NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 240/2014
ze dne 7. ledna 2014
o evropském kodexu chování pro partnerskou spolupráci v rámci evropských strukturálních a investičních fondů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (1), a zejména čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem tohoto nařízení je stanovit evropský kodex chování s cílem podpořit členské státy a zjednodušit jim situaci při organizaci partnerské spolupráce pro dohody o partnerství a programy podporované Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR), Evropským sociálním fondem (ESF), Fondem soudržnosti, Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropským námořním a rybářským fondem (ENRF). Tyto fondy nyní fungují v rámci společného rámce a jsou označovány jako „evropské strukturální a investiční fondy“ (dále jen „fondy ESI“).
(2)
Partnerská spolupráce je při provádění fondů ESI zavedenou zásadou. Partnerská spolupráce předpokládá úzkou spolupráci mezi orgány veřejné správy, hospodářskými a sociálními partnery a subjekty zastupujícími občanskou společnost na národní, regionální a místní úrovni po celou dobu programového cyklu sestávajícího z přípravy, provádění, monitorování a hodnocení.
(3)
Vybraní partneři by měli být co nejreprezentativnější z hlediska příslušných zúčastněných stran. Výběrová řízení by měla být transparentní a měla by zohlednit různé institucionální a právní rámce členských států a pravomoci národních a regionálních úrovní správy a samosprávy.
(4)
Partnery by měli být orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři a subjekty zastupující občanskou společnost, včetně partnerů v oblasti životního prostředí, či komunitní a dobrovolnické organizace, které mohou významně ovlivnit nebo mít závažný dopad na provádění dohod o partnerství a programů. Zvláštní pozornost by se měla věnována tomu, aby byly zapojeny skupiny, na které mohou mít programy dopad, ale které je jen obtížně ovlivní, zejména nejzranitelnější a nejvíce marginalizované komunity, kterým nejvíce hrozí diskriminace nebo sociální vyloučení, obzvláště osoby se zdravotním postižením, migranti či Romové.
(5)
Pro výběr partnerů je nezbytné brát v úvahu rozdíly mezi dohodami o partnerství a programy. Dohody o partnerství se týkají všech fondů ESI poskytující podporu jednotlivým členským státům, zatímco programy se týkají pouze fondů ESI, jež na ně přispívají. Partnery v rámci dohod o partnerství by měli být ti, kteří jsou relevantní pro plánované použití všech fondů ESI, zatímco u programů je dostačující, aby partneři byli relevantní pro plánované použití fondů ESI, které na daný program přispívají.
(6)
Partneři by se měli účastnit přípravy a provádění dohod o partnerství a programů. Za tímto účelem je nutné stanovit hlavní zásady a osvědčené postupy týkající se včasných, účelných a transparentních konzultací s partnery ohledně analýzy úkolů a potřeb, které je třeba řešit, dále výběru cílů a priorit k řešení, dohod o koordinačních strukturách a víceúrovňové správě nezbytných pro zajištění účinné realizace politiky.
(7)
Partneři by měli být zastoupeni v monitorovacích výborech programů. Pravidla pro členství ve výborech a jejich vnitřní postupy by měla podporovat návaznost a pocit vlastní odpovědnosti ve vztahu k přípravě programů a jejich provádění; dále by měla podporovat jasná a transparentní pracovní ujednání, včasnost a zákaz diskriminace.
(8)
Prostřednictvím aktivní účasti v monitorovacích výborech by partneři měli být zapojeni do posuzování výkonnosti jednotlivých priorit, příslušných zpráv o programech a popřípadě i výzev k předkládání návrhů.
(9)
Efektivní partnerská spolupráce by měla být usnadněna tím, že se bude příslušným partnerům pomáhat při posilování jejich institucionální kapacity s ohledem na přípravu a provádění programů.
(10)
Komise by měla usnadnit výměnu osvědčených postupů, posilování institucionální kapacity a šíření příslušných výsledků mezi členskými státy, řídícími orgány a zástupci partnerů tím, že se zřídí komunita odborníků v oblasti partnerství zahrnující všechny fondy ESI.
(11)
Úlohu partnerů při provádění dohod o partnerství a výkonnost a účinnost partnerské spolupráce v programovém období by měly posoudit členské státy.
(12)
S cílem podpořit členské státy a zjednodušit jim situaci při organizaci partnerské spolupráce by Komise měla zpřístupnit příklady osvědčených postupů členských států,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Tímto nařízením se zřizuje evropský kodex chování v oblasti partnerské spolupráce pro dohody o partnerství a programy podporované z evropských strukturálních a investičních fondů.
KAPITOLA II
HLAVNÍ ZÁSADY TÝKAJÍCÍ SE TRANSPARENTNÍCH POSTUPŮ PRO IDENTIFIKACI PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ
Článek 2
Reprezentativnost partnerů
Členské státy zajistí, aby partneři uvedení v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 byli co nejreprezentativnější z hlediska příslušných zúčastněných stran a byli jmenováni jako řádně pověření zástupci, při zohlednění jejich pravomocí, schopnosti aktivně se zapojit a odpovídající úrovně reprezentativnosti.
