PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 780/2013
ze dne 14. srpna 2013,
kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 206/2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (1), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e), čl. 8 písm. c) a čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (2) stanoví požadavky na vstup na území Unie mimo jiné pro některé kopytníky. Uvedené nařízení se nepoužije na nezdomácnělá zvířata určená pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (3).
(2)
Nedostatek zvláštních veterinárních požadavků pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie způsobuje těmto strukturám praktické problémy a velmi omezuje jejich činnosti, jelikož potřebují uvedená zvířata dovážet.
(3)
Je vhodné stanovit veterinární předpisy pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie, které by přihlížely ke zvláštní situaci těchto zvířat. V zájmu zjednodušení právních předpisů Unie je vhodné, aby tato pravidla byla stanovena v nařízení (EU) č. 206/2010. Oblast působnosti uvedeného nařízení by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněna.
(4)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví, že zásilky kopytníků smějí být propuštěny do Unie pouze tehdy, pokud pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených v části 1 přílohy I uvedeného nařízení.
(5)
Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (4), stanoví, že Komise přijme seznamy třetích zemí nebo regionů třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu.
(6)
Směrnice Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (5) stanoví, že dovoz koňovitých do Unie je povolen jen ze třetích zemí uvedených na seznamu sestaveném nebo změněném postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(7)
Směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (6) stanoví, že drůbež a násadová vejce dovážené do Unie musí pocházet ze třetí země nebo z části třetí země uvedené na seznamu vyhotoveném Komisí postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(8)
Vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie by měl zejména splňovat obecné podmínky pro vstup živých zvířat do Unie a další zvláštní veterinární požadavky a poskytovat zvláštní záruky zajišťující, že zvířata dovážená do Unie neohrozí nákazový status Unie.
(9)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie, sestávající z účinného systému veterinárních útvarů odpovědných za kontrolu zdraví zvířat, splňují v současné době třetí země, území a jejich části uvedené na seznamech podle směrnic 2002/99/ES, 2009/156/ES a 2009/158/ES.
(10)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie však nezaručují, že kopytníci jsou prostí nákaz. Jednotlivá zvířata stále mohou být postižena nákazami, které by se mohly rozšířit do Unie, a proto představují nebezpečí pro zdraví zvířat v Unii. Kopytníci určení pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska by proto měli být do Unie propouštěni přímo z organizací, institutů nebo středisek, které splňují určité požadavky a jsou schváleny příslušným orgánem třetí země, třetího území nebo jejich části, kde sídlí.
(11)
Je vhodné, aby členský stát určení zřídil seznam těchto organizací, institutů nebo středisek, a to po posouzení všech příslušných informací.
(12)
V zájmu ochrany zdraví zvířat v Unii je nezbytné, aby zásilky kopytníků propouštěné na území Unie, které jsou určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, byly přepravovány přímo a neprodleně na místo určení v zaplombovaných kontejnerech a aby byly omezeny další přesuny těchto zvířat v rámci Unie.
(13)
V zájmu řešení mimořádných okolností, jako jsou situace týkající se problémů v oblasti dobrých životních podmínek zvířat, zachování ohrožených druhů, nenadálé přírodní katastrofy nebo politické nepokoje, kdy není možné uplatnit veškeré veterinární požadavky, a zejména požadavky týkající se schválení organizace, institutu nebo střediska původu, by členské státy měly mít možnost dovážet na své území určité kopytníky určené pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, a to za zvláštních podmínek. Avšak i v těchto případech by mělo být požadováno povolení, aby se zaručilo dostatečné omezení rizika pro zdraví zvířat.
(14)
Nařízení (EU) č. 206/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(15)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 206/2010 se mění takto:
1)
V článku 1 se zrušuje odstavec 3.
