NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 524/2013
ze dne 21. května 2013
o řešení spotřebitelských sporů on-line a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES (nařízení o řešení spotřebitelských sporů on-line)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 169 odst. 1 a v čl. 169 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) se stanoví, že Unie přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 114 Smlouvy o fungování EU. Článek 38 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že v politikách Unie je zajištěna vysoká úroveň ochrany spotřebitele.
(2)
V souladu s čl. 26 odst. 2 Smlouvy o fungování EU zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb. Aby měli spotřebitelé důvěru v digitální dimenzi vnitřního trhu a aby využívali jeho výhod, je nezbytné, aby měli přístup k jednoduchým, efektivním, rychlým a levným způsobům řešení sporů vzniklých v souvislosti s prodejem zboží nebo poskytováním služeb on-line. To je důležité zejména v případech, kdy spotřebitelé nakupují v zahraničí.
(3)
Komise ve svém sdělení ze dne 13. dubna 2011 nazvaném „Akt o jednotném trhu - Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry - ‚Společně pro nový růst‘ “považuje právní předpisy o alternativním řešení sporů, které zahrnují elektronické obchodování, za jeden z dvanácti nástrojů, které mohou podnítit hospodářský růst a posílit důvěru v jednotný trh.
(4)
Roztříštěnost vnitřního trhu brzdí úsilí o zvýšení konkurenceschopnosti a růstu. Kromě toho různá dostupnost a kvalita jednoduchých, efektivních, rychlých a levných prostředků řešení sporů vznikajících při prodeji zboží či poskytování služeb po celé Unii a různé povědomí o těchto prostředcích představují překážku pro vnitřní trh, která podkopává důvěru spotřebitelů a obchodníků v přeshraniční nakupování a prodej.
(5)
Evropská rada vyzvala ve svých závěrech ze zasedání konaných ve dnech 24. a 25. března 2011 a 23. října 2011 Evropský parlament a Radu, aby do konce roku 2012 přijaly první soubor prioritních opatření, která mají pro jednotný trh představovat nový impuls.
(6)
Vnitřní trh je pro spotřebitele každodenní realitou, když cestují, nakupují a provádějí platby. Spotřebitelé jsou na vnitřním trhu klíčovými hráči, a proto by měli stát v jeho středu. Digitální dimenze vnitřního trhu začíná mít pro spotřebitele i obchodníky zásadní význam. Spotřebitelé rostoucí měrou nakupují prostřednictvím internetu a stále vyšší počet obchodníků prodává on-line. Spotřebitelé a obchodníci by měli mít důvěru v provádění transakcí on-line, a proto je nezbytné odstranit stávající překážky a podpořit důvěru spotřebitelů. K dosažení tohoto cíle by značně přispělo, kdyby bylo k dispozici spolehlivé a efektivní řešení sporů on-line.
(7)
Přístup ke snadnému a levnému řešení sporů může posílit důvěru spotřebitelů a obchodníků v jednotný digitální trh. Spotřebitelé a obchodníci přesto stále čelí překážkám při hledání mimosoudního řešení, zejména v případě sporů vzniklých v souvislosti s přeshraničními transakcemi prováděnými on-line. Tyto spory tak v současnosti zůstávají často nevyřešené.
(8)
Řešení sporů on-line nabízí jednoduché, efektivní, rychlé a levné mimosoudní řešení sporů vzniklých v souvislosti s transakcemi prováděnými on-line. V současnosti však chybějí mechanismy, které by spotřebitelům a obchodníkům umožňovaly řešit tyto spory elektronickými prostředky; tato skutečnost je na úkor spotřebitelů, působí jako překážka především pro přeshraniční transakce prováděné on-line, vytváří nerovné podmínky pro obchodníky, a v jejím důsledku dochází k poškozování celkového rozvoje obchodování on-line.
(9)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na mimosoudní řešení sporů zahájených spotřebiteli s bydlištěm v Unii a namířených proti obchodníkům usazeným v Unii, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů (směrnice o alternativním řešení spotřebitelských sporů) (3).
(10)
Aby bylo možné zajistit, že lze platformu pro řešení sporů on-line použít i pro postupy alternativního řešení sporů, které umožňují obchodníkům podávat stížnosti proti spotřebitelům, mělo by se toto nařízení vztahovat rovněž na mimosoudní řešení sporů zahájených obchodníky a namířených proti spotřebitelům, pokud subjekty alternativního řešení sporů uvedené na seznamu v souladu s čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU příslušné postupy alternativního řešení sporů nabízejí. Použití tohoto nařízení na takové spory by nemělo ukládat členským státům povinnost zajistit, aby subjekty alternativního řešení sporů takové postupy nabízely.
(11)
Ačkoli bude tato platforma pro řešení sporů on-line přínosem zejména pro spotřebitele a obchodníky provádějící přeshraniční transakce on-line, mělo by se toto nařízení vztahovat i na vnitrostátní transakce prováděné on-line, aby tak bylo možné v oblasti obchodování on-line vytvořit skutečně rovné podmínky.
(12)
Tímto nařízením by neměla být dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (4).
(13)
Definice „spotřebitele“ by měla zahrnovat fyzické osoby jednající mimo rámec své obchodní činnosti, podnikání, řemesla nebo povolání. Pokud je však smlouva uzavřena za účelem částečně spadajícím do rámce a částečně mimo rámec obchodní činnosti dané osoby (smlouvy mající dvojí účel) a obchodní účel této činnosti je natolik okrajový, že v celkovém kontextu dotčené transakce nepřevažuje, měla by být tato osoba považována rovněž za spotřebitele.
(14)
Definice „kupní smlouvy uzavírané on-line nebo smlouvy o poskytování služeb uzavírané on-line“ by měla zahrnovat kupní smlouvu nebo smlouvu o poskytování služeb, kdy obchodník nebo jeho prostředník nabídl zboží či služby prostřednictvím internetové stránky nebo jiného elektronického prostředku a spotřebitel si takové zboží nebo služby na této stránce nebo prostřednictvím jiného elektronického prostředku objednal. To by se mělo vztahovat i na případy, kdy se spotřebitel dostal na internetovou stránku anebo k jiné službě informační společnosti prostřednictvím mobilního elektronického zařízení, jímž je například mobilní telefon.
(15)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na spory mezi spotřebiteli a obchodníky, které vzniknou v souvislosti s kupními smlouvami nebo smlouvami o poskytování služeb uzavřenými off-line, ani na spory mezi obchodníky.
(16)
Toto nařízení je třeba chápat ve spojení se směrnicí 2013/11/EU, která vyžaduje, aby členské státy u všech sporů mezi spotřebiteli s bydlištěm v Unii a obchodníky usazenými v Unii, které vzniknou v souvislosti s prodejem zboží nebo poskytováním služeb, zajistily možnost předložení těchto sporů subjektu alternativního řešení sporů.
(17)
Ještě před tím, než spotřebitelé podají prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line svoji stížnost subjektu alternativního řešení sporů, by je měly členské státy podpořit, aby veškerými vhodnými prostředky kontaktovali obchodníky s cílem vyřešit spor smírně.
(18)
Cílem tohoto nařízení je vytvoření platformy pro řešení sporů on-line na úrovni Unie. Platforma pro řešení sporů on-line by měla mít podobu interaktivní internetové stránky nabízející jednotné místo, na které se mohou obrátit spotřebitelé a obchodníci usilující o mimosoudní vyřešení sporů, které vznikly v souvislosti s transakcemi prováděnými on-line. Platforma pro řešení sporů on-line by měla poskytovat obecné informace o mimosoudním řešení smluvních sporů mezi obchodníky a spotřebiteli, které vznikají v souvislosti s kupními smlouvami nebo smlouvami o poskytování služeb uzavíranými on-line. Měla by umožnit spotřebitelům a obchodníkům podat stížnost vyplněním elektronického formuláře pro podávání stížností dostupného ve všech úředních jazycích orgánů Unie a připojit příslušné dokumenty. Tyto stížnosti by měla postoupit subjektu alternativního řešení sporů příslušnému pro řešení daného sporu. Platforma pro řešení sporů on-line by měla bezplatně nabízet nástroj elektronické správy případů, jenž umožňuje subjektům alternativního řešení sporů vést postup řešení sporu se stranami prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line. Subjekty alternativního řešení sporů by neměly mít povinnost nástroj elektronické správy případů používat.
(19)
Komise by měla být odpovědná za vývoj, provoz a údržbu platformy pro řešení sporů on-line a poskytovat veškeré technické vybavení nezbytné pro fungování platformy. Platforma pro řešení sporů on-line by měla nabízet funkci elektronického překladu, která stranám sporu a subjektu alternativního řešení sporů umožní přístup k informacím, jež se prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line vyměňují a jsou nezbytné pro řešení sporu, a to případně i v přeložené podobě. Tato funkce by měla být schopna zpracovávat veškeré nezbytné překlady a případně by měla být doplněna službami překladatele. Komise by měla v rámci platformy pro řešení sporů on-line rovněž poskytovat stěžovatelům informace o možnosti požádat o pomoc kontaktní místa pro řešení sporů on-line.
(20)
Platforma pro řešení sporů on-line by měla zaručovat bezpečnou výměnu údajů se subjekty alternativního řešení sporů a respektovat základní zásady Evropského rámce interoperability přijatého podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2004/387/ES ze dne 21. dubna 2004 o interoperabilním poskytování celoevropských služeb elektronické správy (eGovernment) orgánům veřejné správy, podnikům a občanům (IDABC) (5).
(21)
Platforma pro řešení sporů on-line by měla být přístupná zejména prostřednictvím portálu „Vaše Evropa“ zřízeného v souladu s přílohou II rozhodnutí 2004/387/ES, který umožňuje přístup k celoevropským, mnohojazyčným informačním a interaktivním službám poskytovaným podnikům a občanům v Unii on-line. Platforma pro řešení sporů on-line by měla být na portálu „Vaše Evropa“ výrazně viditelná.
(22)
Platforma pro řešení sporů on-line na úrovni Unie by měla navazovat na stávající subjekty alternativního řešení sporů v členských státech a respektovat právní tradice členských států. Subjekty alternativního řešení sporů, které obdržely stížnost prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line, by proto měly používat vlastní procesní pravidla, včetně pravidel týkajících se nákladů. Cílem tohoto nařízení je však zavést pro uvedené postupy určitá společná pravidla, která zajistí jejich efektivitu. Mimo jiné by se mělo jednat o pravidla zajišťující, že takové řešení sporů nevyžaduje fyzickou přítomnost stran sporu či jejich zástupců před subjektem alternativního řešení sporů, ledaže tuto fyzickou přítomnost jeho procesní pravidla připouštějí a strany sporu s tím souhlasí.
(23)
Tím, že budou všechny subjekty alternativního řešení sporů uvedené na seznamu podle čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU registrovány v rámci platformy pro řešení sporů on-line, by mělo být umožněno plné pokrytí systémů mimosoudního řešení sporů on-line vznikajících v souvislosti s kupními smlouvami nebo smlouvami o poskytování služeb uzavíranými on-line.
(24)
Toto nařízení by nemělo bránit ve fungování žádného stávajícího subjektu řešení sporů, který působí on-line, ani mechanismu pro řešení sporů on-line v Unii. Nemělo by bránit subjektům ani mechanismům pro řešení sporů v tom, aby se zabývaly spory on-line, které jim byly předloženy přímo.