Článek 3
Určení příslušných partnerů pro dohody o partnerství
1. Podle dohody o partnerství členské státy určí příslušné partnery přinejmenším z těchto oblastí:
a)
příslušných regionálních, místních, městských a jiných orgánů veřejné správy, včetně
i)
regionálních orgánů, národních zástupců místních samospráv a místních orgánů představujících největší města a městské oblasti, jejichž působnost se týká plánovaného využití fondů ESI,
ii)
národních zástupců vysokoškolských vzdělávacích institucí, poskytovatelů vzdělávání a školení a výzkumných středisek s ohledem na plánované využití fondů ESI,
iii)
jiných vnitrostátních veřejných orgánů odpovědných za uplatňování horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013 s ohledem na plánované využití fondů ESI; a zejména subjektů pověřených podporou rovného zacházení stanoveného podle směrnice Rady 2000/43/ES (2), směrnice Rady 2004/113/ES (3) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES (4);
b)
hospodářských a sociálních partnerů, včetně:
i)
celostátně uznávaných organizací sociálních partnerů, zejména obecných mezioborových organizací a odvětvových organizací, jejichž odvětví se týkají plánovaného využití fondů ESI,
ii)
národních obchodních komor a podnikatelských sdružení zastupujících obecný zájem průmyslu a odvětví s ohledem na plánované využití fondů ESI a s cílem zajistit vyvážené zastoupení velkých, středních a malých podniků a mikropodniků, spolu se zástupci sociální ekonomiky;
c)
subjektů zastupujících občanskou společnost, jako jsou partneři v oblasti životního prostředí, nevládní organizace a subjekty zodpovědné za prosazování sociálního začlenění, rovnosti žen a mužů a nediskriminace, včetně:
i)
subjektů působících v oblastech souvisejících s plánovaným využitím fondů ESI a s uplatňováním horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013, a to na základě jejich reprezentativnosti a při zohlednění zeměpisného a tematického pokrytí, řídících schopností, odborných znalostí a inovativních přístupů,
ii)
jiných organizací nebo skupin, na které má provádění fondů ESI výrazný reálný nebo potenciální dopad, zejména pak skupin považovaných za ohrožené diskriminací a sociálním vyloučením.
2. V případě, že orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři či subjekty zastupující občanskou společnost vytvořili na základě svých společných zájmů seskupení, které má usnadnit jejich zapojení do partnerské spolupráce (zastřešující organizace), mohou jmenovat jediného zástupce zastřešující organizace, který bude v partnerství jejich stanoviska tlumočit.
Článek 4
Určení příslušných partnerů pro programy
1. Pro každý program členské státy určí příslušné partnery přinejmenším z těchto oblastí:
a)
příslušných regionálních, místních, městských a jiných orgánů veřejné správy, včetně
i)
regionálních orgánů, národních zástupců místních samospráv a místních orgánů představujících největší města a městské oblasti, jejichž působnost se týká plánovaného využití fondů ESI přispívajících na program,
ii)
národních nebo regionálních zástupců vysokoškolských vzdělávacích institucí, poskytovatelů vzdělávání, školení a poradenství a výzkumných středisek s ohledem na plánované využití fondů ESI přispívajících na program,
iii)
dalších orgánů veřejné správy, které jsou odpovědné za uplatňování horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013 s ohledem plánované využití fondů ESI přispívajících na program, a zejména subjektů pověřených podporou rovného zacházení stanoveného podle směrnice 2000/43/ES, směrnice 2004/113/ES a směrnice 2006/54/ES,
iv)
ostatních subjektů organizovaných na národní, regionální nebo místní úrovni, které reprezentují oblasti, ve kterých se provádí integrované územní investice a strategie místního rozvoje financované z programu;
b)
hospodářských a sociálních partnerů, včetně:
i)
celostátně a regionálně uznávaných organizací sociálních partnerů, zejména obecných mezioborových organizací a odvětvových organizací, jejichž odvětví se týkají plánovaného využití fondů ESI přispívajících na program,
ii)
národních nebo regionálních obchodních komor a podnikatelských sdružení zastupujících obecný zájem průmyslu či odvětví s cílem zajistit vyvážené zastoupení velkých, středních a malých podniků a mikropodniků, spolu se zástupci sociální ekonomiky,
iii)
ostatních podobných subjektů organizovaných na národní nebo regionální úrovni;
c)
subjektů zastupujících občanskou společnost, jako jsou partneři v oblasti životního prostředí, nevládní organizace a subjekty zodpovědné za prosazování sociálního začlenění, rovnosti žen a mužů a nediskriminace, včetně:
i)
subjektů působících v oblastech souvisejících s plánovaným využitím fondů ESI přispívajícího na program a s uplatňováním horizontálních zásad uvedených v článcích 4 až 8 nařízení (EU) č. 1303/2013, a to na základě jejich reprezentativnosti a při zohlednění zeměpisného a tematického pokrytí, řídících schopností, odborných znalostí a inovativních přístupů,
ii)
subjektů zastupujících místní akční skupiny uvedené v čl. 34 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013,
iii)
dalších organizací nebo skupin, na které má provádění fondů ESI výrazný reálný nebo potenciální dopad; zejména pak skupin považovaných za ohrožené diskriminací a sociálním vyloučením.
2. Co se týče programů evropské územní spolupráce, mohou členské státy do partnerské spolupráce zahrnout:
i)
evropská seskupení pro územní spolupráci, která působí v příslušné přeshraniční nebo nadnárodní programové oblasti,
ii)
orgány nebo subjekty, které jsou zapojeny do vytváření či provádění makroregionální strategie či strategie pro oblast jednotlivého moře v programových oblastech, včetně koordinátorů prioritních oblastí v rámci makroregionálních strategií.
3. V případě, že orgány veřejné správy, hospodářští a sociální partneři či subjekty zastupující občanskou společnost vytvořili zastřešující organizaci, mohou jmenovat jediného zástupce této zastřešující organizace, který bude v partnerství jejich stanoviska tlumočit.
KAPITOLA III
HLAVNÍ ZÁSADY A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE ZAPOJENÍ PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ DO PŘÍPRAVY DOHODY O PARTNERSTVÍ A PROGRAMŮ
Článek 5
Konzultace s příslušnými partnery o přípravě dohody o partnerství a programů
1. Členské státy a řídící orgány konzultují s příslušnými partnery postup a časový harmonogram přípravy dohody o partnerství a programů, aby zajistily jejich transparentní a účinné zapojení. Přitom je plně informují o jejich obsahu a jakýchkoli jeho změnách.
2. Pokud jde o konzultace s příslušnými partnery, členské státy zohlední potřebu:
a)
včasného zveřejnění příslušných informací a snadného přístupu k nim;
b)
dostatečného času na to, aby partneři mohli analyzovat základní přípravné dokumenty a předlohu dohody o partnerství a předlohy programů a mohli k nim dát připomínky;
c)
dostupnosti způsobů, pomocí nichž mohou partneři klást otázky, poskytovat příspěvky nebo budou informováni o tom, jak byly jejich návrhy zohledněny;
d)
šíření výsledků konzultací.