2)
Vkládá se nový článek 3a, který zní:
„Článek 3a
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Odchylně od článku 3 smí příslušný orgán členského státu povolit vstup na území tohoto státu pro zásilky kopytníků druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI, pokud jsou uvedené zásilky určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
příslušný orgán členského státu určení provedl posouzení rizik pro zdraví zvířat, která může každá zásilka představovat pro Unii;
b)
dotčené zásilky pocházejí ze třetí země, území nebo jejich části, která je zařazena na jeden ze seznamů stanovených:
i)
v příloze I části 1 nebo v příloze II části 1 tohoto nařízení;
ii)
v rozhodnutí 2004/211/ES (7), rozhodnutí 2007/777/ES (8), nařízení (ES) č. 798/2008 (9), nařízení (ES) č. 119/2009 (10), nařízení (EU) č. 605/2010 (11);
c)
kopytníci pocházejí z organizace, institutu nebo střediska ve třetí zemi, na území nebo v jejich části uvedených v písmeni a), které jsou zahrnuty do seznamu vytvořeného v souladu s článkem 3c;
d)
kopytníci prošli karanténou v zařízení chráněném před vektory v prostorách organizace, institutu nebo střediska uvedených v písmeni c) po dobu stanovenou v příslušných osvědčeních;
e)
kopytníci jsou dopraveni přímo do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v členském státě určení;
f)
kopytníci jsou doprovázeni příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI a stanovenými v části 2 uvedené přílohy;
g)
kopytníci splňují požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f).
Členský stát určení informuje Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o povolení uděleném podle prvního pododstavce, a to před vstupem kopytníků na jeho území.
2. Pokud mimořádné okolnosti znemožňují soulad s odst. 1 písm. c) a d), smí příslušný orgán členského státu určení povolit vstup na území tohoto státu pro kopytníky druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI z jiných hospodářství, která nesplňují požadavky stanovené v uvedených písmenech, pokud jsou splněny požadavky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g) a pokud jsou splněny tyto dodatečné podmínky:
a)
vlastník nebo fyzická osoba zastupující vlastníka předložila předchozí žádost o povolení a členský stát určení toto povolení udělil po provedení hodnocení rizika, ze kterého vyplývá, že vstup dotčených kopytníků na jeho území nepředstavuje riziko pro zdraví zvířat v Unii;
b)
kopytníci prošli karanténou ve třetí zemi původu, na území nebo v jejich části pod úředním dohledem po dobu nezbytnou k tomu, aby splňovali veterinární podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f):
i)
na místě schváleném příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části;
ii)
v souladu s podmínkami předepsanými v povolení, které poskytují přinejmenším stejné záruky, jako jsou záruky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g).
Pokud jsou kopytníci do Unie propouštěni na základě prvního pododstavce, musí být umístěni do karantény ve schválené organizaci, schváleném institutu nebo schváleném středisku určení po dobu alespoň šesti měsíců od okamžiku jejich vstupu do Unie, během níž mohou příslušné orgány použít požadavky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/425/EHS.
Členský stát, který povoluje vstup kopytníků podle prvního pododstavce, uvědomí o tomto povolení Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, a sice ještě před vstupem kopytníků do jeho území.
3)
Vkládá se nový článek 3b, který zní:
„Článek 3b
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska a pro jejich tranzit přes území členských států jiných, než je členský stát určení
Tranzit kopytníků uvedených v článku 3a přes jiný členský stát, než je členský stát určení, se povolí pouze na základě povolení příslušného orgánu členského státu tranzitu. Toto povolení smí být uděleno pouze na základě posouzení rizik ze strany uvedeného příslušného orgánu na základě informací, které mu byly předloženy členským státem určení.
Členský stát určení informuje před tímto tranzitem Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat při povolování vstupu zvířat za podmínek stanovených v článku 3a.“
4)
Vkládá se nový článek 3c, který zní:
„Článek 3c
Seznam schválených organizací, institutů nebo středisek ve třetích zemích, územích nebo v jejich částech
1. Po posouzení souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 může každý členský stát zřídit seznam organizací, institutů a středisek, z nichž smí být povolen vstup kopytníků na jeho území v souladu s čl. 3a odst. 1.
