PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 815/2012
ze dne 13. září 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 44 odst. 1, čl. 44 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 45 odst. 1 a 2 a čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 904/2010 stanoví pravidla pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH). Články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010 se konkrétně týkají výměny informací týkajících se zvláštních úprav pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby uvedených v kapitole 6 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném režimu daně z přidané hodnoty (2). Uvedené zvláštní režimy se týkají toho, že osoba povinná k dani usazená mimo členský stát spotřeby přiznává DPH z příslušného prodeje v členském státě spotřeby prostřednictvím elektronického rozhraní v členském státě identifikace (jedno správní místo).
(2)
Některé informace týkající se transakcí provedených v rámci uvedených zvláštních režimů se mezi členskými státy shromažďují a vyměňují. Konkrétně se to týká výměny identifikačních údajů a shromažďování a výměny údajů z přiznání k DPH, včetně oprav uvedených daňových přiznání k DPH mezi členskými státy.
(3)
Ve snaze zajistit, aby se informace vyměňovaly jednotným způsobem, je nutno přijmout technické podrobnosti pro tuto výměnu včetně jednotné elektronické zprávy. To umožní jednotný rozvoj technických a funkčních specifikací, protože se budou řídit regulovaným rámcem.
(4)
Některé informace týkající se změn identifikačních údajů, jako například vynětí ze zvláštních režimů, dobrovolné ukončení nebo změna členského státu identifikace, by se také měly bezodkladně vyměňovat jednotným způsobem, aby členské státy mohly kontrolovat správné uplatňování zvláštních režimů a bojovat proti podvodům. Pro tento účel by měla být zajištěna společná opatření týkající se elektronické výměny uvedených informací.
(5)
S cílem udržet administrativní zátěž na minimální úrovni je třeba stanovit určité požadavky na elektronické rozhraní, které umožní osobám povinným k dani předkládat identifikační informace a přiznání k DPH. Členským státům by nemělo být bráněno v poskytnutí dodatečných funkcí umožňujících další snížení administrativní zátěže.
(6)
S cílem zajistit, aby se informace týkající se registrace k režimu a přiznání k DPH podávané v rámci režimu mohly účinně přenášet a zpracovávat, by členské státy měly vyvinout svá elektronická rozhraní jednotným způsobem. Je proto nezbytné vypracovat jednotnou elektronickou zprávu pro přenos těchto informací.
(7)
Je nutné vyjasnit informace, které se předkládají v případech, kdy se v určitém období v jednom nebo ve všech členských státech neuskuteční žádný prodej v rámci zvláštních režimů.
(8)
Ve snaze umožnit členským státům a osobám povinným k dani, aby se ve svých následných sděleních mohly jednoznačně odkazovat na přiznání k DPH včetně platby daně, by členské státy identifikace měly každému daňovému přiznání k DPH přidělit jedinečné referenční číslo.
(9)
Toto nařízení se použije od stejného dne, od kterého se použijí články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštními režimy“ pak režim mimo Unii a režim Unie.
Článek 2
Funkce elektronického rozhraní
Elektronické rozhraní v členském státě identifikace, pomocí kterého se osoba povinná k dani registruje k používání jednoho ze zvláštních režimů a jehož prostřednictvím uvedená osoba předkládá přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) v rámci uvedeného režimu členskému státu identifikace, má tyto funkce:
a)
musí poskytovat nástroj pro ukládání identifikačních údajů podle článku 361 směrnice 2006/112/ES nebo přiznání k DPH podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES před jejich podáním;
b)
musí umožňovat osobě povinné k dani předkládat příslušné informace týkající se daňových přiznání k DPH prostřednictvím systému pro elektronický přenos souborů zasílaného v souladu s podmínkami stanovenými členským státem identifikace.
Článek 3
Přenos identifikačních údajů
1. Členský stát identifikace prostřednictvím sítě CCN/CSI ostatním členským státům zasílá
a)
informace pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim mimo Unii;
b)
obdobně údaje pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim Unie;
c)
přidělené identifikační číslo.
