NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 950/2014
ze dne 4. září 2014
o zahájení dočasného a mimořádného režimu podpory soukromého skladování některých sýrů a stanovení výše podpory předem
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 219 odst. 1 ve spojení s článkem 228 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ruská vláda zavedla dne 7. srpna 2014 zákaz dovozu některých produktů, včetně mléčných výrobků, z Unie do Ruska. Z mléčných výrobků jsou zákazem nejvíce postiženy sýry, neboť jejich vývoz do Ruska představuje 33 % celkového vývozu sýrů z Unie. Pokud jde o sýry, je navíc Rusko výhradním obchodním partnerem Finska a pobaltských zemí a důležitým partnerem dalších členských států, například Německa, Nizozemska či Polska.
(2)
Vývoz sýrů do Ruska činil v roce 2013 více než 250 000 tun, což je množství, u nějž hrozí, že bude muset být z velké části absorbováno vnitřním trhem, což způsobí nerovnováhu trhu a stlačí ceny dolů.
(3)
Tržní intervenční opatření, která umožňuje nařízení (EU) č. 1308/2013, se nezdají být pro nově vzniklou situaci dostatečná, neboť se omezují na sýry se zeměpisným označením.
(4)
Hrozba vážné nerovnováhy na trhu se sýry by mohla být zmírněna nebo odstraněna skladováním. Je proto vhodné poskytnout podporu soukromému skladování sýrů a stanovit předem výši této podpory.
(5)
Článek 17 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že podpora soukromého skladování se může poskytovat na sýry s chráněným označením původu nebo chráněným zeměpisným označením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (2). I když se sýrů se zeměpisným označením zákaz dovozu týká, představují z celkového sortimentu sýrů vyvážených do Ruska pouze minimální část. Z důvodů funkčnosti a správní účinnosti je vhodné zřídit jednotný režim podpory soukromého skladování zahrnující všechny druhy sýrů.
(6)
Je třeba vyloučit čerstvé sýry, které nejsou vhodné pro skladování.
(7)
Aby se usnadnilo řízení a kontrola, měla by být podpora soukromého skladování v zásadě poskytována pouze hospodářským subjektům usazeným a registrovaným pro účely DPH v Unii.
(8)
Aby byla zajištěna řádná kontrola režimu, mělo by toto nařízení specifikovat informace nutné pro uzavření smlouvy o skladování, jakož i povinnosti smluvních stran.
(9)
Za účelem zvýšení účinnosti režimu podpory by se smlouvy měly uzavírat na určité minimální množství a měly by v nich být přesně stanoveny povinnosti smluvní strany, zejména ty, které umožní příslušnému orgánu odpovědnému za kontrolu skladování provádět účinnou kontrolu skladovacích podmínek.
(10)
Jedním ze zásadních požadavků pro poskytování podpory soukromého skladování je skladování smluvního množství na sjednanou dobu. S ohledem na obchodní praxi a z praktických důvodů by měla být přípustná povolená odchylka od množství, na něž se vztahuje podpora.
(11)
Aby byla zajištěna řádná správa skladování, je třeba přijmout opatření na snížení výše podpory vyplácené v případě, že množství skladované během smluvní doby skladování bude nižší než smluvní množství a že nebude plně dodržena doba skladování.
(12)
Částka podpory by měla být určena na základě nákladů na skladování a/nebo jiných příslušných prvků trhu. Je vhodné stanovit podporu na pevné náklady spojené s uskladněním a vyskladněním dotyčných produktů a podporu na den na náklady na skladování v chladu a financování.
(13)
Je zapotřebí stanovit podmínky pro poskytnutí zálohové platby, podmínky pro úpravu podpory v případech, kdy není plně dodrženo smluvní množství, podmínky pro kontroly dodržování způsobilosti pro podporu, možné sankce a informace, které mají členské státy oznamovat Komisi.
(14)
Je vhodné umožnit stanovení redukčního koeficientu pro nevyřízené žádosti, pokud je to nutné, aby opatření nepřesáhla objemy pro které je režim podpory soukromého skladování stanoven.
(15)
Rovněž by se měla stanovit pravidla týkající se dokumentace, účetnictví, jakož i četnosti a povahy kontrol.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví dočasný mimořádný režim podpory soukromého skladování sýrů kódů KN 0406 20, 0406 30, 0406 40 a 0406 90 a zmrazeného tvarohu kódu 0406 10.
Maximální objem výrobků, na které se tento dočasný režim vztahuje, je stanoven na 155 000 tun.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „příslušnými orgány členských států“ rozumí útvary nebo subjekty akreditované členskými státy jako platební agentury, které splňují podmínky stanovené článkem 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (3).
Článek 3
Způsobilost produktů
1. Pro poskytnutí podpory soukromého skladování uvedené v článku 1 (dále jen „podpora“) musí sýry vykazovat řádnou a uspokojivou obchodní jakost, pocházet z Unie a ke dni začátku platnosti smlouvy o skladování mít minimální stáří odpovídající době zrání, která přispívá ke zvýšení hodnoty daných sýrů.
2. Sýry musí splňovat tyto požadavky:
a)
každá partie má hmotnost nejméně 0,5 tuny;
b)
mají nesmazatelné označení podniku, ve kterém byly vyrobeny, spolu s datem výroby, přičemž toto označení může mít formu kódu;
c)
je na nich uvedeno datum uskladnění;
d)
nebyly předmětem předchozí smlouvy o skladování.
3. Členské státy mohou upustit od povinnosti uvádět na sýrech datum uskladnění uvedené v odst. 2 písm. c), pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže vést evidenci, do níž v den uskladnění budou zaznamenány údaje uvedené v odst. 2 písm. b).
Článek 4
Žádosti o podporu
1. Hospodářský subjekt, který žádá o podporu, podá žádost příslušným orgánům členských států, v nichž jsou výrobky skladovány.
2. Hospodářské subjekty, které žádají o podporu, musí být usazeny a registrovány pro účely DPH v Unii.
3. Žádosti o podporu lze podávat ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Žádosti je možno zasílat do 31. prosince 2014.
4. Žádosti o podporu se musí vztahovat na výrobky, které již byly zcela uskladněny.
5. Žádosti se podávají způsobem, který hospodářským subjektům zpřístupní příslušný členský stát.
Příslušné orgány členských států mohou vyžadovat, aby elektronické žádosti byly opatřeny zaručeným elektronickým podpisem ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES (4) nebo elektronickým podpisem, který poskytuje rovnocennou záruku, pokud jde o požadovanou funkčnost podpisu, použitím týchž pravidel a podmínek, které jsou vymezeny v ustanoveních Komise o elektronických a digitálních dokumentech, uvedených v rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom (5) a v jeho prováděcích pravidlech.
