NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 715/2013
2013 m. liepos 25 d.
kuriuo nustatomi kriterijai, kuriais remiantis sprendžiama, kada vario laužas nebelaikomas atliekomis pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/98/EB
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančią kai kurias direktyvas (1), ypač į jos 6 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
įvertinus keletą atliekų srautų paaiškėjo, kad vario laužo perdirbimo rinkoms būtų naudinga, jei būtų sukurti konkretūs kriterijai, pagal kuriuos būtų nustatoma, kada iš atliekų gautas vario laužas nebelaikomas atliekomis. Šiais kriterijais turėtų būti užtikrinama aukšto lygio aplinkos apsauga. Jie neturėtų pažeisti trečiųjų valstybių taikomos susigrąžinto vario laužo klasifikacijos;
(2)
iš Europos Komisijos Jungtinio tyrimų centro ataskaitų matyti, kad yra vario laužo rinka ir poreikis jį naudoti kaip pramonės žaliavą gaminant spalvotuosius metalus. Todėl vario laužas turėtų būti pakankamai grynas ir atitikti atitinkamus spalvotųjų metalų gamybos pramonės nustatytus standartus ir specifikacijas;
(3)
kriterijais, pagal kuriuos nustatoma, kada vario laužas nebelaikomas atliekomis, turėtų būti užtikrinama, kad vykdant naudojimo operacijas gautas vario laužas atitiktų spalvotųjų metalų gamybos pramonės techninius reikalavimus, galiojančius teisės aktus ir produktams taikomus standartus, taip pat užtikrinama, kad jis nekeltų neigiamo poveikio aplinkai arba žmonių sveikatai. Iš Europos Komisijos Jungtinio tyrimų centro ataskaitų matyti, kad siūlomais kriterijais dėl atliekų, naudojimo operacijose naudotų kaip žaliavos, dėl apdorojimo procesų ir metodų, taip pat dėl vario laužo, gauto vykdant naudojimo operacijas, siekiama šių tikslų, nes juos taikant gaunamas vario laužas neturėtų turėti pavojingų savybių ir metalų, išskyrus varį ir ne metalo junginius;
(4)
siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi kriterijų, tikslinga numatyti, kad būtų skelbiama informacija apie vario laužą, kuris nebelaikomas atliekomis, ir kad būtų įgyvendinta valdymo sistema;
(5)
jeigu stebint vario laužo rinkos sąlygų pokyčius bus pastebėtas neigiamas poveikis vario laužo perdirbimo rinkoms, ypač susijęs su tokio metalo laužo buvimu ir galimybėmis juo naudotis, kriterijus gali prireikti peržiūrėti;
(6)
kad veiklos vykdytojai galėtų prisitaikyti prie kriterijų, kuriais nustatoma, kada vario laužas nebelaikomas atliekomis, tikslinga numatyti, kad turi praeiti priimtinas laikotarpis, kol šis reglamentas bus pradėtas taikyti;
(7)
Direktyvos 2008/98/EB 39 straipsniu įsteigtas komitetas nepateikė nuomonės dėl šiame reglamente numatytų priemonių, todėl Komisija pasiūlymą dėl priemonių, kurių reikia imtis, pateikė Tarybai ir perdavė Europos Parlamentui. Taryba per 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (2), 5a straipsnyje numatytą 2 mėnesių laikotarpį veiksmų nesiėmė, todėl Komisija nedelsdama perdavė pasiūlymą Europos Parlamentui. Europos Parlamentas per 4 mėnesius nuo minėto perdavimo dienos priemonei nepaprieštaravo,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomi kriterijai, pagal kuriuos nustatoma, kada vario laužas nebelaikomas atliekomis.
2 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys nustatytos Direktyvoje 2008/98/EB.
Be to, pateikiamos šių terminų apibrėžtys:
1. vario laužas- metalo laužas, kurį daugiausia sudaro varis ir vario lydiniai;
2. turėtojas- fizinis arba juridinis asmuo, kuris turi vario laužo;
3. gamintojas- turėtojas, kuris kitam turėtojui pirmą kartą perduoda atliekomis nebelaikomą vario laužą;
4. importuotojas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris atliekomis nebelaikomą vario laužą įveža į Sąjungos muitų teritoriją;
5. kvalifikuoti darbuotojai- darbuotojai, kurie yra kompetentingi stebėti ir vertinti vario laužo savybes, nes turi patirties arba yra išėję mokymus;
6. apžiūra- visų vario laužo siuntos dalių tikrinimas remiantis pojūčiais arba naudojant nespecializuotą įrangą;
7. siunta- vario laužo partija, pristatoma iš gamintojo kitam turėtojui vienu ar keliais transporto vienetais, pavyzdžiui, konteineriais.