(25)
V každém členském státu by měla být určena kontaktní místa pro řešení sporů on-line s alespoň dvěma poradci pro řešení sporů on-line. Kontaktní místa pro řešení sporů on-line by měla podporovat strany sporu předloženého prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line, aniž by měla povinnost dokumenty týkající se daného sporu překládat. Členské státy by měly mít možnost převést odpovědnost za kontaktní místa pro řešení sporů on-line na svá centra zapojená do sítě evropských spotřebitelských center. Členské státy by měly tuto možnost využít k tomu, aby umožnily kontaktním místům pro řešení sporů on-line plně těžit ze zkušeností center působících v síti evropských spotřebitelských center v rámci pomoci při urovnávání sporů mezi spotřebiteli a obchodníky. Komise by měla zřídit síť kontaktních míst pro řešení sporů on-line s cílem usnadnit jejich spolupráci a činnost a ve spolupráci s členskými státy zajistit pro kontaktní místa pro řešení on-line sporů odpovídající odbornou přípravu.
(26)
Právo na účinné prostředky nápravy a spravedlivý proces jsou základní práva stanovená v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Řešení sporů on-line nemá za cíl a nemůže nahrazovat soudní řízení a ani by nemělo zbavovat spotřebitele nebo obchodníky jejich práva obrátit se při zjednávání nápravy na soudy. Toto nařízení by proto nemělo bránit stranám sporu ve výkonu jejich práva na přístup k soudnictví.
(27)
Zpracování informací podle tohoto nařízení by mělo podléhat přísným zárukám důvěrnosti a mělo by být v souladu s pravidly pro ochranu osobních údajů stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7). Tato pravidla by se měla použít na zpracování osobních údajů prováděné podle tohoto nařízení různými aktéry platformy, ať již jednají samostatně, nebo společně s jinými aktéry platformy.
(28)
Subjekty údajů by měly být informovány o zpracování svých osobních údajů v rámci platformy pro řešení sporů on-line, s nímž by měly vyslovit svůj souhlas, a o svých právech souvisejících s uvedeným zpracováním, a sice prostřednictvím souhrnného oznámení o ochraně osobních údajů zveřejněného Komisí, v němž se jasným a srozumitelným jazykem objasní jednotlivé operace zpracování prováděné v rámci odpovědnosti různých aktérů platformy, v souladu s články 11 a 12 nařízení (ES) č. 45/2001 a s vnitrostátními právními předpisy přijatými v souladu s články 10 a 11 směrnice 95/46/ES.
(29)
Tímto nařízením by neměla být dotčena ustanovení o důvěrnosti ve vnitrostátních právních předpisech týkajících se alternativních řešení sporů.
(30)
Aby se zajistilo široké povědomí spotřebitelů o existenci platformy pro řešení sporů on-line, měli by obchodníci usazení v Unii, kteří jsou stranami kupních smluv nebo smluv o poskytování služeb uzavíraných on-line, na svých internetových stránkách uvádět elektronický odkaz na tuto platformu. Obchodníci by měli rovněž sdělit svou e-mailovou adresu, která slouží jako první kontaktní místo pro spotřebitele. Značný podíl kupních smluv a smluv o poskytování zboží uzavíraných on-line se uzavírá přes internetová tržiště, která umožňují nebo usnadňují transakce mezi spotřebiteli a obchodníky prováděné on-line. Tato internetová tržiště jsou on-line platformy, které umožňují obchodníkům zpřístupnit své zboží nebo služby spotřebitelům. Tato internetová tržiště by proto měla mít stejnou povinnost uvádět elektronický odkaz na platformu pro řešení sporů on-line. Touto povinností by neměl být dotčen článek 13 směrnice 2013/11/EU týkající se informování spotřebitelů ze strany obchodníků o postupech alternativního řešení sporů, které se vztahují na uvedené obchodníky, a o tom, zda se k řešení sporů se spotřebiteli zavázali používat postupy alternativního řešení sporů či nikoli. Kromě toho by touto povinností neměly být dotčeny čl. 6 odst. 1 písm. t) a článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů (8). V čl. 6 odst. 1 písm. t) směrnice 2011/83/EU se stanoví, že v případě spotřebitelských smluv uzavřených na dálku nebo mimo obchodní prostory musí být spotřebitel před uzavřením smlouvy obchodníkem informován o možnosti využití mechanismu pro mimosoudní urovnání stížností a prostředky nápravy, který se na obchodníka vztahuje, a o způsobu přístupu k němu. Ze stejného důvodu týkajícího se povědomí spotřebitelů by měly členské státy podpořit sdružení spotřebitelů a sdružení obchodníků, aby uváděla elektronický odkaz na internetovou stránku platformy pro řešení sporů on-line.
(31)
Za účelem zajištění zohlednění kritérií, podle nichž subjekty alternativních řešení sporů vymezují rozsah své působnosti, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o specifikaci informací, které musí stěžovatel uvést v elektronickém formuláři pro podávání stížností, jenž je k dispozici v rámci platformy pro řešení sporů on-line. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravných prací vedla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předávány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o fungování platformy pro řešení sporů on-line, způsoby podávání stížností a spolupráce se sítí kontaktních míst pro řešení sporů on-line. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (9). Pro přijímání prováděcích aktů týkajících se elektronického formuláře pro podávání stížností by měl být použit poradní postup, jelikož se jedná o čistě technickou záležitost. Pro přijímání pravidel týkajících se způsobů spolupráce mezi poradci v rámci sítě kontaktních míst pro řešení sporů on-line by měl být použit přezkumný postup.
(33)
Při uplatňování tohoto nařízení by měla Komise případně konzultovat evropského inspektora ochrany údajů.
(34)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zřídit evropskou platformu pro řešení sporů on-line, která by se řídila společnými pravidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jej z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení lze lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(35)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména články 7, 8, 38 a 47 uvedené Listiny.
(36)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a přijal stanovisko dne 12. ledna 2012 (10),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Účelem tohoto nařízení je dosažením vysoké úrovně ochrany spotřebitele přispět k řádnému fungování vnitřního trhu, a zejména jeho digitální dimenze vytvořením evropské platformy pro řešení sporů on-line (dále jen „platformy pro řešení sporů on-line“) pro usnadnění nezávislého, nestranného, transparentního, účinného, rychlého a spravedlivého mimosoudního řešení sporů mezi spotřebiteli a obchodníky.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na mimosoudní řešení sporů týkajících se smluvních závazků, které vyplývají z kupních smluv nebo smluv o poskytování služeb uzavíraných on-line mezi spotřebitelem s bydlištěm v Unii a obchodníkem usazeným v Unii, prostřednictvím subjektu alternativního řešení sporů uvedeného na seznamu podle čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU a za využití platformy pro řešení sporů on-line.
2. Toto nařízení se vztahuje na mimosoudní řešení sporů uvedených v odstavci 1, které zahájil obchodník vůči spotřebiteli, pokud právní předpisy členského státu, v němž má spotřebitel obvyklé bydliště, umožňují řešit takové spory prostřednictvím subjektu alternativního řešení sporů.
3. Členské státy informují Komisi, zda jejich právní předpisy umožňují či neumožňují řešit spory uvedené v odstavci 1 tohoto článku, které zahájil obchodník vůči spotřebiteli, prostřednictvím subjektu alternativního řešení sporů. Současně s oznámením seznamu uvedeného v čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU příslušné orgány informují Komisi o tom, které subjekty alternativního řešení sporů se takovými spory zabývají.
4. Uplatňování tohoto nařízení na spory uvedené v odstavci 1, které zahájil obchodník vůči spotřebiteli, neukládá členským státům povinnost zajistit, aby subjekty alternativního řešení sporů nabízely postupy pro mimosoudní řešení takových sporů.
Článek 3
Vztah k jiným právním aktům Unie
Tímto nařízením není dotčena směrnice 2008/52/ES.
Článek 4
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„spotřebitelem“ spotřebitel ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/11/EU;
b)
„obchodníkem“ obchodník ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 2013/11/EU;
c)
„kupní smlouvou“ kupní smlouva ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice 2013/11/EU;
d)
„smlouvou o poskytování služeb“ smlouva o poskytování služeb ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 2013/11/EU;
e)
„kupní smlouvou uzavíranou on-line nebo smlouvou o poskytování služeb uzavíranou on-line“ kupní smlouva nebo smlouva o poskytování služeb, kdy obchodník nebo jeho prostředník nabídl zboží či služby prostřednictvím internetové stránky nebo jiného elektronického prostředku a spotřebitel si takové zboží nebo služby na této stránce nebo prostřednictvím jiného elektronického prostředku objednal;
f)
„internetovým tržištěm“ poskytovatel služeb ve smyslu čl. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) (11) umožňující spotřebitelům a obchodníkům uzavírat kupní smlouvy nebo smlouvy o poskytování služeb uzavírané on-line, na jeho internetových stránkách;
g)
„elektronickým prostředkem“ prostředek používající elektronické zařízení pro zpracování (včetně digitální komprese) a ukládání dat zaslaných, přenesených a obdržených jako celek po drátě, rádiem, optickými prostředky nebo jinými elektromagnetickými prostředky;
h)
„postupem alternativního řešení sporů“ postup mimosoudního řešení sporů podle článku 2 tohoto nařízení;
i)
„subjektem alternativního řešení sporů“ subjekt alternativního řešení sporů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. h) směrnice 2013/11/EU;
j)
„stěžovatelem“ spotřebitel nebo obchodník, který podal stížnost prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line;
k)
„odpůrcem“ spotřebitel nebo obchodník, proti němuž byla vznesena stížnost prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line;
l)
„příslušným orgánem“ veřejný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. i) směrnice 2013/11/EU;
m)
„osobními údaji“ se rozumějí veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné fyzické osobě (dále jen „subjekt údajů“). Identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo či nepřímo identifikovat, zejména s odkazem na identifikační číslo nebo na jeden či více zvláštních prvků její fyzické, fyziologické, psychické, ekonomické, kulturní nebo sociální identity.
2. Místo usazení obchodníka a místo usazení subjektu alternativního řešení sporů se určí podle čl. 4 odst. 2 a 3 směrnice 2013/11/EU.
KAPITOLA II
PLATFORMA PRO ŘEŠENÍ SPORŮ ON-LINE
Článek 5
Zřízení platformy pro řešení sporů on-line
1. Komise vytvoří platformu pro řešení sporů on-line a je odpovědná za její provoz, včetně všech překladových funkcí nezbytných pro účely tohoto nařízení, za její údržbu, financování a ochranu údajů. Platforma pro řešení sporů on-line musí být dobře přístupná pro uživatele. Vytvoření, provoz a údržba platformy pro řešení sporů on-line zajistí, aby bylo respektováno soukromí uživatelů již od fáze návrhu („ochrana soukromí již od návrhu“) a aby byla platforma pro řešení sporů on-line pokud možno přístupná všem a použitelná pro všechny, včetně zranitelných uživatelů („design pro všechny“).
2. Platforma pro řešení sporů on-line je jednotným místem, na které se mohou obrátit spotřebitelé a obchodníci usilující o mimosoudní řešení sporů, na něž se vztahuje toto nařízení. Jedná se o interaktivní internetovou stránku, která umožňuje elektronický a bezplatný přístup ve všech úředních jazycích orgánů Unie.
3. Komise zpřístupní platformu pro řešení sporů on-line případně prostřednictvím svých internetových stránek poskytujících informace občanům a podnikům v Unii, a zejména prostřednictvím portálu „Vaše Evropa“ zřízeného v souladu s rozhodnutím 2004/387/ES.