6. Žádost je přijatelná pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
je v ní uveden odkaz na toto nařízení;
b)
jsou v ní uvedeny identifikační údaje žadatele, jako jméno, adresa a identifikační číslo pro účely DPH;
c)
je v ní uveden produkt s příslušným šestimístným kódem KN;
d)
je v ní uvedeno množství produktů;
e)
je v ní uvedena doba skladování;
f)
je v ní uveden název a adresa místa skladování, číslo skladované partie a případně číslo schválení, které umožňuje určit výrobní závod;
g)
neobsahuje žádné další podmínky žadatele než ty, jež jsou stanoveny v tomto nařízení;
h)
je předložena v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu, ve kterém se žádost podává.
7. Obsah žádostí nesmí být po jejich podání měněn.
Článek 5
Uzavírání smluv
1. Smlouvy se uzavírají mezi příslušným orgánem členského státu, na jehož území jsou výrobky skladovány, a žadatelem (dále jen „smluvní strana“).
2. Smlouvy se uzavírají do 30 dnů od data přijetí informací uvedených v čl. 4 odst. 6 písm. f), případně s výhradou následného potvrzení způsobilosti produktů podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce. Pokud není způsobilost potvrzena, je dotyčná smlouva považována za neplatnou.
Článek 6
Povinnosti smluvní strany
1. Smlouvy ukládají smluvní straně minimálně tyto povinnosti:
a)
na vlastní riziko a náklady uskladnit a po smluvní dobu skladování skladovat smluvní množství za podmínek, které zajistí, že budou zachovány požadavky na vlastnosti produktů, aniž by byly skladované produkty nahrazeny nebo přemístěny na jiné místo skladování. Na řádně odůvodněnou žádost smluvní strany však může příslušný orgán povolit přemístění skladovaných produktů;
b)
uchovávat doklady o hmotnosti pořízené v době uskladnění;
c)
umožnit příslušnému orgánu, aby kdykoli zkontroloval, zda jsou dodržovány všechny povinnosti stanovené ve smlouvě;
d)
zajistit, aby byly skladované produkty snadno přístupné a jednotlivě identifikovatelné: každá individuálně skladovaná jednotka je označena datem uskladnění, číslem smlouvy, názvem produktu a hmotností. Členské státy však mohou upustit od požadavku týkajícího se označení číslem smlouvy, pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže, že zaznamená číslo smlouvy do evidence podle čl. 3 odst. 2.
2. Smluvní strana poskytne orgánu odpovědnému za kontrolu veškerou dokumentaci ke každé smlouvě, která umožní ověřit zejména tyto informace o produktech umístěných v soukromém skladu:
a)
číslo schválení, které umožňuje určit výrobní závod a členský stát výroby;
b)
původ a datum výroby produktů;
c)
datum uskladnění;
d)
hmotnost a počet zabalených kusů;
e)
fyzickou přítomnost ve skladu a adresu skladu;
f)
datum očekávaného ukončení smluvní doby skladování doplněné datem skutečného vyskladnění.
3. Smluvní strana, nebo případně provozovatel skladu, vede skladovou účetní evidenci, která musí být k dispozici ve skladu a která musí pod každým číslem smlouvy obsahovat tyto údaje:
a)
identifikaci produktů uskladněných v soukromém skladu podle partie;
b)
data uskladnění a vyskladnění;
c)
množství udané na skladovanou partii;
d)
umístění výrobků ve skladu.
Článek 7
Smluvní doba skladování
1. Smluvní doba skladování začíná dnem následujícím po dni, kdy příslušné orgány obdrží informace uvedené v čl. 4 odst. 6 písm. f).
2. Smluvní skladování končí dnem, který předchází dni vyskladnění.
3. Podpora může být poskytnuta pouze tehdy, činí-li smluvní doba skladování 60 až 210 dní.
Článek 8
Vyskladnění
1. Vyskladnění lze zahájit dnem následujícím po posledním dni smluvní doby skladování.
2. Vyskladňuje se celá skladovaná partie nebo i menší množství, pokud to povolí příslušný orgán. Avšak v případě uvedeném v čl. 14 odst. 4 písm. a) může být vyskladněno pouze zapečetěné množství.
3. V souladu s ustanoveními čl. 14 odst. 5 oznámí smluvní strana příslušnému orgánu předem, že hodlá začít vyskladňovat produkty ze skladu.
4. Pokud není splněn požadavek odstavce 3, ale příslušnému orgánu je do 30 dnů po vyskladnění z místa skladování předložen dostatečný důkaz o datu vyskladnění a dotčeném množství, snižuje se podpora o 15 % a vyplácí se pouze za období, pro které poskytla smluvní strana příslušnému orgánu dostatečný důkaz o tom, že produkt byl uskladněn na základě smlouvy.
5. Pokud není splněn požadavek odstavce 3 a příslušnému orgánu není do 30 dnů po vyskladnění z místa skladování předložen dostatečný důkaz o datu vyskladnění a dotčeném množství, nevyplácí se na základě dotyčné smlouvy žádná podpora.
Článek 9
Částky podpory
Podpora činí:
-
15,57 EUR na uskladněnou tunu za pevné náklady na skladování,
-
0,40 EUR na tunu za den smluvního skladování.
Článek 10
Vyplacení zálohy na podporu
1. Po uplynutí 60 dnů skladování lze na žádost smluvní strany vyplatit jedinou zálohu na podporu za předpokladu, že smluvní strana složí jistotu odpovídající záloze navýšené o 10 %.
2. Výše zálohy nesmí překročit částku podpory odpovídající době skladování v délce 90 dnů, případně tří měsíců. Jistota uvedená v odstavci 1 se uvolní, jakmile bude vyplacen zůstatek podpory.
Článek 11
Vyplacení podpory
1. Podpora nebo, pokud byla poskytnuta zálohová platba podle článku 10, zůstatek podpory se vyplácí na základě žádosti o vyplacení podané smluvní stranou do tří měsíců po ukončení období smluvního skladování.
2. Pokud nemohla smluvní strana předložit příslušné doklady ve lhůtě tří měsíců, ačkoli učinila vše pro jejich včasné získání, mohou jí být poskytnuty další lhůty v celkovém trvání maximálně tří měsíců.
3. Podpora nebo zůstatek podpory se vyplácí do 120 dnů po dni, kdy byla podána žádost o vyplacení podpory, za předpokladu, že byly splněny smluvní závazky a že byla provedena závěrečná kontrola. Pokud však probíhá správní šetření, bude platba provedena až po uznání nároku na podporu.
