ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. března 2014
o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 1818)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/539/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci svého ekonomického ozdravného programu zahájilo Řecko program privatizace (2). K privatizaci byla jako státní podnik určena i společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (dále jen „společnost Larco“).
(2)
V březnu 2012 Fond pro správu majetku Řecké republiky (Hellenic Republic Asset Development Fund, dále jen „HRADF“) (3) informoval Komisi o navrhované privatizaci společnosti Larco. Aby se objasnilo, zda mohou v souvislosti s privatizačním projektem vyvstat nějaké problémy spojené se státní podporou, zahájila Komise řízení z moci úřední a v dubnu 2012 zahájila předběžné posouzení.
(3)
V rámci těchto jednání z odpovědi řeckých úřadů na dotazník ze dne 16. března 2012 vyplynulo, že společnost Larco měla již dříve užitek ze státních opatření. Komise požádala o další informace prostřednictvím e-mailových zpráv ze dne 18. dubna 2012, 24. dubna 2012, 5. července 2012, 22. srpna 2012 a 7. prosince 2012, a dopisy ze dne 4. května 2012 a 14. ledna 2013, na něž řecké orgány odpověděly dne 20. dubna 2012, 26. dubna 2012, 3. října 2012, 13. listopadu 2012, 15. listopadu 2012, 7. prosince 2012, 24. prosince 2012 a 18. ledna 2013. Setkání útvarů Komise a zástupců řeckých orgánů se uskutečnilo ve dnech 30. dubna 2012 a 11. září 2012 v Aténách a dne 25. ledna 2013 v Bruselu.
(4)
Dopisem ze dne 6. března 2013 (dále jen „rozhodnutí ze dne 6. března 2013“) Komise sdělila Řecku, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o některá opatření podpory popsaná v části 2.2. níže (dále jen „formální vyšetřovací řízení“).
(5)
Rozhodnutí ze dne 6. března 2013 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala řecké orgány a zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatřením podpory.
(6)
Komise obdržela vyjádření od řeckých orgánů dne 30. dubna 2013. Od zúčastněných stran žádné připomínky neobdržela.
(7)
Dne 21. ledna 2014 řecké orgány e-mailem informovaly Komisi, že souhlasí s přijetím rozhodnutí v anglickém jazyce.
2. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
2.1. Příjemce
(8)
Společnost Larco se zabývá těžbou a zpracováním lateritu, těžbou lignitu a výrobou feroniklu a vedlejších produktů. Mezi činnosti společnosti patří průzkum, vývoj, těžba, tavba a obchodování s vlastními výrobky na celém světě. Společnost Larco je jedním z největších výrobců feroniklu na světě. V roce 2012 měla společnost 960 zaměstnanců, čímž se řadí mezi velké podniky (5).
(9)
V době, kdy probíhalo formální vyšetřovací řízení, vlastnil 55,2 % akcií společnosti Larco řecký stát prostřednictvím HRADF, 33,4 % vlastnila Řecká národní banka (National Bank of Greece S.A., soukromá finanční instituce, dále jen „NBG“) a 11,4 % vlastnila společnost Public Power Corporation S.A. (zavedený výrobce elektrické energie v Řecku, v němž je řecký stát majoritním držitelem akcií, dále jen „PPC“).
(10)
Společnost Larco provozuje huť ve městě Larymna ve středním Řecku. Společnost Larco rovněž vlastní těžební práva ve čtyřech lokalitách v různých částech Řecka: v dolech Agios Ioannis (poblíž města Larymna), v dolech Evia, v dolech Kastoria a v lignitovém dole Servia.
(11)
Společnost Larco byla založena jako nová právnická osoba v roce 1989 po likvidaci společnosti Hellenic Mining and Metallurgical S.A. ve městě Larymna (dále jen „někdejší společnost Larco“). Někdejší společnost Larco je stále v likvidaci, ale její aktiva byla spolu s odpovídajícími závazky v roce 1989 převedena do společnosti Larco. Někdejší společnost Larco je tedy věřitelem nynější společnosti Larco.
2.2. Popis jednotlivých opatření
2.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(12)
V dubnu 1998 bylo dosaženo dohody o vyrovnání pohledávek mezi společností Larco a jejími největšími věřiteli, zejména někdejší společností Larco, společností PPC a řeckým státem. Podle dohody z roku 1998 měly být závazky společnosti Larco vůči těmto věřitelům spravovány s úrokem 6 % per annum (dále jen „p.a.“). Dluh vůči řeckému státu nicméně zůstal stabilní či přinejmenším od roku 2004 mírně vzrostl (6), zatímco závazky vůči společnosti PPC a někdejší společnosti Larco byly vyrovnány či poklesly (7).
(13)
Zdá se tedy, že stát nakládal se svými pohledávkami za společností Larco jiným způsobem než druzí dva věřitelé.
2.2.2. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(14)
Dne 22. prosince 2008 poskytl stát záruku za úvěr pro společnost Larco od banky ATE ve výši 30 milionů EUR. Záruka se vztahovala na 100 % úvěru po dobu až 3 let a prémie za záruku činila 1 % p.a.
2.2.3. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(15)
V roce 2009 s ohledem na záporné hodnoty vlastního kapitálu správní rada společnosti Larco navrhla navýšit základní kapitál o 134 milionů EUR, což všichni tři akcionáři schválili. Nicméně pouze řecký stát využil svá práva v plném rozsahu, zatímco banka NBG využila svá práva částečně a společnost PPC se na navýšení kapitálu nijak nepodílela. Na navýšení základního kapitálu se nepodíleli žádní noví akcionáři.
(16)
Skutečné navýšení základního kapitálu činilo pouze o 65,5 milionu EUR, z čehož stát přispěl přibližně 45 miliony EUR (69 % celkového kapitálového vkladu) a banka NBG přispěla 20,5 milionu EUR (31 %). I přes obtížnou finanční situaci společnosti Larco se zdá, že navýšení kapitálu nebylo založeno na restrukturalizačním plánu, který by obnovil životaschopnost společnosti, zatímco banka NBG podle všeho odepsala účetní hodnotu společnosti „protože banka NBG nepředpokládá, že získá zpět účetní hodnotu investice, jelikož společnost čelí vážným finančním problémům“ (8) (viz 45. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 6. března 2013).
2.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(17)
Dne 10. května 2010 poskytl stát záruku na krytí záruční listiny, aby banka NGB poskytla společnosti Larco částku ve výši 10,8 milionu EUR. Záruka pokryla 100 % záruční listiny, byla poskytnuta na neomezenou dobu a prémie za záruku činila 2 % p.a.
2.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(18)
V roce 2010 řecké daňové orgány provedly audit účetní závěrky společnosti Larco a odmítly účetní zpracování určitých ztrát plynoucích ze zajišťovacích smluv pro ceny niklu. Z důvodu nesprávného zaúčtování ztrát byla uložena daňová pokuta ve výši 190 milionů EUR (9).
(19)
Společnost Larco tuto daňovou pokutu následně napadla u řeckých soudů. Podle řeckých právních předpisů platí (10), že subjekt, který je povinen uhradit daňovou pokutu, musí z této pokuty předem splatit 25 %, aby ji mohl u soudu napadnout (v tomto případě 25 % částky odpovídá 47 milionům EUR).
(20)
V případě společnosti Larco však řecký správní soud rozhodl, že ji zprostí povinnosti zaplatit 25 % daňové pokuty předem, a tuto povinnost nahradil povinností uložit záruční listiny na částku ve výši pouhých 1,5 milionu EUR.
2.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(21)
Dne 30. prosince 2011 řecký stát poskytl dvě záruky na dva úvěry ve výši 30 milionů EUR a 20 milionů EUR od banky ATE. Jeden z úvěrů (ve výši 20 milionů EUR) byl v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta, po termínu splatnosti. Záruky zajišťovaly 100 % pokrytí dluhu a prémie činila 1 % p.a.
2.3. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(22)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013 (18.-25. bod odůvodnění) dospěla Komise k předběžnému závěru, že společnost Larco může být od roku 2007 považována za podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (11). Vzhledem k tomu dospěla Komise k předběžnému závěru, že všech šest opatření představuje státní podporu a vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem.