4. Platforma pro řešení sporů on-line má tyto funkce:
a)
poskytuje elektronický formulář pro podávání stížností, který může vyplnit stěžovatel podle článku 8;
b)
informuje odpůrce o stížnosti;
c)
určuje subjekt či subjekty alternativního řešení sporů, jež jsou pro předmětný spor příslušné, a předává stížnost subjektu alternativního řešení sporů, na jehož využití se strany sporu dohodly, podle článku 9;
d)
bezplatně nabízí nástroj elektronické správy případů, který stranám sporu a subjektu alternativního řešení sporů umožňuje vést postup řešení sporu on-line prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line;
e)
poskytuje stranám sporu a subjektu alternativního řešení sporů překlad informací, jež jsou pro řešení sporu nezbytné a vyměňují se prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line;
f)
poskytuje elektronický formulář, pomocí něhož předávají subjekty alternativního řešení sporů informace uvedené v čl. 10 písm. c);
g)
poskytuje systém zpětné vazby, který stranám sporu umožní, aby vyjádřily své názory na fungování platformy pro řešení sporů on-line a subjektů alternativního řešení sporů, které se jejich sporem zabývaly;
h)
slouží ke zveřejnění těchto údajů:
i)
obecných informací o alternativním řešení sporů jakožto prostředku mimosoudního řešení sporů,
ii)
informací o subjektech alternativního řešení sporů uvedených na seznamu podle čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU, které jsou příslušné pro řešení sporů, na něž se vztahuje toto nařízení,
iii)
on-line pokynů, jak prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line podávat stížnosti,
iv)
informací, včetně kontaktních údajů, o kontaktních místech pro řešení sporů on-line určených členskými státy podle čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení,
v)
statistických údajů o výsledcích sporů, které byly předloženy subjektům alternativního řešení sporů prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line.
5. Komise zajistí, aby údaje uvedené v odst. 4 písm. h) byly přesné, aktuální a uvedené jasným, srozumitelným a snadno přístupným způsobem.
6. Subjekty alternativního řešení sporů uvedené v seznamu v souladu s čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU, které jsou příslušné pro řešení sporů, na něž se vztahuje toto nařízení, se elektronicky registrují v rámci platformy pro řešení sporů on-line.
7. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů opatření týkající se způsobů provádění funkcí stanovených v odstavci 4 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 6
Test platformy pro řešení sporů on-line
1. Do 9. ledna 2015 provede Komise test technické funkčnosti a uživatelské přístupnosti platformy pro řešení sporů on-line a formuláře pro podávání stížností, a to i pokud jde o překlad. Test se provede a vyhodnotí ve spolupráci s odborníky na řešení sporů on-line pocházejícími z členských států a zástupců spotřebitelů i obchodníků. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledku testu a přijme vhodná opatření k odstranění případných problémů s cílem zajistit efektivní fungování platformy pro řešení sporů on-line.
2. Ve zprávě podle odstavce 1 tohoto článku Komise rovněž popíše technická a organizační opatření, která hodlá přijmout, aby zajistila, že platforma pro řešení sporů on-line splňuje požadavky na ochranu soukromí stanovené v nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 7
Síť kontaktních míst pro řešení sporů on-line
1. Každý členský stát určí jedno kontaktní místo pro řešení sporů on-line a sdělí Komisi jeho název a kontaktní údaje. Členské státy mohou odpovědnost za kontaktní místa pro řešení sporů on-line přenést na svá centra zapojená do sítě evropských spotřebitelských center, na sdružení spotřebitelů nebo na jakýkoli jiný subjekt. V každém kontaktním místě pro řešení sporů on-line musí působit alespoň dva poradci pro řešení sporů on-line.
2. Kontaktní místa pro řešení sporů on-line poskytují podporu při řešení sporů týkajících se stížností podaných prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line tím, že plní tyto funkce:
a)
na požádání usnadňují komunikaci mezi stranami sporu a příslušným subjektem alternativního řešení sporů, což může zahrnovat zejména:
i)
pomoc s podáváním stížnosti a případně s předkládáním související dokumentace,
ii)
poskytování obecných informací stranám sporu a subjektům alternativního řešení sporů, pokud jde o práva spotřebitelů ve věci kupních smluv či smluv o poskytování služeb, která se uplatňují v členském státě kontaktního místa pro řešení sporů on-line, v němž působí dotčení poradci pro řešení sporů on-line,
iii)
poskytování informací o fungování platformy pro řešení sporů on-line,
iv)
poskytování vysvětlení stranám sporu o procesních pravidlech uplatňovaných určenými subjekty alternativního řešení sporů,
v)
informování stěžovatele o dalších způsobech zjednání nápravy, pokud nemůže být spor vyřešen prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line;
b)
na základě praktických zkušeností získaných při výkonu své funkce předkládají Komisi a členským státům každé dva roky zprávu o činnosti.
3. Kontaktní místa pro řešení sporů on-line nemají povinnost vykovávat funkce uvedené v odstavci 2 v případě sporů, kdy mají strany sporu obvyklé bydliště v témže členském státu.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, mohou členské státy s ohledem na vnitrostátní situaci rozhodnout, že u sporů, v nichž mají strany sporu obvyklé bydliště v témže členském státu, vykonává kontaktní místo pro řešení sporů on-line jednu nebo více funkcí uvedených v odstavci 2.
5. Komise zřídí síť kontaktních míst pro řešení sporů on-line, která umožní spolupráci mezi kontaktními místy a přispěje k výkonu funkcí stanovených v odstavci 2.
6. Komise uspořádá alespoň dvakrát za rok setkání členů sítě kontaktních míst pro řešení sporů on-line, aby umožnila výměnu osvědčených postupů a diskusi o problémech, se kterými se setkala v souvislosti s fungováním platformy pro řešení sporů on-line.
7. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů pravidla týkající se způsobů spolupráce mezi kontaktními místy pro řešení sporů on-line. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3.
Článek 8
Podání stížnosti
1. Za účelem podání stížnosti platformě pro řešení sporů on-line vyplní stěžovatel elektronický formulář pro podávání stížností. Formulář pro podávání stížností je uživatelsky přístupný a v platformě pro řešení sporů on-line snadno dostupný.
2. Informace, které má stěžovatel předkládat, musí být dostatečné k tomu, aby bylo možné určit příslušný subjekt alternativního řešení sporů. Tyto informace jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení. Stěžovatel může připojit dokumenty na podporu své stížnosti.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17 tohoto nařízení za účelem úpravy informací uvedených v příloze tohoto nařízení, s přihlédnutím ke kritériím, podle nichž subjekty alternativního řešení sporů, které byly oznámeny Komisi podle čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/11/EU a které se zabývají spory, na něž se vztahuje toto nařízení, vymezují svou oblast působnosti.
4. Komise stanoví prostřednictvím prováděcích aktů podrobnosti týkající se elektronického formuláře pro podávání stížností. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 16 odst. 2.
5. Prostřednictvím elektronického formuláře pro podávání stížností a připojených dokumentů lze zpracovávat pouze údaje, které jsou přesné, podstatné a nezbytné pro účely, pro něž jsou shromažďovány.
Článek 9
Zpracování a postoupení stížnosti
1. Stížnost podaná platformě pro řešení sporů on-line se zpracuje, pokud jsou vyplněny všechny nezbytné části elektronického formuláře pro podávání stížnosti.
2. Nebyl-li formulář pro podávání stížnosti vyplněn úplně,musí být stěžovatel informován o tom, že stížnost nelze dále zpracovat, pokud nebudou doplněny chybějící informace.
3. Po přijetí úplně vyplněného formuláře pro podávání stížnosti postoupí platforma pro řešení sporů on-line stížnost snadno srozumitelným způsobem a neprodleně odpůrci, v jednom z úředních jazyků orgánů Unie, který si odpůrce zvolil, spolu s:
a)
informací o tom, že se strany sporu musí dohodnout na subjektu alternativního řešení sporů, kterému by mohla být stížnost postoupena, a že pokud se strany sporu nedohodnou nebo příslušný subjekt alternativního řešení sporů nebude určen, stížnost nebude dále zpracována;
b)
informacemi o subjektu nebo subjektech alternativního řešení sporů, které jsou příslušné se stížností zabývat, jsou-li uvedeny v elektronickém formuláři pro podávání stížnosti nebo pokud byly určeny platformou pro řešení sporů on-line na základě informací uvedených v daném formuláři;
c)
v případě, že odpůrcem je obchodník, výzvou, aby do deseti kalendářních dní uvedl:
-
zda se obchodník zavazuje nebo je povinen využívat k řešení sporů se spotřebiteli konkrétní subjekt alternativního řešení sporů, a
-
pokud obchodník není povinen využívat konkrétní subjekt alternativního řešení sporů, zda je ochoten využít některý ze subjektů alternativního řešení sporů uvedených v písmenu b);
d)
v případě, že odpůrcem je spotřebitel a obchodník je povinen využívat konkrétní subjekt alternativního řešení sporů, výzvou, aby se strany sporu do deseti kalendářních dnů na takovém subjektu alternativního řešení sporů dohodly, nebo v případě, že obchodník není povinen využívat konkrétní subjekt alternativního řešení sporů, výzvou, aby si zvolil jeden nebo více subjektů alternativního řešení sporů uvedených v písmenu b);
e)
názvem a kontaktními údaji kontaktního místa pro řešení sporů on-line v členském státu, v němž je odpůrce usazen nebo má bydliště, a rovněž stručným popisem funkcí uvedených v čl. 7 odst. 2 písm. a).
4. Po přijetí informací uvedených v odst. 3 písm. c) nebo d) od odpůrce sdělí platforma pro řešení sporů on-line stěžovateli snadno srozumitelným způsobem a neprodleně v úředním jazyce orgánů Unie, který si stěžovatel zvolil, tyto informace:
a)
informace uvedené v odst. 3 písm. a);
b)
v případě, že stěžovatelem je spotřebitel, informace o subjektu nebo subjektech alternativního řešení sporů uvedených obchodníkem podle odst. 3 písm. c) a výzvu, aby se strany sporu dohodly do deseti kalendářních dnů na subjektu alternativního řešení sporů;
c)
v případě, že stěžovatelem je obchodník, který není povinen využívat konkrétní subjekt alternativního řešení sporů, informace o subjektu nebo subjektech alternativního řešení sporů uvedených spotřebitelem podle odst. 3 písm. d) a výzvu, aby se strany sporu dohodly do deseti kalendářních dnů na subjektu alternativního řešení sporů;
d)
název a kontaktní údaje kontaktního místa pro řešení sporů on-line v členském státu, v němž je stěžovatel usazen nebo má bydliště, a rovněž stručný popis funkcí uvedených v čl. 7 odst. 2 písm. a).
5. Informace uvedené v odst. 3 písm. b) a odst. 4 písm. b) a c) musí zahrnovat popis těchto charakteristik každého subjektu alternativního řešení sporů:
a)
název subjektu alternativního řešení sporů, kontaktní údaje a internetová adresa;
b)
poplatky za postup alternativního řešení sporů, pokud se vybírají;
c)
jazyk nebo jazyky, v nichž může být postup alternativního řešení sporů veden;
d)
průměrná délka postupu alternativního řešení sporů;
e)
závazná či nezávazná povaha výsledku postupu alternativního řešení sporů;
f)
důvody, na jejichž základě může subjekt alternativního řešení sporů podle čl. 5 odst. 4 směrnice 2013/11/EU odmítnout se daným sporem zabývat.
6. Platforma pro řešení sporů on-line automaticky a bez prodlení postoupí stížnost subjektu alternativního řešení sporů, na jehož využití se strany sporu dohodly podle odstavců 3 a 4.
7. Subjekt alternativního řešení sporů, jemuž byla stížnost postoupena, neprodleně strany informuje, zda souhlasí s tím, že se bude sporem zabývat, nebo se jím v souladu s čl. 5 odst. 4 směrnice 2013/11/EU odmítá zabývat. Subjekt alternativního řešení sporů, který vyjádřil souhlas s tím, že se bude sporem zabývat, rovněž informuje strany sporu o svých procesních pravidlech a případně o nákladech na dotyčný postup alternativního řešení sporů.
8. Pokud se strany sporu do 30 kalendářních dnů od předložení formuláře pro podávání stížnosti nedohodnou na jednom subjektu alternativního řešení sporů nebo pokud se subjekt alternativního řešení sporů odmítne sporem zabývat, stížnost nebude dále zpracovávána. Stěžovatel je informován o možnosti kontaktovat poradce pro řešení sporů on-line za účelem získání obecných informací o jiných prostředcích ke zjednání nápravy.