Pro přenos informací uvedených v prvním pododstavci se použije jednotná elektronická zpráva uvedená v příloze I. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze I se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. Členský stát identifikace bezodkladně informuje ostatní členské státy prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze II tohoto nařízení v případě, že osoba povinná k dani
a)
je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů;
b)
dobrovolně přestane používat jeden ze zvláštních režimů;
c)
mění členský stát identifikace v rámci režimu Unie.
Článek 4
Předložení přiznání k DPH osobou povinnou k dani
1. Osoba povinná k dani předkládá přiznání k DPH s údaji podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES členskému státu identifikace prostřednictvím jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. V případě, že osoba povinná k dani během zdaňovacího období neposkytne žádné služby v rámci zvláštních režimů v žádném členském státě, vyplní se nulové přiznání k DPH. Pro uvedený účel se vyplňují pro režim Unie jen pole 1, 2 a 21 jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III a v případě režimu mimo Unii pole 1, 2 a 11.
3. Osoba povinná k dani je povinna uvést jen služby poskytnuté do členského státu spotřeby a z členského státu usazení, pokud služby v rámci zvláštních režimů byly poskytnuty v daném členském státě nebo z něj v rámci zdaňovacího období.
Článek 5
Přenos informací uvedených v přiznání k DPH
Informace uvedené v přiznání k DPH, na které se odkazuje v čl. 4 odst. 1, zasílá členský stát identifikace každému členskému státu spotřeby a usazení uvedenému v přiznání k DPH prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Pro účely prvního pododstavce členský stát identifikace zašle členskému státu spotřeby a usazení, v němž nebo z něhož byly poskytnuty služby, obecné informace uvedené v části 1 jednotné elektronické zprávy stanovené v příloze III spolu s informacemi v části 2 uvedené jednotné elektronické zprávy, které se týkají daného konkrétního členského státu spotřeby nebo usazení.
Členský stát identifikace zašle informace uvedené v přiznání k DPH pouze těm členským státům, které jsou uvedeny v daném přiznání k DPH.
Článek 6
Jedinečné referenční číslo
Informace předávané podle článku 5 obsahují referenční číslo přidělené členským státem identifikace, které je pro dané přiznání k DPH jedinečné.
Článek 7
Opravy přiznání k DPH
Členský stát identifikace umožní osobě povinné k dani opravit přiznání k DPH prostřednictvím elektronického rozhraní uvedeného v článku 2. Členský stát identifikace zašle v souladu s článkem 5 informace o opravách dotyčnému členskému státu (státům) spotřeby a usazení a přidělí daným informacím časové razítko.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. září 2012.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 815/2012
2012 m. rugsėjo 13 d.
kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (ES) Nr. 904/2010, kiek tai susiję su specialiomis schemomis neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems telekomunikacijų, transliavimo ar elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims, taikymo taisyklės
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (1), ypač į jo 44 straipsnio 1 dalį, 44 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, 45 straipsnio 1 ir 2 dalis ir 51 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamente (ES) Nr. 904/2010 nustatytos administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio (PVM) srityje taisyklės. Reglamento (ES) Nr. 904/2010 44 ir 45 straipsniai konkrečiai susiję su keitimusi informacija apie specialias telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninių paslaugų schemas, nurodytas 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (2) XII antraštinės dalies 6 skyriuje. Šios specialios schemos taikomos apmokestinamiesiems asmenims, įsisteigusiems už vartojimo valstybės narės ribų, kurie elektroninėmis priemonėmis registravimosi valstybėje narėje deklaruoja už pardavimus vartojimo valstybėje narėje mokėtiną PVM (vieno langelio principas);
(2)
valstybės narės turi surinkti tam tikrą informaciją apie sandorius pagal šias specialias schemas ir keistis šia informacija. Visų pirma tai susiję su valstybių narių keitimusi informacija apie registravimąsi ir PVM deklaracijos duomenų rinkimu ir keitimusi jais, įskaitant šių PVM deklaracijų koregavimą;