4. Pokud je skutečně skladované množství během smluvní doby skladování nižší než smluvní množství a není nižší než 95 % tohoto množství, podpora se s výjimkou případů vyšší moci poskytne na skutečně skladované množství. Pokud však příslušný orgán zjistí, že smluvní strana jednala úmyslně nebo z nedbalosti, může rozhodnout o dalším snížení podpory nebo o jejím nevyplacení.
5. Jestliže je množství skutečně skladované po smluvní dobu skladování nižší než procentní sazba uvedená v odstavci 4, ale není nižší než 80 % smluvního množství, sníží se podpora pro skutečně skladované množství o polovinu, s výjimkou případů vyšší moci. Pokud však příslušný orgán zjistí, že smluvní strana jednala úmyslně nebo z nedbalosti, může rozhodnout o dalším snížení podpory nebo o jejím nevyplacení.
6. Jestliže je množství skutečně skladované po smluvní dobu skladování nižší než 80 % smluvního množství, nevyplatí se žádná podpora, s výjimkou případů vyšší moci.
7. Pokud kontroly během skladování nebo při vyskladnění zjistí vadné produkty, nevyplatí se na toto množství žádná podpora. Zbytek skladované partie, který je stále způsobilý pro podporu, nesmí být menší než minimální množství stanovené v čl. 3 odst. 2. Stejné pravidlo se použije, pokud je z uvedeného důvodu vyskladněna část skladované partie před uplynutím minimální doby skladování.
Vadné produkty se do výpočtu skutečně skladovaného množství podle odstavců 4, 5 a 6 nezapočítávají.
8. Pokud, s výjimkou případů vyšší moci, smluvní strana nedodrží konec smluvní doby skladování stanovené v čl. 7 odst. 3 pro celé skladované množství, snižuje se za každý kalendářní den neplnění částka podpory u dotyčné smlouvy o 10 %. Toto snížení však nepřesáhne 100 % částky podpory.
Článek 12
Oznámení a sledování
1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději každé úterý za předešlý týden množství, na které byly uzavřeny smlouvy, rozdělené podle doby skladování, jakož i množství produktů, pro něž byly žádosti o podporu předloženy.
Komise informuje členské státy, jakmile zjistí, že se množství, pro něž byly žádosti o podporu předloženy, blíží maximálnímu množství uvedenému v článku 1.
Poté, co Komise informovala členské státy o tom, že se množství, pro něž byly žádosti o podporu předloženy, blíží maximálnímu množství uvedenému v článku 1, oznámí členské státy Komisi každý pracovní den před 14.00 hod (bruselského času) množství produktů, pro které byly žádosti o podporu předloženy předcházejícího pracovního dne.
2. Na základě oznámení obdržených v souladu s odstavcem 1 se Komise přesvědčí, že maximální množství uvedené v článku 1 není překročeno.
Pokud Komise na základě těchto oznámení zjistí, že maximální množství uvedené v článku 1 bylo překročeno, neprodleně to oznámí všem členským státům.
3. Jestliže Komise informovala členské státy, že maximální množství uvedené v článku 1 bylo překročeno, členské státy následně informují hospodářské subjekty.
4. Členské státy oznámí Komisi nejpozději do konce měsíce za předcházející měsíc:
a)
množství produktů uskladněných a vyskladněných během dotyčného měsíce;
b)
množství produktů skladovaných na konci dotyčného měsíce;
c)
množství produktů, u nichž skončila doba smluvního skladování.
5. Oznámení členských států Komisi uvedená v odstavcích 1 a 4 se provádějí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 (6).
Článek 13
Opatření pro dodržení maximálního množství
Pokud by přijetím celého množství produktů, pro které byly žádosti o podporu předloženy v určitý den, bylo překročeno maximální množství uvedené v článku 1, Komise prostřednictvím prováděcího aktu přijatého bez použití postupu uvedeného v čl. 229 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví koeficient přidělení, který se použije pro množství odpovídající žádostem oznámeným Komisi téhož dne. Tento koeficient přidělení omezí celkové množství produktů způsobilých pro dočasnou mimořádnou podporu soukromého skladování na maximální množství uvedené v článku 1.
Článek 14
Kontroly
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění dodržování tohoto nařízení. Uvedená opatření zahrnují důslednou správní kontrolu žádostí o podporu doplněnou kontrolami na místě stanovenými v odstavcích 2 až 8.
2. Orgán odpovědný za kontrolu provádí kontroly produktů uskladněných do 30 dnů od data přijetí informací uvedených v čl. 4 odst. 6 písm. f).
Aniž by bylo dotčeno ustanovení odst. 5 písm. a) prvního pododstavce tohoto článku, za účelem zajištění způsobilosti skladovaných produktů pro podporu se provede fyzická kontrola reprezentativního vzorku nejméně 5 % množství uskladněných produktů, aby bylo zajištěno, že skladované partie odpovídají údajům uvedeným v návrhu na uzavření smlouvy, mimo jiné pokud jde o hmotnost, identifikaci a povahu produktů.
3. Pokud členský stát uvede řádné důvody, může být třicetidenní lhůta stanovená v odstavci 2 prodloužena o 15 dnů.
4. Orgán odpovědný za kontrolu:
a)
zapečetí během kontroly uvedené v odstavci 2 produkty podle smluv, skladovaných partií nebo menších množství nebo
b)
provede neohlášenou kontrolu, aby se zajistilo, že se smluvní množství nachází v místě skladování.
Kontrola podle písm. b) prvního pododstavce musí odpovídat alespoň 10 % celkového množství uvedeného ve smlouvě a musí být reprezentativní. Kontroly zahrnují kontrolu skladové evidence podle čl. 6 odst. 3 a příslušných dokladů, jako např. potvrzení o hmotnosti a dokladu o uskladnění, a ověření hmotnosti, druhu a identifikace produktů vztahující se minimálně na 5 % množství, které je předmětem neohlášené kontroly.
5. Na konci smluvní doby skladování ověří orgán odpovědný za kontrolu nejméně u poloviny smluv hmotnost a identifikaci skladovaných produktů prostřednictvím odebrání vzorků. Za účelem této kontroly informuje smluvní strana příslušný orgán a uvede dotyčné skladované partie nejméně pět pracovních dnů před:
a)
koncem maximálního období smluvního skladování nebo
b)
zahájením vyskladnění, pokud k vyskladnění produktů dochází před uplynutím maximální smluvní doby skladování.
Členský stát může souhlasit s kratší lhůtou, než je pět pracovních dnů.
6. Pokud se využije možnost uvedená v odst. 4 písm. a), ověří se na konci smluvní doby skladování přítomnost a neporušenost použitých pečetí. Náklady na zapečetění a manipulaci nese smluvní strana.