3. Co se týče programů rozvoje venkova, členské státy zohlední úlohu, kterou mohou hrát celostátní sítě pro venkov ustavené podle čl. 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (5) z hlediska zapojení příslušných partnerů.
4. Pokud došlo k ustavení formálních dohod mezi různými úrovněmi správy na nižší úrovni, než je národní úroveň, členské státy zohlední tyto dohody o víceúrovňové správě v souladu se svými institucionálními a právními rámci.
Článek 6
Příprava dohody o partnerství
Členské státy v souladu se svými institucionálními a právními rámci zapojí příslušné partnery do přípravy dohody o partnerství, zejména co se týče:
a)
analýzy rozdílů, potřeb rozvoje a růstového potenciálu s ohledem na tematické cíle, včetně těch, jež jsou obsaženy v doporučeních pro jednotlivé země;
b)
souhrnu předběžných podmínek programů nebo hlavních zjištění předběžných hodnocení dohody o partnerství, pokud je členský stát provedl z vlastního podnětu;
c)
vybraných tematických cílů, orientačního rozdělení podpory z fondů ESI a jejich hlavních očekávaných výsledků;
d)
seznamu programů a mechanismů na národní a regionální úrovni pro zajištění koordinace fondů ESI mezi sebou navzájem a s dalšími unijními a vnitrostátními finančními nástroji a Evropskou investiční bankou;
e)
opatření pro zajištění integrovaného přístupu k využití fondů ESI pro územní rozvoj městských, venkovských, pobřežních a rybolovných oblastí a oblastí se zvláštními územními rysy;
f)
opatření pro zajištění integrovaného přístupu k řešení zvláštních potřeb zeměpisných oblastí nejvíce postižených chudobou a cílových skupin, jimž nejvíce hrozí diskriminace nebo vyloučení, se zvláštním zřetelem na marginalizované skupiny obyvatel;
g)
provádění horizontálních zásad uvedených v článcích 5, 7 a 8 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 7
Informace o zapojení příslušných partnerů do přípravy dohody o partnerství
Členské státy pro účely dohody o partnerství poskytnou alespoň tyto informace:
a)
seznam partnerů, kteří se podíleli na přípravě dohody o partnerství;
b)
opatření přijatá s cílem zajistit aktivní účast partnerů, včetně opatření přijatých v oblasti přístupnosti, zejména pro osoby se zdravotním postižením;
c)
úloha partnerů v přípravě dohody o partnerství;
d)
výsledky konzultací s partnery a popis jejich přidané hodnoty při přípravě dohody o partnerství.
Článek 8
Příprava programů
Členské státy v souladu se svými institucionálními a právními rámci zapojí příslušné partnery do přípravy programů, zejména co se týče:
a)
analýzy a určení potřeb;
b)
definice nebo výběru priorit a souvisejících specifických cílů;
c)
přidělování finančních prostředků;
d)
definice specifických ukazatelů programů;
e)
provádění horizontálních zásad definovaných v článcích 7 a 8 nařízení (EU) č. 1303/2013;
f)
složení monitorovacího výboru.
Článek 9
Informace o zapojení příslušných partnerů do programů
Členské státy pro účely programů poskytnou alespoň tyto informace:
a)
opatření přijatá za účelem zapojení příslušných partnerů do přípravy programů a jejich změny;
b)
plánované kroky k zajištění účasti partnerů při provádění programů.
KAPITOLA IV
OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE FORMULACE PRAVIDEL ČLENSTVÍ A VNITŘNÍ POSTUPY MONITOROVACÍCH VÝBORŮ
Článek 10
Pravidla členství v monitorovacích výborech
1. Při vypracovávání pravidel členství v monitorovacích výborech berou členské státy v úvahu zapojení těch partnerů, kteří již byli zapojeni do přípravy programů, a podporují rovnost žen a mužů a zásadu nediskriminace.
2. Pokud jde monitorovací výbory programů Evropské územní spolupráce, partneři mohou být zastoupeni zastřešujícími organizacemi na úrovni Unie nebo mezinárodní úrovni pro meziregionální a nadnárodní programy spolupráce. Členské státy mohou zapojovat partnery do příprav monitorovacího výboru, zejména prostřednictvím jejich účasti v koordinačních výborech na národní úrovni organizovaných v zúčastněných členských státech.
Článek 11
Jednací řády monitorovacích výborů
Při formulaci jednacího řádu monitorovací výbory zohledňují tyto aspekty:
a)
hlasovací práva členů;
b)
lhůta pro oznámení o zasedáních a předávání dokumentů, jež zpravidla nesmí být kratší než deset pracovních dnů;
c)
opatření pro zveřejňování a přístupnost přípravných dokumentů předložených monitorovacím výborům;
d)
postup pro přijímání, zveřejňování a přístupnost zápisů z jednání;
e)
opatření týkající se zřizování a činnosti pracovních skupin v rámci monitorovacích výborů;
f)
ustanovení týkající se střetu zájmů partnerů zapojených do monitorování, hodnocení a výzev k předkládání návrhů;
g)
podmínky, zásady a ujednání týkající se pravidel pro úhradu, možností budování kapacit a využití technické pomoci.
KAPITOLA V
HLAVNÍ ZÁSADY A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE ZAPOJENÍ PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ DO PŘÍPRAVY VÝZEV K PŘEDKLÁDÁNÍ NÁVRHŮ A ZPRÁV O POKROKU A VE VZTAHU K MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ PROGRAMŮ
Článek 12
Povinnosti týkající se ochrany údajů, důvěrnosti údajů a střetu zájmů
Členské státy zajistí, aby si partneři, kteří se podíleli na přípravě výzev k předkládání návrhů a zpráv o pokroku či na monitorování a hodnocení programů, byli vědomi svých povinností týkajících se ochrany údajů, důvěrnosti údajů a střetu zájmů.
Článek 13
Zapojení příslušných partnerů do přípravy výzev k předkládání návrhů
Řídící orgány přijmou vhodná opatření, aby se zamezilo možnému střetu zájmů, pokud jsou do přípravy výzev k předkládání návrhů nebo jejich posuzování zapojeni příslušní partneři.