(3)
siekiant užtikrinti, kad šia informacija būtų keičiamasi vienodu būdu, reikia patvirtinti techninius tokio keitimosi informacija duomenis, įskaitant bendrą elektroninį pranešimą. Tai taip pat sudarytų sąlygas vienodai plėtoti technines ir funkcijų specifikacijas, nes jos būtų derinamos su reguliuojama sistema;
(4)
be to, kad valstybės narės galėtų prižiūrėti, ar tinkamai taikomos specialios schemos, ir kovoti su sukčiavimu, nedelsiant ir vienodu būdu turėtų būti keičiamasi tam tikra informacija, susijusia su registravimosi duomenų pakeitimais, kaip antai, pašalinimu iš specialių schemų, savanorišku pasitraukimu iš jų arba registravimosi valstybės narės pakeitimu. Todėl reikėtų numatyti bendrą elektroninio keitimosi tokia informacija tvarką;
(5)
kad administracinė našta būtų kuo mažesnė, reikia nustatyti tam tikrus reikalavimus elektroninėms priemonėms, kuriomis apmokestinamieji asmenys naudojasi perduodami registravimosi informaciją ir PVM deklaracijas. Valstybėms narėms neturėtų būti trukdoma numatyti papildomas funkcijas, dėl kurių sumažėtų administracinė našta;
(6)
siekiant užtikrinti, kad su registracija į schemą ir taikant schemą pateiktomis PVM deklaracijomis susijusi informacija būtų perduodama ir tvarkoma veiksmingai, valstybės narės turėtų vienodai plėtoti savo elektroninę sąsają. Todėl reikia nustatyti bendrą elektroninį pranešimą šiai informacijai perduoti;
(7)
reikia išaiškinti, kokia informacija turi būti perduodama tais atvejais, kai vienoje ar visose valstybėse narėse per konkretų laikotarpį neįvykdyta pardavimų pagal specialias schemas;
(8)
kad valstybės narės ir apmokestinamieji asmenys tolesnėje korespondencijoje, įskaitant informaciją apie mokesčio sumokėjimą, galėtų pateikti aiškią nuorodą į PVM deklaracijas, registravimosi valstybė narė kiekvienai PVM deklaracijai turėtų suteikti unikalų nuorodos numerį;
(9)
šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo tos pačios dienos, nuo kurios taikomi Reglamento (ES) Nr. 904/2010 44 ir 45 straipsniai;
(10)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Administracinio bendradarbiavimo nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1) schema Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims- Direktyvos 2006/112/EB XII antraštinės dalies 6 skyriaus 2 skirsnyje numatyta speciali schema, taikoma telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje neįsisteigę apmokestinamieji asmenys;
2) schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims- Direktyvos 2006/112/EB XII antraštinės dalies 6 skyriaus 3 skirsnyje numatyta speciali schema, taikoma telekomunikacijų, transliavimo ar elektroninėms paslaugoms, kurias teikia Bendrijoje, bet ne vartojimo valstybėje narėje įsisteigę apmokestinamieji asmenys;
3) specialios schemos- schema Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims ir schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims;
2 straipsnis
Elektroninės sąsajos funkcijos
Elektroninė sąsaja registravimosi valstybėje narėje, kuria naudodamasis apmokestinamasis asmuo registruojasi kaip taikantis vieną iš specialių schemų ir registravimosi valstybei narei perduoda pridėtinės vertės mokesčio (PVM) deklaracijas pagal tą schemą, atlieka tokias funkcijas:
a)
joje turi būti numatyta galimybė išsaugoti registravimosi duomenis pagal Direktyvos 2006/112/EB 361 straipsnį arba PVM deklaraciją pagal Direktyvos 2006/112/EB 365 ir 369g straipsnius, prieš juos perduodant;
b)
naudodamasis sąsaja apmokestinamasis asmuo elektroninėmis priemonėmis ir registravimosi valstybės narės nustatytomis sąlygomis turi galimybę perduoti atitinkamą informaciją, susijusią su PVM deklaracijomis.
3 straipsnis
Registravimosi duomenų perdavimas
1. Per CCN/CSI tinklą registravimosi valstybė narė kitoms valstybėms narėms perduoda šią informaciją:
a)
informaciją, kuri padėtų nustatyti apmokestinamąjį asmenį, naudojantį schemą Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims;
b)
panašius duomenis, kurie padėtų nustatyti apmokestinamąjį asmenį, naudojantį schemą Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims;
c)
jam suteiktą mokesčio mokėtojo kodą.