7. Veškeré vzorky odebrané za účelem ověření jakosti a složení produktů odebírají pracovníci orgánu odpovědného za kontrolu nebo jsou tyto vzorky odebírány v jejich přítomnosti.
Fyzická kontrola nebo ověření hmotnosti se provádí v přítomnosti uvedených pracovníků při vážení.
Pro účely kontrol musí být všechny skladové a finanční záznamy a doklady kontrolované uvedenými pracovníky opatřeny při kontrole razítkem nebo parafovány. Pokud jsou kontrolovány elektronické záznamy, vytiskne se jedna kopie a uloží do kontrolního spisu.
Článek 15
Zpráva o auditu
1. Kontrolní orgán odpovědný za kontrolu vypracuje kontrolní zprávu o každé kontrole provedené na místě. Zpráva přesně popíše jednotlivé kontrolované položky.
Zpráva zahrnuje:
a)
datum a čas zahájení kontroly;
b)
podrobné informace o předběžném oznámení kontroly;
c)
dobu trvání kontroly;
d)
přítomné zodpovědné osoby;
e)
povahu a rozsah provedených kontrol, a zejména podrobné údaje o prověřených dokladech a produktech;
f)
zjištění a závěry;
g)
zda je vyžadováno následné opatření.
Kontrolní zpráva musí být podepsána odpovědným pracovníkem a spolupodepsána smluvní stranou nebo ve stanovených případech provozovatelem skladu a musí být zahrnuta do platební dokumentace.
2. V případě významných nesrovnalostí týkajících se nejméně 5 % množství produktů v rámci jedné smlouvy podléhajících kontrole se ověření rozšíří na větší vzorek, který bude stanoven orgánem odpovědným za provádění kontrol.
3. Na základě kritérií závažnosti, rozsahu, doby trvání a opakování zaznamená orgán odpovědný za kontrolu všechny případy porušení předpisů, které mohou vést k vyloučení z podpory podle čl. 16 odst. 1 a/nebo k vrácení neoprávněně vyplacené podpory, případně včetně úroků, v souladu s odstavcem 4 uvedeného článku.
Článek 16
Sankce
1. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí, že doklad předložený žadatelem o udělení práv vyplývajících z tohoto nařízení obsahuje nesprávné informace, a pokud je tato nesprávná informace rozhodující pro udělení uvedeného práva, vyloučí příslušný orgán žadatele z řízení na poskytování podpory u téhož produktu, u nějž byla nesprávná informace uvedena, na období jednoho roku od okamžiku přijetí konečného správního rozhodnutí konstatujícího nesrovnalost.
2. Vyloučení podle odstavce 1 se nepoužije, pokud žadatel před příslušným orgánem uspokojivě prokáže, že situace uvedená v daném odstavci byla způsobena vyšší mocí nebo že je důsledkem zřejmého omylu.
3. Neoprávněně vyplacenou podporu vrátí dotyčné hospodářské subjekty s úrokem. Obdobně se použijí pravidla stanovená v článku 73 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (7).
4. Prováděním správních sankcí a vymáháním neoprávněně vyplacených částek podle tohoto článku není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 (8).
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. září 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 950/2014
2014 m. rugsėjo 4 d.
kuriuo pradedama taikyti išskirtinė laikinoji tam tikrų sūrių privataus sandėliavimo pagalbos schema ir iš anksto nustatomas pagalbos dydis
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (1), ypač į jo 219 straipsnio 1 dalį kartu su 228 straipsniu,
kadangi:
(1)
2014 m. rugpjūčio 7 d. Rusijos Vyriausybė įvedė tam tikrų produktų, įskaitant pieno gaminius, importo iš Sąjungos į Rusiją draudimą. Iš visų pieno gaminių didžiausią poveikį šis draudimas turi sūriui, nes jo eksportas į Rusiją sudaro 33 proc. viso Sąjungos sūrio eksporto. Be to, Rusija - išskirtinė Suomijos ir Baltijos šalių sūrio prekybos partnerė ir svarbi kitų valstybių narių, tokių kaip Vokietija, Nyderlandai ar Lenkija, eksporto šalis;
(2)
2013 m. į Rusiją eksportuota daugiau kaip 250 000 tonų sūrio - kyla pavojus, kad didelė šio kiekio dalis turės būti absorbuota vidaus rinkoje, dėl to sutriktų rinkos pusiausvyra ir kiltų spaudimas mažinti kainas;
(3)
Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 numatytos rinkos intervencijos priemonės nėra pakankamos pastaruoju metu susidariusiai padėčiai ištaisyti, nes jos skirtos tik geografine nuoroda žymimiems sūriams;
(4)
pavojų, kad labai sutriks sūrio rinkos pusiausvyra, būtų galima sumažinti arba pašalinti, sūrį sandėliuojant. Todėl tikslinga teikti sūrio privataus sandėliavimo pagalbą ir iš anksto nustatyti pagalbos dydį;
(5)
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 17 straipsnyje numatyta galimybė teikti sūrio, pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1151/2012 (2) pažymėto saugoma kilmės vietos nuoroda arba saugoma geografine nuoroda, privataus sandėliavimo pagalbą. Nors importo draudimas turi neigiamos įtakos ir geografine nuoroda žymimiems sūriams, jie sudaro tik labai mažą visų į Rusiją eksportuojamų sūrių dalį. Operacinio ir administracinio veiksmingumo sumetimais tikslinga nustatyti vieną visų rūšių sūriams skirtą privataus sandėliavimo pagalbos schemą;
(6)
tikslinga šios schemos netaikyti šviežiems sūriams, kurie nėra tinkami sandėliuoti;
(7)
paprastai, siekiant palengvinti valdymą ir kontrolę, privataus sandėliavimo pagalba turėtų būti skiriama tik Sąjungoje įsisteigusiems ir PVM mokėtojais užsiregistravusiems veiklos vykdytojams;
(8)
siekiant užtikrinti galimybę tinkamai stebėti susitarimus, šiame reglamente reikėtų nurodyti sandėliavimo sutarčiai sudaryti būtiną informaciją ir susitariančiųjų šalių įsipareigojimus;
(9)
kad pagalbos schema būtų veiksmingesnė, sutartyse turėtų būti nurodomas tam tikras minimalus kiekis ir susitariančiosios šalies įsipareigojimai, visų pirma įsipareigojimai, kuriais už sandėliavimo operacijų tikrinimą atsakingai kompetentingai institucijai sudaromos sąlygos atlikti veiksmingą sandėliavimo sąlygų patikrinimą;
