotai neturi viršyti 5 % tinklui ”Natura 2000” priskirtų plotų, įtrauktų į atitinkamos kaimo plėtros programos teritorinę taikymo sritį.
6. Didžiausia pagalbos suma neviršija 500 EUR per metus už hektarą pradiniu, ne ilgesniu kaip penkerių metų laikotarpiu ir 200 EUR per metus už hektarą vėlesniais metais.
Išimtiniais atvejais tas sumas galima padidinti, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos kaimo plėtros programose.
Valstybės narės iš pagalbos išskaičiuoja reikiamą sumą, kad išvengtų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 29 straipsnyje nurodytos praktikos dvigubo finansavimo.
37 straipsnis
Miškų aplinkosaugos ir klimato srities paslaugų teikimo ir miškų išsaugojimo pagalba
1. Miškų aplinkosaugos ir klimato srities paslaugų teikimo ir miškų išsaugojimo pagalba, teikiama valstybinio ar privataus miško turėtojams, privatinės teisės reglamentuojamoms ar viešosioms įstaigoms bei jų asociacijoms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-9 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Jei valstybinėje žemėje teikiamos miškų aplinkosaugos ir klimato srities paslaugos ir siekiama išsaugoti miškus, pagalba teikiama tik tuo atveju, jei tokią žemę valdo privati įstaiga arba savivaldybė.
5. Miško valdoms, viršijančioms tam tikrą ribinį dydį, kurį turi nustatyti valstybės narės, pagalba skiriama, jei pateikta atitinkama informacija iš miškotvarkos plano arba lygiaverčio dokumento, atitinkančio darnaus miškų ūkio tvarkymo koncepciją, apibrėžtą 1993 m. Antrojoje ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos.
6. Pagalba skiriama už miško žemės hektarą.
7. Pagalba teikiama tik privalomuosius reikalavimus, nustatytus nacionaliniu miškų ūkio teisės aktu arba kitais atitinkamais nacionaliniais ar Sąjungos teisės aktais, viršijantiems įsipareigojimams vykdyti. Privalomieji nacionaliniai reikalavimai turi būti aiškiai nurodyti.
Įsipareigojimai vykdomi penkerius-septynerius metus. Tačiau, jei būtina ir tinkamai pagrindžiama, valstybės narės gali nustatyti ilgesnį konkrečių tipų įsipareigojimų vykdymo laikotarpį.
8. Pagalba kompensuojamos visos vykdant 7 dalyje nurodytus įsipareigojimus pagalbos gavėjų patirtos papildomos išlaidos ir prarastos pajamos arba jų dalis.
Jei būtina, pagalba gali būti padengiamos sandorių išlaidos iki 20 % pagalbos vertės.
Tinkamai pagrįstais atvejais, vykdant su aplinkos apsauga susijusią veiklą, pagalba, kuria padedama vykdyti įsipareigojimus atsisakyti medžių ir miškų naudojimo komerciniais tikslais, gali būti teikiama kaip fiksuoto dydžio ar vienkartinė išmoka už vienetą, apskaičiuota remiantis papildomomis išlaidomis ir prarastomis pajamomis.
9. Didžiausia pagalbos suma neviršija 200 EUR už hektarą per metus.
Ta suma išimtiniais atvejais gali būti padidinta, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos kaimo plėtros programose.
38 straipsnis
Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai miškų ūkio sektoriuje
1. Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai, teikiama miškų ūkio sektoriuje veiklą vykdančioms įmonėms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba turi būti teikiama profesinio mokymo ir įgūdžių įgijimo veiklai, įskaitant mokymo kursus, seminarus ir patariamąją veiklą, taip pat parodomajai bei informavimo veiklai vykdyti.
Pagalba taip pat gali būti skirta trumpalaikiams miškų valdytojų apsikeitimams ir apsilankymams miškuose atlikti.