(23)
V případě, že by dotčená opatření představovala státní podporu, byla by poskytnuta v rozporu s požadavky na oznámení a pozastavení stanovenými v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
3.1. Podnik v obtížích
(24)
Ve svých připomínkách v rámci formálního vyšetřovacího řízení řecké orgány tvrdily, že společnost Larco nebyla v letech 2008 a 2009 podnikem v obtížích, protože zaznamenané ztráty byly způsobeny poklesem celosvětové ceny feroniklu v tomto období. Řecké orgány tvrdily, že společnost Larco byla podnikem v obtížích až od roku 2010.
3.2. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(25)
Řecké orgány namítly, že státní úvěr pro společnost Larco v podstatě nepředstavuje státní prostředky, protože to byl původně soukromý úvěr poskytnutý organizací pro restrukturalizaci podniků (Organisation for Entreprise Restructuring S.A., dále jen „OER“). Když organizace OER procházela likvidací podle zákona č. 2741/1999, všechny její pohledávky byly převedeny na stát.
(26)
Dále řecké orgány vysvětlily, že dohoda o vyrovnání pohledávek z roku 1998 obsahovala zvláštní pravidla pro správu a vymáhání nesplacených pohledávek, která se měla použít na konci každého účetního období následujícím způsobem:
a)
pokud by společnost Larco zaznamenala během účetního období zisk, byly by věřitelům nejdříve splaceny vzniklé úroky (6 % p.a.) a až poté jistina;
b)
po splacení úroků by si společnost Larco ponechala určitou částku ze zisků na investice;
c)
po použití bodů a) a b) by jakýkoliv zisk, který zůstal na účtech společnosti Larco, byl rozdělen poměrným způsobem mezi věřitele společnosti Larco.
(27)
Pokud by společnost Larco po roce 1999 nevykázala žádný zisk, věřitelé měli právo dosáhnout splacení pohledávky prostřednictvím různých prostředků, jako například považovat platbu za splatnou, kapitalizace dluhu atd. Věřitelé nicméně nebyli oprávněni k jakékoliv nucené exekuci nesplacené pohledávky, jako je například zabavení aktiv společnosti nebo nucené zahájení konkurzního řízení vůči dotčené společnosti.
(28)
Do roku 2003 věřitelé obdrželi vzniklý úrok, jak bylo dohodnuto. V letech 2004-2007 společnost Larco nedosáhla žádného zisku, a tudíž nedošlo ke splacení vzniklého úroku. V roce 2007 uzavřela společnost PPC se společností Larco dohodu o surovinách, kterou schválili všichni věřitelé a podle níž společnost Larco dodávala společnosti PPC lignit, čímž snižovala výši pohledávky. Pohledávka vůči společnosti PPC byla zcela splacena v roce 2011.
(29)
Správce majetku někdejší společnosti Larco pokračoval ve vymáhání dluhu soudní cestou a zdá se, že určitá částka již byla splacena. Do roku 2011 někdejší společnost Larco na základě dohody z roku 1998 vymohla 5 milionů EUR nesplacené pohledávky. Vzhledem k tomu, že někdejší společnost Larco též měla dluhy vůči řeckému státu, vymohl řecký stát celou částku těchto 5 milionů EUR.
(30)
Pokud jde o přímý dluh společnosti Larco vůči řeckému státu, řecký stát společnosti Larco pravidelně zasílal faktury na roční částky dluhu včetně ročních vzniklých úroků.
(31)
Řecké orgány tudíž tvrdily, že dluh plynoucí z dohody z roku 1998 nemůže představovat státní prostředky a že společnost Larco v žádném případě nezískala selektivní výhodu.
3.3. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(32)
Řecké orgány se odvolaly na sdělení Komise o zárukách (12), a zejména na bod 3.2 tohoto sdělení, který obsahuje podmínky, za nichž Komise může vyloučit státní podporu v případě individuální záruky. Podle řeckých orgánů:
a)
společnost Larco nebyla podnikem v obtížích v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta;
b)
rozsah záruky mohl být náležitě poměřen v okamžiku, kdy byla záruka udělena;
c)
záruka byla poskytnuta na dluhové cenné papíry (dluhopisy), a mohla tudíž přesáhnout 80 % výše nesplaceného úvěru;
d)
1 % prémie zaplacená za záruku byla běžnou tržní cenou zohledňující finanční situaci společnosti Larco.
(33)
Řecké orgány tedy tvrdily, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 nepředstavuje státní podporu.
(34)
Řecké orgány objasnily, že opatření 2 bylo uděleno na základě ministerského rozhodnutí YA 2/93378/0025 ze dne 22. prosince 2008 a pokrývalo přesnou částku 30 000 000 EUR.
3.4. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(35)
Řecké orgány uvedly, že důvodem účasti státu na navýšení kapitálu bylo ochránit hodnotu společnosti kvůli její nadcházející privatizaci a za účelem provedení plánu restrukturalizace. Ve svém rozhodnutí stát zohlednil růstový potenciál společnosti Larco, hodnotu aktiv společnosti, celkovou situaci na trhu s feroniklem, jakož i restrukturalizační opatření a opatření ke snížení nákladů.
(36)
Banka NBG poskytla 31 % částky určené k navýšení kapitálu. Na rozdíl od řeckého státu se banka NBG rozhodla využít svá práva pouze částečně. Řecké orgány namítly, že záměrem banky NBG bylo udržet určitou kontrolu nad společností, a že tudíž její kroky by neměly být považovány za nedostatek důvěry v budoucnost společnosti Larco. Banka NBG opravdu snížila svůj podíl ve společnosti Larco na nezbytné minimum podle řeckých právních předpisů, aby měla právo veta nad některými důležitými rozhodnutími správní rady.
(37)
Třetí akcionář, společnost PPC, výslovně rozhodl, že se nebude podílet na navýšení kapitálu, a souhlasil tudíž, že se jeho akciový podíl sníží. Řecké orgány uvedly, že se společnost PPC rozhodla nezúčastnit se navýšení kapitálu z toho důvodu, že jejím záměrem bylo umožnit státu, aby získal větší akcionářský podíl kvůli privatizaci společnosti.
(38)
Na závěr řecké orgány uvedly, že stát jednal jako investor v tržním hospodářství, a že tedy navýšení kapitálu v roce 2009 nepředstavovalo státní podporu.
(39)
Pokud jde o datum poskytnutí záruky, řecké orgány neposkytly přesvědčivé informace. Ze zápisu z valné hromady vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 na základě dokumentu Οικ2/27694/0025 ministerstva financí vzhledem k celkovému příspěvku státu na navýšení základního kapitálu, který dosáhl výše 44 999 999,40 EUR. V účetní závěrce společnosti Larco z roku 2009 je uvedeno, že o navýšení kapitálu bylo rozhodnuto dne 14. května 2009, ale neobjasňuje se, kdy se vklad nového kapitálu fakticky uskutečnil.
3.5. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(40)
Řecké orgány vysvětlily, že v rámci dohody z roku 1998 někdejší společnost Larco trvale usilovala o splacení částky, jež jí dlužila společnost Larco, u řeckých soudů a byla vydána řada rozsudků a rozhodnutí o neplatnosti, mimo jiné i ve věci dluhu ve výši 10,5 milionu EUR (13).
(41)
V rámci odvolání, které společnost Larco podala, a vzhledem k nebezpečí, že dojde k nenapravitelné škodě, pozastavil řecký nejvyšší soud splácení dluhu ve výši přibližně 10,5 milionu EUR až do konečného rozsudku příslušného soudu. Toto pozastavení bylo uděleno pod podmínkou, že společnost Larco poskytne někdejší společnosti Larco záruční listinu na výše uvedenou částku. Banka NBG poskytla společnosti Larco záruční listinu na částku přibližně 10,8 milionu EUR (10,5 milionu EUR původně napadeného dluhu + 0,3 milionu EUR na soudní výlohy a poplatky). Záruční listina byla následně pokryta státní zárukou na celou částku s prémií 2 % p.a. na neomezenou dobu.