(10)
vienas iš pagrindinių privataus sandėliavimo pagalbos skyrimo reikalavimų yra sutartyje numatyto kiekio sandėliavimas sutartą laikotarpį. Siekiant atsižvelgti į komercinę praktiką ir dėl praktinių priežasčių turėtų būti leidžiamas tam tikras kiekio, kuriam gali būti skirta pagalba, nuokrypis;
(11)
siekiant užtikrinti tinkamą sandėliavimo administravimą, tikslinga priimti nuostatas dėl pagalbos sumos sumažinimo tais atvejais, kai sutartyje numatytą laikotarpį sandėliuotas kiekis yra mažesnis už sutartyje numatytą kiekį ir kai ne visiškai laikomasi sandėliavimo laikotarpio terminų;
(12)
pagalbos dydis turėtų būti nustatomas atsižvelgiant į sandėliavimo išlaidas ir (arba) kitus svarbius rinkos elementus. Tikslinga nustatyti pagalbos, skirtos fiksuotoms sandėliavimo išlaidoms, susijusioms su atitinkamų produktų priėmimu sandėliuoti ir jų išvežimu iš sandėlio, padengti, dydį, ir pagalbos, skirtos kasdienėms sandėliavimo šaltuosiuose sandėliuose ir finansinėms išlaidoms padengti, dydį;
(13)
būtina nurodyti sąlygas, kuriomis gali būti skiriama išankstinė pagalbos išmoka, taip pat numatyti pagalbos sumos tikslinimą tais atvejais, kai sandėliuojamas kiekis ne visiškai atitinka numatytąjį sutartyje, atitikties pagalbos skyrimo reikalavimams patikras, galimas sankcijas ir valstybių narių Komisijai teiktiną informaciją;
(14)
tikslinga numatyti galimybę nustatyti sumažinimo koeficientą, taikytiną dar neišnagrinėtoms paraiškoms, kai tai būtina siekiant užtikrinti, kad nebūtų viršyti kiekiai, kuriems numatyta privataus sandėliavimo pagalbos schema;
(15)
be to, turėtų būti nustatytos su dokumentais, apskaita ir patikrų dažnumu bei pobūdžiu susijusios taisyklės;
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatoma išskirtinė laikinoji sūrių, kurių KN kodai - 0406 20, 0406 30, 0406 40 ir 0406 90, ir užšaldytos varškės, kurios KN kodas - 0406 10, privataus sandėliavimo pagalbos schema.
Didžiausias produktų, kuriems taikoma ši laikinoji schema, kiekis - 155 000 tonų.
2 straipsnis
Apibrėžtis
Šiame reglamente „kompetentingos valstybių narių institucijos“ - tai departamentai arba įstaigos, kuriuos valstybės narės akreditavo kaip mokėjimo agentūras ir kurie atitinka Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 (3) 7 straipsnyje nustatytas sąlygas.
3 straipsnis
Produktų atitiktis pagalbos skyrimo reikalavimams
1. 1 straipsnyje nurodytos privataus sandėliavimo pagalbos (toliau - pagalba) skyrimo reikalavimus atitinka geros ir tinkamos prekinės kokybės Sąjungos kilmės sūris, kurio brandinimo laikotarpis sandėliavimo sutarties taikymo pradžios dieną yra ne trumpesnis už brandinimo laikotarpį, dėl kurio padidėja sūrio vertė.
2. Sūris atitinka šiuos reikalavimus:
(a)
kiekviena jo partija sveria ne mažiau kaip 0,5 tonos;
(b)
ant jo neištrinamais ženklais pateikta informacija (kuri gali būti užkoduota) apie jį pagaminusią įmonę ir nurodyta pagaminimo data;
(c)
ant jo nurodyta jo priėmimo sandėliuoti data;
(d)
dėl jo anksčiau nebuvo sudaryta jokia sandėliavimo sutartis.
3. Valstybės narės gali nereikalauti ant sūrio nurodyti 2 dalies c punkte minimos priėmimo sandėliuoti datos, jei sandėlio valdytojas įsipareigoja pildyti registracijos žurnalą, į kurį priėmimo sandėliuoti dieną įrašoma detali 2 dalies b punkte nurodyta informacija.
4 straipsnis
Pagalbos paraiškos
1. Pagalbos prašantis veiklos vykdytojas teikia paraišką valstybės narės, kurioje sandėliuojami produktai, kompetentingoms institucijoms.
2. Pagalbos paraiškas teikiantys veiklos vykdytojai turi būti Sąjungoje įsisteigę ir PVM mokėtojais užsiregistravę subjektai.
3. Pagalbos paraiškos gali būti teikiamos nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos. Galutinė paraiškų pateikimo data - 2014 m. gruodžio 31 d.
4. Pagalbos paraiškos teikiamos dėl jau sandėliuojamų produktų.
5. Paraiškos teikiamos veiklos vykdytojams atitinkamos valstybės narės nurodytu būdu.
Valstybių narių kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad elektroninės paraiškos būtų pasirašytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/93/EB (4) 2 straipsnio 2 punkte apibrėžtu saugiu elektroniniu parašu arba elektroniniu parašu, kuriuo užtikrinamas lygiavertis parašo funkcionalumas taikant tas pačias taisykles ir sąlygas, kaip nustatytosios Komisijos nuostatose dėl elektroninių ir skaitmeninių dokumentų, pateiktose Komisijos sprendime 2004/563/EB, Euratomas (5) ir jo įgyvendinimo taisyklėse.
6. Paraiška priimama, tik jei atitinka šias sąlygas:
(a)
joje pateikta nuoroda į šį reglamentą;
(b)
joje nurodyti pareiškėjo identifikavimo duomenys: pavadinimas, adresas ir PVM registracijos numeris;
(c)
joje nurodytas produktas ir atitinkamas šešiaženklis jo KN kodas;
(d)
joje nurodytas produktų kiekis;
(e)
joje nurodytas sandėliavimo laikotarpis;
(f)
joje nurodytas sandėlio pavadinimas ir adresas, sandėliuojamos partijos numeris ir atitinkamais atvejais patvirtinimo numeris, pagal kurį identifikuojama gamykla;
(g)
pareiškėjas joje nėra pateikęs jokių papildomų sąlygų, išskyrus tas, kurios išdėstytos šiame reglamente;
(h)
ji pateikta valstybės narės, kurioje teikiama paraiška, valstybine kalba arba viena iš valstybinių kalbų.
7. Pateiktų paraiškų turinys nebekeičiamas.
5 straipsnis
Sutarčių sudarymas
1. Sutartis sudaro valstybės narės, kurios teritorijoje sandėliuojami produktai, kompetentinga institucija ir pareiškėjas (toliau - susitariančioji šalis).