Článek 14
Zapojení příslušných partnerů do přípravy zpráv o pokroku
Členské státy zapojí příslušné partnery do přípravy zpráv o pokroku při provádění dohody o partnerství podle čl. 52 nařízení (EU) č. 1303/2013, týkající se zejména hodnocení role partnerů při provádění dohody o partnerství a přehledu stanovisek předložených partnery během konzultací, popřípadě včetně popisu toho, jak byla stanoviska partnerů zohledněna.
Článek 15
Zapojení příslušných partnerů do monitorování programů
V rámci monitorovacích výborů a jejich pracovních skupin řídící orgány zapojí partnery do posuzování výsledků programu, včetně závěrů přezkumu výkonnosti, a do přípravy výročních zpráv o provádění programů.
Článek 16
Zapojení partnerů do hodnocení programů
1. Řídící orgány zapojí příslušné partnery do hodnocení programů v rámci monitorovacích výborů a popřípadě i zvláštních pracovních skupin vytvořených pro tento účel monitorovacími výbory.
2. Řídící orgány pro programy Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), Evropského sociálního fondu (ESF) a Fondu soudržnosti konzultují s partnery zprávy, jež shrnují závěry hodnocení provedených v průběhu programového období v souladu s čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
KAPITOLA VI
ORIENTAČNÍ OBLASTI, TÉMATA A OSVĚDČENÉ POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE VYUŽÍVÁNÍ FONDŮ ESI K POSÍLENÍ INSTITUCIONÁLNÍCH KAPACIT PŘÍSLUŠNÝCH PARTNERŮ A ROLE KOMISE PŘI ŠÍŘENÍ OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 17
Posilování institucionálních kapacit příslušných partnerů
1. Řídící orgán prověří potřebu využívat technické pomoci za účelem podpory posilování institucionálních kapacit partnerů, zejména co se týče malých územněsprávních celků, hospodářských a sociálních partnerů a nevládních organizací, s cílem pomoci jim účinně se zapojit do přípravy, provádění, monitorování a hodnocení programů.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 může mít formu, mimo jiné, tematických seminářů, školení, koordinačních a síťových struktur nebo příspěvků na náklady spojené s účastí na zasedáních týkajících se přípravy, provádění, monitorování a hodnocení programu.
3. Co se týče programů rozvoje venkova, lze podporu uvedenou v odstavci 1 poskytnout prostřednictvím celostátní sítě pro venkov v souladu s čl. 54 nařízení (EU) č. 1305/2013.
4. Co se týče programů ESF, řídící orgány v méně rozvinutých nebo přechodových regionech nebo v členských státech způsobilých pro podporu z Fondu soudržnosti zajistí, aby byly vhodné zdroje z ESF podle potřeby přidělovány na činnosti spojené s budováním kapacit sociálních partnerů a nevládních organizací, které jsou zapojeny do programů.
5. Co se týče evropské územní spolupráce, podpora podle odstavců 1 a 2 může rovněž zahrnovat podporu partnerům k posílení jejich institucionálních kapacit pro účast na mezinárodní spolupráci.
Článek 18
Úloha Komise při šíření osvědčených postupů
1. Komise zřídí mechanismus spolupráce nazvaný evropská komunita odborníků v oblasti partnerství, který je společný pro fondy ESI a je otevřený zainteresovaným členským státům, řídícím orgánům a organizacím zastupujícím partnery na úrovni Unie.
Evropská komunita odborníků v oblasti partnerství usnadňuje výměnu zkušeností, budování kapacit a šíření příslušných výsledků.
2. Komise zpřístupní příklady osvědčených postupů pro organizování partnerství.
3. Výměna zkušeností ohledně určení, přenosu a šíření osvědčených postupů a inovativních přístupů v souvislosti s prováděním programů meziregionální spolupráce a opatření podle čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 (6) zahrnuje zkušenosti z partnerství v programech spolupráce.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. ledna 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 240/2014
2014 m. sausio 7 d.
dėl Europos struktūrinių ir investicinių fondų Europos partnerystės elgesio kodekso
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (1), visų pirma į jo 5 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
šiuo reglamentu siekiama nustatyti Europos elgesio kodeksą, skirtą padėti valstybėms narėms ir sudaryti joms geresnes sąlygas užmegzti partnerystės ryšius dėl partnerystės sutarčių ir programų, remiamų iš Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Europos socialinio fondo (ESF), Sanglaudos fondo, Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondo (EJRŽF). Šių fondų veikla dabar reglamentuojama bendru teisiniu pagrindu ir jie vadinami Europos struktūriniais ir investiciniais fondais (toliau - ESI fondai);
(2)
darbas su partneriais - jau seniai nusistovėjęs ESI fondų paramos įgyvendinimo principas. Partnerystė reiškia glaudų valdžios institucijų, ekonominių ir socialinių partnerių ir nacionaliniu, regioniniu ir vietos lygmeniu pilietinei visuomenei atstovaujančių subjektų bendradarbiavimą per visą programos ciklą - ją rengiant, įgyvendinant, stebint ir vertinant;
(3)
atrinkti partneriai turėtų geriausiai atstovauti atitinkamiems suinteresuotiesiems subjektams. Atrankos procedūros turėtų būti skaidrios ir jomis turi būti paisoma įvairių valstybių narių institucinių ir teisinių sistemų, taip pat nacionalinės ir regioninės kompetencijos;
(4)
partneriais turėtų būti valdžios institucijos, ekonominiai ir socialiniai partneriai ir pilietinei visuomenei atstovaujantys subjektai, taip pat aplinkosaugos partneriai, bendruomeninės ir savanorių organizacijos, kurios gali daryti didelę įtaką įgyvendinant partnerystės sutartį ir programas arba kurioms jos gali turėti didelę įtaką. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti tam, kad būtų įtrauktos tos grupės, kurioms programos gali daryti įtaką, bet kurioms atrodo sunku daryti įtaką programoms, visų pirma labiausiai pažeidžiamos arba marginalios bendruomenės, kurios patiria didžiausią diskriminavimo arba socialinės atskirties riziką, pvz., neįgaliesiems asmenims, migrantams ir romams;