(42)
Řecké orgány vysvětlily, že opatření bylo poskytnuto státem jako akcionářem s cílem splnit podmínky nutné pro pozastavení splácení a pro ochranu státních investic před dluhy po lhůtě splatnosti. V opačném případě by pozastavení splácení nebylo použitelné a někdejší společnost Larco by měla právo vymáhat splacení pohledávky, a to případně i zabavením aktiv společnosti Larco, která by se tak stala insolventní. Podle řeckých orgánů by banka NBG záruční listinu bez státní záruky neposkytla.
(43)
Řecké orgány objasnily, že opatření 4 bylo poskytnuto na základě ministerského rozhodnutí YA 2/923/0025 ze dne 10. května 2010 a vztahuje se na částku ve výši přesně 10 510 824,95 EUR a na částku 310 000 EUR na soudní poplatky a náklady, tedy na celkovou částku 10 820 824,95 EUR.
3.6. Opatření 5: záruční listiny místozaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(44)
Řecké orgány objasnily, že dotčené opatření se týká spíše dodatečné daně než daňové pokuty. Dodatečná daň byla vyměřena proto, že daňové orgány nesouhlasily s tím, že by ztráty vyplývající ze zajišťovacích smluv měly být odvozeny z čistých příjmů společnosti Larco, jak tvrdila společnost Larco. Řecké orgány rovněž upřesnily, že společnost Larco byla soudem vyzvána, aby poskytla záruční listiny v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR.
(45)
Řecké orgány předložily důkazy o tom, že společnost Larco byla na základě obecného právního předpisu oprávněna nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami. Soud v rozsudku, který umožnil společnosti Larco nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami v souladu s vnitrostátními právními předpisy (14), použil ověření vyváženosti a zvážil přínos pro věřitele (stát) a životaschopnost dlužníka (společnost Larco), a rozhodl proto o dočasném pozastavení povinnosti předem zaplatit 47 milionů EUR (což představuje 25 % dodatečné daně) a o nahrazení této platby záruční listinou v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR. Toto pozastavení mělo být v platnosti až do vydání konečného rozsudku ve sporu týkajícím se uložení dodatečné daně, který společnost Larco zahájila proti státu pro vyměření dodatečné daně.
(46)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že rozhodnutí vnitrostátních soudů nemohou být připisována státu.
(47)
Řecké orgány rovněž vysvětlily, že navzdory tomuto dočasnému pozastavení stát prakticky zrušil finanční dopad tohoto pozastavení započtením dodatečné daně, kterou měla společnost Larco zaplatit, proti částce, kterou měl společnosti Larco zaplatit stát, např. vrácením přeplatku na dani z příjmu nebo na DPH. To bylo umožněno pozdějšími předpisy pro zrychlení výběru daní v Řecku.
(48)
To znamená, že stát již zjevně ve skutečnosti získal minimálně 16,1 milionu EUR z dlužné částky, pokud jde o zaplacení dodatečné daně společností Larco předem.
3.7. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(49)
Řecké orgány objasnily, že ani jeden z těchto dvou úvěrů, pro které byly poskytnuty záruky, nebyl po lhůtě splatnosti. Úvěr ve výši 20 milionů EUR poskytla banka ATE jako refinancování staršího úvěru ve výši 20 milionů EUR, který byl po splatnosti.
(50)
Řecké orgány uvedly, že ani jedna státní záruka se netýkala státních prostředků, protože stát společnosti Larco dlužil 60 milionů EUR na přeplatcích za DPH. Proto kdyby bylo třeba splatit záruky, tyto částky mohly kompenzovat nesplacené pohledávky státu.
(51)
Orgány rovněž tvrdily, že i kdyby opatření představovalo podporu, mělo by být považováno za slučitelné s vnitřním trhem, protože byly dodrženy požadavky dočasného rámce (15) a příslušného dočasného řeckého systému pro úvěrové záruky (dále jen „dočasný systém záruk“) (16). Orgány se zejména domnívaly, že kromě toho, že společnost Larco byla v době poskytnutí opatření podnikem v obtížích, byly splněny ostatní podmínky dočasného systému záruk:
a)
společnost Larco byla velkým podnikem;
b)
úvěr ve výši 30 milionů EUR byl investičním úvěrem, zatímco úvěr ve výši 20 milionů EUR byl úvěrem na refinancování staršího úvěru, který byl poskytnut na investiční účely;
c)
záruky byly poskytnuty před koncem roku 2011;
d)
celková částka dvou zaručených úvěrů přesáhla roční mzdové náklady společnosti Larco pouze částkou 3 miliony EUR;
e)
záruky se vztahují na 100 % úvěru, ale takové opatření bylo jedinou možností, jak mohla společnost Larco získat přístup k financování s ohledem na zvláštní situaci řeckého hospodářství;
f)
záruky obsahovaly prémii 1 % p.a., která by měla být považována za tržní prémii.
(52)
Dále řecké orgány uvedly, že v případě, že by Komise dospěla k závěru, že toto opatření představuje podporu a nebyly splněny podmínky dočasného systému záruk, opatření mělo být považováno za podporu na záchranu. Tato podpora by měla být považována za oznámenou, protože Komise byla o tomto opatření informována v odpovědi v dotazníku ze dne 16. března 2012, kdy věc byla ve fázi předběžného šetření z moci úřední.
(53)
Podle řeckých orgánů byla pomoc v souladu s požadavky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť:
a)
se jednalo o likviditní podporu ve formě úvěrových záruk;
b)
byla opodstatněna závažnými sociálními problémy a neměla významně nepříznivé vedlejší účinky na jiné členské státy;
c)
řecké orgány připravovaly plán restrukturalizace ve spolupráci s Komisí;
d)
byla omezena na částku potřebnou k udržení podniku v provozu po omezenou dobu;
e)
respektovala podmínku „jednou a dost“, neboť společnost Larco nebyla příjemcem podpory na záchranu či restrukturalizaci v minulosti;
f)
společnost Larco předložila státu obchodní plán odůvodňující nutnost financování ve výši 30 milionů EUR na investice.
(54)
Řecké orgány objasnily, že opatření 6 bylo přijato na základě i) ministerského rozhodnutí YA 2/95156/0025 ze dne 30. prosince 2011 pokrývajícího přesnou částku ve výši 30 000 000 EUR a ii) ministerského rozhodnutí YA 2/95161/0025 ze dne 30. prosince 2011 týkajícího se částky ve výši přesně 20 000 000 EUR.
4. HODNOCENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se v úvodu zabývá otázkou, zda je společnost Larco podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Následně rozhodnutí posoudí, zda zkoumaná opatření představují státní podporu vůči společnosti Larco ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a konečně zda taková podpora je slučitelná s vnitřním trhem.
4.1. Obtíže společnosti Larco
(56)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013, a to zejména v 18.-25. bodu odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise dospěla k předběžnému závěru, že v době, kdy bylo poskytnuto šest dotčených opatření, byla společnost Larco podnikem v obtížích. V tabulce jsou uvedeny klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-2011:
Klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-6/2012 (v milionech EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Obrat
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Zisk před zdaněním
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Základní kapitál
163,8
163,8
109
109
109
109
Vlastní kapitál
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Celkový dluh
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Dluh/ vlastní kapitál (poměr)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Bod 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci uvádí, že společnost s ručením omezeným se považuje za podnik v obtížích, pokud u ní „došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců“. To odráží předpoklad, že společnost prodělávající značné ztráty zapsaného (základního) kapitálu nebude schopna zastavit ztráty, které téměř jistě povedou k ukončení podnikatelské činnosti v krátkodobém nebo střednědobém horizontu (jak je uvedeno v bodě 9 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci).
(58)
Kromě toho podle bodu 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci může být společnost považována za podnik v obtížích „tehdy, kdy jsou patrné typické příznaky podniku v obtížích, například narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová hodnota čistých aktiv“. V tomto ohledu podle Tribunálu existence „záporného vlastního kapitálu, což může být […] považováno za významný ukazatel finančních potíží podniku“ (18).