2. Sutartys sudaromos per 30 dienų nuo 4 straipsnio 6 dalies f punkte nurodytos informacijos gavimo dienos, jei - atitinkamais atvejais - gaunamas paskesnis 14 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nurodytas patvirtinimas dėl produktų atitikties pagalbos skyrimo reikalavimams. Jei produktų atitiktis pagalbos skyrimo reikalavimams nepatvirtinama, atitinkama sutartis laikoma negaliojančia.
6 straipsnis
Susitariančiosios šalies įsipareigojimai
1. Sutartyse nustatomi bent šie susitariančiosios šalies įsipareigojimai:
(a)
savo rizika ir lėšomis sudėti sutartyje numatytą produktų kiekį į sandėlį ir sutartyje numatytą sandėliavimo laikotarpį saugoti jį tokiomis sąlygomis, kad produktai išlaikytų savo savybes, nepakeičiant sandėliuojamų produktų ar neperkeliant jų į kitą sandėliavimo vietą. Susitariančiajai šaliai pateikus pagrįstą prašymą, kompetentinga institucija gali leisti perkelti sandėliuojamus produktus į kitą vietą;
(b)
laikyti priimamų sandėliuoti produktų svėrimo dokumentus, parengtus priimant sandėliuoti produktus;
(c)
leisti kompetentingai institucijai bet kuriuo metu patikrinti, ar vykdomi visi sutartyje nustatyti įsipareigojimai;
(d)
produktus sandėliuoti taip, kad jie būtų lengvai pasiekiami ir atskirai identifikuojami: kiekvienas atskirai laikomas vienetas turi būti paženklintas - nurodyta priėmimo sandėliuoti data, sutarties numeris, produktas ir svoris. Tačiau valstybės narės gali netaikyti reikalavimo nurodyti sutarties numerį, jei sandėlio valdytojas įsipareigoja įrašyti sutarties numerį į 3 straipsnio 2 dalyje nurodytą registracijos žurnalą.
2. Susitariančioji šalis už tikrinimą atsakingai institucijai pateikia kiekvienos sutarties dokumentus, kad ji visų pirma galėtų patikrinti šią informaciją apie privačiai sandėliuojamus produktus:
(a)
patvirtinimo numerį, pagal kurį identifikuojama gamykla, ir valstybę narę, kurioje pagamintas produktas;
(b)
produktų kilmę ir pagaminimo datą;
(c)
priėmimo sandėliuoti datą;
(d)
supakuotų vienetų svorį ir skaičių;
(e)
buvimą sandėlyje ir sandėlio adresą;
(f)
numatytą sutartyje nustatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigos datą ir tikrąją išvežimo iš sandėlio datą.
3. Susitariančioji šalis arba, jei taikytina, sandėlio darbuotojas, sandėlyje laiko atsargų apskaitos dokumentus, kuriuose pagal sutarties numerį nurodoma:
(a)
kiekvieną partiją sudarančių privačiai sandėliuojamų produktų tapatybė;
(b)
priėmimo sandėliuoti ir išvežimo iš sandėlio datos;
(c)
kiekvieną sandėliuojamą partiją sudarantis kiekis;
(d)
produktų vieta sandėlyje.
7 straipsnis
Sutartyje numatytas sandėliavimo laikotarpis
1. Sutartyje numatytas sandėliavimo laikotarpis prasideda kitą dieną po dienos, kurią kompetentingos institucijos gauna 4 straipsnio 6 dalies f punkte nurodytą informaciją.
2. Sandėliavimo laikotarpis baigiasi dieną, einančią prieš produktų išvežimo iš sandėlio dieną.
3. Pagalbą galima teikti, tik jei sutartyje numatytas sandėliavimo laikotarpis yra 60-210 dienų.
8 straipsnis
Išvežimas iš sandėlio
1. Produktų išvežimą iš sandėlio galima pradėti kitą dieną po paskutinės sutartyje numatyto sandėliavimo laikotarpio dienos.
2. Iš sandėlio išvežamos visos sandėliuotos partijos arba, kompetentingai institucijai leidus, produktai išvežami mažesniais kiekiais. Tačiau 14 straipsnio 4 dalies a punkte nurodytu atveju iš sandėlio galima išvežti tik užplombuotą kiekį.
3. Prieš išveždama produktus iš sandėlio, susitariančioji šalis pagal 14 straipsnio 5 dalies nuostatas apie savo ketinimą praneša kompetentingai institucijai.
4. Jei 3 dalyje nurodyto reikalavimo nesilaikoma, bet per 30 dienų nuo išvežimo iš sandėlio, kompetentingos institucijos manymu, pateikiama pakankamai įrodymų dėl išvežimo iš sandėlio datos ir atitinkamų kiekių, pagalba sumažinama 15 proc. ir mokama tik už tą laikotarpį, dėl kurio susitariančioji šalis kompetentingai institucijai pateikia pakankamai įrodymų, kad produktas buvo laikomas sutartyje numatytame sandėlyje.
5. Jei 3 dalyje nurodyto reikalavimo nesilaikoma ir kompetentinga institucija mano, kad per 30 dienų nuo išvežimo iš sandėlio pateikta nepakankamai įrodymų dėl išvežimo iš sandėlio datos ir atitinkamų kiekių, su atitinkama sutartimi susijusi pagalba nemokama.
9 straipsnis
Pagalbos dydis
Pagalbos sumos:
-
15,57 EUR už toną sandėliuojamo produkto fiksuotoms sandėliavimo išlaidoms padengti;
-
0,40 EUR už toną kasdienėms sutartyje numatyto sandėliavimo išlaidoms padengti.
10 straipsnis
Išankstinė pagalbos išmoka
1. Praėjus 60 sandėliavimo dienų, susitariančiosios šalies prašymu gali būti išmokama vienkartinė išankstinė pagalbos išmoka, jei susitariančioji šalis pateikia užstatą, kuris yra 10 proc. didesnis už išankstinę išmokos sumą.
2. Išankstinė išmoka neturi viršyti pagalbos už 90 sandėliavimo dienų arba - atitinkamais atvejais - už tris mėnesius dydžio. 1 dalyje nurodytas užstatas grąžinamas, kai tik išmokamas pagalbos likutis.
11 straipsnis
Pagalbos mokėjimas
1. Pagalba arba, jei pagal 10 straipsnį buvo skirta išankstinė išmoka, pagalbos likutis išmokami pagal mokėjimo prašymą, kurį susitariančioji šalis pateikia per tris mėnesius nuo sutartyje numatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigos.