(5)
atrenkant partnerius būtina atsižvelgti į skirtumą tarp partnerystės sutarčių ir programų. Partnerystės sutartys taikomos visai ESI fondų paramai kiekvienai valstybei narei, o programos susiejamos tik su tais ESI fondais, iš kurių joms teikiama parama. Partnerystės sutartims sudaryti atrenkami atitinkami, su planuojamu visų ESI fondų paramos naudojimu susiję partneriai, o programoms atrenkami atitinkami, su planuojamu ESI fondų paramos naudojimu konkrečiai programai susiję partneriai;
(6)
partneriai turėtų dalyvauti rengiant ir įgyvendinant partnerystės sutartis ir programas. Todėl būtina nustatyti pagrindinius principus ir gerąją praktiką, padėsiančius laiku, turiningai ir skaidriai konsultuotis su partneriais dėl spręstinų uždavinių ir poreikių analizės, siektinų tikslų ir prioritetų atrankos, taip pat koordinavimo struktūrų ir daugiapakopio valdymo tvarkos, siekiant politiką vykdyti veiksmingai;
(7)
partneriams turėtų būti atstovaujama programų stebėsenos komitetuose. Narystę komitete ir jo darbo tvarką nustatančiomis taisyklėmis turėtų būti skatinamas programavimo ir įgyvendinimo tęstinumas ir suinteresuotumas juo įgyvendinti, taip pat aiški ir skaidri darbo tvarka, punktualumas ir nediskriminavimas;
(8)
aktyviai dalyvaudami stebėsenos komitetų darbe, partneriai turėtų būti įtraukti vertinant veiklos pagal įvairius prioritetus rezultatus, atitinkamas programų ataskaitas ir prireikus kvietimus teikti pasiūlymus;
(9)
geresnės sąlygos veiksmingai partnerystei turėtų būti sudaromos padedant atitinkamiems partneriams stiprinti jų institucinius gebėjimus, reikalingus programoms rengti ir įgyvendinti;
(10)
Komisija turėtų sudaryti geresnes sąlygas dalytis gerąja praktika, stiprinti institucinius gebėjimus ir valstybėms narėms, vadovaujančiosioms institucijoms ir partnerių atstovams pranešti apie atitinkamus rezultatus, įsteigdama visų ESI fondų srities partnerystės praktikos bendruomenę;
(11)
valstybės narės turėtų įvertinti partnerių vaidmenį įgyvendinant partnerystės sutartis ir partnerystės rezultatus ir našumą programavimo laikotarpiu;
(12)
siekdama padėti valstybėms narėms ir sudaryti joms geresnes sąlygas užmegzti partnerystės ryšius, Komisija turėtų paskelbti valstybių narių geriausios praktikos pavyzdžius,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
Šiuo reglamentu nustatomas Europos partnerystės elgesio kodeksas, taikomas partnerystės sutartims ir programoms, remiamoms iš Europos struktūrinių ir investicinių fondų.
II SKYRIUS
PAGRINDINIAI SKAIDRIŲ PROCEDŪRŲ ATITINKAMIEMS PARTNERIAMS NUSTATYTI PRINCIPAI
2 straipsnis
Reprezentatyviausi partneriai
Valstybės narės užtikrina, kad Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 5 straipsnio 1 dalyje nurodyti partneriai geriausiai reprezentuotų atitinkamus suinteresuotuosius subjektus ir būtų paskirti kaip tinkamai įgalioti atstovai, atsižvelgiant į jų kompetenciją, galimybes aktyviai dalyvauti ir tinkamą atstovavimo lygį.
3 straipsnis
Partnerių, su kuriais tinkama rengti partnerystės sutartį, nustatymas
1. Siekdamos sudaryti partnerystės sutartį, valstybės narės atitinkamus partnerius pasirenka bent iš:
a)
kompetentingų regioninių, vietos, miesto ir kitų valdžios institucijų, įskaitant:
i)
regionines valdžios institucijas, vietos valdžios institucijų nacionalinius atstovus ir vietos valdžios institucijas, atstovaujančias didžiausiems miestams ar miesto teritorijoms, į kurių kompetencijos sritį patenka planuojamas ESI fondų paramos naudojimas;
ii)
aukštojo mokslo institucijų nacionalinius atstovus, švietimo ir mokymo paslaugų teikėjus ir tyrimų centrus, atsižvelgdamos į planuojamą ESI fondų paramos naudojimą;
iii)
kitas nacionalines valdžios institucijas, atsakingas už Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 4-8 straipsniuose nurodytų horizontaliųjų principų taikymą, atsižvelgdamos į planuojamą ESI fondų paramos naudojimą, o ypač į vienodą požiūrį skatinančius subjektus, įsteigtus laikantis Tarybos direktyvos 2000/43/EB (2), Tarybos direktyvos 2004/113/EB (3) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB (4);
b)
ekonominių ir socialinių partnerių, įskaitant:
i)
nacionaliniu mastu pripažintas socialinių partnerių organizacijas, visų pirma bendras įvairių pramonės šakų ir sektorių organizacijas, kurių sektoriai susiję su planuojamu ESI fondų paramos naudojimu;
ii)
nacionalinius prekybos rūmus ir verslo asociacijas, atstovaujančias bendriesiems pramonės ir jos šakų interesams, atsižvelgdamos į planuojamą ESI fondų paramos naudojimą ir siekdamos užtikrinti subalansuotą atstovavimą didelėms, vidutinėms, mažoms ir labai mažoms įmonėms ir socialinės ekonomikos atstovams;
c)
pilietinei visuomenei atstovaujančių subjektų, kaip antai aplinkosaugos partneriai, nevyriausybinės organizacijos, ir už socialinės įtraukties, lyčių lygybės ir nediskriminavimo skatinimą atsakingų subjektų, įskaitant:
i)
subjektus, veikiančius su planuojamu ESI fondų paramos naudojimu ir su Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 4-8 straipsniuose nurodytų horizontaliųjų principų taikymu susijusiose srityse, remdamosi jų reprezentatyvumu ir atsižvelgdamos į geografinę ir teminę aprėptį, valdymo pajėgumus, kompetenciją ir inovacinius metodus;
ii)
kitas organizacijas ar grupes, kurioms ESI fondų paramos įgyvendinimas turės arba manoma, kad turės, didelę įtaką, visų pirma grupes, kurios, kaip manoma, gali patirti diskriminavimo ir socialinės atskirties riziką.