(59)
Podle účetních závěrek společnosti Larco v období od roku 2007 do 1. pololetí roku 2012 základní kapitál společnosti neklesl o více než polovinu. Nicméně ve stejném období vlastní kapitál společnosti dosáhl záporných hodnot. Komise v předchozích případech měla za to, že pokud společnost má záporný vlastní kapitál, znamená to, že celý základní kapitál této společnosti byl ztracen, a a priori se předpokládá, že kritéria uvedená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou splněna (19).
(60)
V případě společnosti Larco se Komise domnívá, že základní kapitál této společnosti se pouze zdánlivě nesnížil o více než polovinu, protože společnost nepřijala náležitá opatření, jež v takové situaci stanoví řecké právní předpisy (20). Příslušná opatření se zaměřují na změnu hodnoty vlastního kapitálu společnosti z negativní na pozitivní a zároveň na jeho zvyšování na odpovídající úroveň. Takovými opatřeními by mohla být buď kapitalizace ztrát, nebo zvýšení kapitálu, anebo obojí.
(61)
V této souvislosti se Komise domnívá, že kapitalizace ztrát by měla za následek ztrátu celého základního kapitálu společnosti, protože kumulované ztráty byly vyšší než základní kapitál. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že v tomto případě jsou od roku 2008 splněna kritéria stanovená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(62)
Kromě toho, pokud jde o kritéria stanovená v bodě 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, ve společnosti Larco došlo od roku 2007 do roku 2009 k výraznému poklesu obratu a v letech 2008 a 2009 k významným ztrátám, a to v celkové výši 221 milionů EUR (116 milionů EUR a 105 milionů EUR). V letech 2010 a 2011 se společnosti zvýšil obrat i zisky, ale tento nárůst nebyl dostatečný k tomu, aby došlo k finančnímu zotavení společnosti. Během téhož období vlastní kapitál společnosti zůstal záporný a její dluh nadále rostl. Navíc operace společnosti Larco byly v 1. pololetí roku 2012 opět ztrátové.
(63)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že společnost Larco nebyla v průběhu let 2008 a 2009 v obtížích, protože ztráty byly způsobeny snížením ceny feroniklu.
(64)
Za prvé, skutečnost, že pokles cen feroniklu vedl ke ztrátám a přispěl k obtížím společnosti Larco, neomlouvá sama o sobě zjištění, že společnost Larco vykazovala obvyklé rysy podniku v obtížích. Zdravá firma by musela přizpůsobit své náklady takovým cenovým změnám, aby zabránila ztrátám.
(65)
Za druhé, v letech 2008 a 2009 měla společnost záporný vlastní kapitál a její dluh rostl (nárůst o 63 % mezi lety 2007-2008). I když se cena feroniklu a obrat společnosti po roce 2010 výrazně zvýšily, pozdější finanční výsledky společnosti Larco naznačují, že její obtíže přetrvávaly. Proto nelze dospět k závěru, že ztráty z roku 2008 a 2009 byly pouze důsledkem nízkých cen feroniklu.
(66)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že společnost Larco byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci v době, kdy jí bylo poskytnuto šest dotčených opatření.
4.2. Existence státní podpory
(67)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou - pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy - neslučitelné s vnitřním trhem.
(68)
V souladu s ustálenou praxí Komise, a jak bylo potvrzeno judikaturou, kritériem pro posouzení, zda transakce mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem je státní podporou, je zásada investora v tržním hospodářství nebo zásada věřitele v tržním hospodářství (21). Z této zásady plyne, že pokud stát jedná na trhu jako komerční hospodářský subjekt, musí tak učinit způsobem srovnatelným se soukromým subjektem. Pokud stát tak nečiní, může se jednat o státní podporu. Jinými slovy, ukazatelem pro posouzení, zda transakce zahrnuje státní podporu, je to, zda by se soukromý subjekt v podobné situaci choval stejným způsobem. Při uplatňování této zásady nelze jako důvody pro udělení podpůrných opatření vzít v úvahu jiná než hospodářská hlediska.
4.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(69)
Na základě dostupných informací nemůže Komise souhlasit s tvrzením řeckých orgánů, že úvěr od organizace OER byl soukromým úvěrem. Podle řeckého zákona č. 1386/1983 (článek 1) (22), kterým se zřizuje organizace OER, „OER bude fungovat ve prospěch společenského zájmu a pod dohledem státu“. Podle článku 3 téhož zákona byl stát jediným akcionářem organizace OER. Kromě toho měl stát možnost přímo jmenovat předsedu spolu s 2 z 8 členů představenstva a nepřímo i další 4 členy. Z výše uvedeného vyplývá, že zdroje organizace OER jsou v podstatě státními prostředky, a tedy se zdá, že každý úvěr od organizace OER lze považovat za úvěr od státu.
(70)
Důkazy předložené řeckými orgány ukazují, že dluh společnosti Larco vůči organizaci OER (následně převedený na stát) byl pravidelně vykazován a fakturován v souladu s dohodou o vyrovnání pohledávek z roku 1998 a na základě dohody vyrovnání pohledávek z roku 1998. Část dluhu byla splacena, když to umožnila ziskovost společnosti. Společnost Larco v tomto období provedla investice, které snížily splátky, ale tyto investice byly schváleny všemi věřiteli. Podle zmíněné dohody věřitelé neměli nárok na žádnou nucenou exekuci nesplaceného dluhu.
(71)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že opatření 1 je v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, protože stát jako věřitel jednal způsobem srovnatelným s chováním soukromého věřitele, protože použil všechny prostředky, které měl k dispozici a ve smluvně dohodnutém rámci, s cílem vymoci svůj dluh.
4.2.2. Opatření 2: státní záruka v roce 2008
(72)
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože požadavek na jejich plnění je hrazen ze státního rozpočtu. Navíc jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena, znamená pro stát finanční ztrátu. Kritérium státních prostředků a přičitatelnost státu jsou tedy pro toto opatření splněny a řecké orgány to nezpochybňují.
(73)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že jsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách. Komise dospěla k závěru, že společnost Larco byla v roce 2008 podnikem v obtížích. Kromě toho roční záruku ve výši 1 % nelze považovat za záruku zohledňující riziko selhání, pokud jde o zaručené úvěry, a to vzhledem ke značným finančním obtížím společnosti Larco a zejména vzhledem k vysokému podílu dluhů k vlastnímu kapitálu v případě této společnosti.
(74)
Komise se domnívá, že rozumný tržní věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(75)
Společnost Larco působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy obchoduje, a sama vyváží většinu své produkce do jiných členských států. Těžba niklu, tavení a rafinace se kromě Řecka dále děje v 6 členských státech, a to v Rakousku, Finsku, Francii (Nové Kaledonii), Španělsku, Švédsku a Spojeném království (23). S niklem se obchoduje téměř ve všech členských státech (24).
(76)
Zkoumaná opatření umožňují společnosti Larco, aby pokračovala v činnosti jako doposud, a na rozdíl od ostatních konkurentů, kteří se nacházejí ve finančních potížích, nemusí čelit následkům, jež by jinak vyplynuly ze špatných finančních výsledků společnosti. To narušuje hospodářskou soutěž, protože ostatní společnosti, které působí na stejných trzích, se musí bez této státní podpory obejít.
(77)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 2 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že podpora se rovná výši zaručeného úvěru, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco s ohledem na své ekonomické obtíže nalezla na trhu prostředky financování, a to bez ohledu na podmínky. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu, která se rovná výši zaručeného úvěru, protože bez státní záruky by nebyla schopna na trhu takové finanční prostředky získat.
(78)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.3. Opatření 3: navýšení základního kapitálu v roce 2009
(79)
Účast státu na navýšení základního kapitálu ve společnosti Larco v roce 2009 zahrnuje státní prostředky a lze ji připsat státu. Toto kritérium je tedy splněno a řecké orgány je nezpochybňují.