Pagalba parodomajai veiklai gali būti kompensuojamos atitinkamos investavimo išlaidos.
3. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
žinių perdavimo arba informavimo veiklos organizavimo ir vykdymo išlaidos;
b)
išlaidos, patirtos vykdant su investicijomis susijusius parodomuosius projektus:
i)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
ii)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
iii)
bendrosios išlaidos, susijusios su i ir ii punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal i ir ii punktus;
iv)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
c)
dalyvių kelionės, apgyvendinimo bei dienpinigių išlaidos;
4. 3 dalies a ir b punktuose nurodyta pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams. Pagalba mokama žinių perdavimo ir informavimo veiklos vykdytojui.
5. Žinių perdavimo ir informavimo veiklą vykdančios įstaigos turi turėti tinkamų pajėgumų, t. y. turėti kvalifikuotus darbuotojus ir reguliariai rengti mokymus, kad būtų pajėgios atlikti tokias užduotis.
6. Pagalbos intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
39 straipsnis
Miškų ūkio sektoriaus konsultavimo paslaugų teikimo pagalba
1. Miškų ūkio sektoriaus konsultavimo paslaugų teikimo pagalba, teikiama miškų savininkams ir kitiems žemės valdytojams, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje numatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-7 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalba padedama miškų savininkams ir kitiems valdytojams pasinaudoti konsultavimo paslaugomis, kad padidintų savo valdų, įmonių arba investicijų ekonominį ir aplinkosauginį veiksmingumą, palankumą klimatui ir atsparumą jo kaitai.
3. Konsultacijos turi apimti bent būtiniausius su direktyvų 92/43/EEB, 2000/60/EB ir 2009/147/EB įgyvendinimu susijusius klausimus.
Jos taip pat gali apimti su miškų ūkio valdų ekonominiais ir aplinkosaugos rezultatais susijusius klausimus.
4. Pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams. Pagalba mokama konsultavimo paslaugų teikėjui.
Konsultavimo paslaugų teikėjas turi turėti pakankamai nuolat mokomų ir kvalifikuotų darbuotojų bei konsultavimo patirties ir turi būti patikimas tose srityse, kurių konsultavimo paslaugas jis teikia.
5. Teikdamas konsultavimo paslaugas konsultavimo paslaugų teikėjas laikosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 13 straipsnio 2 dalyje nurodytų įpareigojimų neatskleisti informacijos.
6. Pagrįstais ir tinkamais atvejais dalis konsultacijų gali būti teikiamos grupėms, atsižvelgiant į atskirų pagalbos gavėjų, kuriems teikiamos konsultavimo paslaugos, padėtį.
7. Pagalba neviršija 1 500 EUR vienai konsultacijai.
40 straipsnis
Pagalba investicijoms į infrastruktūrą, susijusią su miškų ūkio sektoriaus plėtra, modernizavimu arba pritaikymu
1. Pagalba investicijoms į infrastruktūrą, susijusią su miškų ūkio sektoriaus plėtra, modernizavimu arba pritaikymu, teikiama miškų ūkio sektoriuje veiklą vykdančioms įmonėms, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-9 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
5. Pagalba skiriama vykdyti investicijoms į materialųjį ir nematerialųjį turtą, kuris yra susijęs su miškų plėtros, modernizavimo ir pritaikymo infrastruktūra, įskaitant:
a)
galimybę naudotis miško žeme;
b)
žemės konsolidavimą ir gerinimą;
c)
energijos ir vandens tiekimą.
6. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
miškotvarkos planų ir lygiaverčių dokumentų rengimo išlaidos.
7. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 6 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
8. Pagalbos negamybinėms investicijoms, investicijoms, kuriomis siekiama tik padidinti miškų skirtoms tik miškų aplinkosauginę vertę, ir investicijoms į miškų kelius, kuriais visuomenė gali naudotis nemokamai ir kurie miškuose atlieka įvairias funkcijas, intensyvumas neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
9. Pagalbos investicijoms, kuriomis siekiama trumpuoju arba ilguoju laikotarpiu padidinti miškų ekonominį potencialą, intensyvumas neviršija:
a)
75 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų atokiausiuose regionuose;
b)
75 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų mažosiose Egėjo jūros salose;
c)
50 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų mažiau išsivysčiusiuose regionuose ir visuose regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d. buvo mažesnis kaip 75 % ES-25 valstybių vidurkio ataskaitiniu laikotarpiu, tačiau kuriuose BVP vienam gyventojui yra didesnis kaip 75 % BVP vidurkio ES-27 valstybėse;
d)
40 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų kituose regionuose.
41 straipsnis
Pagalba investicijoms į miškų ūkio technologijas ir miškų ūkio produktų perdirbimą, kaupimą bei prekybą
1. Pagalba investicijoms į miškų ūkio technologijas ir miškų ūkio produktų perdirbimą, kaupimą bei prekybą, teikiama privataus miško turėtojams, savivaldybėms bei jų asociacijoms ir MVĮ, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-11 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
5. Azorų salų, Madeiros, Kanarų salų, mažųjų Egėjo jūros salų ir Prancūzijos užjūrio departamentų teritorijose pagalba taip pat gali būti teikiama ir toms įmonėms, kurios nėra MVĮ.
6. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
e)
miškotvarkos planų ir lygiaverčių dokumentų rengimo išlaidos.
7. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 6 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
8. Su miškų ekonominės vertės didinimu susijusios investicijos pateisinamos, kai siekiama didinti miško vertę vienoje ar daugiau valdų, ir gali apimti investicijas į dirvožemiui nekenksmingą ir išteklių vartojimo atžvilgiu efektyvią medyno kirtimo įrangą ir praktiką.
9. Investicijos, susijusios su medienos kaip žaliavos arba energijos šaltinio naudojimu, apima tik visus iki pramoninio perdirbimo atliekamus darbus.
Su energijos vartojimu ir gamyba susijusios investicijos į atsinaujinančiosios energijos infrastruktūrą turi atitikti būtiniausius energijos vartojimo efektyvumo standartus, jei šie yra nustatyti nacionaliniu lygmeniu.
Investicijos į įrenginius, kurių pagrindinė paskirtis - gaminti elektros energiją iš biomasės, neatitinka pagalbos skyrimo reikalavimų, nebent panaudojama valstybių narių nustatytina mažiausia procentinė šiluminės energijos dalis.
Pagalba bioenergijos investiciniams projektams vykdyti teikiama tik jei bioenergija atitinka Sąjungos teisės aktuose, įskaitant Direktyvos 2009/28/EB 17 straipsnio 2-6 dalis, nustatytus taikytinus tvarumo kriterijus.
10. Miško valdoms, viršijančioms tam tikrą ribinį dydį, kurį turi nustatyti valstybės narės, pagalba skiriama, jei pateikta atitinkama informacija iš miškotvarkos plano arba lygiaverčio dokumento, atitinkančio darnaus miškų ūkio tvarkymo koncepciją, apibrėžtą 1993 m. Antrojoje ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos.
11. Pagalbos intensyvumas neviršija:
a)
75 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų atokiausiuose regionuose;
b)
75 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų mažosiose Egėjo jūros salose;
c)
50 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų mažiau išsivysčiusiuose regionuose ir visuose regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d. buvo mažesnis kaip 75 % ES-25 valstybių vidurkio ataskaitiniu laikotarpiu, tačiau kuriuose BVP vienam gyventojui yra didesnis kaip 75 % BVP vidurkio ES-27 valstybėse;
d)
40 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų kituose regionuose.