2. Jei susitariančioji šalis neįstengia per nustatytą trijų mėnesių laikotarpį pateikti patvirtinamųjų dokumentų, nors, siekdama juos gauti laiku, imasi skubių veiksmų, šis laikotarpis jai gali būti kelis kartus pratęstas - iš viso ne daugiau kaip trims mėnesiams.
3. Pagalba arba pagalbos likutis išmokami per 120 dienų nuo mokėjimo prašymo pateikimo dienos, jei įvykdyti sutartyje numatyti įsipareigojimai ir atlikta galutinė patikra. Tačiau, jei dar vyksta administracinis tyrimas, pagalba nemokama, kol nepripažįstama teisė ją gauti.
4. Išskyrus force majeure atvejus, jei sutartyje numatytu sandėliavimo laikotarpiu faktiškai sandėliuotas kiekis yra mažesnis už sutartyje numatytą kiekį ir sudaro ne mažiau kaip 95 proc. to kiekio, pagalba mokama už faktiškai sandėliuotą kiekį. Tačiau, jei kompetentinga institucija nustato, kad susitariančiosios šalies veiksmai buvo tyčiniai arba aplaidūs, ji gali nuspręsti dar labiau sumažinti pagalbą arba jos nemokėti.
5. Išskyrus force majeure atvejus, jei sutartyje numatytu sandėliavimo laikotarpiu faktiškai sandėliuotas kiekis yra mažesnis už 4 dalyje nurodytą procentinį dydį, bet ne mažesnis kaip 80 proc. sutartyje numatyto kiekio, pagalba už faktiškai sandėliuotą kiekį sumažinama perpus. Tačiau, jei kompetentinga institucija nustato, kad susitariančiosios šalies veiksmai buvo tyčiniai arba aplaidūs, ji gali nuspręsti dar labiau sumažinti pagalbą arba jos nemokėti.
6. Išskyrus force majeure atvejus, jei sutartyje numatytu sandėliavimo laikotarpiu faktiškai sandėliuotas kiekis yra mažesnis kaip 80 proc. sutartyje numatyto kiekio, pagalba nemokama.
7. Jei, atliekant sandėliuojamų arba išvežamų produktų patikras, nustatoma, kad yra sugedusių produktų, už jų kiekį pagalba nemokama. Likusi pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkanti sandėliuojamos partijos dalis turi būti ne mažesnė už 3 straipsnio 2 dalyje nustatytą minimalų kiekį. Ši taisyklė taikoma ir tuo atveju, kai sandėliuojamos partijos dalis dėl minėtos priežasties išvežama iš sandėlio nesibaigus trumpiausiam sandėliavimo laikotarpiui.
Sugedę produktai neįtraukiami apskaičiuojant 4, 5 ir 6 dalyse nurodytą faktiškai sandėliuotą kiekį.
8. Išskyrus force majeure atvejus, jei susitariančioji šalis neįvykdo įsipareigojimo sandėliuoti visą kiekį iki sutartyje pagal 7 straipsnio 3 dalį numatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigos, su atitinkama sutartimi susijusios pagalbos dydis mažinamas 10 proc. už kiekvieną kalendorinę įsipareigojimo nevykdymo dieną. Tačiau šio sumažinimo suma neviršija 100 proc. pagalbos dydžio.
12 straipsnis
Pranešimai ir stebėsena
1. Valstybės narės iki kiekvieno antradienio praneša Komisijai apie kiekius, dėl kurių praėjusią savaitę sudarytos sutartys, suskirstytus pagal sandėliavimo laikotarpius, taip pat apie produktų kiekius, dėl kurių buvo pateiktos pagalbos paraiškos.
Nustačiusi, kad kiekis, dėl kurio pateiktos pagalbos paraiškos, netrukus gali pasiekti 1 straipsnyje nurodytą didžiausią kiekį, Komisija nedelsdama informuoja apie tai valstybes nares.
Komisijai informavus valstybes nares, kad kiekis, dėl kurio pateiktos pagalbos paraiškos, netrukus gali pasiekti 1 straipsnyje nurodytą didžiausią kiekį, valstybės narės kiekvieną darbo dieną iki 14.00 val. (Briuselio laiku) praneša Komisijai apie produktų kiekius, dėl kurių ankstesnę darbo dieną buvo pateiktos pagalbos paraiškos.
2. Remdamasi pagal 1 dalį gautais pranešimais, Komisija patikrina, ar nėra viršijamas 1 straipsnyje nurodytas didžiausias kiekis.
Jei remdamasi tais pranešimais Komisija nustato, kad 1 straipsnyje nurodytas didžiausias kiekis viršijamas, ji nedelsdama informuoja apie tai valstybes nares.
3. Komisijai informavus valstybes nares apie 1 straipsnyje nurodyto didžiausio kiekio viršijimą, valstybės narės atitinkamai informuoja apie tai veiklos vykdytojus.
4. Valstybės narės ne vėliau kaip iki kiekvieno mėnesio pabaigos pateikia Komisijai ankstesnio mėnesio duomenis apie:
(a)
per atitinkamą mėnesį priimtus sandėliuoti ir išvežtus iš sandėlių produktų kiekius;
(b)
atitinkamo mėnesio pabaigoje sandėliuojamų produktų kiekius;
(c)
produktų, kurių sutartyje numatytas sandėliavimo laikotarpis pasibaigė, kiekius.
5. 1 ir 4 dalyse nurodytus pranešimus valstybės narės teikia vadovaudamosi Komisijos reglamentu (EB) Nr. 792/2009 (6).
13 straipsnis
Priemonės, skirtos užtikrinti, kad nebūtų viršytas didžiausias kiekis
Jei patvirtinus visą produktų kiekį, nurodytą tam tikrą dieną pateiktose pagalbos paraiškose, būtų viršytas 1 straipsnyje nurodytas didžiausias kiekis, Komisija įgyvendinimo aktu, priimamu netaikant Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 229 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytos procedūros, nustato paskirstymo koeficientą, taikytiną kiekiui, nurodytam paraiškose, apie kurias Komisijai pranešta tą dieną. Taikant tą paskirstymo koeficientą, bendras produktų, atitinkančių išskirtinės laikinosios privataus sandėliavimo pagalbos skyrimo reikalavimus, kiekis apribojamas iki 1 straipsnyje nurodyto didžiausio kiekio.
14 straipsnis
Patikros
1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių šio reglamento laikymuisi užtikrinti. Tos priemonės apima išsamų administracinį pagalbos paraiškų tikrinimą, kuris papildomas 2-8 dalyse nurodytomis patikromis vietoje.
2. Už tikrinimą atsakinga institucija per 30 dienų nuo 4 straipsnio 6 dalies f punkte nurodytos informacijos gavimo dienos atlieka priimamų sandėliuoti produktų patikras.