(80)
Komise neobdržela ze strany řeckých orgánů žádné přesvědčivé důkazy, které by ospravedlnily jejich tvrzení, že stát jednal jako rozumný investor v tržním hospodářství. Zápisy z valných hromad akcionářů uvedené jako důkaz ve skutečnosti naznačují, že žádný plán restrukturalizace nebyl akcionářům před navýšením základního kapitálu předložen, a to i přesto, že společnost Larco byla podnikem v obtížích. Kromě toho konečná částka navýšení základního kapitálu nakonec nedostačovala k pokrytí záporného vlastního kapitálu společnosti, a proto navýšení nemohlo být považováno za opatření na ochranu hodnoty společnosti a podporu její restrukturalizace.
(81)
Pokud jde o účast banky NBG, Komise připomíná vyjádření Soudního dvora, že „souběžnost sama o sobě i při existenci významných soukromých investic dostačující k učinění závěru o neexistenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, když nebyly vzaty v úvahu ostatní relevantní skutkové a právní okolnosti“ (25).
(82)
Ve skutečnosti nelze částečnou účast banky NBG použít jako důkaz o souběžnosti činností mezi státem a soukromými akcionáři, protože banka NBG byla vůči společnosti Larco nejen akcionářem, ale také věřitelem. Její rozhodnutí podílet se částečně na navýšení kapitálu bylo tedy prostředkem, jak ochránit nejen hodnotu své investice, ale také své postavení věřitele.
(83)
Kromě toho stát již poskytl společnosti Larco státní záruku v roce 2008. Tedy, jak stanovuje příslušná judikatura, účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 nelze chápat izolovaně, ale musí být posuzována v souvislosti s jinými podpůrnými opatřeními (26).
(84)
A konečně, v zápisech z valných hromad akcionářů nelze najít oporu pro tvrzení řeckých orgánů, že záměrem společnosti PPC bylo, aby stát dosáhl výrazného většinového podílu. Namísto toho společnost PPC jednoduše prohlásila, že se na navýšení základního kapitálu nebude podílet.
(85)
Komise se proto domnívá, že rozumný tržní investor by se na navýšení základního kapitálu společnosti Larco za těchto podmínek nepodílel. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(86)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(87)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 3 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že není zpochybněno, že stát plně vykonával svá práva na navýšení základního kapitálu [nejasné], hodnota opatření 3 dosahuje částky 44 999 999,40 EUR.
(88)
Pokud jde o datum poskytnutí příspěvku, ze zápisu z valné hromady konané dne 14. května 2009 vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 (27) s cílem navýšit základní kapitál [nejasné] příspěvkem státu v celkové hodnotě 44 999 999,40 EUR. Komise nemá informace o datu, kdy byla poskytnuta zbývající částka příspěvku státu na navýšení základního kapitálu společnosti.
4.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(89)
Ze stejných důvodů jako u opatření 2 je pro opatření 4 splněno kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu a řecké orgány to nezpochybnily.
(90)
Komise uznává, že poskytnutí záruky v případech podobných tomuto případu může být běžnou obchodní praxí akcionářů. Avšak vzhledem k tomu, že banka NBG byla také akcionářem společnosti Larco, se Komise domnívá, že by pro akcionáře bylo obvyklé úměrně sdílet expozici plynoucí z dotčené záruky. Místo toho stát na sebe vzal veškeré riziko plynoucí z poskytnutí záruky na úvěr, zatímco společnost Larco byla v obtížích a její dluh narůstal.
(91)
Pokud jde o opatření 2, podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách nejsou ani pro toto opatření splněny, protože dluhová prémie ve výši 2 % nemůže být považována za prémii zohledňující riziko selhání společnosti Larco.
(92)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco za těchto podmínek záruku neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(93)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(94)
Proto Komise dospěla k závěru, že opatření 4 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že výše podpory se rovná zaručené částce, protože je jasné, že bez ohledu na podmínky by žádný rozumný subjekt na trhu nebyl schopen zaručit pro společnost Larco tuto částku vzhledem k ekonomickým obtížím společnosti. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu ve výši zaručené částky, protože bez státní záruky by společnost Larco nemohla na trhu získat žádné záruky.
(95)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení dodatečné daně předem v roce 2010
(96)
Komise bere na vědomí vysvětlení předložená řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec opatření 5.
(97)
S ohledem na důkazy předložené řeckými orgány Komise souhlasí s tím, že právo nahradit platbu dodatečné daně předem záruční listinou bylo společnosti uděleno soudem na základě objektivních kritérií, která by se použila na jakoukoliv společnost v podobné situaci. Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 5 nezahrnovalo selektivní výhodu pro společnost Larco.
4.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(98)
Komise bere na vědomí vysvětlení poskytnutá řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec pro opatření 6.
(99)
Komise nesouhlasí s řeckými orgány, že opatření 6 nezahrnuje státní prostředky. Za prvé, jak je vysvětleno u opatření 2, státní záruky ohrožují prostředky státu, protože jejich plnění je vypláceno ze státního rozpočtu. Kromě toho jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena tržní prémií, znamená pro stát finanční ztrátu. Navíc argument o nesplacených pohledávkách DPH ve výši 60 milionů EUR se zdá být v rozporu s připomínkami k opatření 5, kde řecké orgány tvrdily, že úmyslně a v souladu se zákonem nevrátily dlužnou DPH, a to s cílem kompenzovat pozastavení platby dodatečné daně předem.
(100)
Komise se proto domnívá, že kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu je u tohoto opatření splněno.
(101)
Ani pro toto opatření, podobně jako u opatření 2 a 4, nejsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách.
(102)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo společnosti Larco poskytnuto selektivně, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(103)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Proto došla Komise k závěru, že opatření 6 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o opatření 2, Komise se domnívá, že výše podpory se rovná částce zaručených úvěrů, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco vzhledem ke svým ekonomickým obtížím nalezla na trhu financování bez ohledu na podmínky.
(105)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.7. Závěr ohledně existence státní podpory
(106)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 1 a 5 nepředstavují státní podporu, zatímco opatření, 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(107)
To znamená, že státní podpora plynoucí z opatření 2 činí 30 000 000 EUR poskytnutých dne 22. prosince 2008. Státní podpora plynoucí z opatření 3 činí 44 999 999,40 EUR, ale je třeba, aby řecké orgány upřesnily datum (data), kdy byla podpora poskytnuta. Státní podpora plynoucí z opatření 4 činí 10 820 824,95 EUR a byla poskytnuta dne 10. května 2010 a celková státní podpora plynoucí z opatření 6 činí 50 000 000 EUR (součet 30 000 000 EUR + 20 000 000 EUR) poskytnutých dne 30. prosince 2011.
4.3. Protiprávní podpora
(108)
Opatření 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu, která byla poskytnuta v rozporu s povinností týkající se oznámení a povinností nekonat, jež jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tato opatření tudíž představují protiprávní státní podporu.
4.4. Slučitelnost podpory
(109)
Vzhledem k tomu, že určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jejich slučitelnost musí být posouzena s ohledem na výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(110)
Podle judikatury Soudního dvora záleží na rozhodnutí členského státu, zda se bude dovolávat možných důvodů slučitelnosti a prokáže, že jsou splněny podmínky pro takovou slučitelnost (28).
4.4.1. Slučitelnost opatření 2, 4 a 6
(111)
V případě opatření 2 a 4 se řecké orgány nedovolávaly žádných případných důvodů slučitelnosti, protože namítaly, že tato opatření nepředstavují státní podporu.
(112)
Vzhledem k tomu, že tato opatření představují státní podporu, měla by být posuzována s ohledem na jejich slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 bodu c) Smlouvy, a zejména podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť společnost Larco byla podnikem v obtížích nejméně od roku 2008. Podle bodu 20 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci „nemůže být podnik v obtížích považován za prostředek k prosazování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Komise se proto domnívá, že podpora poskytovaná podnikům v obtížích může přispívat k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchod v takové míře, jež by byla v rozporu se zájmem Společenství, pouze pokud budou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.“
(113)
Nicméně, příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (bod 3.1.) nejsou v projednávaném případě splněny. Záruky nebyly ukončeny po 6 měsících a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace, kterým by se obnovila životaschopnost společnosti, přičemž nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady nepředložily plán likvidace.