42 straipsnis
Miškų ūkio genetinių išteklių išsaugojimas
1. Miškų ūkio genetinių išteklių išsaugojimo pagalba, susijusi su miškų aplinkosaugos bei klimato srities paslaugomis ir miškų išsaugojimu ir teikiama viešiesiems ar privatiesiems subjektams, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-6 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Šiame straipsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:
a) išsaugojimas in situ - genetinės medžiagos išsaugojimas ekosistemose bei natūraliose buveinėse ir rūšių gyvybingų populiacijų išlaikymas ir atkūrimas jų natūralioje aplinkoje;
b) išsaugojimas miško valdoje - miško valdos lygmeniu vykdomas išsaugojimas ir vystymas in situ;
c) išsaugojimas ex situ - miškų ūkio genetinės medžiagos išsaugojimas už jos natūralios buveinės ribų;
d) rinkimas ex situ - miškų ūkio genetinės medžiagos rinkimas už jos natūralios buveinės ribų.
5. Pagalba kompensuojamos išlaidos, patirtos vykdant šiuos veiksmus:
a)
tikslinius veiksmus, t. y. veiksmus, kuriais skatinamas miškų ūkio genetinių išteklių išsaugojimas in situ ir ex situ, jų apibūdinimas, rinkimas ir naudojimas, įskaitant šiuo metu in situ saugomų genetinių išteklių (įskaitant miško valdoje saugomą genetinę medžiagą) bei ex situ rinkinių ir duomenų bazių internetinių aprašų sudarymą;
b)
suderintus veiksmus, t. y. veiksmus, kuriais valstybių narių kompetentingos organizacijos skatinamos keistis informacija siekiant išsaugoti, apibūdinti, rinkti ir naudoti Sąjungos miškų ūkio genetinius išteklius;
c)
papildomus veiksmus, t. y. informavimą, informacijos platinimą ir konsultavimo veiklą, kurioje dalyvauja nevyriausybinės organizacijos ir kitos susijusios suinteresuotosios šalys, mokymo kursus ir techninių ataskaitų rengimą.
6. Pagalba neviršija 100 % tinkamų finansuoti išlaidų.
43 straipsnis
Miškų ūkio paskirties žemės konsolidavimo pagalba
Miškų ūkio paskirties žemės konsolidavimo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje numatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka I skyriuje nustatytas sąlygas ir yra teikiama:
a)
privačios miškų ūkio paskirties žemės turėtojams, kurie yra MVĮ, ir
b)
tik teisinėms ir administracinėms išlaidoms (įskaitant tyrimų išlaidas) kompensuoti, ir
c)
iki 100 % patirtų faktinių išlaidų.
6 SKIRSNIS
Pagalba kaimo vietovių MVĮ, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas
44 straipsnis
Pagalba investicijoms, susijusioms su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus arba su medvilnės gamyba
1. Pagalba investicijoms, susijusioms su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus arba su medvilnės gamyba, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-10 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Pagal šį straipsnį neteikiama pagalba investicijoms, susijusioms su biodegalų arba energijos gamyba iš atsinaujinančiųjų išteklių.
5. Investicijos turi atitikti Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės nacionalinius aplinkos apsaugos teisės aktus. Pagalba investicijoms, kurių poveikio aplinkai vertinimą reikia atlikti pagal Direktyvą 2011/92/ES, turėtų būti teikiama su sąlyga, kad toks vertinimas atliktas ir sutikimas dėl atitinkamo investicinio projekto vykdymo gautas iki dienos, kurią buvo suteikta individuali pagalba.
6. Pagalba kompensuojamos investicijų į materialųjį arba nematerialųjį turtą išlaidos.
7. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
b)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
c)
bendrosios išlaidos, susijusios su a ir b punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal a ir b punktus;
d)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
8. Su išperkamosios nuomos sutartimis susijusios išlaidos, išskyrus 7 dalies a ir b punktuose nurodytas išlaidas, pvz., nuomotojo pelnas, palūkanų perfinansavimo išlaidos, pridėtinės išlaidos ir draudimo mokesčiai, nėra laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis.