Článek 10
Řešení sporu
Subjekt alternativního řešení sporů, pokud souhlasí s tím, že se bude sporem zabývat, podle článku 9 tohoto nařízení:
a)
dokončí postup alternativního řešení sporu ve lhůtě uvedené v čl. 8 písm. e) směrnice 2013/11/EU;
b)
si nevyžádá fyzickou přítomnost stran sporu nebo jejich zástupců, ledaže tuto fyzickou přítomnost připouštějí jeho procesní pravidla a strany sporu s tím souhlasí;
c)
bez prodlení postoupí platformě pro řešení sporů on-line tyto informace:
i)
datum, kdy mu byl doručen spis týkající se stížnosti,
ii)
předmět sporu,
iii)
datum ukončení alternativního postupu řešení sporů,
iv)
výsledek postupu alternativního postupu řešení sporů;
d)
není povinen vést postup alternativního řešení sporů prostřednictvím platformy pro řešení sporů on-line.
Článek 11
Databáze
Komise přijme opatření nezbytná k zavedení a provozování elektronické databáze, v níž uchovává informace zpracovávané podle čl. 5 odst. 4 a čl. 10 písm. c), přičemž řádně zohlední čl. 13 odst. 2.
Článek 12
Zpracování osobních údajů
1. Přístup k informacím, včetně osobních údajů, týkajícím se sporu a uloženým v databázi uvedené v článku 11 se umožní pro účely uvedené v článku 10 pouze subjektu alternativního řešení sporů, kterému byl spor postoupen podle článku 9. Přístup k těmto informacím se pro účely uvedené v čl. 7 odst. 2 a 4 v nezbytné míře umožní také kontaktním místům pro řešení sporů on-line.
2. Komise má přístup k informacím zpracovávaným v souladu s článkem 10 pro účely sledování využívání a fungování platformy pro řešení sporů on-line a vypracovávání zpráv uvedených v článku 21. Zpracovává osobní údaje uživatelů platformy pro řešení sporů on-line, pouze pokud je to nezbytné pro provoz a správu platformy pro řešení sporů on-line a rovněž pro účely sledování využívání platformy pro řešení sporů on-line subjekty alternativního řešení sporů a kontaktními místy pro řešení sporů on-line.
3. Osobní údaje týkající se sporu se uchovávají v databázi uvedené v odstavci 1 tohoto článku pouze po dobu nezbytnou pro dosažení účelů, pro které byly shromážděny, a aby se zaručilo, že subjekty údajů mají přístup ke svým osobním údajům za účelem uplatnění svých práv, a jsou automaticky vymazány do 6 měsíců ode dne ukončení sporu, který byl postoupen platformě pro řešení sporů on-line podle čl. 10 písm. c) bodu iii). Výše uvedené období uchovávání údajů se vztahuje také na osobní údaje uchovávané ve vnitrostátních souborech subjektem alternativního řešení sporů nebo kontaktním místem pro řešení sporů on-line, jež se zabývaly dotčeným sporem, s výjimkou případu, kdy procesní pravidla uplatňovaná subjektem alternativního řešení sporů nebo jakákoli konkrétní ustanovení vnitrostátního práva stanoví delší období uchovávání údajů.
4. Každý poradce pro řešení sporů on-line je považován za správce, pokud jde o činnosti v oblasti zpracovávání údajů podle tohoto nařízení, ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES, a zajistí, aby byly tyto činnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy přijatými podle směrnice 95/46/ES v členském státě kontaktního místa pro řešení sporů on-line, kde působí poradce pro řešení sporů on-line.
5. Každý subjekt alternativního řešení sporů je považován za správce, pokud jde o činnosti v oblasti zpracovávání údajů podle tohoto nařízení, ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES, a zajistí, aby byly tyto činnosti v souladu s vnitrostátními právními předpisy přijatými podle směrnice 95/46/ES v členském státě, v němž je subjekt alternativního řešení sporů usazen.
6. Komise je s ohledem na povinnosti podle tohoto nařízení a k souvisejícímu zpracovávání osobních údajů považována za správce ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 13
Důvěrnost a bezpečnost údajů
1. Na kontaktní místa pro řešení sporů on-line se vztahují pravidla týkající se služebního tajemství nebo jiné obdobné povinnosti týkající se zachování důvěrnosti stanovené v právních předpisech dotčeného členského státu.
2. Komise přijme vhodná technická a organizační opatření za účelem zajištění bezpečnosti informací zpracovávaných podle tohoto nařízení, včetně vhodné kontroly přístupu k údajům, bezpečnostního plánu a řešení incidentů v oblasti bezpečnosti v souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 14
Informace pro spotřebitele
1. Obchodníci usazení v Unii, kteří uzavírají kupní smlouvy či smlouvy o poskytování služeb on-line, a internetová tržiště usazená v Unii uvedou na svých internetových stránkách elektronický odkaz na platformu pro řešení sporů on-line. Tento odkaz musí být pro spotřebitele snadno dostupný. Obchodníci usazení v Unii, kteří uzavírají kupní smlouvy nebo smlouvy o poskytování služeb on-line, uvedou rovněž svoji e-mailovou adresu.
2. Obchodníci usazení v Unii, kteří uzavírají kupní smlouvy či smlouvy o poskytování služeb on-line, kteří se zavázali nebo jsou při řešení sporů se spotřebiteli povinni využívat jednoho nebo více subjektů alternativního řešení sporů, informují spotřebitele o existenci platformy pro řešení sporů on-line a možnosti jejího využití při řešení jejich sporů. Uvedou elektronický odkaz na platformu pro řešení sporů on-line na svých internetových stránkách a, pokud je nabídka učiněna e-mailem, v uvedeném e-mailu. Tyto informace se případně uvedou také ve všeobecných obchodních podmínkách týkajících se kupních smluv nebo smluv o poskytování služeb uzavíraných on-line.
3. Odstavci 1 a 2 tohoto článku není dotčen článek 13 směrnice 2013/11/EU a ustanovení o informacích pro spotřebitele týkajících se mimosoudních postupů pro zjednávání nápravy obsažená v jiných právních aktech Unie, která se použijí spolu s ustanoveními tohoto článku.
4. Seznam subjektů alternativního řešení sporů uvedený v čl. 20 odst. 4 směrnice 2013/11/EU a jeho aktualizace se zveřejní v rámci platformy pro řešení sporů on-line.
5. Členské státy zajistí, aby subjekty alternativního řešení sporů, centra zapojená do sítě evropských spotřebitelských center, příslušné orgány ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice 2013/11/EU a případně subjekty určené podle čl. 14 odst. 2 směrnice 2013/11/EU uvedly elektronický odkaz na internetové stránky platformy pro řešení sporů on-line.
6. Členské státy podpoří sdružení spotřebitelů a sdružení obchodníků, aby uvedly elektronický odkaz na internetové stránky platformy pro řešení sporů on-line.
7. Pokud jsou obchodníci povinni poskytnout informace podle odstavců 1 a 2 a podle ustanovení uvedených v odstavci 3, poskytnou tyto informace pokud možno společně.
Článek 15
Úloha příslušných orgánů
Příslušný orgán každého členského státu posoudí, zda subjekty alternativního řešení sporů usazené na území daného členského státu plní povinnosti stanovené tímto nařízením.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Má-li být stanovisko výboru podle odstavců 2 a 3 získáno písemným postupem, ukončí se tento postup bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
Článek 17
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 8 odst. 3 je svěřena na dobu neurčitou počínaje 8. červenec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 8 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 8 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Změna nařízení (ES) č. 2006/2004
V příloze nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (12) se doplňuje nový bod, který zní:
„21)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 524/2013 ze dne 21. května 2013 o řešení spotřebitelských sporů on-line (nařízení o řešení spotřebitelských sporů on-line) (Úř. věst. L 165, 18.6.2013, s. 1): článek 14.“
Článek 20
Změna směrnice 2009/22/ES
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES (13) se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 1 a odst. 2 a čl. 6 odst. 2 písm. b) se slova „směrnicemi uvedenými v příloze I“ nahrazují slovy „akty Unie uvedenými v příloze I“.
2)
V nadpisu přílohy I se slova „SEZNAM SMĚRNIC“ nahrazuje slovy „SEZNAM AKTŮ UNIE“.
3)
V příloze I se doplňuje nový bod, který zní:
„15)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 524/2013 ze dne 21. května 2013 o řešení spotřebitelských sporů on-line (nařízení o řešení spotřebitelských sporů on-line) (Úř. věst. L 165, 18.6.2013, s. 1): článek 14.“
Článek 21
Podávání zpráv
1. Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě každoročně a poprvé rok poté, co začne platforma pro řešení sporů on-line fungovat, zprávu o fungování této platformy.
2. Do 9. července 2018 a poté každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, zejména o dostupnosti formuláře pro podávání stížností pro uživatele a o případné nutnosti upravit informace uvedené v příloze tohoto nařízení. Ke zprávě přiloží případné návrhy změn tohoto nařízení.
3. Pokud mají být zprávy uvedené v odstavcích 1 a 2 předloženy v tomtéž roce, předloží se pouze jedna společná zpráva.
Článek 22
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 9. ledna 2016 s výjimkou:
-
čl. 2 odst. 3 a čl. 7 odst. 1 a 5, které se použijí ode dne 9. července 2015,
-
čl. 5 odst. 1 a 7, článku 6, čl. 7 odst. 7, čl. 8 odst. 3 a 4 a článků 11, 16 a 17, které se použijí ode dne 8. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 524/2013
2013 m. gegužės 21 d.