Perduodant pirmoje dalyje nurodytą informaciją turi būti naudojamasi I priede nustatytu bendru elektroniniu pranešimu. I priede nustatyto bendro elektroninio pranešimo B skiltis naudojama schemai Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, o C skiltis - schemai Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims.
2. Registravimosi valstybė narė per CCN/CSI tinklą ir naudodama šio reglamento II priede nustatytą bendrą elektroninį pranešimą nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms, kad apmokestinamasis asmuo:
a)
pašalintas iš vienos iš specialių schemų;
b)
savo noru nebesinaudoja viena iš specialių schemų;
c)
naudodamasis schema Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims pakeičia registravimosi valstybę narę.
4 straipsnis
Apmokestinamojo asmens teikiama PVM deklaracija
1. Naudodamasis šio reglamento III priede nustatytu bendru elektroniniu pranešimu apmokestinamasis asmuo registravimosi valstybei narei pateikia PVM deklaracijas su Direktyvos 2006/112/EB 365 ir 369g straipsniuose nurodyta išsamia informacija. III priede nustatyto bendro elektroninio pranešimo B skiltis naudojama schemai Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, o C skiltis - schemai Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims.
2. Jei apmokestinamasis asmuo per mokestinį laikotarpį nesuteikė paslaugų pagal specialias schemas nė vienoje valstybėje narėje, pildomoje PVM deklaracijoje nurodoma, kad paslaugų nesuteikta. Tuo tikslu schemos Sąjungoje įsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims atveju pildomi tik III priede nustatyto bendro elektroninio pranešimo 1, 2 ir 21 langeliai, o schemos Sąjungoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims atveju - tik 1, 2 ir 11 langeliai.
3. Apmokestinamasis asmuo turi nurodyti paslaugas, suteiktas vartojimo valstybėje narėje iš įsisteigimo valstybės narės, tik tuomet, jei paslaugos pagal specialias schemas buvo suteiktos valstybėje narėje arba iš valstybės narės per mokestinį laikotarpį.
5 straipsnis
PVM deklaracijoje pateiktos informacijos perdavimas
Registravimosi valstybė narė per CCN/CSI tinklą ir naudodamasi šio reglamento III priede nustatytu bendru elektroniniu pranešimu kiekvienai PVM deklaracijoje nurodytai vartojimo ir įsisteigimo valstybei narei perduoda 4 straipsnio 1 dalyje minimą PVM deklaracijoje pateiktą informaciją.
Pirmosios pastraipos tikslais registravimosi valstybė narė perduoda vartojimo valstybei narei ir įsisteigimo valstybei narei, kurioje arba iš kurios suteiktos paslaugos, III priede nustatyto bendro elektroninio pranešimo 1 dalyje pateiktą bendrąją informaciją ir bendro elektroninio pranešimo 2 dalyje pateiktą informaciją, susijusią su ta vartojimo valstybe nare arba įsisteigimo valstybe nare.
Registravimosi valstybė narė PVM deklaracijoje pateiktą informaciją perduoda tik PVM deklaracijoje nurodytoms valstybėms narėms.
6 straipsnis
Unikalus nuorodos numeris
Perduodant informaciją pagal 5 straipsnį nurodomas registravimosi valstybės narės suteiktas nuorodos numeris, skirtas tik konkrečiai PVM deklaracijai.
7 straipsnis
PVM deklaracijų koregavimas
Registravimosi valstybė narė kiekvienam apmokestinamajam asmeniui suteikia galimybę naudojantis 2 straipsnyje nurodyta elektronine sąsaja koreguoti PVM deklaracijas. Registravimosi valstybė narė pagal 5 straipsnį perduoda informaciją apie koregavimą susijusiai vartojimo ir įsisteigimo valstybei (-ėms) narei (-ėms) ir suteikia šiai informacijai laiko žymą.
8 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. rugsėjo 13 d.