Apyvartinis kapitalas nėra laikomas tinkamomis finansuoti išlaidomis.
9. Pagalbos intensyvumas neviršija:
a)
atokiausiuose regionuose:
i)
80 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra mažesnis nei 45 % ES-27 valstybių vidurkio;
ii)
65 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra 45-60 % ES-27 vidurkio;
iii)
55 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra 60-75 % ES-27 vidurkio;
iv)
45 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų kituose atokiausiuose regionuose;
b)
mažiau išsivysčiusiuose regionuose:
i)
60 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra mažesnis nei 45 % ES-27 vidurkio;
ii)
45 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra 45-60 % ES-27 valstybių vidurkio;
iii)
35 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų regionuose, kuriuose BVP vienam gyventojui yra didesnis nei 60 % ES-27 valstybių vidurkio;
c)
c punkto vietovėse:
i)
25 % tinkamų finansuoti išlaidų, patirtų investuojant retai apgyvendintuose regionuose ir NUTS 3 lygmens regionuose arba jų dalyse, turinčiuose bendrą sausumos sieną su šalimi, kuri nėra Europos ekonominės erdvės ar Europos laisvosios prekybos asociacijos narė;
ii)
20 % tinkamų finansuoti išlaidų, patirtų investuojant neapibrėžtose c punkto vietovėse.
iii)
ankstesnėse a punkto vietovėse pagalbos intensyvumas nuo 2014 m. liepos 1 d. iki 2017 m. gruodžio 31 d. gali būti padidintas ne daugiau kaip 5 procentiniais punktais;
iv)
jei c punkto vietovė yra gretima a punkto vietovei, didžiausias tai c vietovei priklausančiuose NUTS 3 lygmens regionuose arba jų dalyse, kurie yra gretimi a punkto vietovėms, leidžiamas pagalbos intensyvumas gali būti padidintas tiek, kiek būtina, kad abiejų vietovių pagalbos intensyvumo skirtumas neviršytų 15 procentinių punktų.
d)
10 % tinkamų finansuoti investicijų išlaidų visuose kituose regionuose.
10. 9 dalyje numatytas didžiausias pagalbos intensyvumas labai mažoms ir mažosioms įmonėms gali būti padidintas ne daugiau kaip 10 procentinių punktų.
45 straipsnis
Ne žemės ūkio verslo pradžios kaimo vietovėse pagalba
1. Ne žemės ūkio verslo pradžios kaimo vietovėse pagalba, teikiama MVĮ, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-9 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Pagalba teikiama šių kategorijų pagalbos gavėjams:
a)
kaimo vietovėse veiklą vykdantiems ūkininkams arba jų namų ūkio nariams, kurie imasi ir ne žemės ūkio veiklos,
b)
labai mažoms ir mažosioms įmonėms kaimo vietovėse, ir
c)
fiziniams asmenims kaimo vietovėse.
5. Jei 4 dalies a punkte nurodytas ūkininko namų ūkio narys yra juridinis asmuo arba juridinių asmenų grupė, tas narys pagalbos paraiškos teikimo metu ūkyje turi vykdyti žemės ūkio veiklą.
6. Pagalba teikiama tik tada, kai atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai pateikiamas verslo planas. Verslo planas turi būti pradėtas įgyvendinti per devynis mėnesius nuo sprendimo suteikti pagalbą dienos.
Verslo plane nurodoma ši informacija:
a)
pirminė pagalbos gavėjo ekonominė padėtis;
b)
pagalbos gavėjo naujos veiklos plėtojimo pagrindiniai ir tarpiniai tikslai;
c)
išsami informacija apie veiksmus, kurių reikia pagalbos gavėjo veiklai plėtoti, pvz., apie investicijas, mokymą, konsultacijas.
7. Pagalba išmokama bent dviem dalinėmis išmokomis per ne ilgesnį kaip penkerių metų laikotarpį.
Dalinės išmokos gali būti proporcingai mažinamos.