3 straipsnis
Vario laužui taikomi kriterijai
Vario laužas nebelaikomas atliekomis, jei jį perduodant iš gamintojo kitam turėtojui įvykdomos visos šios sąlygos:
1.
vario laužas, gautas po naudojimo operacijų, atitinka I priedo 1 skirsnyje nustatytus kriterijus;
2.
atliekos, naudojimo operacijose naudotos kaip žaliavos, atitinka I priedo 2 skirsnyje nustatytus kriterijus;
3.
atliekos, naudojimo operacijose naudotos kaip žaliavos, apdorotos pagal I priedo 3 skirsnyje nustatytus kriterijus;
4.
gamintojas atitinka 4 ir 5 straipsniuose nustatytus reikalavimus.
4 straipsnis
Atitikties pareiškimas
1. Gamintojas arba importuotojas išduoda kiekvienos vario laužo siuntos atitikties pareiškimą pagal II priede nustatytą modelį.
2. Gamintojas arba importuotojas perduoda atitikties pareiškimą būsimam vario laužo siuntos turėtojui. Gamintojas arba importuotojas saugo atitikties pareiškimo kopiją ne trumpiau kaip vienus metus po jos išdavimo dienos ir pateikia ją kompetentingoms institucijoms, joms to paprašius.
3. Atitikties pareiškimas gali būti pateikiamas elektronine forma.
5 straipsnis
Valdymo sistema
1. Gamintojas įgyvendina valdymo sistemą, tinkamą įrodyti atitiktį 3 straipsnyje nurodytiems kriterijams.
2. Valdymo sistemą sudaro dokumentais pagrįstų procedūrų, susijusių su kiekvienu iš šių aspektų, rinkinys:
a)
vario laužo, gauto po naudojimo operacijų, kokybės stebėsena (įskaitant ėminių ėmimą ir analizę), kaip nustatyta I priedo 1 skirsnyje;
b)
I priedo 1.5 skirsnyje nustatytos radiacijos stebėsenos veiksmingumas;
c)
atliekų, naudojimo operacijose naudotų kaip žaliavos, priėmimo kontrolė, kaip nustatyta I priedo 2 skirsnyje;
d)
I priedo 3.3 skirsnyje apibūdintų apdorojimo procesų ir metodų stebėsena;
e)
pirkėjų atsiliepimai apie vario laužo kokybę;
f)
pagal a-d punktus vykdytos stebėsenos rezultatų įrašų saugojimas;
g)
valdymo sistemos peržiūra ir tobulinimas;
h)
darbuotojų mokymas.
3. Valdymo sistemoje taip pat numatomi konkretūs kiekvieno kriterijaus stebėsenos reikalavimai, nustatyti I priede.
4. Jeigu I priedo 3.3 skirsnyje nurodytą apdorojimą atlieka ankstesnis turėtojas, gamintojas užtikrina, kad tiekėjas įgyvendintų šio straipsnio reikalavimus atitinkančią valdymo sistemą.
5. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 765/2008 (3) apibrėžta atitikties vertinimo įstaiga, gavusi akreditaciją pagal tą reglamentą, arba Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1221/2009 (4) 2 straipsnio 20 dalies b punkte apibrėžtas aplinkosaugos vertintojas, akredituotas arba gavęs leidimą pagal minėtą reglamentą, įvertina, ar valdymo sistema atitinka šio straipsnio reikalavimus. Vertinimas atliekamas kas trejus metus.
Turinčiais pakankamai konkrečios patirties, kad galėtų atlikti šiame reglamente minimą vertinimą, laikomi tik tie vertintojai, kurių akreditacijos arba leidimo taikymo sritis pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1893/2006 (5) nurodytus NACE kodus, yra tokia:
a)
* NACE kodas 38 (Atliekų rinkimas, tvarkymas ir šalinimas; medžiagų panaudojimas) arba
b)
* NACE kodas 24 (Pagrindinių metalų gamyba), visų pirma įskaitant papildomą kodą 24.44 (Vario gamyba).
6. Importuotojas reikalauja, kad jo tiekėjai įgyvendintų valdymo sistemą, kuri atitinka 1, 2 ir 3 dalyse nustatytus reikalavimus ir kurią patikrino nepriklausomas išorės vertintojas.
Tiekėjo valdymo sistemą tvirtina atitikties vertinimo įstaiga, kurią akreditavo vienas iš šių subjektų:
a)
akreditavimo įstaiga, Reglamento (EB) 765/2008 14 straipsnyje pripažintos įstaigos per tarpusavio vertinimą įvertinta kaip tinkama šiai veiklai;
b)
aplinkosaugos vertintojas, kurį pagal Reglamentą (EB) Nr. 1221/2009 akreditavo arba kuriam suteikė leidimą akreditavimo arba licencijavimo įstaiga, kuri taip pat vertinama tarpusavio vertinime pagal minėto reglamento 31 straipsnį.
Trečiosiose šalyse veiklą norintys vykdyti vertintojai turi gauti konkrečią akreditaciją arba leidimą pagal Reglamente (EB) Nr. 765/2008 arba Reglamente (EB) Nr. 1221/2009 kartu su Komisijos sprendimu 2011/832/ES (6) išdėstytas nuostatas.
7. Kompetentingoms institucijoms paprašius, gamintojas leidžia susipažinti su valdymo sistema.
6 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 25 d.