PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 870/2014
ze dne 11. srpna 2014
o kritériích pro žadatele o přidělení kapacity železniční infrastruktury
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/ES ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 41 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU se stanoví, že provozovatelé infrastruktury mohou stanovit požadavky kladené na žadatele, aby zajistili naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury.
(2)
Takové požadavky by měly být přiměřené, transparentní a nediskriminační. Mohou zahrnovat pouze poskytnutí finanční záruky, která by měla být úměrná zamýšlenému rozsahu činnosti žadatele, a ujištění o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
(3)
Finanční záruky by mohly být ve formě záloh nebo záruk poskytovaných finančními institucemi.
(4)
V rámci přiměřenosti požadavků podle 2. bodu odůvodnění je třeba zohlednit skutečnost, že infrastruktura konkurenčních druhů dopravy, jako je silniční a letecká doprava, námořní lodě a vnitrozemské vodní cesty, mnohdy není zatížena poplatky za její využití, a tudíž s ní ani nesouvisí finanční záruky. Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž mezi jednotlivými druhy dopravy, měly by být finanční záruky omezeny na nezbytně nutné minimum z hlediska jejich úrovně i doby trvání.
(5)
Tyto finanční záruky jsou přiměřené, pouze jsou-li nutné k ujištění provozovatele infrastruktury ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury. Jelikož se provozovatelé infrastruktury mohou opřít i o kontroly finanční způsobilosti železničních podniků a související dohled v rámci postupu pro vydávání licencí v souladu kapitolou III směrnice 2012/34/EU, a zejména jejím článkem 20, snižuje se tím i potřeba finanční záruky.
(6)
Na uvedené záruky se vztahuje zásada nediskriminace, pročež by se požadavky na záruky kladené na žadatele s infrastrukturou v soukromém a ve veřejném vlastnictví neměly nijak lišit.
(7)
Záruky by měly být úměrné úrovni rizika, které pro provozovatele infrastruktury představuje v různých fázích přidělování kapacity žadatel. Riziko je obecně považováno za nízké, dokud lze kapacitu přerozdělit ostatním železničním podnikům.
(8)
Záruku, která se vyžaduje při podání vyhovujících návrhů na přidělení kapacity infrastruktury, lze považovat za přiměřenou, transparentní a nediskriminační, pokud provozovatel infrastruktury stanoví ve zprávě o síti jasná a transparentní pravidla pro podání žádosti o přidělení kapacity a nabídne žadatelům potřebné podpůrné nástroje. Jelikož není možné objektivně určit před zahájením řízení pro podávání žádostí, co se rozumí schopností připravit vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury, veškerá případné selhání ve vztahu k dané schopnosti lze určit až po uplynutí daného řízení, a to pokud žadatel opakovaně nepředloží uvedené návrhy nebo provozovateli infrastruktury nesdělí potřebné informace. Za uvedené selhání je žadatel odpovědný; může mu být uložena sankce ve formě jeho vyloučení, pokud jde o žádost o konkrétní trasu vlaku.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na finanční záruky, které může vyžadovat provozovatel infrastruktury pro naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů, aniž by byla překročena úroveň úměrná rozsahu činnosti zamýšlené žadatelem. Požadavky zahrnují zejména podmínky, v jakých situacích lze záruku či zálohu vyžadovat, jakož i výši finanční záruky a dobu jejího trvání. Toto nařízení dále podrobněji stanoví kritéria pro posouzení schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení platí tato definice:
„finanční zárukou“ se rozumí a) zálohy, které mají snížit budoucí povinnosti k úhradě poplatků za infrastrukturu a které mají tyto povinnosti předvídat, nebo b) smluvní ujednání, jímž se finanční instituce (např. banka) zavazuje k tomu, že se dané platby uskuteční v den jejich splatnosti.
Článek 3
Podmínky finančních záruk
1. Žadatel může žádosti o finanční záruku vyhovět buď prostřednictvím zálohy, nebo prostřednictvím smluvního ujednání, ve smyslu článku 2. Vyžaduje-li provozovatel infrastruktury na žadateli zálohu na poplatky za infrastrukturu, nesmí se zároveň za tytéž zamýšlené činnosti dožadovat jiných finančních záruk.
2. Provozovatel infrastruktury smí na žadatelích finanční záruky požadovat pouze v případě, že je možné se na základě úvěrového hodnocení žadatele domnívat, že by mohl mít potíže pravidelně hradit poplatky za infrastrukturu. Tato úvěrová hodnocení provozovatel infrastruktury případně uvede v oddíle o zásadách zpoplatnění v rámci své zprávy o síti. Ve své žádosti o finanční záruku vychází provozovatel infrastruktury z úvěrových hodnocení, která nejsou starší dvou let, jež mu poskytne ratingová agentura.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí finanční záruku vyžadovat:
a)
po určeném železničním podniku v případě, že finanční záruku již poskytl či uhradil žadatel, který není železničním podnikem, za účelem úhrady budoucích plateb za tytéž zamýšlené činnosti;
b)
uhradí-li poplatek za infrastrukturu přímo provozovateli infrastruktury příslušný orgán podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (2).