2. Organizace, institut nebo středisko ve třetí zemi, na území nebo v jejich části se zařadí na seznam uvedený v odstavci 1 pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
organizace, institut nebo středisko je v souladu s požadavky stanovenými v části 3 přílohy VI;
b)
organizace, institut nebo středisko je schváleno příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části, kde se tato organizace, institut nebo středisko nachází;
c)
příslušný orgán třetí země, území nebo jejich části poskytuje dostatečné záruky, že jsou splněny podmínky týkající se schválení organizací, institutů nebo středisek stanovené v části 4 přílohy VI.
3. Členský stát může zahrnout do seznamu uvedeného v odstavci 1 organizace, instituty nebo střediska ve třetích zemích, které již byly zahrnuty do tohoto seznamu jiným členským státem, aniž by posoudil soulad s podmínkami stanovenými v odstavci 2.
4. Členské státy musí seznamy uvedené v odstavci 1 aktualizovat, přičemž zohlední zejména jakékoli pozastavení nebo odnětí schválení uděleného příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části organizacím, institutům nebo střediskům, které se zde nacházejí a byly zahrnuty do uvedených seznamů.
5. Členské státy zpřístupní seznamy uvedené v odstavci 1 veřejnosti prostřednictvím informačních internetových stránek a tyto informační internetové stránky aktualizují.
6. Členské státy sdělí internetovou adresu svých informačních internetových stránek Komisi.“
5)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Podmínky pro sběrná střediska pro některé zásilky kopytníků
1. Zásilky kopytníků, které obsahují živá zvířata z více než jednoho hospodářství, smí být propuštěny do Unie pouze tehdy, jsou-li sestaveny ve sběrných střediscích schválených příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části v souladu s požadavky stanovenými v části 5 přílohy I.
2. Zásilky kopytníků propouštěné do Unie v souladu s článkem 3a nebo článkem 6 nesmí pocházet z více než jednoho hospodářství a nesmí být sestaveny ve sběrných střediscích.“
6)
V článku 8 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
vyloženy ve třetí zemi, na třetím území nebo v jejich části, které nemají povolení pro dovoz dotčených zvířat do Unie, nebo, pokud jsou přepravovány letecky, přeloženy do jiného letadla, ani přepravovány po silnici, železnici nebo hnány přes takovou třetí zemi, území nebo jejich část.“
7)
V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zásilky kopytníků jiných, než jsou kopytníci uvedení v článku 3a, musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do hospodářství určení v dopravním prostředku chráněném před vektory.
Pokud nejsou uvedení kopytníci odesláni přímo na jatka, zůstanou v tomto hospodářství alespoň 30 dní.“
8)
Vkládá se nový článek 13a, který zní:
„Článek 13a
Podmínky použitelné po propuštění zásilek kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Zásilky kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.
2. Zvířata musí být držena v karanténě v zařízení chráněném před vektory v prostorách schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska členského státu určení po dobu alespoň 30 dní. Po tomto 30denním období karantény smí být zvířata přemístěna do jiné schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska.
3. Zvířata propuštěná do schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska smí být přemístěna na jiné místo určení, než je schválená organizace, schválený institut nebo schválené středisko, pouze tehdy, pokud:
a)
od propuštění do Unie již uplynulo alespoň šest měsíců; a
b)
přesun se provádí v souladu s odstavcem 4 přílohy C směrnice 92/65/EHS.