dėl elektroninio vartotojų ginčų sprendimo, kuriuo iš dalies keičiami Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2009/22/EB (Reglamentas dėl vartotojų EGS)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 169 straipsnio 1 dalyje ir 169 straipsnio 2 dalies a punkte nustatyta, kad Sąjunga padeda užtikrinti vartotojų aukšto lygio apsaugą pagal SESV 114 straipsnį priimamomis priemonėmis. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 38 straipsnyje nustatyta, kad Sąjungos politika turi užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį;
(2)
pagal SESV 26 straipsnio 2 dalį vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių ir paslaugų judėjimas. Norint, kad vartotojai pasitikėtų ir pasinaudotų skaitmenine vidaus rinkos dalimi, būtina užtikrinti vartotojams galimybę paprastais, efektyviais, greitais ir nebrangiais būdais spręsti ginčus, kylančius dėl elektroninio prekių pardavimo arba paslaugų teikimo. Tai ypač svarbu, kai vartotojai perka kitose valstybėse narėse;
(3)
2011 m. balandžio 13 d. komunikate „Bendrosios rinkos aktas. Dvylika svertų augimui skatinti ir pasitikėjimui stiprinti. Bendros pastangos skatinti naująjį augimą“ Komisija nurodė, kad alternatyvaus ginčų sprendimo (toliau - AGS), apimančio ir elektroninės prekybos sritį, teisės aktai yra vienas iš dvylikos svertų, skirtų bendrosios rinkos augimui skatinti ir pasitikėjimui ja stiprinti;
(4)
vidaus rinkos susiskaidymas apsunkina pastangas skatinti konkurencingumą ir ekonomikos augimą. Be to, nevienodos galimybės Sąjungoje naudotis paprastomis, efektyviomis, greitomis ir nebrangiomis ginčų, kylančių dėl prekių pardavimo arba paslaugų teikimo, sprendimo priemonėmis ir nevienoda tokių priemonių kokybė bei informuotumo apie jas lygis sudaro kliūtis vidaus rinkoje, o tai mažina vartotojų ir komercinės veiklos subjektų norą pirkti ir parduoti kitose valstybėse narėse;
(5)
2011 m. kovo 24-25 d. ir 2011 m. spalio 23 d. išvadose Europos Vadovų Taryba paragino Europos Parlamentą ir Tarybą ne vėliau kaip 2012 m. pabaigoje priimti pirmąjį prioritetinių priemonių, skirtų suteikti bendrajai rinkai naują postūmį, rinkinį;
(6)
vidaus rinka - neatsiejama keliaujančių, perkančių ir mokančių vartotojų kasdienio gyvenimo dalis. Vartotojai yra pagrindiniai vidaus rinkos subjektai, todėl jų interesai joje turėtų būti svarbiausi. Skaitmeninė vidaus rinkos dalis tampa vis svarbesnė tiek vartotojams, tiek komercinės veiklos subjektams. Vartotojai vis dažniau perka naudodamiesi elektroninėmis priemonėmis, ir vis daugiau komercinės veiklos subjektų parduoda elektroninėmis priemonėmis. Vartotojai ir komercinės veiklos subjektai turėtų pasitikėti elektroniniais sandoriais, todėl būtina šalinti esamas kliūtis ir stiprinti vartotojų pasitikėjimą. Patikimų ir efektyvių elektroninių ginčų sprendimo (toliau - EGS) priemonių prieinamumas galėtų labai padėti siekiant šio tikslo;
(7)
galimybė ginčus spręsti paprastais ir nebrangiais būdais gali padidinti vartotojų ir komercinės veiklos subjektų pasitikėjimą bendrąja skaitmenine rinka. Vis dėlto vartotojai ir komercinės veiklos subjektai vis dar susiduria su kliūtimis ieškodami būdų spręsti ginčus ne teisme, ypač ginčus, kylančius dėl tarpvalstybinių elektroninių sandorių. Todėl šie ginčai dažnai lieka neišspręsti;
(8)
EGS - paprastas, efektyvus, greitas ir nebrangus būdas ne teisme spręsti dėl elektroninių sandorių kylančius ginčus. Vis dėlto šiuo metu trūksta mechanizmų, kurie leistų spręsti vartotojų ir komercinės veiklos subjektų ginčus elektroninėmis priemonėmis. Dėl to kenčia vartotojai, atsiranda kliūčių, visų pirma tarpvalstybiniams elektroniniams sandoriams, užtikrinamos nevienodos sąlygos komercinės veiklos subjektams ir todėl trukdoma bendrai elektroninės prekybos plėtrai;
(9)
šis reglamentas turėtų būti taikomas ginčų, kuriuos Sąjungoje gyvenantys vartotojai inicijavo Sąjungoje įsisteigusių komercinės veiklos subjektų atžvilgiu, kuriems taikoma 2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/11/ES dėl alternatyvaus vartotojų ginčų sprendimo (Direktyva dėl vartotojų AGS) (3), nagrinėjimo ne teisme procedūroms;
(10)
siekiant užtikrinti, kad EGS platforma galėtų būti naudojama ir AGS procedūroms, pagal kurias komercinės veiklos subjektai gali pateikti skundus prieš vartotojus, šis reglamentas taip pat turėtų būti taikomas komercinės veiklos subjektų vartotojų atžvilgiu inicijuotų ginčų sprendimo ne teisme procedūroms, kai AGS subjektai, įtraukti į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį, teikia atitinkamų AGS procedūrų vykdymo paslaugas. Tai, kad šis reglamentas taikomas tokiems ginčams, neturėtų reikšti, kad valstybėms narėms nustatoma pareiga užtikrinti, kad AGS subjektai siūlytų tokias procedūrų vykdymo paslaugas;
(11)
nors EGS platforma visų pirma bus naudinga vartotojams ir komercinės veiklos subjektams, vykdantiems tarpvalstybinius elektroninius sandorius, šis reglamentas taip pat turėtų būti taikomas vidaus elektroniniams sandoriams siekiant sudaryti iš tiesų vienodas sąlygas elektroninės prekybos srityje;
(12)
šis reglamentas neturėtų daryti poveikio 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (4);
(13)
terminas „vartotojas“ turėtų apimti fizinius asmenis, kurie veikia siekdami su savo verslu, prekyba, amatu ar profesija nesusijusių tikslų. Vis dėlto jeigu sutartis sudaroma iš dalies asmens verslo ir iš dalies ne verslo tikslais (dvigubos paskirties sutartys) ir jeigu atsižvelgiant į bendras tiekimo sąlygas verslo tikslas nevyrauja, tas asmuo taip pat turėtų būti laikomas vartotoju;
(14)
terminas „elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis“ turėtų apimti pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis, kai komercinės veiklos subjektas arba to subjekto tarpininkas siūlo prekes arba paslaugas interneto svetainėje arba kitomis elektroninėmis priemonėmis, o vartotojas tas prekes arba paslaugas užsisako toje svetainėje arba kitomis elektroninėmis priemonėmis. Šis terminas taip pat turėtų apimti atvejus, kai vartotojas prie svetainės ar kitos informacinės visuomenės priemonės prisijungė mobiliuoju elektroniniu prietaisu, pavyzdžiui, mobiliuoju telefonu;
(15)
šis reglamentas neturėtų būti taikomas vartotojų ir komercinės veiklos subjektų ginčams, kylantiems dėl neelektroniniu būdu sudarytų pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutarčių, ir komercinės veiklos subjektų tarpusavio ginčams;
(16)
šis reglamentas turėtų būti skaitomas kartu su Direktyva 2013/11/ES, kuria valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad dėl visų Sąjungoje gyvenančių vartotojų ir Sąjungoje įsisteigusių komercinės veiklos subjektų ginčų, kylančių dėl prekių pardavimo arba paslaugų teikimo, būtų galima kreiptis į AGS subjektą;
(17)
valstybės narės turėtų skatinti vartotojus, kad jie, prieš perduodami savo skundą per EGS platformą AGS subjektui, bet kuriuo tinkamu būdu susisiektų su komercinės veiklos subjektu, kad būtų sudarytos sąlygos ginčą išspręsti taikiai;
(18)
šiuo reglamentu siekiama sukurti EGS platformą Sąjungos lygiu. Ši EGS platforma turėtų būti interaktyvi interneto svetainė, kuria kaip viena bendra prieigos vieta galėtų naudotis vartotojai ir komercinės veiklos subjektai, norintys dėl elektroninių sandorių kilusius ginčus spręsti ne teisme. EGS platformoje turėtų būti teikiama bendro pobūdžio informacija apie komercinės veiklos subjektų ir vartotojų ginčų, kylančių dėl elektroninių pirkimo-pardavimo ir paslaugų sutarčių, sprendimą ne teisme. Joje vartotojams ir komercinės veiklos subjektams turėtų būti sudarytos galimybės pateikti skundus užpildant elektroninę visomis Sąjungos institucijų oficialiosiomis kalbomis prieinamą skundo formą ir pridėti atitinkamus dokumentus. Per platformą skundai turėtų būti persiunčiami AGS subjektui, kompetentingam spręsti atitinkamą ginčą. EGS platformoje taip pat turėtų būti suteikta nemokama elektroninė bylos tvarkymo priemonė, kuria AGS subjektui būtų sudaryta galimybė vykdyti ginčų sprendimo procedūrą su šalimis per EGS platformą. AGS subjektai neturėtų būti įpareigoti naudoti bylų tvarkymo priemonę;
(19)
Komisija turėtų būti atsakinga už EGS platformos sukūrimą, veikimą bei techninę priežiūrą ir turėtų suteikti visą platformos veikimui reikalingą techninę infrastruktūrą. EGS platformoje turėtų būti elektroninio vertimo funkcija, suteikianti galimybę šalims ir AGS subjektui prireikus gauti informacijos, kuria keičiamasi per EGS platformą ir kuri reikalinga ginčo sprendimui, vertimą. Naudojantis ta funkcija turėtų būti įmanoma atlikti visus reikalingus vertimus, o prireikus ją įgyvendinti turėtų padėti žmogus. Komisija taip pat turėtų EGS platformoje pateikti ieškovams informaciją apie galimybę prašyti EGS kontaktinių centrų pagalbos;
(20)
EGS platforma turėtų būti sudarytos galimybės saugiai keistis duomenimis su AGS subjektais, ir ji turėtų atitikti Europos sąveikos pamatų, patvirtintų pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą 2004/387/EB dėl suderinto paneuropinių e. valdžios paslaugų teikimo valstybės valdymo institucijoms, verslo subjektams ir piliečiams (IDABC) (5), pagrindinius principus;
(21)
prieiga prie EGS platformos visų pirma turėtų būti suteikta per portalą „Jūsų Europa“, sukurtą pagal Sprendimo 2004/387/EB II priedą, kuriame verslo subjektams ir piliečiams Sąjungoje teikiama paneuropinė daugiakalbė elektroninė informacija ir interaktyvios paslaugos. EGS platforma turėtų būti aiškiai pastebima portale „Jūsų Europa“;
(22)
EGS platforma Sąjungos lygiu turėtų būti kuriama įtraukiant esamus valstybių narių AGS subjektus ir atsižvelgiant į valstybių narių teisės tradicijas. Todėl AGS subjektai, kuriems skundas perduotas per EGS platformą, turėtų taikyti savo procedūrines taisykles, įskaitant su išlaidomis susijusias taisykles. Vis dėlto šiuo reglamentu ketinama nustatyti tam tikras bendras šioms procedūroms taikytinas taisykles, kurios užtikrins jų veiksmingumą. Tai turėtų apimti taisykles, kuriomis būtų užtikrinama, kad taip sprendžiant ginčus nereikėtų, kad šalys ar jų atstovai asmeniškai dalyvautų AGS subjekto procedūrose, nebent tokia galimybė numatyta jo procedūrinėse taisyklėse ir šalys su tuo sutinka;
(23)
užtikrinus, kad visi AGS subjektai, įtraukti į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį, būtų įregistruoti EGS platformoje, būtų sudarytos galimybės visus ginčus, kylančius dėl elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutarčių, spręsti elektroniniu būdu ne teisme;
(24)
šiuo reglamentu neturėtų būti trukdoma veikti jokiems esamiems ginčų elektroninio sprendimo subjektams arba Sąjungoje naudojamiems EGS mechanizmams. Juo neturėtų būti sudaromos kliūtys ginčų sprendimo subjektams arba mechanizmams elektroniniu būdu spręsti ginčus, kurie buvo jiems tiesiogiai pateikti;
(25)
kiekvienoje valstybėje narėje turėtų būti paskirti EGS kontaktiniai centrai, kuriuose dirbtų bent po du EGS patarėjus. EGS kontaktiniai centrai turėtų padėti ginčo, pateikto per EGS platformą, šalims, tačiau neprivalėtų versti su tuo ginču susijusių dokumentų. Valstybės narės turėtų turėti galimybę perduoti atsakomybę už EGS kontaktinius centrus savo Europos vartotojų centrų tinklo centrams. Valstybės narės turėtų naudotis ta galimybe, kad EGS kontaktiniai centrai galėtų visapusiškai pasinaudoti Europos vartotojų centrų tinklo centrų patirtimi, susijusia su palankesnių sąlygų sudarymu spręsti vartotojų ir komercinės veiklos subjektų ginčus. Komisija, siekdama sudaryti palankesnes sąlygas EGS kontaktinių centrų bendradarbiavimui ir darbui, turėtų įsteigti EGS kontaktinių centrų tinklą ir, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, rengti šiems centrams tinkamus mokymus;