2. Jei valdžios institucijos, ekonominiai ir socialiniai partneriai ir pilietinei visuomenei atstovaujantys subjektai, siekdami sudaryti sau geresnes sąlygas dalyvauti partnerystės projektuose, yra įsteigę jų interesus ginančią organizaciją (jungtinė organizacija), jie gali paskirti vieną jungtinės organizacijos atstovą nuomonei partnerystės projekte reikšti.
4 straipsnis
Partnerių, su kuriais tinkama rengti programas, nustatymas
1. Siekdamos parengti programą, valstybės narės atitinkamus partnerius pasirenka bent iš:
a)
kompetentingų regioninių, vietos, miesto ir kitų valdžios institucijų, įskaitant:
i)
regionines valdžios institucijas, vietos valdžios institucijų nacionalinius atstovus ir vietos valdžios institucijas, atstovaujančias didžiausiems miestams ar miesto teritorijoms, į kurių kompetencijos sritį patenka planuojamas ESI fondų paramos naudojimas programai įgyvendinti;
ii)
aukštojo mokslo institucijų nacionalinius ar regioninius atstovus, švietimo, mokymo ir konsultavimo paslaugų teikėjus ir tyrimų centrus, atsižvelgdamos į planuojamą ESI fondų paramos naudojimą programai įgyvendinti;
iii)
kitas valdžios institucijas, atsakingas už Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 4-8 straipsniuose nurodytų horizontaliųjų principų taikymą, atsižvelgdamos į planuojamą ESI fondų paramos naudojimą programai įgyvendinti, o ypač vienodą požiūrį skatinančius subjektus, įsteigtus laikantis Direktyvos 2000/43/EB, Direktyvos 2004/113/EB ir Direktyvos 2006/54/EB;
iv)
kitas nacionalinio, regioninio ar vietos lygmens įstaigas ir valdžios institucijas, atstovaujančias teritorijoms, kuriose programos lėšomis teikiamos integruotos teritorinės investicijos ir įgyvendinamos vietos plėtros strategijos;
b)
ekonominių ir socialinių partnerių, įskaitant:
i)
nacionaliniu ar regioniniu mastu pripažintas socialinių partnerių organizacijas, visų pirma bendras įvairių pramonės šakų ir sektorių organizacijas, kurių sektoriai susiję su planuojamu ESI fondų paramos naudojimu programai įgyvendinti;
ii)
nacionalinius ar regioninius prekybos rūmus ir verslo asociacijas, atstovaujančias bendriesiems pramonės ar jos šakų interesams, siekdamos užtikrinti subalansuotą atstovavimą didelėms, vidutinėms, mažosioms ir labai mažoms įmonėms ir socialinės ekonomikos atstovams;
iii)
kitus panašius nacionalinio ar regioninio lygmens subjektus;
c)
pilietinei visuomenei atstovaujančių subjektų, kaip antai aplinkosaugos partneriai, nevyriausybinės organizacijos, ir už socialinės įtraukties, lyčių lygybės ir nediskriminavimo skatinimą atsakingų subjektų, įskaitant:
i)
subjektus, veikiančius su planuojamu ESI fondų paramos naudojimu programai įgyvendinti ir su Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 4-8 straipsniuose nurodytų horizontaliųjų principų taikymu susijusiose srityse, remdamosi jų reprezentatyvumu ir atsižvelgdamos į geografinę ir teminę aprėptį, valdymo pajėgumus, kompetenciją ir inovacinius metodus;
ii)
subjektus, atstovaujančius vietos veiklos grupėms, nurodytoms Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 34 straipsnio 1 dalyje;
iii)
kitas organizacijas ar grupes, kurioms ESI fondų paramos įgyvendinimas turės arba manoma, kad turės, didelę įtaką, visų pirma grupes, kurios, kaip manoma, gali patirti diskriminavimo ir socialinės atskirties riziką.
2. Įgyvendindamos Europos teritorinio bendradarbiavimo programas, valstybės narės į partnerystės sutartį gali įtraukti:
i)
Europos teritorinio bendradarbiavimo grupes, veikiančias atitinkamoje tarpvalstybinės ar tarptautinės programos teritorijoje;
ii)
valdžios institucijas arba subjektus, dalyvaujančius rengiant arba įgyvendinant makroregionines arba jūros baseino strategijas programos teritorijoje, įskaitant makroregioninių strategijų prioritetinių sričių koordinatorius.
3. Jei valdžios institucijos, ekonominiai ir socialiniai partneriai ir pilietinei visuomenei atstovaujantys subjektai, siekdami sudaryti sau geresnes sąlygas dalyvauti partnerystės projektuose, yra įsteigę jų interesus ginančią organizaciją (jungtinė organizacija), jie gali paskirti vieną jungtinės organizacijos atstovą nuomonei partnerystės projekte reikšti.
III SKYRIUS
ATITINKAMŲ PARTNERIŲ ĮTRAUKIMO RENGIANT PARTNERYSTĖS SUTARTĮ IR PROGRAMAS PAGRINDINIAI PRINCIPAI IR GEROJI PRAKTIKA
5 straipsnis
Konsultacijos su atitinkamais partneriais rengiant partnerystės sutartį ir programas
1. Siekdamos užtikrinti skaidrų ir veiksmingą atitinkamų partnerių dalyvavimą, valstybės narės ir vadovaujančiosios institucijos su jais tariasi dėl partnerystės sutarties ir programų rengimo proceso ir tvarkaraščio. Tardamosi valstybės narės partnerius išsamiai informuoja apie jų turinį ir pakeitimus.
2. Konsultuodamosi su atitinkamais partneriais, valstybės narės atsižvelgia į šiuos dalykus:
a)
laiku suteikia reikalingą informaciją ir galimybes lengvai su ja susipažinti;
b)
suteikia partneriams pakankamai laiko išanalizuoti svarbiausius parengiamuosius dokumentus, partnerystės sutarties projektą ir programų projektus ir dėl jų pateikti pastabas;
c)
numato kanalus, per kuriuos partneriai galėtų teikti klausimus ir pastabas ir jiems būtų pranešta apie tai, kaip į jų pasiūlymus atsižvelgta;
d)
skelbia konsultacijų rezultatus.