4. Odchylně od odstavce 3 smí zvířata opustit schválenou organizaci, schválený institut nebo schválené středisko před skončením šestiměsíčního období stanoveného v uvedeném odstavci pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvířata jsou vyvážena do třetí země, na třetí území nebo do jejich části;
b)
pro účely jejich vývozu, jak je uvedeno v písmeni a), jsou zvířata přepravována v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.“
9)
Doplňuje se příloha VI, jejíž znění je obsaženo v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. srpna 2013.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 780/2013
2013 m. rugpjūčio 14 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Komisijos reglamentas (ES) Nr. 206/2010, kuriuo nustatomi trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, iš kurių į Europos Sąjungą leidžiama įvežti tam tikrus gyvūnus ir šviežią mėsą, sąrašai ir veterinarijos sertifikatų reikalavimai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 2004/68/EB, nustatančią gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias tam tikrų kanopinių gyvūnų importą į ir tranzitą per Bendriją, iš dalies keičiančią direktyvas 90/426/EEB ir 92/65/EEB ir pakeičiančią Direktyvą 72/462/EEB (1), ypač į jos 3 straipsnio 1 dalies pirmą ir antrą pastraipas, 6 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, 7 straipsnio e punktą, 8 straipsnio c punktą ir 13 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Komisijos reglamentu (ES) Nr. 206/2010 (2) nustatyti, inter alia, tam tikrų kanopinių įvežimo į Sąjungą reikalavimai. Minėtas reglamentas netaikomas laukiniams gyvūnams, skirtiems patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, kaip apibrėžta 1992 m. liepos 13 d. Direktyvos 92/65/EEB, nustatančios gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją (3), 2 straipsnio 1 dalies c punkte;
(2)
specialių gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, nėra, todėl tokioms įstaigoms, kurioms reikia įvežti tokius gyvūnus, kyla praktinių problemų ir labai ribojama jų veikla;
(3)
tikslinga nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, kuriais būtų atsižvelgiama į ypatingą tokių gyvūnų padėtį. Dėl Sąjungos teisės aktų supaprastinimo tikslinga tokias taisykles nustatyti Reglamente (ES) Nr. 206/2010. Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti minėto reglamento taikymo sritį;
(4)
Reglamente (ES) Nr. 206/2010 nustatyta, kad kanopinių gyvūnų siuntas leidžiama įvežti į Sąjungą, tik jeigu jie vežami iš trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, įtrauktų į to reglamento I priedo 1 dalyje pateiktą sąrašą;
(5)
2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvoje 2002/99/EB, nustatančioje gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą (4), numatyta, kad Komisija priima trečiųjų šalių arba jų regionų, iš kurių leidžiama importuoti nurodytus gyvūninius produktus, sąrašus;
(6)
2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvoje 2009/156/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą (5), nustatyta, kad importuoti į Sąjungą arklinių šeimos gyvūnus leidžiama tiktai iš trečiųjų šalių, kurios įrašytos į sąrašą, sudaromą arba keičiamą vadovaujantis toje direktyvoje nustatyta tvarka;
(7)
2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvoje 2009/158/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą naminiais paukščiais ir perinti skirtais kiaušiniais ir jų importą iš trečiųjų šalių (6), nustatyta, kad į Sąjungą importuojami naminiai paukščiai ir perinti skirti kiaušiniai turi būti kilę iš trečiosios šalies arba jos dalies, kurios įtrauktos į sąrašą, sudarytą Komisijos toje direktyvoje nustatyta tvarka;
(8)
įvežant į Sąjungą kanopinius gyvūnus, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams visų pirma turėtų būti laikomasi bendrųjų gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą reikalavimų ir specialiųjų gyvūnų sveikatos reikalavimų, taip pat turėtų būti suteikiamos konkrečios garantijos, užtikrinančios, kad į Sąjungą įvežami gyvūnai nekelia pavojaus Sąjungos gyvūnų sveikatos būklei;
(9)