(26)
teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą yra pagrindinės teisės, nustatytos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu. EGS neketinama pakeisti teisminių procedūrų ir jis nėra tam skirtas, jis taip pat neturėtų atimti iš vartotojų ar komercinės veiklos subjektų teisės ginti savo teises teisme. Todėl šis reglamentas neturėtų trukdyti šalims naudotis savo teise kreiptis į teismą;
(27)
pagal šį reglamentą informacija turėtų būti tvarkoma laikantis griežtų konfidencialumo garantijų ir asmens duomenų apsaugos taisyklių, nustatytų 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (6) ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (7). Tos taisyklės turėtų būti taikomos įvairiems EGS platformos subjektams tvarkant asmens duomenis pagal šį reglamentą, neatsižvelgiant į tai, ar jie veikia pavieniui ar kartu su kitais tokiais subjektais;
(28)
duomenų subjektai turėtų būti informuojami apie jų asmens duomenų tvarkymą EGS platformoje ir su tuo tvarkymu susijusias jų teises Komisijai padarant viešai prieinamu išsamų pranešimą apie privatumo apsaugą, kuriame aiškiai ir paprastai būtų paaiškinti duomenų tvarkymo veiksmai, už kuriuos atsako įvairūs platformos dalyviai, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 45/2001 11 ir 12 straipsniuose bei nacionalinės teisės aktuose, priimtuose pagal Direktyvos 95/46/EB 10 ir 11 straipsnius; duomenų subjektai turėtų duoti sutikimą tvarkyti jų asmens duomenis EGS platformoje;
(29)
šiuo reglamentu neturėtų būti daromas poveikis nacionalinės teisės aktų, susijusių su AGS, nuostatoms dėl konfidencialumo;
(30)
siekiant užtikrinti, kad vartotojai būtų plačiai informuoti apie EGS platformos egzistavimą, Sąjungoje įsisteigę komercinės veiklos subjektai, sudarantys elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis, savo interneto svetainėse turėtų pateikti elektroninę nuorodą į šią platformą. Komercinės veiklos subjektai taip pat turėtų nurodyti savo elektroninio pašto adresą, kad vartotojai turėtų pirminius kontaktinius duomenis ryšiams palaikyti. Didelė elektroninio pirkimo-pardavimo ir paslaugų sutarčių dalis sudaroma naudojantis elektroninėmis prekyvietėmis, kurios suveda vartotojus ir komercinės veiklos subjektus arba sudaro palankesnes sąlygas jų elektroniniams sandoriams. Elektroninės prekyvietės - elektroninės platformos, suteikiančios galimybes komercinės veiklos subjektams pasiūlyti savo produktus ir paslaugas vartotojams. Todėl tokios elektroninės prekyvietės taip pat turėtų privalėti pateikti elektroninę nuorodą į EGS platformą. Šia pareiga neturėtų būti daromas poveikis Direktyvos 2013/11/ES 13 straipsnio nuostatoms dėl komercinės veiklos subjektų vartotojams teikiamos informacijos apie AGS procedūras, kurios taikomos tiems komercinės veiklos subjektams, ir apie tai, ar jie įsipareigoja naudotis AGS procedūromis ginčams su vartotojais spręsti. Be to, šia pareiga neturėtų būti daromas poveikis 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/83/ES dėl vartotojų teisių (8) 6 straipsnio 1 dalies t punktui ir 8 straipsniui. Direktyvos 2011/83/ES 6 straipsnio 1 dalies t punkte nustatyta, kad prieš vartotojui įsipareigojant pagal nuotolinės prekybos arba ne prekybai skirtose patalpose sudarytą sutartį, prekiautojas turi pateikti vartotojui informaciją apie galimybę pasinaudoti skundų nagrinėjimo ir teisių gynimo ne teisme procedūra, taikoma prekiautojui, ir apie būdus, kaip pasinaudoti šia galimybe. Dėl tų pačių vartotojų informuotumo priežasčių valstybės narės turėtų skatinti vartotojų asociacijas ir verslo asociacijas pateikti elektroninę nuorodą į EGS platformos interneto svetainę;
(31)
siekiant atsižvelgti į kriterijus, pagal kuriuos AGS subjektai nustato atitinkamą savo veiklos aprėptį, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus dėl informacijos, kurią ieškovas turi pateikti EGS platformos elektroninėje skundo formoje, keitimo. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(32)
siekiant užtikrint vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai dėl EGS platformos veikimo, skundų pateikimo sąlygų ir EGS kontaktinių centrų tinklo narių bendradarbiavimo. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (9). Kadangi elektroninės skundo formos pobūdis yra visiškai techninis, su ja susiję įgyvendinimo aktai turėtų būti priimami laikantis patariamosios procedūros. Taisyklės, susijusios su EGS patarėjų, dalyvaujančių EGS kontaktinių centrų tinklo veikloje, bendradarbiavimo nuostatomis, turėtų būti priimamos laikantis nagrinėjimo procedūros;
(33)
taikydama šį reglamentą Komisija atitinkamais atvejais turėtų konsultuotis su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu;
(34)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. sukurti Europos EGS platformą, kuriai būtų taikomos bendros taisyklės, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(35)
šiuo reglamentu paisoma pagrindinių teisių ir principų, visų pirma pripažintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač jos 7, 8, 38 ir 47 straipsniuose;
(36)
vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalimi buvo konsultuojamasi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, kuris pateikė nuomonę 2012 m. sausio 12 d. (10),
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šio reglamento tikslas - užtikrinti aukšto lygio vartotojų apsaugą ir taip prisidėti prie tinkamo vidaus rinkos, visų pirma jos skaitmeninės dalies, veikimo sukuriant Europos EGS platformą (toliau - EGS platforma), sudarančią palankesnes sąlygas nepriklausomai, nešališkai, skaidriai, efektyviai, greitai ir teisingai elektroniniu būdu ne teisme spręsti vartotojų ir komercinės veiklos subjektų ginčus.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas ginčų, susijusių su Sąjungoje įprastai gyvenančio vartotojo ir Sąjungoje įsisteigusio komercinės veiklos subjekto elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartyse nustatytais sutartiniais įsipareigojimais, sprendimui ne teisme, dalyvaujant AGS subjektui, įtrauktam į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį, ir naudojantis EGS platforma.
2. Ne teisme sprendžiant 1 dalyje nurodytus ginčus, kuriuos komercinės veiklos subjektas inicijavo vartotojo atžvilgiu, šis reglamentas taikomas tiek, kiek valstybės narės, kurioje vartotojas įprastai gyvena, teisės aktais leidžiama tokius ginčus spręsti dalyvaujant AGS subjektui.
3. Valstybės narės informuoja Komisiją apie tai, ar jų teisės aktais leidžiama 1 dalyje nurodytus ginčus, kuriuos komercinės veiklos subjektas inicijavo vartotojo atžvilgiu, spręsti dalyvaujant AGS subjektui. Kompetentingos valdžios institucijos, pateikdamos Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalyje nurodytą sąrašą, informuoja Komisiją apie tai, kurie AGS subjektai nagrinėja tokius ginčus.
4. Šio reglamento taikymas 1 dalyje nurodytiems ginčams, kuriuos komercinės veiklos subjektas inicijavo vartotojo atžvilgiu, nereiškia, kad valstybėms narėms nustatoma pareiga užtikrinti, kad AGS subjektai teiktų tokių ginčų sprendimo ne teisme procedūrų vykdymo paslaugas.
3 straipsnis
Ryšys su kitais Sąjungos teisės aktais
Šiuo reglamentu nedaromas poveikis Direktyvai 2008/52/EB.
4 straipsnis
Terminų apibrėžtys
1. Šiame reglamente:
a) vartotojas- vartotojas, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies a punkte;
b) komercinės veiklos subjektas- komercinės veiklos subjektas, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies b punkte;
c) pirkimo-pardavimo sutartis- pirkimo-pardavimo sutartis, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies c punkte;
d) paslaugų sutartis- paslaugų sutartis, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies d punkte;
e) elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis- pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis, kai komercinės veiklos subjektas arba to subjekto tarpininkas siūlo prekes arba paslaugas interneto svetainėje arba kitomis elektroninėmis priemonėmis, o vartotojas tas prekes arba paslaugas užsisako toje svetainėje arba kitomis elektroninėmis priemonėmis;
f) elektroninė prekyvietė- paslaugų teikėjas, kaip apibrėžta 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos Direktyva) (11) 2 straipsnio b punkte, kuriuo leidžiama vartotojams ir komercinės veiklos subjektams sudaryti elektroninio pirkimo-pardavimo ir paslaugų sutartis elektroninės prekyvietės interneto svetainėje;
g) elektroninės priemonės- elektroninė įranga, naudojama duomenims, kurie visi perduodami, siunčiami ir gaunami laidinėmis, radijo ryšio, optinėmis priemonėmis arba kitomis elektromagnetinėmis priemonėmis, tvarkyti (įskaitant skaitmeninį glaudinimą) ir saugoti;
h) alternatyvaus ginčų sprendimo procedūra (toliau - AGS procedūra)- ginčų sprendimo ne teisme procedūra, kaip nurodyta šio reglamento 2 straipsnyje;
i) alternatyvaus ginčų sprendimo subjektas (toliau - AGS subjektas)- AGS subjektas, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies h punkte;
j) šalis ieškovė- vartotojas arba komercinės veiklos subjektas, pateikęs skundą per EGS platformą;
k) šalis atsakovė- vartotojas arba komercinės veiklos subjektas, prieš kurį pateiktas skundas per EGS platformą;
l) kompetentinga valdžios institucija- valdžios institucija, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 1 dalies i punkte;
m) asmens duomenys- visa informacija, susijusi su nustatytu arba nustatytinu fiziniu asmeniu (duomenų subjektas). Nustatytinas asmuo - asmuo, kurio tapatybė gali būti tiesiogiai ar netiesiogiai nustatyta, visų pirma remiantis nurodytu asmens tapatybės dokumento numeriu arba vienu ar keliais to asmens fizinei, fiziologinei, psichinei, ekonominei, kultūrinei ar socialinei tapatybei būdingomis savybėmis.
2. Komercinės veiklos subjekto įsisteigimo ir GAS subjekto įsteigimo vieta nustatoma atitinkamai pagal Direktyvos 2013/11/ES 4 straipsnio 2 ir 3 dalis.
II SKYRIUS
EGS PLATFORMA
5 straipsnis
EGS platformos sukūrimas
1. Komisija sukuria EGS platformą ir atsako už jos veikimą, įskaitant visas šio reglamento tikslais reikalingas vertimo funkcijas, jos techninę priežiūrą, finansavimą ir duomenų saugumą. EGS platforma turi būti patogi naudotojui. Kuriant, eksploatuojant ir prižiūrint EGS platformą užtikrinama, kad jos naudotojų privatumas būtų saugomas nuo projektavimo etapo („projektu užtikrinamas privatumas“) ir kad, kiek tai įmanoma, EGS platforma būtų prieinama visiems ir ja galėtų naudotis visi, įskaitant pažeidžiamus naudotojus („tinkamumas visiems“).
2. EGS platforma yra viena bendra prieigos vieta, skirta vartotojams ir komercinės veiklos subjektams, norintiems ne teisme spręsti ginčus, kuriems taikomas šis reglamentas. Ji yra interaktyvi interneto svetainė, kuria galima naudotis elektroninėmis priemonėmis nemokamai ir visomis Sąjungos institucijų oficialiosiomis kalbomis.
3. Galimybę naudotis EGS platforma Komisija suteikia atitinkamai per savo interneto svetaines, kuriose teikiama informacija Sąjungos piliečiams ir įmonėms, visų pirma per portalą „Jūsų Europa“, sukurtą pagal Sprendimą 2004/387/EB.