3. Įgyvendindamos kaimo plėtros programas, valstybės narės atsižvelgia į vaidmenį, kurį valstybių narių kaimo plėtros tinklai, įsteigti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 (5) 54 straipsnį, gali atlikti įtraukiant atitinkamus partnerius.
4. Jeigu buvo sudaryti oficialūs įvairių žemesnių nei nacionalinio lygmens pakopų valdžios susitarimai, valstybė narė atsižvelgia į šiuos daugiapakopio valdymo susitarimus, paisydama savo institucinės ir teisinės sistemos.
6 straipsnis
Partnerystės sutarties rengimas
Valstybės narės, paisydamos savo institucinės ir teisinės sistemos, įtraukia atitinkamus partnerius rengiant partnerystės sutartį, o ypač:
a)
analizuojant netolygumus, vystymosi poreikius ir augimo potencialą, atsižvelgiant į teminius tikslus, įskaitant nurodytuosius atitinkamose konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose;
b)
rengiant programų sąlygų ex ante santraukas ir partnerystės sutarties ex ante vertinimo, atlikto valstybės narės iniciatyva, pagrindines išvadas;
c)
atrenkant teminius tikslus, preliminariai paskirstant ESI fondų paramą ir nurodant pagrindinius laukiamus rezultatus;
d)
sudarant sąrašą nacionalinio ir regioninio lygmens programų ir mechanizmų, kuriais siekiama užtikrinti ESI fondų tarpusavio koordinavimą arba jų koordinavimą su kitomis Sąjungos ir nacionalinėmis finansavimo priemonėmis ir su Europos investicijų banku;
e)
rengiant tvarką, kuria užtikrinamas integruotas požiūris į ESI fondų paramos naudojimą miestų, kaimų, pakrančių ir žuvininkystės teritorijų, taip pat teritorijų, kurioms būdingi specifiniai teritoriniai ypatumai, teritoriniam vystymuisi;
f)
rengiant tvarką, kuria užtikrinamas integruotas požiūris tenkinant specialiuosius geografinių teritorijų, kurios yra labiausiai paveiktos skurdo, ir tikslinių grupių, kurios patiria didžiausią diskriminavimo ar socialinės atskirties riziką, poreikius, ypač daug dėmesio skiriant marginalioms bendruomenėms;
g)
įgyvendinant Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 5, 7 ir 8 straipsniuose nurodytus horizontaliuosius principus.
7 straipsnis
Informacija apie atitinkamų partnerių įtraukimą rengiant partnerystės sutartį
Valstybės narės apie partnerystės sutartį pateikia bent šią informaciją:
a)
partnerių, dalyvaujančių rengiant partnerystės sutartį, sąrašą;
b)
veiksmus, kurių imtasi, siekiant užtikrinti aktyvų partnerių dalyvavimą, įskaitant veiksmus, kurių imtasi, siekiant sudaryti galimybes dalyvauti, visų pirma neįgaliems asmenims;
c)
partnerių vaidmenį rengiant partnerystės sutartį;
d)
konsultacijų su partneriais rezultatus ir jų papildomos naudos rengiant partnerystės sutartį aprašymą.
8 straipsnis
Programų rengimas
Valstybės narės, paisydamos savo institucinės ir teisinės sistemos, įtraukia atitinkamus partnerius rengiant programas, o ypač:
a)
analizuojant ir nustatant poreikius;
b)
apibrėžiant ar atrenkant prioritetus ir konkrečius susijusius tikslus;
c)
paskirstant lėšas;
d)
nustatant konkrečios programos rodiklius;
e)
įgyvendinant Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 7 ir 8 straipsniuose apibrėžtus horizontaliuosius principus;
f)
tvirtinant stebėsenos komiteto sudėtį.
9 straipsnis
Informacija apie atitinkamų partnerių įtraukimą rengiant programas
Valstybės narės apie programas pateikia bent šią informaciją:
a)
veiksmus, kurių imtasi siekiant įtraukti atitinkamus partnerius rengiant programas ir jas keičiant;
b)
planuojamus veiksmus, kuriais užtikrinamas partnerių dalyvavimas įgyvendinant programas.
IV SKYRIUS
NARYSTĖS STEBĖSENOS KOMITETUOSE IR JŲ VIDINĖS TVARKOS TAISYKLIŲ RENGIMO GEROJI PRAKTIKA
10 straipsnis
Narystės stebėsenos komitete taisyklės
1. Rengdamos narystės stebėsenos komitete taisykles, valstybės narės atsižvelgia į tai, kiek įtraukti partneriai dalyvavo rengiant programas, ir siekia užtikrinti vienodą moterų ir vyrų skaičių ir skatinti nediskriminavimą.
2. Europos teritorinio bendradarbiavimo programų stebėsenos komitetuose tarpregioninių ir tarptautinių bendradarbiavimo programų partneriams Sąjungos ar tarptautiniu mastu gali atstovauti jungtinės organizacijos. Valstybės narės gali įtraukti partnerius rengiant stebėsenos komiteto darbą, visų pirma leisdamos jiems dalyvauti nacionalinio lygmens koordinavimo komitetų posėdžiuose dalyvaujančiose valstybėse narėse.
11 straipsnis
Stebėsenos komiteto vidinės tvarkos taisyklės
Rengdami vidinės tvarkos taisykles, stebėsenos komitetai atsižvelgia į šiuos dalykus:
a)
narių balsavimo teises;
b)
pranešimą apie posėdžius ir dokumentų perdavimą, kuriems paprastai reikia numatyti ne mažiau kaip 10 darbo dienų;
c)
stebėsenos komitetams pateiktų parengiamųjų dokumentų paskelbimo ir galimybės su jais susipažinti tvarką;
d)
protokolo patvirtinimo, paskelbimo ir galimybės su juo susipažinti tvarką;
e)
stebėsenos komitetų darbo grupių steigimo ir darbo tvarką;
f)
nuostatas dėl stebint, vertinant ir kviečiant teikti pasiūlymus dalyvaujančių partnerių interesų konfliktų;
g)
kompensavimo taisyklių, gebėjimų stiprinimo galimybių ir techninės paramos naudojimo sąlygas, principus ir tvarką.