šiuo metu trečiosios šalys, teritorijos ir jų dalys, išvardytos direktyvose 2002/99/EB, 2009/156/EB ir 2009/158/EB, atitinka gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą bendruosius reikalavimus, kurie apima gyvūnų sveikatos kontrolę atliekančių veterinarinių tarnybų veiksmingą sistemą;
(10)
tačiau gyvų gyvūnų įvežimo į Sąjungą bendraisiais reikalavimais neužtikrinama, kad kanopiniai gyvūnai neserga kokia nors liga. Pavieniai gyvūnai gali tebebūti užkrėsti užkrečiamosiomis ligomis, kurios galėtų išplisti Sąjungoje ir taip sukelti pavojų Sąjungos gyvūnų sveikatai. Todėl kanopiniai gyvūnai, skirti patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, turėtų būti įvežami į Sąjungą tiesiai iš įstaigos, instituto arba centro, kuris atitinka tam tikrus reikalavimus ir yra patvirtintas trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, kurioje jis yra, kompetentingos institucijos;
(11)
paskirties valstybės narės, įvertinusios visą susijusią informaciją, turėtų sudaryti tokių įstaigų, institutų arba centrų sąrašą;
(12)
siekiant apsaugoti Sąjungos gyvūnų sveikatą, itin svarbu, kad į Sąjungą įvežami kanopiniai, skirti patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, turėtų būti vežami tiesiai ir neatidėliojant į jų paskirties vietą užplombuotose talpyklose, ir turėtų būti draudžiama tokius gyvūnus vežti į kitas Sąjungos šalis;
(13)
siekiant atsižvelgti į išimtines aplinkybes, pvz., gyvūnų gerovės problemas, nykstančių rūšių išsaugojimą, netikėtas gaivalines nelaimes arba politinius neramumus, kuriomis neįmanoma taikyti visų gyvūnų sveikatos reikalavimų, ypač susijusių su kilmės įstaigos, instituto arba centro patvirtinimu, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama tam tikromis nustatytomis sąlygomis įvežti į savo teritoriją tam tikrus kanopinius, skirtus patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams. Tačiau net ir tokiais atvejais turėtų būti reikalaujama leidimo, siekiant užtikrinti, kad pavojus gyvūnų sveikatai būtų sumažintas iki patenkinamo lygio;
(14)
todėl Reglamentas (ES) Nr. 206/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(15)
šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (ES) Nr. 206/2010 iš dalies keičiamas taip:
1)
1 straipsnio 3 dalis išbraukiama.
2)
Įterpiamas šis 3a straipsnis:
„3a straipsnis
Kanopinių, skirtų patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, įvežimo sąlygos
1. Nukrypstant nuo 3 straipsnio nuostatų, valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti įvežti į savo teritoriją VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse išvardytų rūšių kanopinių siuntas, jei jos skirtos patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
paskirties valstybės narės kompetentinga institucija atliko pavojaus gyvūnų sveikatai, kurį kiekviena siunta gali kelti Sąjungai, įvertinimą;
b)
atitinkama siunta atvežta iš trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, įtrauktos į vieną iš sąrašų, pateiktų:
i)
šio reglamento I priedo 1 dalyje arba II priedo 1 dalyje,
ii)
Sprendime 2004/211/EB (7), Sprendime 2007/777/EB (8), Reglamente (EB) Nr. 798/2008 (9), Reglamente (EB) Nr. 119/2009 (10), Reglamente (ES) Nr. 605/2010 (11),
c)
kanopiniai yra atvežti iš įstaigos, instituto arba centro, esančio trečiojoje šalyje, teritorijoje arba jos dalyje, nurodytoje a punkte, įtraukto į sąrašą, sudarytą pagal 3c straipsnį;
d)
kanopiniai buvo laikomi c punkte nurodytos įstaigos, instituto arba centro nuo užkrato pernešėjų apsaugotose karantino patalpose atitinkamuose sertifikatuose nurodytą laikotarpį;
e)
kanopiniai buvo išsiųsti tiesiogiai patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui paskirties valstybėje narėje;
f)
su kanopiniais vežamas tinkamas veterinarijos sertifikatas, surašytas pagal atitinkamą VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse nurodytą ir to priedo 2 dalyje pateiktą veterinarijos sertifikato pavyzdį;
g)
kanopiniai atitinka f punkte nurodytame veterinarijos sertifikato pavyzdyje nustatytus reikalavimus.
Paskirties valstybė narė, prieš įvežant kanopinius į jos teritoriją, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie leidimą, suteiktą pagal pirmą pastraipą.