4. EGS platformos funkcijos:
a)
pateikti elektroninę skundo formą, kurią šalis ieškovė gali užpildyti pagal 8 straipsnį;
b)
informuoti šalį atsakovę apie skundą;
c)
nustatyti kompetentingą (-us) AGS subjektą (-us) ir perduoti skundą AGS subjektui, kurio paslaugomis šalys susitarė naudotis, pagal 9 straipsnį;
d)
suteikti nemokamą elektroninę bylų valdymo priemonę, kuria šalims ir AGS subjektui sudaroma galimybė ginčų sprendimo procedūrą atlikti elektroniniu būdu per EGS platformą;
e)
šalims ir AGS subjektui pateikti informacijos, kuri reikalinga ginčo sprendimui ir kuria keičiamasi per EGS platformą, vertimą;
f)
pateikti elektroninę formą, kuria AGS subjektai perduoda 10 straipsnio c punkte nurodytą informaciją;
g)
užtikrinti grįžtamojo ryšio sistemą, kuria naudodamosi šalys galėtų pateikti nuomonę apie EGS platformos veikimą ir apie jų ginčą nagrinėjusį AGS subjektą;
h)
padaryti viešai prieinamą šią informaciją:
i)
bendro pobūdžio informaciją apie AGS - priemonę spręsti ginčus ne teisme;
ii)
informaciją apie AGS subjektus, įtrauktus į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį, kompetentingus nagrinėti ginčus, kuriems taikomas šis reglamentas;
iii)
elektroninį skundų pateikimo per EGS platformą vadovą;
iv)
informaciją, įskaitant kontaktinius duomenis, apie EGS kontaktinius centrus, kuriuos valstybės narės paskyrė pagal šio reglamento 7 straipsnio 1 dalį;
v)
per EGS platformą AGS subjektams perduotų ginčų rezultatų statistinius duomenis.
5. Komisija užtikrina, kad 4 dalies punkte nurodyta informacija būtų tiksli bei atnaujinta, kad ji būtų teikiama aiškiai bei suprantamai ir būtų lengvai prieinama.
6. AGS subjektai, įtraukti į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį, kurie yra kompetentingi nagrinėti ginčus, kuriems taikomas šis reglamentas, įregistruojami EGS platformoje elektroniniu būdu.
7. Priimdama įgyvendinimo aktus Komisija patvirtina priemones, reglamentuojančias šio straipsnio 4 dalyje numatytų funkcijų vykdymo sąlygas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis šio reglamento 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
6 straipsnis
EGS platformos bandymas
1. Ne vėliau kaip 2015 m. sausio 9 d. Komisija išbando EGS platformos bei skundo formos techninį funkcionalumą ir patogumą naudotojui, įskaitant su vertimu susijusius aspektus. Bandymas atliekamas ir vertinamas bendradarbiaujant su EGS ekspertais iš valstybių narių ir vartotojų bei komercinės veiklos subjektų atstovais. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą apie bandymo rezultatus ir imasi tinkamų priemonių galimoms problemoms spręsti, kad būtų užtikrintas veiksmingas EGS platformos veikimas.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytoje ataskaitoje Komisija taip pat aprašo technines ir organizacines priemones, kurių ji ketina imtis siekdama užtikrinti, kad EGS platforma atitiktų Reglamente (EB) Nr. 45/2001 nustatytus privatumo reikalavimus.
7 straipsnis
EGS kontaktinių centrų tinklas
1. Kiekviena valstybė narė paskiria po vieną EGS kontaktinį centrą ir pateikia Komisijai jo pavadinimą ir kontaktinius duomenis. Valstybės narės atsakomybę už EGS kontaktinius centrus gali perduoti nacionaliniams Europos vartotojų centrų tinklo nariams, vartotojų organizacijoms ar kitoms įstaigoms. Kiekviename EGS kontaktiniame centre dirba bent du EGS patarėjai.
2. EGS kontaktiniai centrai padeda spręsti ginčus, susijusius su skundais, pateiktais per EGS platformą, vykdydami šias funkcijas:
a)
jei prašoma, sudaro palankias sąlygas šalims ir kompetentingam AGS subjektui keistis informacija. Tai visų pirma gali apimti:
i)
pagalbą pateikiant skundą ir, tam tikrais atvejais, atitinkamus dokumentus;
ii)
bendro pobūdžio informacijos teikimą šalims ir AGS subjektams apie su pirkimo-pardavimo ir paslaugų sutartimis susijusias vartotojų teises, kurios taikomos EGS kontaktinio centro, kuriame dirba atitinkamas EGS patarėjas, valstybėje narėje;
iii)
informacijos apie EGS platformos veikimą teikimą;
iv)
nustatytuose AGS subjektuose taikomų procedūrinių taisyklių išaiškinimų teikimą šalims;
v)
šalies ieškovės informavimą apie kitus teisių gynimo būdus, jeigu ginčo negalima išspręsti per EGS platformą;
b)
veiklos ataskaitos, grindžiamos praktine patirtimi, įgyta vykdant savo funkcijas, teikimą Komisijai ir valstybėms narėms kas dvejus metus.
3. Ginčų, kurių šalys įprastai gyvena toje pačioje valstybėje narėje, atveju EGS kontaktiniai centrai neprivalo vykdyti 2 dalyje išvardytų funkcijų.
4. Nepaisant 3 dalies, valstybės narės, atsižvelgdamos į nacionalines aplinkybes, gali nuspręsti, kad ginčų, kai šalys įprastai gyvena toje pačioje valstybėje narėje, atveju EGS kontaktiniai centrai vykdytų vieną ar daugiau 2 dalyje išvardytų funkcijų.
5. Komisija įsteigia kontaktinių centrų tinklą (toliau - EGS kontaktinių centrų tinklas), kuriuo kontaktiniams centrams sudaromos sąlygos bendradarbiauti ir prisidedama vykdant 2 dalyje išvardytas funkcijas.
6. Komisija bent du kartus per metus sušaukia EGS kontaktinių centrų tinklo narių susitikimą, kad būtų sudarytos galimybės pasikeisti geriausios praktikos pavyzdžiais ir aptarti visas su EGS platformos veikimu susijusias pasikartojančias problemas.
7. Priimdama įgyvendinimo aktus Komisija patvirtina taisykles, reglamentuojančias EGS kontaktinių centrų bendradarbiavimo sąlygas. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 16 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
8 straipsnis
Skundo pateikimas
1. Norėdama pateikti skundą per EGS platformą šalis ieškovė užpildo elektroninę skundo formą. Skundo forma turi būti patogi naudotojui ir lengvai prieinama EGS platformoje.
2. Informacijos, kurią turi pateikti šalis ieškovė, turi pakakti kompetentingam AGS subjektui nustatyti. Ta informacija išvardyta šio reglamento priede. Šalis ieškovė gali pridėti dokumentus, kuriais pagrindžiamas skundas.
3. Siekiant atsižvelgti į kriterijus, pagal kuriuos AGS subjektai, kurie yra įtraukti į sąrašą pagal Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 2 dalį ir kurie nagrinėja ginčus, kuriems taikomas šis reglamentas, nustato atitinkamą savo veiklos aprėptį, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal šio reglamento 17 straipsnį dėl šio reglamento priede išvardytos informacijos keitimo.
4. Priimdama įgyvendinimo aktus Komisija nustato su elektronine skundo forma susijusias taisykles. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
5. Naudojant elektroninę skundo formą ir jo priedus tvarkomi tik tie duomenys, kurie yra tikslūs, svarbūs ir savo apimtimi neviršijantys tikslų, kuriais jie renkami.
9 straipsnis
Skundo tvarkymas ir perdavimas
1. EGS platformai pateiktas skundas tvarkomas, jei užpildytos visos privalomos elektroninės skundo formos dalys.
2. Jei skundo forma užpildyta nepilnai, šalis ieškovė informuojama, kad skundas negali būti toliau tvarkomas, nebent būtų pateikta trūkstama informacija.
3. Gavus pilnai užpildytą skundo formą, iš EGS platformos lengvai suprantamu būdu ir nedelsiant šaliai atsakovei viena iš tos šalies pasirinktų Sąjungos institucijų oficialiųjų kalbų perduodamas skundas ir šie duomenys:
a)
nurodoma, kad šalys turi susitarti dėl kompetentingo AGS subjekto, kad jam būtų galima perduoti skundą, ir tai, kad šalims nesusitarus arba nenustačius kompetentingo AGS subjekto, skundas nebus tvarkomas toliau;
b)
informacija apie AGS subjektą (-us), kompetentingą (-us) nagrinėti skundą, jei tokie subjektai nurodyti elektroninėje skundo formoje arba juos nustatė EGS platforma pagal toje formoje pateiktą informaciją;
c)
tuo atveju, jei šalis atsakovė yra komercinės veiklos subjektas, prašymas per 10 kalendorinių dienų nurodyti:
-
ar komercinės veiklos subjektas įsipareigoja arba yra įpareigotas sprendžiant ginčus su vartotojais naudotis konkretaus AGS subjekto paslaugomis ir
-
išskyrus atvejį, kai komercinės veiklos subjektas yra įpareigotas naudotis konkretaus AGS subjekto paslaugomis, ar komercinės veiklos subjektas pageidauja naudotis kurio (-ių) nors iš b punkte nurodytų AGS subjektų paslaugomis;
d)
tuo atveju, jei šalis atsakovė yra vartotojas, o komercinės veiklos subjektas yra įpareigotas naudotis konkretaus AGS subjekto paslaugomis - prašymas per 10 kalendorinių dienų susitarti dėl to AGS subjekto, o tuo atveju, jei komercinės veiklos subjektas nėra įpareigotas naudotis konkretaus AGS subjekto paslaugomis - prašymas pasirinkti vieną ar daugiau iš ca punkte nurodytų AGS subjektų;
e)
valstybės narės, kurioje yra įsisteigusi arba įprastai gyvena šalis atsakovė, EGS kontaktinio centro pavadinimas ir kontaktiniai duomenys, taip pat trumpas 7 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytų funkcijų apibūdinimas.
4. Iš šalies atsakovės gavus 3 dalies c arba d punkte nurodytą informaciją, per EGS platformą lengvai suprantamu būdu ir nedelsiant šaliai ieškovei viena iš jos pasirinktų Sąjungos institucijų oficialiųjų kalbų perduodama ši informacija:
a)
3 dalies a punkte nurodyta informacija;
b)
tuo atveju, jei šalis atsakovė yra vartotojas, informacija apie AGS subjektą arba subjektus, kurį (-iuos) komercinės veiklos subjektas yra nurodęs pagal 3 dalies c punktą, ir prašymas per dešimt kalendorinių dienų susitarti dėl AGS subjekto;
c)
tuo atveju, jei šalis ieškovė yra komercinės veiklos subjektas, ir komercinės veiklos subjektas nėra įpareigotas naudotis konkretaus AGS subjekto paslaugomis, informacija apie AGS subjektą arba subjektus, kurį (-iuos) vartotojas yra nurodęs pagal 3 dalies d punktą, ir prašymas per 10 kalendorinių dienų susitarti dėl AGS subjekto;
d)
valstybės narės, kurioje yra įsisteigusi arba įprastai gyvena šalis ieškovė, kontaktinio centro pavadinimas ir kontaktiniai duomenys, taip pat trumpas 7 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytų funkcijų apibūdinimas.
5. 3 dalies b punkte ir 4 dalies b ir c punktuose nurodyta informacija apima informaciją apie šiuos su AGS subjektu susijusius aspektus:
a)
AGS subjekto pavadinimą, kontaktinius duomenis ir interneto svetainės adresą;
b)
jei taikytina, AGS procedūros mokesčius;
c)
kalbą (-as), kuria (-iomis) gali būti vykdoma AGS procedūra;
d)
vidutinę AGS procedūros trukmę;
e)
tai, ar AGS procedūros rezultatas yra privalomas, ar neprivalomas;
f)
priežastis, dėl kurių AGS subjektas gali atsisakyti nagrinėti atitinkamą ginčą pagal Direktyvos 2013/11/ES 5 straipsnio 4 dalį.
6. Per EGS platformą skundas automatiškai ir nedelsiant perduodamas AGS subjektui, kurio paslaugomis šalys susitarė naudotis pagal 3 ir 4 dalis.
7. AGS subjektas, kuriam perduotas skundas, nedelsdamas informuoja šalis, ar jis sutinka nagrinėti ginčą pagal Direktyvos 2013/11/ES 5 straipsnio 4 dalį. AGS subjektas, sutikęs nagrinėti ginčą, taip pat informuoja šalis apie savo procedūrines taisykles ir, jei taikytina, atitinkamos ginčų sprendimo procedūros mokesčius.