Paskutinė dalinė išmoka išmokama tik po to, kai teisingai įgyvendinamas 6 dalyje nurodytas verslo planas.
8. Valstybės narės pagalbos sumą nustato atsižvelgdamos į socialinę ir ekonominę padėtį į kaimo plėtros programą įtrauktoje vietovėje.
9. Pagalba neviršija 70 000 EUR vienam pagalbos gavėjui.
46 straipsnis
Kaimo vietovių MVĮ konsultavimo paslaugų teikimo pagalba
1. Kaimo vietovių MVĮ konsultavimo paslaugų teikimo pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-9 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalba siekiama padėti kaimo vietovių MVĮ pasinaudoti konsultavimo paslaugomis, kad pagerintų savo įmonės ir investicijų ekonominius ir aplinkosaugos rezultatus, palankumą klimatui ir atsparumą jo kaitai.
4. Konsultacijos taip pat gali apimti su įmonės ekonominiais ir aplinkosaugos rezultatais susijusius klausimus.
5. Pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams. Pagalba mokama konsultavimo paslaugų teikėjui.
6. Konsultavimo paslaugų teikėjas turi turėti pakankamai nuolat mokomų ir kvalifikuotų darbuotojų bei konsultavimo patirties ir turi būti patikimas tose srityse, kurių konsultacijas jis teikia.
7. Teikdami konsultavimo paslaugas konsultavimo paslaugų teikėjai laikosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 13 straipsnio 2 dalyje nurodytų įpareigojimų neatskleisti informacijos.
8. Prireikus dalis konsultacijų gali būti teikiamos grupėms, atsižvelgiant į atskiro subjekto, kuriam teikiamos konsultavimo paslaugos, padėtį.
9. Pagalbos suma neturi viršyti 1 500 EUR už vieną konsultaciją.
47 straipsnis
Pagalba žinių perdavimo kaimo vietovių MVĮ ir jų informavimo veiklai
1. Pagalba žinių perdavimo kaimo vietovių MVĮ ir jų informavimo veiklai yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-7 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalba turi būti teikiama profesinio mokymo ir įgūdžių įgijimo veiklai, įskaitant mokymo kursus, seminarus ir patariamąją veiklą, taip pat parodomajai bei informavimo veiklai vykdyti.
Pagalba parodomajai veiklai gali būti kompensuojamos atitinkamos investavimo išlaidos.
4. Pagalba kompensuojamos šios tinkamos finansuoti išlaidos:
a)
žinių perdavimo arba informavimo veiklos organizavimo ir vykdymo išlaidos;
b)
su investicijomis susijusių parodomųjų projektų atveju:
i)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo (įskaitant išperkamąją nuomą) arba atnaujinimo išlaidos; su žeme susijusios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti tik jei jos neviršija 10 % visų tinkamų finansuoti atitinkamo veiksmo išlaidų;
ii)
mašinų ir įrangos pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios turto rinkos vertės;
iii)
bendrosios išlaidos, susijusios su i ir ii punktuose nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir konsultantams, mokesčiai, susiję su konsultacijomis, kaip siekti aplinkosauginio ir ekonominio tvarumo, įskaitant galimybių studijas; išlaidos galimybių studijoms tinkamos finansuoti net ir tuo atveju, jei remiantis jų rezultatais nėra patiriama išlaidų pagal i ir ii punktus;
iv)
kompiuterių programinės įrangos įsigijimo ar kūrimo ir patentų, licencijų, autorių teisių, prekių ženklų įsigijimo išlaidos;
c)
dalyvių kelionių, apgyvendinimo išlaidos bei dienpinigiai;
5. Pagalba neapima tiesioginių išmokų pagalbos gavėjams.
Tokia pagalba mokama žinių perdavimo ir informavimo veiklos vykdytojui.