2. Jeigu dėl išimtinių aplinkybių neįmanoma laikytis 1 dalies c ir d punktų nuostatų, paskirties valstybės narės kompetentinga institucija gali leisti įvežti į tos valstybės teritoriją VI priedo 1 dalies 1, 2 ir 3 lentelėse išvardytų rūšių kanopinius iš kitų ūkių, kurie neatitinka tuose punktuose nustatytų reikalavimų, jeigu tenkinami 1 dalies a, b ir e-g punktų reikalavimai ir įvykdytos šios papildomos sąlygos:
a)
savininkas arba jam atstovaujantis fizinis asmuo pateikė išankstinę paraišką ir paskirties valstybė narė, atlikusi rizikos vertinimą ir nustačiusi, kad į jos teritoriją įvežami atitinkami kanopiniai nekelia pavojaus Sąjungos gyvūnų sveikatai, suteikė tokį leidimą;
b)
kanopiniai buvo laikomi kilmės trečiojoje šalyje, teritorijoje arba jos dalyje karantino patalpose ir buvo oficialiai prižiūrimi tiek laiko, kiek reikia, kad jie atitiktų f punkte nurodytame veterinarijos sertifikato pavyzdyje nustatytas gyvūnų sveikatos sąlygas:
i)
gyvūno kilmės trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos patvirtintoje vietoje;
ii)
laikantis leidime nustatytų sąlygų, kuriomis suteikiamos bent tokios pat garantijos, kaip nustatytosios 1 dalies a, b ir e-g punktuose.
Jeigu kanopiniai įvežami į Sąjungą pagal pirmą pastraipą, jie laikomi paskirties patvirtintos įstaigos, instituto arba centro karantino patalpose ne trumpiau kaip šešis mėnesius nuo jų įvežimo į Sąjungą, o tuo laikotarpiu kompetentingos institucijos gali taikyti Tarybos direktyvos 90/425/EEB 8 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytus reikalavimus.
Valstybė narė, leidžianti įvežti kanopinius pagal pirmą pastraipą, prieš įvežant kanopinius į jos teritoriją praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie tokį leidimą.
3)
Įterpiamas šis 3b straipsnis:
„3b straipsnis
Kanopinių, skirtų patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui, įvežimo į valstybes nares, kurios nėra paskirties valstybės narės, ir vežimo per jas tranzitu sąlygos
3a straipsnyje nurodytus kanopinius leidžiama vežti tranzitu per valstybę narę, kuri nėra paskirties valstybė narė, tik jeigu yra išduotas tranzito valstybės kompetentingos institucijos leidimas. Toks leidimas gali būti išduotas tik remiantis tos kompetentingos institucijos rizikos vertinimu, atsižvelgiant į paskirties valstybės narės jai pateiktą informaciją.
Paskirties valstybė narė, išduodanti leidimą įvežti gyvūnus 3a straipsnyje numatytomis sąlygomis, prieš tranzitą praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie tokį leidimą.“
4)
Įterpiamas šis 3c straipsnis:
„3c straipsnis
Trečiųjų šalių, teritorijų ir jų dalių patvirtintų įstaigų, institutų arba centrų sąrašas
1. Patikrinusi atitiktį 2 dalyje nustatytoms sąlygoms kiekviena valstybė narė gali sudaryti įstaigų, institutų arba centrų, iš kurių pagal 3a straipsnio 1 dalį gali būti leidžiama įvežti į jos teritoriją kanopinius.
2. Trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies įstaiga, institutas arba centras į 1 dalyje nurodytą sąrašą gali būti įtrauktas tik jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
įstaiga, institutas arba centras atitinka VI priedo 3 dalyje nustatytus reikalavimus;
b)
įstaiga, institutas arba centras yra patvirtintas trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies, kurioje jis yra, kompetentingos institucijos;
c)
trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentinga institucija pateikia pakankamų garantijų, kad įvykdytos įstaigų, institutų arba centrų patvirtinimo sąlygos, nustatytos VI priedo 4 dalyje.
3. Valstybė narė į 1 dalyje nurodytą sąrašą gali įtraukti trečiųjų šalių įstaigas, institutus arba centrus, kurie jau yra įtraukti į kitos valstybės narės sudarytą sąrašą, netikrindama atitikties 2 dalyje nustatytoms sąlygoms.
4. Valstybės narės nuolat atnaujina 1 dalyje nurodytus sąrašus, visų pirma atsižvelgdamos į bet kokį trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos suteikto tose šalyse esančių ir į minėtus sąrašus įtrauktų įstaigų, institutų arba centrų patvirtinimo galiojimo sustabdymą arba atšaukimą.