8. Jei šalys nesusitaria dėl AGS subjekto per 30 kalendorinių dienų nuo skundo formos pateikimo arba AGS subjektas atsisako nagrinėti ginčą, skundas toliau netvarkomas. Šaliai ieškovei pranešama apie galimybę kreiptis į EGS patarėją dėl bendro pobūdžio informacijos apie kitus teisių gynimo būdus.
10 straipsnis
Ginčo sprendimas
AGS subjektas, kuris pagal šio reglamento 9 straipsnį sutiko nagrinėti ginčą:
a)
užbaigia AGS procedūrą per terminą, nurodytą Direktyvos 2013/11/ES 8 straipsnio e punkte;
b)
nereikalauja, kad šalys arba jų atstovai dalyvautų asmeniškai, nebent tokia galimybė numatyta jo procedūrinėse taisyklėse ir šalys su tuo sutinka;
c)
nedelsdamas perduoda EGS platformai šią informaciją:
i)
skundo bylos gavimo datą;
ii)
ginčo dalyką;
iii)
AGS procedūros užbaigimo datą;
iv)
AGS procedūros rezultatą;
d)
neprivalo vykdyti AGS procedūrą per EGS platformą.
11 straipsnis
Duomenų bazė
Komisija imasi būtinų priemonių elektroninei duomenų bazei, kurioje saugoma pagal 5 straipsnio 4 dalį ir 10 straipsnio c punktą tvarkoma informacija, sukurti ir jos veikimui užtikrinti, tinkamai atsižvelgdama į 13 straipsnio 2 dalį.
12 straipsnis
Asmens duomenų tvarkymas
1. Galimybė susipažinti su informacija, įskaitant asmens duomenis, susijusia su ginču ir saugoma 11 straipsnyje nurodytoje duomenų bazėje, suteikiama tik AGS subjektui, kuriam ginčas perduotas pagal 9 straipsnį, 10 straipsnyje nurodytais tikslais. Galimybė susipažinti su ta pačia informacija taip pat suteikiama EGS kontaktiniams centrams, kiek tai yra būtina, 7 straipsnio 2 ir 4 dalyse nurodytais tikslais.
2. Komisija gali susipažinti su pagal 10 straipsnį tvarkoma informacija EGS platformos naudojimo bei veikimo stebėsenos ir 21 straipsnyje nurodytų ataskaitų rengimo tikslais. Ji tvarko EGS platformos naudotojų asmens duomenis tik tiek, kiek tai yra būtina EGS platformos veikimui ir techninei priežiūrai, be kita ko, AGS subjektų ir EGS kontaktinių centrų vykdomos naudojimosi EGS platforma stebėsenos tikslais.
3. Su ginču susiję asmens duomenys šio straipsnio 1 dalyje nurodytoje duomenų bazėje laikomi tik tiek laiko, kiek būtina tikslams, dėl kurių jie surinkti, pasiekti ir užtikrinti, kad duomenų subjektai galėtų susipažinti su savo asmens duomenimis savo teisėms įgyvendinti, ir automatiškai ištrinami ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo ginčo, perduoto EGS platformai pagal 10 straipsnio c punkto iii papunktį, išsprendimo datos. Tas saugojimo laikotarpis taip pat taikomas asmens duomenims, kuriuos nacionalinėse bylose saugo atitinkamą ginčą nagrinėjęs AGS subjektas arba EGS kontaktinis centras, išskyrus atvejus, kai AGS subjekto taikomose procedūrinėse taisyklėse arba konkrečiose nacionalinės teisės nuostatose numatytas ilgesnis saugojimo laikotarpis.
4. Kiekvienas EGS patarėjas, užsiimdamas duomenų tvarkymo veikla pagal šį reglamentą, laikomas duomenų valdytoju pagal Direktyvos 95/46/EB 2 straipsnio d punktą ir užtikrina, kad ta veikla atitiktų nacionalinės teisės aktus, pagal Direktyvą 95/46/EB priimtus EGS kontaktinio centro, kuriame dirba EGS patarėjas, valstybėje narėje.
5. Kiekvienas AGS subjektas, užsiimdamas duomenų tvarkymo veikla pagal šį reglamentą, laikomas duomenų valdytoju pagal Direktyvos 95/46/EB 2 straipsnio d punktą ir užtikrina, kad ta veikla atitiktų nacionalinės teisės aktus, pagal Direktyvą 95/46/EB priimtus valstybėje narėje, kurioje tas AGS subjektas yra įsteigtas.
6. Šiuo reglamentu nustatytų pareigų ir su tuo susijusio asmens duomenų tvarkymo požiūriu Komisija yra laikoma duomenų valdytoja pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 2 straipsnio d punktą.
13 straipsnis
Duomenų konfidencialumas ir saugumas
1. EGS kontaktiniai centrai laikosi profesinės paslapties arba kitų lygiaverčių konfidencialumo užtikrinimo taisyklių, nustatytų atitinkamos valstybės narės teisės aktuose.
2. Komisija imasi reikiamų techninių ir organizacinių priemonių pagal šį reglamentą tvarkomos informacijos saugumui užtikrinti, įskaitant tinkamą duomenų prieigos kontrolę, saugumo užtikrinimo planą ir saugumo incidentų valdymą, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 45/2001 22 straipsnyje.
14 straipsnis
Vartotojams teikiama informacija
1. Sąjungoje įsisteigę elektroninės prekybos ar paslaugų sutartis sudarantys komercinės veiklos subjektai ir Sąjungoje įsisteigusios elektroninės prekyvietės pateikia savo interneto svetainėse elektroninę nuorodą į EGS platformą. Ta nuoroda turi būti lengvai prieinama vartotojams. Sąjungoje įsisteigę elektroninio pirkimo-pardavimo arba paslaugų sutartis sudarantys komercinės veiklos subjektai taip pat nurodo savo elektroninio pašto adresą.
2. Sąjungoje įsisteigę elektroninės prekybos ar paslaugų sutartis sudarantys komercinės veiklos subjektai, kurie yra įsipareigoję arba įpareigoti ginčų sprendimui naudotis vieno ar daugiau AGS subjekto (-ų) paslaugomis, informuoja vartotojus apie EGS platformos egzistavimą bei galimybę naudotis EGS platforma jų ginčams spręsti. Jie pateikia savo interneto svetainėse elektroninę nuorodą į EGS platformą, o jei pasiūlymas pateikiamas elektroniniu laišku - pateikia tą nuorodą tame elektroniniame laiške. Atitinkamais atvejais informacija taip pat pateikiama elektroninio pirkimo-pardavimo ir paslaugų sutartims taikytinose bendrosiose nuostatose.
3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalimis nedaromas poveikis Direktyvos 2013/11/ES 13 straipsniui ir kituose Sąjungos teisės aktuose pateikiamoms nuostatoms dėl vartotojų informavimo apie teisių gynimo ne teisme procedūras; tos nuostatos taikomos kartu su šiuo straipsniu.
4. EGS platformoje skelbiamas AGS subjektų, nurodytų Direktyvos 2013/11/ES 20 straipsnio 4 dalyje, sąrašas ir jo atnaujinimai.
5. Valstybės narės užtikrina, kad AGS subjektai, Europos vartotojų centrų tinklo centrai, Direktyvos 2013/11/ES 18 straipsnio 1 dalyje apibrėžtos kompetentingos valdžios institucijos ir atitinkamais atvejais pagal Direktyvos 2013/11/ES 14 straipsnio 2 dalį paskirtos įstaigos pateiktų elektroninę nuorodą į EGS platformą.
6. Valstybės narės skatina vartotojų organizacijas bei verslo asociacijas pateikti elektroninę nuorodą į EGS platformą.
7. Tais atvejais, kai komercinės veiklos subjektai yra įpareigoti pateikti informaciją pagal 1 bei 2 dalis ir pagal 3 dalyje nurodytas nuostatas, jie, kai įmanoma, tą informaciją pateikia kartu.
15 straipsnis
Kompetentingų valdžios institucijų vaidmuo
Kiekvienos valstybės kompetentinga valdžios institucija vertina, ar jų teritorijoje įsteigti AGS subjektai atitinka šiame reglamente nustatytus reikalavimus.
III SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
16 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 4 straipsnis.
3. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
4. Kai komiteto nuomonei pagal 2 ir 3 dalis gauti būtina rašytinė procedūra, tokia procedūra laikoma baigta be rezultato, jei per nuomonei pateikti nustatytą laikotarpį taip nusprendžia komiteto pirmininkas arba to prašo paprastoji komiteto narių dauguma.
17 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 8 straipsnio 3 dalyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami neribotam laikotarpiui nuo 2013 m. liepos 8 d.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 8 straipsnio 3 dalyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 8 straipsnio 3 dalį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų, arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
18 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikomų pažeidus šį reglamentą, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų taikomos. Nustatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
19 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 2006/2004 dalinis pakeitimas
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2006/2004 (12) priedas papildomas šiuo punktu:
„21.
2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 524/2013 dėl vartotojų ginčų elektroninio sprendimo (Reglamentas dėl vartotojų EGS) (OL L 165, 2013 6 18, p. 1): 14 straipsnis.“
20 straipsnis
Direktyvos 2009/22/EB dalinis pakeitimas
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/22/EB (13) iš dalies pakeičiama taip:
1)
1 straipsnio 1 dalyje, 1 straipsnio 2 dalyje ir 6 straipsnio 2 dalies b punkte žodžiai „I priede išvardytos direktyvos“ pakeičiami žodžiais „I priede išvardyti Sąjungos aktai“;
2)
I priedo antraštė „DIREKTYVŲ, KURIOMS TAIKOMAS 1 STRAIPSNIS, SĄRAŠAS“ pakeičiama antrašte „SĄJUNGOS AKTŲ, KURIEMS TAIKOMAS 1 STRAIPSNIS, SĄRAŠAS“;
3)
I priedas papildomas šiuo punktu:
„15.
2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 524/2013 dėl vartotojų ginčų elektroninio sprendimo (Reglamentas dėl vartotojų EGS) (OL L 165, 2013 6 18, p. 1): 14 straipsnis.“
21 straipsnis
Ataskaitos
1. Komisija ataskaitas apie EGS platformos veikimą Europos Parlamentui ir Tarybai teikia kasmet, o pirmą ataskaitą pateikia praėjus vieneriems metams nuo EGS platformos veikimo pradžios.
2. Ne vėliau kaip 2018 m. liepos 9 d., o vėliau - kas trejus metus Komisija teikia Europos Parlamentui ir Tarybai šio reglamento taikymo ataskaitą, kurioje visų pirma pateikia informaciją apie tai, ar skundo forma yra patogi naudotojui ir ar nevertėtų koreguoti informacijos, nurodytos šio reglamento priede pateiktame sąraše. Kartu su ta ataskaita prireikus pateikiami pasiūlymai dėl šio reglamento pakeitimų.
3. Tais atvejais, kai 1 ir 2 dalyse nurodytos ataskaitos turi būti pateiktos tais pačiais metais, pateikiama tik viena bendra ataskaita.
22 straipsnis
Įsigaliojimas
1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Šis reglamentas taikomas nuo2016 m. sausio 9 d., išskyrus šias nuostatas:
-
2 straipsnio 3 dalį ir 7 straipsnio 1 ir 5 dalis, kurios taikomos nuo 2015 m. liepos 9 d.,
-
5 straipsnio 1 ir 7 dalis, 6 straipsnį, 7 straipsnio 7 dalį, 8 straipsnio 3 ir 4 dalis, 11 straipsnį, 16 straipsnį ir 17 straipsnį, kurie taikomi nuo 2013 m. liepos 8 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. gegužės 21 d.