Žinių perdavimo ir informavimo veiklą vykdančios įstaigos turi turėti tinkamų pajėgumų, t. y. turėti kvalifikuotus darbuotojus ir reguliariai rengti mokymus, kad būtų pajėgios atlikti šias užduotis.
6. Turi būti sudarytos galimybės pagalba naudotis visoms tokioms atitinkamoje vietovėje veiklą vykdančioms įmonėms, kurios, remiantis objektyviai nustatytomis sąlygomis, atitinka pagalbos skyrimo kriterijus.
7. Pagalbos intensyvumas neviršija:
a)
60 % tinkamų finansuoti išlaidų, jeigu pagalba teikiama vidutinėms įmonėms;
b)
70 % tinkamų finansuoti išlaidų, jeigu pagalba teikiama labai mažoms ir mažosioms įmonėms.
48 straipsnis
Pagalba aktyviems ūkininkams, pirmą kartą dalyvaujantiems medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose
1. Pagalba aktyviems ūkininkams, pirmą kartą dalyvaujantiems medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-7 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Pagalba teikiama subjektams, pirmą kartą dalyvaujantiems šiose kokybės sistemose:
a)
medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose, nustatytose pagal Reglamentą (ES) Nr. 1151/2012;
b)
medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose, įskaitant sertifikavimo sistemas, kurias valstybės narės laiko atitinkančiomis šiuos kriterijus:
i)
pagal tokias kokybės sistemas gaminamo galutinio produkto savitumas slypi aiškiai nustatytuose įsipareigojimuose užtikrinti:
-
specifines produkto savybes,
-
specifinius ūkininkavimo ar gamybos metodus arba
-
galutinio produkto kokybę, kuri gerokai viršija komercinių prekių standartus, susijusius su visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikata, gyvūnų gerove ar aplinkos apsauga;
ii)
galimybė dalyvauti kokybės sistemoje turi būti suteikta visiems gamintojams;
iii)
į sistemą įtraukiamos privalomos galutinio produkto specifikacijos, o atitiktį joms tikrina valdžios institucijos arba nepriklausoma tikrinimo įstaiga;
iv)
sistema yra skaidri, ja užtikrinamas visiškas žemės ūkio produktų atsekamumas;
c)
savanoriškose maisto produktų sertifikavimo sistemose, kurias atitinkama valstybė narė pripažįsta atitinkančiomis Komisijos komunikate ”ES žemės ūkio ir maisto produktų savanoriško sertifikavimo sistemų geriausios patirties gairės” nustatytus reikalavimus.
5. Pagalba teikiama kaip metinė skatinamoji išmoka, kurios dydis nustatomas pagal fiksuotųjų dalyvavimo kokybės sistemose išlaidų dydį.
6. Pagalba teikiama ne ilgiau kaip penkerius metus.
7. Pagalba neviršija 3 000 EUR vienam pagalbos gavėjui per metus.
49 straipsnis
Pagalba informavimo ir pardavimo skatinimo veiklai, susijusiai su medvilne ir maisto produktais, kuriems taikoma kokybės sistema
1. Pagalba informavimo ir pardavimo skatinimo veiklai, susijusiai su medvilne ir maisto produktais, kuriems taikoma kokybės sistema, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2-11 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
2. Pagalbai taikomi šie reikalavimai:
a)
ji teikiama pagal kaimo plėtros programą vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 ir pagal tą reglamentą Komisijos priimtais deleguotaisiais ir įgyvendinimo aktais kaip:
i)
pagalba, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, arba
ii)
papildomas i punkte nurodytos pagalbos nacionalinis finansavimas
ir
b)
ji turėtų būti identiška pagrindinei a punkte nurodytoje kaimo plėtros programoje numatytai kaimo plėtros priemonei.
3. Pagalbos teisiniame pagrinde nurodoma, kad pagalba neteikiama, kol Komisija nepatvirtina atitinkamos kaimo plėtros programos.