5. Valstybės narės internetiniuose informacijos puslapiuose viešai skelbia 1 dalyje nurodytus sąrašus ir reguliariai atnaujina tą informaciją.
6. Valstybės narės savo internetinių informacijos puslapių adresą praneša Komisijai.“
5)
4 straipsnis pakeičiamas taip:
„4 straipsnis
Įvežant tam tikras kanopinių siuntas surinkimo centrams taikomos sąlygos
1. Kanopinių siuntos, kuriose yra gyvi gyvūnai iš daugiau nei vieno ūkio, į Sąjungą įvežamos tik su sąlyga, kad jos surenkamos surinkimo centruose, pagal I priedo 5 dalyje nustatytus reikalavimus patvirtintuose kilmės trečiosios šalies, teritorijos arba jos dalies kompetentingos institucijos.
2. Kanopinių siuntos, įvežamos į Sąjungą pagal 3a arba 6 straipsnius neturi būti kilusios iš daugiau nei vieno ūkio ir neturi būti surinktos surinkimo centruose.“
6)
8 straipsnio b punktas pakeičiamas taip:
„b)
neiškraunami arba, vežant oru, neperkeliami į kitą orlaivį, arba nevežami keliais, geležinkeliais ar nevaromi per trečiąją šalį, teritoriją ar jų dalį, iš kurių neleidžiama importuoti atitinkamų gyvūnų į Sąjungą.“
7)
11 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Į Sąjungą įvežtos kitų nei 3a straipsnyje nurodytų kanopinių siuntos nedelsiant vežamos paskirties ūkiui nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse.
Tame ūkyje tie kanopiniai laikomi ne mažiau kaip 30 dienų, išskyrus tuos atvejus, kai jie išvežami tiesiai į skerdyklas.“
8)
Įterpiamas šis 13 a straipsnis:
„13a straipsnis
Sąlygos, taikytinos įvežus kanopinių siuntas, skirtas patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams
1. Į Sąjungą įvežtos kanopinių, skirtų patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, siuntos nedelsiant vežamos paskirties įstaigai, institutui arba centrui nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse, kurios yra sukonstruotos taip, kad gyvūnai negalėtų pabėgti ir vežant išmatos, šlapalas, kraikas, pakratai, šiukšlės ar bet kuri kita medžiaga neištekėtų ar neiškristų iš transporto priemonės ar talpyklos.
2. Kanopiniai laikomi paskirties valstybės narės patvirtintos įstaigos, instituto arba centro nuo užkrato pernešėjų apsaugotose karantino patalpose ne mažiau kaip 30 dienų. Praėjus 30 dienų karantino laikotarpiui gyvūnai gali būti vežami kitai patvirtintai įstaigai, institutui arba centrui.
3. Į patvirtintą įstaigą, institutą arba centrą atvežtus gyvūnus galima vežti į kitą nei patvirtintos įstaiga, institutas arba centras paskirties vietą, jeigu:
a)
nuo jų įvežimo į Sąjungą praėjo ne mažiau kaip šeši mėnesiai ir
b)
jie vežami pagal Direktyvos 92/65/EEB C priedo 4 dalį.
4. Nukrypstant nuo 3 dalies nuostatų, gyvūnai gali būti išvežti iš patvirtintos įstaigos, instituto arba centro anksčiau nei po toje dalyje nurodyto šešių mėnesių laikotarpio, tik jeigu įvykdytos šios sąlygos:
a)
gyvūnai eksportuojami į trečiąją šalį, teritoriją arba jos dalį;
b)
eksportuojami gyvūnai, kaip nurodyta a punkte, vežami nuo užkrato pernešėjų apsaugotose transporto priemonėse, kurios yra sukonstruotos taip, kad gyvūnai negalėtų pabėgti ir vežant išmatos, šlapalas, kraikas, pakratai, atliekos ar bet kuri kita medžiaga neištekėtų ar neiškristų iš transporto priemonės ar talpyklos.“
9)
Pridedamas VI priedas, kurio tekstas pateikiamas šio reglamento priede.
2 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugpjūčio 14 d.