Nepažeidžiant šio straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkto, siekiant užtikrinti sandėliuojamų produktų atitiktį pagalbos skyrimo reikalavimams, fiziškai patikrinama reprezentatyvioji ne mažiau kaip 5 proc. priimto sandėliuoti kiekio sudaranti imtis, kad būtų užtikrinta, kad sandėliuojamos partijos atitinka paraiškose sudaryti sutartis nurodytą detalią informaciją apie, inter alia, produktų svorį, tapatybę ir pobūdį.
3. Jei valstybė narė gali nurodyti tinkamai pagrįstas priežastis, 2 dalyje nustatytas 30 dienų terminas gali būti pratęstas 15 dienų.
4. Už tikrinimą atsakinga institucija:
(a)
atlikdama 2 dalyje numatytą patikrą, užplombuoja produktus pagal sutartį, sandėliuojamą partiją ar mažesnį kiekį arba
(b)
atlieka patikrą iš anksto nepranešusi, kad įsitikintų, ar sandėlyje yra sutartyje numatytas kiekis.
Atliekant pirmos pastraipos b punkte nurodytą patikrą tikrinama reprezentatyvioji ne mažiau kaip 10 proc. viso sutartyje numatyto kiekio sudaranti imtis. Per tokias patikras tikrinami 6 straipsnio 3 dalyje nurodyti atsargų apskaitos dokumentai ir patvirtinamieji dokumentai, tokie kaip svėrimo bei pristatymo dokumentai, taip pat produktų, sudarančių ne mažiau kaip 5 proc. kiekio, kuris tikrinamas iš anksto nepranešus, svoris, rūšis ir tapatybė.
5. Sutartyje numatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigoje už tikrinimą atsakinga institucija atrankos tvarka patikrina bent pagal pusę sutarčių sandėliuojamų produktų svorį ir tapatybę. Šios patikros tikslais susitariančioji šalis informuoja kompetentingą instituciją apie atitinkamas sandėliuojamas partijas likus ne mažiau kaip penkioms darbo dienoms iki:
(a)
ilgiausio sutartyje numatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigos arba
(b)
išvežimo operacijų pradžios, jei produktai išvežami nesibaigus ilgiausiam sutartyje numatytam sandėliavimo laikotarpiui.
Valstybės narės gali sutikti su trumpesniu nei penkių darbo dienų terminu.
6. Jeigu pasirenkama 4 dalies a punkte numatyta galimybė, sutartyje numatyto sandėliavimo laikotarpio pabaigoje tikrinama, ar plombos tebėra ir ar jos nepažeistos. Plombavimo ir tvarkymo išlaidas dengia susitariančioji šalis.
7. Visus produktų kokybei ir sudėčiai patikrinti reikalingus pavyzdžius ima už tikrinimą atsakingos institucijos pareigūnai, arba pavyzdžiai imami jiems dalyvaujant.
Fizinė svorio patikra ar kontrolė atliekama tiems pareigūnams dalyvaujant svėrimo procedūroje.
Siekiant užtikrinti audito seką, visi tokių pareigūnų patikrinti atsargų apskaitos ir finansiniai įrašai bei dokumentai per kontrolinį vizitą antspauduojami arba pažymimi inicialais. Jei tikrinami kompiuteriniai įrašai, išspausdinama ir tikrinimo byloje išsaugoma jų kopija.
15 straipsnis
Audito ataskaitos
1. Už tikrinimą atsakinga institucija parengia kiekvienos patikros vietoje tikrinimo ataskaitą. Šioje ataskaitoje tiksliai aprašomi atskiri patikrinti dalykai.
Ataskaitoje nurodoma:
(a)
patikros pradžios data ir laikas;
(b)
informacija apie išankstinį pranešimą;
(c)
patikros trukmė;
(d)
dalyvavę atsakingieji asmenys;
(e)
atliktų patikrų pobūdis ir mastas, visų pirma pateikiant išsamią informaciją apie patikrintus dokumentus ir produktus;
(f)
nustatyti faktai ir išvados;
(g)
ar reikalingi tolesni veiksmai.
Ataskaitą pasirašo atsakingas pareigūnas ir parašu patvirtina susitariančioji šalis arba, jei taikytina, sandėlio darbuotojas, ir ji įtraukiama į išmokų bylą.
2. Jei atlikus patikrą nustatoma didelių pažeidimų, susijusių su bent 5 proc. vienoje sutartyje, dėl kurios atliekama patikra, nurodyto produktų kiekio, tikrinama didesnė imtis, kurią nustato už tikrinimą atsakinga institucija.
3. Už tikrinimą atsakinga institucija registruoja kiekvieną neatitikties atvejį, remdamasi sunkumo, masto, trukmės ir pasikartojimo kriterijais - dėl šių atvejų pareiškėjui pagal 16 straipsnio 1 dalį gali būti nebeleidžiama dalyvauti pagalbos skyrimo procedūroje ir (arba) jam gali tekti grąžinti neteisėtai išmokėtą pagalbą ir, jei taikytina, sumokėti palūkanas pagal to straipsnio 4 dalį.
16 straipsnis
Sankcijos
1. Jei valstybės narės kompetentinga institucija nustato, kad pareiškėjas dokumente, pateiktame, kad jam būtų suteiktos šiame reglamente nustatytos teisės, nurodė netikslią informaciją, kuri yra lemiama priimant sprendimą dėl tų teisių suteikimo, kompetentinga institucija vienus metus nuo tos dienos, kurią buvo priimtas galutinis administracinis sprendimas, kuriuo nustatomas pažeidimas, neleidžia pareiškėjui dalyvauti pagalbos skyrimo procedūroje, susijusioje su tuo produktu, apie kurį buvo pateikta netiksli informacija.
2. 1 dalies nuostata dėl neleidimo dalyvauti procedūroje netaikoma, jei pareiškėjas kompetentingai institucijai priimtinu būdu įrodo, kad toje dalyje nurodyta padėtis susidarė dėl force majeure aplinkybių arba akivaizdžios klaidos.
3. Atitinkami veiklos vykdytojai grąžina neteisėtai išmokėtą pagalbą ir sumoka palūkanas. Mutatis mutandis taikomos Komisijos reglamento (EB) Nr. 796/2004 (7) 73 straipsnyje nustatytos taisyklės.
4. Taikant administracines sankcijas ir susigrąžinant neteisėtai išmokėtas sumas, kaip numatyta šiame straipsnyje, nedaromas poveikis nuostatoms dėl pranešimų apie pažeidimus teikimo Komisijai pagal Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1848/2006 (8).
17 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. rugsėjo 4 d.