4. Pagalba teikiama informavimo ir pardavimo skatinimo veiklą vykdančių gamintojų grupėms.
5. Tinkama finansuoti yra tik vidaus rinkoje vykdoma informavimo ir pardavimo skatinimo veikla.
6. Pagalba kompensuojamos su medvilne ir maisto produktais, kuriems taikoma kokybės sistema ir už kuriuos skiriama pagalba pagal šio reglamento 48 straipsnį, susijusios informavimo ir pardavimo skatinimo veiklos išlaidos.
7. Pagalba kompensuojamos išlaidos, susijusios su veiksmais, kuriems būdingos šios ypatybės:
a)
jais siekiama paskatinti vartotojus pirkti maisto produktus arba medvilnę, kuriems taikoma kokybės sistema, kaip nurodyta šio reglamento 48 straipsnio 4 dalyje;
b)
kuriais atkreipiamas dėmesys į maisto produktų arba medvilnės ypatybes ar privalumus, ypač kokybę, specifinius gamybos metodus, aukštus gyvūnų gerovės standartus ir aplinkos apsaugą, susijusius su atitinkama kokybės sistema.
8. 6 dalyje nurodytais veiksmais vartotojai neturi būti skatinami pirkti maisto produkto ar medvilnės dėl jų ypatingos kilmės, išskyrus tuos maisto produktus ir medvilnę, kuriems taikomos Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 II antraštinėje dalyje nustatytos kokybės sistemos.
9. Maisto produkto arba medvilnės kilmė gali būti nurodyta, jei kilmės nuoroda pateikiama kaip šalutinė informacija.
10. Su tam tikromis įmonėmis arba komerciniais prekių ženklais susijusi informavimo ir pardavimo skatinimo veikla nėra tinkama finansuoti.
11. Pagalbos intensyvumas neviršija 70 %]tinkamų finansuoti išlaidų.
IV SKYRIUS
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
50 straipsnis
Panaikinimas
1. Reglamentas (EB) Nr. 1857/2006 panaikinamas.
2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, Reglamentas (EB) Nr. 1857/2006 iki 2015 m. gruodžio 31 d. toliau taikomas pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 (42) ir jo įgyvendinimo taisykles teikiamai pagalbai.
51 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Šis reglamentas taikomas iki jo įsigaliojimo dienos suteiktai individualiai pagalbai, jeigu ji atitinka visas šiame reglamente, išskyrus jo 9 ir 10 straipsnius, nustatytas sąlygas.
2. Pagalbą, kuriai pagal šį reglamentą ar kitus anksčiau galiojusius reglamentus, priimtus pagal Reglamento 994/98 1 straipsnį, yra taikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, Komisija vertina atsižvelgdama į 2014-2020 m. valstybės pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms Europos Sąjungos gaires ir į kitas atitinkamas sistemas, gaires, komunikatus ir pranešimus.
3. Bet kokia individuali pagalba, suteikta anksčiau nei 2015 m. sausio 1 d. remiantis bet kokiu pagal Reglamento 994/98 1 straipsnį priimtu pagalbos skyrimo metu galiojusiu reglamentu, yra suderinama su vidaus rinka ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti.
4. Pasibaigus šio reglamento galiojimo laikotarpiui, visoms pagalbos schemoms, kurioms taikoma išimtis pagal šį reglamentą, išimtis toliau taikoma šešių mėnesių suderinimo laikotarpiu.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, baigiantis šio reglamento galiojimo laikotarpiui pagalbos schemoms, kurioms taikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 ir kurios bendrai finansuojamos EŽŪFKP lėšomis arba skiriamos kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas, reikalavimas pranešti toliau netaikomas iki programavimo laikotarpio pabaigos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir jo įgyvendinimo taisykles.
52 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja 2014 m. liepos 1 d.
Jis taikomas iki 2020 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. birželio 25 d.