(114)
Pokud jde o opatření 6, řecké orgány namítly, že bylo v souladu s dočasným rámcem a dočasným systémem záruk, a proto je lze v každém případě považovat za podporu na záchranu.
(115)
Komise nesouhlasí s argumenty řeckých orgánů. Domnívá se, že nebyly splněny podmínky dočasného rámce a dočasného systému pojištění vkladů, protože společnost Larco byla podnikem v obtížích. Celková částka obou záruk převýšila roční mzdové náklady společnosti Larco, záruka překročila 90 % úvěru a dluhová prémie ve výši 1 % p.a. nemůže být považována za tržní prémii, jež odráží riziko selhání při splácení zaručené částky.
(116)
Pokud jde o tvrzení, že opatření bylo součástí podpory na záchranu, i když Komise vedla jednání s řeckými úřady o společnosti Larco od roku 2011, úřady se nikdy nezmínily, že záruky poskytnuté v roce 2011 by měly být považovány za podporu na záchranu, a nikdy nic takového neoznámily. Ve skutečnosti ve své odpovědi ze dne 16. března 2012 v dotazníku řecké orgány výslovně prohlásily, že společnost Larco za posledních 10 let z podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci netěžila.
(117)
Příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci každopádně nebyly splněny ani v tomto případě. Záruky poskytnuté v roce 2011 nebyly po 6 měsících ukončeny a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace nebo plán likvidace. Obchodní plán odůvodňující potřebu 30 milionů EUR na investice nemůže tvořit základ slučitelného plánu restrukturalizace podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Důvodem je, že tento plán nesměřoval k obnovení životaschopnosti podniku a neobsahoval žádná plánovaná nebo provedená kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Kromě toho neexistoval žádný důkaz o tom, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady neposkytly ani plán likvidace.
(118)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost opatření 2, 4 a 6.
(119)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 2, 4 a 6 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
4.4.2. Slučitelnost opatření 3
(120)
Řecké orgány neuvedly žádné případné důvody pro slučitelnost opatření 3, protože tvrdily, že toto opatření nepředstavuje státní podporu.
(121)
Vzhledem k tomu, že zmíněné opatření představuje státní podporu, mělo by také být posuzováno s ohledem na svou slučitelnost s pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, a to z důvodů uvedených v 112. bodě odůvodnění. Nicméně příslušné podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci nejsou ani v tomto případě splněny. Řecké orgány nikdy neoznámily plán restrukturalizace, který by obnovil životaschopnost podniku, a nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory.
(122)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost tohoto opatření.
(123)
Na základě těchto skutečností považuje Komise opatření 3 za neslučitelné s vnitřním trhem.
4.5. Navrácení podpory
(124)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, zda dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, pokud zjistí, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem (29). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, je upravena tak, aby obnovila předchozí stav (30). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (31).
(125)
V souladu s judikaturou je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (32) uvedeno, že „[j]e-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]“.
(126)
Vzhledem k tomu, že v rozporu s článkem 108 Smlouvy žádné z dotčených opatření nebylo Komisi oznámeno, a je tudíž třeba je považovat za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato opatření vrácena, aby byla opět nastolena situace, která na trhu existovala před jejich poskytnutím. Vrácení by se mělo týkat doby, odkdy vznikla příjemci výhoda, tj. odkdy mohl příjemce podporu využívat, až do okamžiku vrácení podpory, a částky, které mají být získány zpět, by měly být úročeny až do okamžiku vrácení podpory.
5. ZÁVĚR
(127)
Opatření 1 a 5 nepředstavují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(128)
Řecko protiprávně a v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy provedlo opatření 2, 3, 4 a 6.
(129)
Zejména opatření 2, 4 a 6 (státní záruky poskytnuté v letech 2008, 2010 a 2011) ve prospěch společnosti Larco představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a jsou neslučitelná s vnitřním trhem, neboť nebyly splněny příslušné podmínky stanovené pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyly zjištěny žádné další důvody pro slučitelnost.
(130)
Opatření 3 (účast státu na navýšení kapitálu společnosti Larco v roce 2009) rovněž představuje státní podporu a je neslučitelné se Smlouvou, protože nebyly splněny příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyl zjištěn žádný jiný důvod pro slučitelnost.
(131)
Komise bere na vědomí, že Řecko souhlasilo s tím, aby toto rozhodnutí bylo přijato v anglickém jazyce.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nevymáhání dluhu ministerstvem financí a přijetí záručních listin místo platby dodatečné daně předem v roce 2010, což Řecko uplatnilo v případě společnosti Larco, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Státní podpora ve výši 135 820 824,35 EUR ve formě státních záruk pro společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. poskytnutých v letech 2008, 2010 a 2011 a účast státu na navýšení základního kapitálu společnosti v roce 2009 protiprávně poskytnutá Řeckem v rozporu s článkem 108 odst. 3 Smlouvy jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Řecko od příjemce zajistí navrácení neslučitelné podpory uvedené v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, se úročí ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do okamžiku jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složené úroky v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (33) ve znění pozdějších předpisů.
4. Pokud jde o opatření 3, Řecko poskytne přesné datum (data), kdy poskytlo svůj příspěvek k navýšení základního kapitálu v roce 2009.
5. Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 2 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko předloží následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úrok do okamžiku vrácení podpory), která má být příjemcem navrácena,
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím,
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v článku 2. Na žádost Komise Řecko neprodleně předloží informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 27. března 2014.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2014 m. kovo 27 d.
dėl valstybės pagalbos SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kurią Graikija suteikė „Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.“
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 1818)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/539/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtus straipsnius (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Pagal šalies ekonominio koregavimo programą Graikija įsipareigojo įgyvendinti privatizavimo programą (2). Buvo numatyta privatizuoti valstybės įmonę „Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.“ (toliau - „Larco“).
(2)
2012 m. kovo mėn. Graikijos Respublikos turto valdymo fondas (toliau - GRTVF) (3) Komisiją informavo apie siūlomą bendrovės „Larco“ privatizavimą. Siekdama išsiaiškinti, ar įgyvendinant privatizavimo projektą gali kilti valstybės pagalbos klausimų, Komisija savo iniciatyva pradėjo nagrinėti bylą ir 2012 m. balandžio mėn. pradėjo preliminarų vertinimą.
(3)
Vykstant šioms diskusijoms iš Graikijos valdžios institucijų 2012 m. kovo 16 d. atsakymo į klausimyną tapo aišku, kad bendrovei „Larco“ jau buvo taikomos valstybės pagalbos priemonės. Komisija papildomos informacijos paprašė 2012 m. balandžio 18 d., 2012 m. balandžio 24 d., 2012 m. liepos 5 d., 2012 m. rugpjūčio 22 d. ir 2012 m. gruodžio 7 d. el. laiškais bei 2012 m. gegužės 4 d. ir 2013 m. sausio 14 d. raštais, į kuriuos Graikijos valdžios institucijos atsakė 2012 m. balandžio 20 d., 2012 m. balandžio 26 d., 2012 m. spalio 3 d., 2012 m. lapkričio 13 d., 2012 m. lapkričio 15 d., 2012 m. gruodžio 7 d., 2012 m. gruodžio 24 d. ir 2013 m. sausio 18 d. Komisijos tarnybų ir Graikijos valdžios institucijų susitikimai įvyko 2012 m. balandžio 30 d. ir 2012 m. rugsėjo 11 d. Atėnuose bei 2013 m. sausio 25 d. Briuselyje.
(4)
2013 m. kovo 6 d. raštu (toliau - 2013 m. kovo 6 d. sprendimas) Komisija informavo Graikiją, kad ji nusprendė pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl tam tikrų pagalbos priemonių, toliau apibūdintų 2.2 skirsnyje (toliau - oficiali tyrimo procedūra).
(5)
2013 m. kovo 6 d. sprendimas buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (4). Komisija pakvietė Graikijos valdžios institucijas ir suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl pagalbos priemonių.