Článek 4
Výše finanční záruk a doba jejich trvání
1. Výše finančních záruk na jednoho žadatele nepřekročí odhadovanou výši poplatků, které vzniknou během dvou měsíců provozu vlaků, jenž je předmětem žádosti.
2. Od maximální odhadované částky poplatků podle odstavce 1 se odečtou poplatky za rezervaci kapacity uhrazené v souladu se článkem 36 směrnice 2012/34/EU.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí vyžadovat, aby finanční záruka nabyla účinku později než deset dnů před prvním dnem v měsíci, v němž železniční podnik zahájí provoz vlaků, na který se vztahují poplatky za infrastrukturu, jež má uvedená záruka pokrýt. Je-li kapacita infrastruktury přidělena až po tomto časovém období, může provozovatel infrastruktury vyžadovat finanční záruku v krátké lhůtě.
Článek 5
Schopnost podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury
Provozovatel infrastruktury smí žádost o konkrétní trasu vlaku zamítnout z důvodu, že nezískal jistotu o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury ve smyslu čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU, pouze pokud:
a)
žadatel nevyhověl dvěma následným žádostem o poskytnutí chybějících informací nebo opakovaně reagoval způsobem, který nesplňuje podmínky stanovené ve zprávě o síti uvedené v článku 27 směrnice 2012/34/EU a v příloze IV uvedené směrnice, pokud jde o řízení pro podávání žádostí k trasám vlaků, a
b)
provozovatel infrastruktury není schopen na žádost regulačního subjektu a k jeho spokojenosti doložit, že učinil veškeré přiměřené kroky, aby podpořil řádné a včasné podání žádostí.
Článek 6
Přechodné ustanovení
Provozovatelé infrastruktury uvedou v případě potřeby své zprávy o síti pro první období jízdního řádu do souladu s ustanoveními tohoto nařízení po jeho vstupu v platnost.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. srpna 2014.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 870/2014
2014 m. rugpjūčio 11 d.
dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų prašantiems pareiškėjams taikomų kriterijų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (1), ypač į jos 41 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje numatyta galimybė infrastruktūros valdytojams nustatyti reikalavimus pareiškėjams, kad būtų apsaugoti jų teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų ir infrastruktūros naudojimo;
(2)
šie reikalavimai turėtų būti tinkami, skaidrūs ir nediskriminaciniai. Jie gali apimti tik finansinės garantijos, kuri neturėtų viršyti tam tikro numatomam veiklos mastui proporcingo dydžio, pateikimą ir pareiškėjo gebėjimo parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti užtikrinimą;
(3)
finansinės garantijos galėtų būti avansai arba finansų įstaigų suteiktos garantijos;
(4)
kad 2 konstatuojamojoje dalyje nurodyti reikalavimai būtų tinkami, reikėtų atsižvelgti į tai, kad už naudojimąsi konkuruojančių transporto rūšių, pvz., kelių ir oro transporto, laivų ir vidaus vandenų kelių, infrastruktūra dažnai nėra renkami jokie naudotojo mokesčiai, todėl nereikalingos finansinės garantijos. Siekiant užtikrinti sąžiningą transporto rūšių konkurenciją, finansinės garantijos dydis ir trukmė turėtų būti apriboti iki būtino minimumo;
(5)
šios finansinės garantijos yra tinkamos tik jei jos yra būtinos siekiant užtikrinti infrastruktūros valdytojui būsimas pajamas ir infrastruktūros naudojimą. Atsižvelgiant į tai, kad infrastruktūros valdytojai gali atlikti geležinkelio įmonių finansinio pajėgumo patikras ir stebėjimą pagal licencijavimo procedūrą, nustatytą Direktyvos 2012/34/ES III skyriuje, visų pirma tos direktyvos 20 straipsnyje, finansinės garantijos poreikis yra dar mažesnis;
(6)
toms garantijos taikomas nediskriminavimo principas, todėl garantijų reikalavimai privatiems ir viešiems pareiškėjams neturėtų skirtis;
(7)
garantijos turėtų atitikti pareiškėjo keliamą riziką infrastruktūros valdytojui skirtingais pajėgumų paskirstymo etapais. Apskritai rizika yra maža, jei pajėgumai gali būti perskirstyti kitoms geležinkelio įmonėms;
(8)
garantija, kurios prašoma tam, kad būtų parengta tinkama paraiška, gali būti laikoma tinkama, skaidria ir nediskriminacine tik jei infrastruktūros valdytojas tinklo nuostatuose nustato aiškiais ir skaidrias pajėgumų paraiškos rengimo taisykles ir teikia pareiškėjams būtinas pagalbines priemones. Kadangi neįmanoma objektyviai įvertinti gebėjimo parengti tinkamą paraišką prieš paraiškos procedūrą, jo trūkumą galima nustatyti tik tai procedūrai pasibaigus, remiantis kartotiniu tų paraiškų ar būtinos informacijos nepateikimu infrastruktūros valdytojui. Pareiškėjas yra atsakingas už tokį nepateikimą ir už jį gali būti skiriama sankcija - pareiškėjo pašalinimas iš paraiškų dėl konkrečios traukinio linijos teikimo procedūros;
(9)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatomi reikalavimai finansinėms garantijoms, kurių gali prašyti infrastruktūros valdytojas, siekdamas užtikrinti, kad jo teisėti lūkesčiai dėl būsimų pajamų būtų patenkinti neviršijant lygio, proporcingo pareiškėjo numatomam veiklos lygiui. Reikalavimai visų pirma apima sąlygas, kuriomis galima prašyti garantijos arba avanso, taip pat reikalavimus dėl finansinės garantijos dydžio ir trukmės. Be to, šiame reglamente pateikiamos tam tikros išsamios nuostatos dėl kriterijų, kuriais remiantis vertinamas pareiškėjo gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
finansinė garantija - a) avansai, kuriais siekiama sumažinti ir numatyti būsimus įsipareigojimus sumokėti infrastruktūros mokesčius, arba b) sutartinės priemonės, kuriomis finansų įstaiga, kaip antai bankas, įsipareigoja užtikrinti, kad atsiradus tokiems mokėjimams, jie būtų įvykdyti.