V SKYRIUS
ATITINKAMŲ PARTNERIŲ ĮTRAUKIMO RENGIANT KVIETIMUS TEIKTI PASIŪLYMUS IR PAŽANGOS ATASKAITAS IR ATLIEKANT PROGRAMŲ STEBĖSENĄ IR VERTINIMĄ PAGRINDINIAI PRINCIPAI IR GEROJI PRAKTIKA
12 straipsnis
Duomenų apsaugos, konfidencialumo ir interesų konflikto vengimo prievolės
Valstybės narės užtikrina, kad rengiant kvietimus teikti pasiūlymus, pažangos ataskaitas ir atliekant programų stebėseną ir vertinimą įtraukti partneriai žino savo prievoles, susijusias su duomenų apsauga, konfidencialumu ir interesų konfliktu.
13 straipsnis
Atitinkamų partnerių įtraukimas rengiant kvietimus teikti pasiūlymus
Vadovaujančiosios institucijos imasi tinkamų priemonių, kad išvengtų galimo interesų konflikto, kai rengdamos kvietimus teikti pasiūlymus arba juos vertinant įtraukia atitinkamus partnerius.
14 straipsnis
Atitinkamų partnerių įtraukimas rengiant pažangos ataskaitas
Valstybės narės, rengdamos partnerystės sutarties įgyvendinimo pažangos ataskaitas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 52 straipsnyje, įtraukia atitinkamus partnerius, ypač rengdamos partnerių vaidmens įgyvendinant partnerystės sutartį vertinimą ir apžvelgdamos per konsultacijas partnerių išsakytas nuomones, įskaitant, kai tinkama, kaip į partnerių nuomones buvo atsižvelgta.
15 straipsnis
Atitinkamų partnerių įtraukimas atliekant programų stebėseną
Vadovaujančiosios institucijos įtraukia partnerius į stebėsenos komiteto ir jo darbo grupių posėdžius, kuriuose vertinami programos įgyvendinimo rezultatai ir rengiamos veiklos rezultatų peržiūros išvados bei metinės programų įgyvendinimo ataskaitos.
16 straipsnis
Partnerių įtraukimas atliekant programų vertinimą
1. Vadovaujančiosios institucijos įtraukia partnerius į stebėsenos komitetų ir, kai tinkama, tuo tikslu jų įsteigtų specifinių darbo grupių posėdžius, kuriuose atliekamas programų vertinimas.
2. Europos regioninės plėtros fondo (ERPF), Europos socialinio fondo (ESF) ir Sanglaudos fondo programų vadovaujančiosios institucijos konsultuojasi su partneriais dėl laikantis Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 114 straipsnio 2 dalies programavimo laikotarpiu atliktų vertinimų išvadas apibendrinančių ataskaitų.
VI SKYRIUS
ORIENTACINĖS SRITYS, TEMOS IR GEROJI PRAKTIKA, SUSIJUSIOS SU ESI FONDŲ PARAMOS NAUDOJIMU ATITINKAMŲ PARTNERIŲ INSTITUCINIAMS GEBĖJIMAMS STIPRINTI, IR KOMISIJOS VAIDMUO SKLEIDŽIANT GERĄJĄ PRAKTIKĄ
17 straipsnis
Atitinkamų partnerių institucinių gebėjimų stiprinimas
1. Vadovaujančiosios institucijos išnagrinėja, ar reikia suteikti techninę paramą partnerių, visų pirma mažų vietos valdžios institucijų, ekonominių ir socialinių partnerių ir nevyriausybinių organizacijų, instituciniams gebėjimams stiprinti, siekiant jiems padėti veiksmingai dalyvauti rengiant, įgyvendinant, stebint ir vertinant programas.
2. 1 dalyje nurodyta parama gali būti panaudota, inter alia, specialiems praktiniams užsiėmimams, mokymo sesijoms, koordinavimo ir tinklų kūrimo struktūroms arba dalyvavimo posėdžiuose, skirtuose programai rengti, įgyvendinti, stebėti ir vertinti, išlaidoms iš dalies padengti.
3. Įgyvendinant kaimo plėtros programas, 1 dalyje nurodyta parama gali būti teikiama per valstybių narių kaimo plėtros tinklus, įsteigtus pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 54 straipsnį.
4. Įgyvendinant ESF programas, mažiau išsivysčiusių arba pereinamojo laikotarpio regionų arba Sanglaudos fondo paramą tinkamų gauti valstybių narių vadovaujančiosios institucijos užtikrina, kad esant poreikiui atitinkami ESF ištekliai būtų skiriami į programas įtrauktų socialinių partnerių ir nevyriausybinių organizacijų gebėjimų stiprinimo veiklai.
5. Įgyvendinant Europos teritorinio bendradarbiavimo programas, 1 ir 2 dalyse nurodyta parama taip pat gali apimti paramą, skirtą partnerių instituciniams gebėjimams, kurių reikia norint dalyvauti tarptautinėje bendradarbiavimo veikloje, stiprinti.
18 straipsnis
Komisijos vaidmuo skleidžiant gerąją praktiką
1. Komisija įsteigia visiems ESI fondams bendrą bendradarbiavimo mechanizmą, vadinamą Europos partnerystės praktikos bendruomene, kuriuo galės naudotis suinteresuotosios valstybės narės, vadovaujančiosios institucijos ir Sąjungos mastu partneriams atstovaujančios organizacijos.
Europos partnerystės praktikos bendruomenė suteikia galimybę keistis patirtimi, stiprinti gebėjimus ir pranešti apie atitinkamus rezultatus.
2. Komisija pateikia gerosios praktikos užmezgant partnerystės ryšius pavyzdžių.
3. Dalijantis patirtimi, kaip nustatyti, perduoti ir skleisti gerąją praktiką ir inovacinius metodus, įgyvendinant tarpregionines bendradarbiavimo programas ir veiksmus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1299/2013 (6) 2 straipsnio 3 dalies c punktą, taip pat dalijamasi partnerystės rengiant bendradarbiavimo programas patirtimi.
VII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
19 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. sausio 7 d.