(6)
Komisija Graikijos valdžios institucijų pastabas gavo 2013 m. balandžio 30 d. Suinteresuotosios šalys Komisijai pastabų nepateikė.
(7)
2014 m. sausio 21 d. el. laišku Graikijos valdžios institucijos informavo Komisiją sutinkančios, kad sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
2. PAGALBOS PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
2.1. Pagalbos gavėjas
(8)
Bendrovė „Larco“ specializuojasi laterito rūdos gavybos ir perdirbimo, lignito gavybos ir feronikelio bei šalutinių produktų gamybos srityje. Bendrovė verčiasi savo produktų žvalgyba, gavyba, kasyba, lydymu ir prekyba visame pasaulyje. Bendrovė „Larco“ yra viena didžiausių feronikelio gamintojų pasaulyje. 2012 m. bendrovė turėjo 960 darbuotojų, todėl ji laikytina didele įmone (5).
(9)
Pradėjus oficialią tyrimo procedūrą 55,2 % bendrovės „Larco“ per GRTVF valdė Graikijos valstybė, 33,4 % - „National Bank of Greece S.A.“ (toliau - NBG, privati finansų įstaiga), 11,4 % - „Public Power Corporation S.A.“ (toliau - PPC, pagrindinė elektros energijos gamintoja Graikijoje, kurios didžiausia akcininkė yra valstybė).
(10)
Bendrovė „Larco“ Vidurio Graikijos Larimnos mieste turi lydymo gamyklą. Be to, įvairiose Graikijos vietovėse bendrovė „Larco“ valdo keturis kasybos teisių paketus: Agios Ioannis kasyklų (prie Larimnos), Evijos kasyklų, Kastorijos kasyklų ir Servijos lignito kasyklos.
(11)
Bendrovė „Larco“ buvo įsteigta 1989 m. kaip nauja įmonė po Larimos bendrovės „Hellenic Mining and Metallurgical S.A.“ (toliau - ankstesnė bendrovė „Larco“) bankroto. Ankstesnės bendrovės „Larco“ likvidavimas tebesitęsia, tačiau jos turtas ir atitinkami įsipareigojimai bendrovei „Larco“ buvo perduoti 1989 m. Todėl ankstesnė bendrovė „Larco“ yra bendrovės „Larco“ kreditorė.
2.2. Priemonių apibūdinimas
2.2.1. 1 priemonė. Skolos Finansų ministerijai nesusigrąžinimas
(12)
1998 m. balandžio mėn. bendrovė „Larco“ ir jos pagrindinės kreditorės ankstesnė bendrovė „Larco“, PPC ir Graikijos valstybė sudarė susitarimą dėl skolos grąžinimo. Pagal 1998 m. susitarimą bendrovės „Larco“ įsipareigojimas šioms kreditorėms turėjo būti aptarnaujamas taikant 6 % dydžio metinę palūkanų normą. Tačiau skola Graikijos valstybei išliko stabili arba šiek tiek padidėjo nuo 2004 m. (6), nors skola PPC ir ankstesnei bendrovei „Larco“ buvo padengta arba sumažėjo (7).
(13)
Tad panašu, kad valstybė bendrovės „Larco“ skolą vertino kitaip nei kitos dvi kreditorės.
2.2.2. 2 priemonė. 2008 m. valstybės garantija
(14)
2008 m. gruodžio 22 d. valstybė suteikė garantiją 30 mln. EUR paskolai, kurią bendrovei „Larco“ suteikė ATE bankas. Garantija apėmė visą paskolos sumą ir galiojo iki trejų metų. Garantijos priemoka sudarė 1 % per metus.
2.2.3. 3 priemonė. 2009 m. kapitalo didinimas
(15)
2009 m., kai bendrovės nuosavas kapitalas tapo neigiamas, bendrovės „Larco“ valdyba pasiūlė akcinį kapitalą padidinti 134 mln. EUR. Trys akcininkės šiam pasiūlymui pritarė. Tačiau savo teise visa apimtimi pasinaudojo tik Graikijos valstybė, NBG teisėmis pasinaudojo tik iš dalies, o PPC apskritai nedalyvavo didinant akcinį kapitalą. Prie akcinio kapitalo didinimo jokie nauji akcininkai neprisidėjo.
(16)
Faktinis akcinio kapitalo padidėjimas sudarė tik 65,5 mln. EUR, iš kurių valstybės įnašas sudarė maždaug 45 mln. EUR (69 % visos kapitalo injekcijos), NBG - 20,5 mln. EUR (31 %). Nors bendrovės „Larco“ finansinė padėtis buvo prasta, panašu, kad kapitalas buvo didinamas ne pagal restruktūrizavimo planą siekiant atkurti bendrovės gyvybingumą, o NBG nurašė bendrovės balansinę vertę, „nes Grupė nesitiki susigrąžinti investicijos balansinės vertės atsižvelgiant į tai, kad bendrovė patiria didelių finansinių sunkumų“ (8) (žr. 2013 m. kovo 6 d. sprendimo 45 konstatuojamąją dalį).
2.2.4. 4 priemonė. 2010 m. valstybės garantija
(17)
2010 m. gegužės 10 d. valstybė suteikė garantiją dėl garantijos rašto, kurį NBG bendrovei „Larco“ turėjo suteikti dėl maždaug 10,8 mln. EUR sumos. Garantija apėmė visą garantijos rašto sumą ir galiojo neribotai. Garantijos priemoka sudarė 2 % per metus.
2.2.5. 5 priemonė. Garantijos raštai vietoje išankstinio mokestinės baudos sumokėjimo 2010 m.
(18)
2010 m. Graikijos mokesčių administratorius patikrino bendrovės „Larco“ finansines ataskaitas ir nesutiko su kai kurių nuostolių, patirtų sudarius apsidraudimo sandorius dėl nikelio kainos, apskaita. Dėl neteisingos nuostolių apskaitos bendrovei buvo skirta 190 mln. EUR dydžio mokestinė bauda (9).
(19)
Vėliau bendrovė „Larco“ jai skirtą mokestinę baudą apskundė Graikijos teismams. Pagal Graikijos teisę (10) subjektas, gavęs mokestinę baudą, turi iš anksto sumokėti 25 % apskaičiuotos sumos, kad mokestinės baudos skyrimą galėtų apskųsti teismui (šiuo atveju 25 % sudarytų 47 mln. EUR).
(20)
Tačiau bendrovės „Larco“ byloje Graikijos administracinis teismas nusprendė atleisti bendrovę nuo prievolės iš anksto sumokėti 25 % baudos ir vietoj to įpareigojo pateikti 1,5 mln. EUR garantijos raštus.
2.2.6. 6 priemonė. 2011 m. valstybės garantijos
(21)
2011 m. gruodžio 30 d. valstybė suteikė dvi garantijas ATE banko suteiktoms dviem 30 mln. EUR ir 20 mln. EUR paskoloms. Viena iš paskolų (20 mln. EUR) garantijos suteikimo metu buvo pradelsta. Garantijos dengė 100 % rizikos, o jų priemoka sudarė 1 % per metus.
2.3. Pagrindas pradėti oficialią tyrimo procedūrą
(22)
2013 m. kovo 6 d. sprendime (18-25 konstatuojamosiose dalyse) Komisija priėjo prie preliminarios išvados, kad bendrovė „Larco“ nuo 2007 m. gali būti laikoma sunkumus patiriančia įmone pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires (11). Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija priėjo prie preliminarios išvados, kad visos šešios priemonės yra laikytinos valstybės pagalba ir išreiškė abejones, ar jos yra suderinamos su vidaus rinka.
(23)
Jeigu nurodytos priemonės būtų laikomos valstybės pagalba, jos būtų buvusios taikomos pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytus pranešimo ir priemonių neįgyvendinimo įsipareigojimus.
3. GRAIKIJOS PASTABOS
3.1. Sunkumus patirianti įmonė
(24)
Atliekant oficialią tyrimo procedūrą pateiktose pastabose Graikijos valdžios institucijos teigė, kad 2008 m. ir 2009 m. „Larco“ nebuvo sunkumus patirianti įmonė, nes jos registruotus nuostolius nulėmė tais metais sumažėjusios pasaulinės feronikelio kainos. Graikijos valdžios institucijos teigė, kad bendrovė „Larco“ sunkumus patiriančia įmone yra tik nuo 2010 m.