3 straipsnis
Finansinėms garantijoms taikomos sąlygos
1. Pareiškėjas gali pasirinkti finansinės garantijos prašymą patenkinti arba avansu, arba sutartine priemone, kaip apibrėžta 2 straipsnyje. Jeigu infrastruktūros valdytojas reikalauja, kad pareiškėjas sumokėtų infrastruktūros mokesčių avansą, jis negali tuo pačiu metu prašyti kitų finansinių garantijų dėl tos pačios numatomos veiklos.
2. Infrastruktūros valdytojas neprašo pareiškėjų pateikti finansinių garantijų, išskyrus atvejus, kai iš pareiškėjo kredito reitingo matyti, kad jam gali būti sunku reguliariai mokėti infrastruktūros mokesčius. Infrastruktūros valdytojas prireikus nurodo tokius kredito reitingus tinklo nuostatų skirsnyje apie apmokestinimo principus. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos prašo remdamasis kredito reitingų agentūros pateiktais ne senesniais nei dvejų metų reitingais.
3. Infrastruktūros valdytojas finansinės garantijos neprašo:
a)
iš paskirtos geležinkelio įmonės, jeigu pareiškėjas, kuris nėra geležinkelio įmonė, jau suteikė arba sumokėjo finansinę garantiją, kad padengtų būsimus tos pačios numatomos veiklos mokėjimus;
b)
jeigu infrastruktūros mokesčius pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1370/2007 (2) turi tiesiogiai sumokėti kompetentinga institucija.
4 straipsnis
Finansinių garantijų dydis ir trukmė
1. Vieno pareiškėjo finansinių garantijų dydis neviršija numatomos per du prašomos traukinio veiklos mėnesius patirsimų mokesčių sumos.
2. Mokesčiai už pajėgumų rezervavimą, mokami pagal Direktyvos 2012/34/ES 36 straipsnį, yra atskaitomi nuo maksimalios apskaičiuotos 1 dalyje nurodytų mokesčių sumos.
3. Infrastruktūros valdytojas nereikalauja, kad finansinė garantija įsigaliotų daugiau kaip dešimt dienų prieš mėnesio, kurį geležinkelio įmonė pradeda traukinio veiklą, kurios infrastruktūros mokesčiams padengti ši garantija yra skirta, pirmąją dieną. Jeigu pajėgumai paskiriami po šio momento, infrastruktūros valdytojas gali skubiai prašyti finansinės garantijos.
5 straipsnis
Gebėjimas parengti tinkamas paraiškas infrastruktūros pajėgumams gauti
Infrastruktūros valdytojas neatmeta paraiškos dėl konkrečios traukinio linijos remdamasis tuo, kad neužtikrintas gebėjimas parengti tinkamą paraišką infrastruktūros pajėgumams gauti, kaip apibrėžta Direktyvos 2012/34/ES 41 straipsnio 2 dalyje, išskyrus atvejus, kai:
a)
pareiškėjas neatsakė į du paskesnius prašymus pateikti trūkstamą informaciją arba pakartotinai atsakė nesilaikydamas tinklo nuostatuose, nurodytuose Direktyvos 2012/34/ES 27 straipsnyje ir tos direktyvos IV priede, nustatytų sąlygų dėl paraiškų dėl traukinio linijų teikimo procedūrų ir
b)
infrastruktūros valdytojas gali, reguliavimo institucijos prašymu ir taip, kad ją tenkintų, įrodyti, jog ėmėsi visų pagrįstų priemonių, kad paraiškos būtų pateiktos tinkamai ir laiku.
6 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostata
Jei reikia, infrastruktūros valdytojai suderina savo tinklo nuostatus su šio reglamento nuostatomis pirmajam tvarkaraščio laikotarpiui, prasidedančiam po šio reglamento įsigaliojimo.
7 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimoEuropos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. birželio 16 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. rugpjūčio 11 d.