3.2. 1 priemonė. Skolos Finansų ministerijai nesusigrąžinimas
(25)
Graikijos valdžios institucijos teigė, kad lėšos, kurias valstybė paskolino bendrovei „Larco“, nėra valstybės ištekliai, nes jas iš pradžių kaip privačią paskolą skyrė bendrovė „Organisation for Entreprise Restructuring S.A.“ (toliau - OER). Likvidavus OER, visos jos reikalavimo teisės buvo perleistos valstybei pagal Įstatymą Nr. 2741/1999.
(26)
Be to, valdžios institucijos paaiškino, kad 1998 m. susitarime dėl skolos grąžinimo buvo nustatytos konkrečios taisyklės, kaip turi būti tvarkoma ir išieškoma negrąžinta skola, kurios kiekvienų finansinių metų pabaigoje turėjo būti taikomos taip:
a)
jeigu bendrovė „Larco“ finansiniais metais uždirba pelno, sukauptos palūkanos (6 % metinė norma) turi būti pirma išmokėtos kreditoriams ir tik po to gali būti grąžinama pagrindinė skolos dalis;
b)
grąžinus palūkanas, bendrovė „Larco“ tam tikrą pelno dalį pasilieka investicijoms;
c)
pritaikius a ir b punktų nuostatas, bendrovės „Larco“ sąskaitose likusi pelno dalis proporcingai paskirstoma jos kreditoriams.
(27)
Jeigu bendrovė „Larco“ po 1999 m. neuždirbtų pelno, jos kreditoriai turėjo teisę skolos grąžinimo siekti įvairiomis priemonėmis, kaip antai laikyti mokėjimo terminą suėjus, kapitalizuoti skolą ir pan. Tačiau kreditoriai neturėjo teisės priverstinai išieškoti negrąžintos skolos, kaip antai areštuoti bendrovės turtą arba siekti, kad bendrovei būtų pradėta bankroto procedūra.
(28)
Iki 2003 m. kreditoriams, kaip buvo susitarta, buvo mokamos sukauptos palūkanos. 2004-2007 m. bendrovė „Larco“ pelno neuždirbo, todėl sukauptos palūkanos nebuvo mokamos. 2007 m. PPC su bendrove „Larco“ sudarė susitarimą dėl žaliavų, kuriam pritarė visi kreditoriai ir pagal kurį bendrovė „Larco“ PPC tiekė lignitą, o jos skola PPC buvo atitinkamai mažinama. Skola PPC buvo visiškai padengta 2011 m.
(29)
Ankstesnės bendrovės „Larco“ administratorius skolą siekė išieškoti teisminiu keliu ir panašu, kad tam tikros sumos jau buvo išmokėtos. Iki 2011 m. ankstesnė bendrovė „Larco“ buvo išieškojusi 5 mln. EUR negrąžintos skolos pagal 1998 m. susitarimą. Kadangi ankstesnė bendrovė „Larco“ taip pat turi skolų Graikijos valstybei, pastarajai atiteko visa ši 5 mln. EUR suma.
(30)
Kalbant apie bendrovės „Larco“ tiesioginį įsiskolinimą Graikijos valstybei, valstybė įmonei reguliariai siuntė metinio įsiskolinimo dydžio, įskaitant sukauptas metines palūkanas, sąskaitas faktūras.
(31)
Todėl Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad su 1998 m. susitarimu susijusi skola nelaikytina valstybės ištekliais ir kad bet kuriuo atveju bendrovei „Larco“ nebuvo suteiktas atrankinis pranašumas.
3.3. 2 priemonė. 2008 m. valstybės garantija
(32)
Graikijos valdžios institucijos rėmėsi Pranešimu dėl garantijų (12), visų pirma jo 3.2 skirsniu, kuriame numatytos sąlygos, kurias tenkinant Komisija gali pripažinti, kad individuali garantija nėra valstybės pagalba. Graikijos valdžios institucijų teigimu:
a)
bendrovė „Larco“ nebuvo sunkumus patirianti įmonė tuomet, kai jai buvo suteikta garantija;
b)
garantijos dydį buvo galima tinkamai įvertinti, kai ji buvo suteikta;
c)
garantija buvo suteikta dėl skolos vertybinio popieriaus (obligacijomis padengtos paskolos), todėl negalėjo būti didesnė nei 80 % negrąžintos paskolos dydžio;
d)
už garantiją mokėta 1 % priemoka buvo į rinką orientuota kaina, kuri atspindėjo bendrovės „Larco“ finansinę padėtį.
(33)
Todėl Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad 2008 m. valstybės garantija nelaikytina valstybės pagalba.
(34)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad 2 priemonė buvo taikoma pagal 2008 m. gruodžio 22 d. ministro sprendimą Nr. YA 2/93378/0025 ir buvo lygi tiksliai 30 000 000 EUR sumai.
3.4. 3 priemonė. 2009 m. kapitalo didinimas
(35)
Graikijos valdžios institucijos teigė, kad valstybės dalyvavimas didinant kapitalą buvo skirtas bendrovės vertei apsaugoti atsižvelgiant į artėjantį jos privatizavimą bei siekiant įgyvendinti restruktūrizavimo planą. Priimdama sprendimą valstybė atsižvelgė į galimą bendrovės „Larco“ augimą, jos turto vertę ir bendrą padėtį feronikelio rinkoje, taip pat restruktūrizavimo ir išlaidų mažinimo priemones.
(36)
NBG indėlis didinant kapitalą sudarė 31 %. Kitaip nei valstybė, NBG nusprendė savo teisėmis pasinaudoti tik iš dalies. Graikijos valdžios institucijos teigė, kad NBG siekė išlaikyti tam tikrą bendrovės kontrolę, todėl jos veiksmų nereikėtų vertinti kaip netikėjimo bendrovės „Larco“ ateitimi. Iš tiesų NBG valdomą bendrovės „Larco“ akcijų paketą sumažino iki minimalaus dydžio, kuris pagal Graikijos teisę reikalingas norint vetuoti tam tikrus svarbius valdybos priimamus sprendimus.
(37)
Trečioji akcininkė PPC aiškiai nusprendė nedalyvauti didinant kapitalą ir sutiko, kad jos valdomas akcijų paketas sumažėtų. Graikijos valdžios institucijos teigė, kad PPC nedalyvavo tam, kad valstybė galėtų turėti didesnę akcijų suteikiamų balsų daugumą atsižvelgiant į bendrovės privatizavimą.
(38)
Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad valstybė veikė kaip rinkos ekonomikos investuotojas, todėl 2009 m. kapitalo didinimas nelaikytinas valstybės pagalba.
(39)
Graikijos valdžios institucijos nepateikė galutinės informacijos dėl to, kada buvo skirtos valstybės lėšos. Iš akcininkų susirinkimo protokolo matyti, kad 2009 m. balandžio 15 d. Graikijos valstybė įmokėjo 15 000 000 EUR kapitalo didinimui pagal Finansų ministerijos dokumentą Nr. Οικ2/27694/0025 atsižvelgiant į bendrą valstybės indėlį į akcinio kapitalo didinimą, kuris sudarė 44 999 999,40 EUR. Bendrovės „Larco“ 2009 m. finansinėse ataskaitose nurodyta, kad sprendimas dėl kapitalo didinimo buvo priimtas 2009 m. gegužės 14 d., tačiau nepaaiškinta, kada faktiškai buvo gauta naujo kapitalo injekcija.
3.5. 4 priemonė. 2010 m. valstybės garantija
(40)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad pagal 1998 m. susitarimą ankstesnė bendrovė „Larco“ Graikijos teismuose siekė išieškoti skolą iš bendrovės „Larco“ ir buvo priimta teismų sprendimų bei panaikinta sprendimų, be kita ko ir dėl maždaug 10,5 mln. EUR skolos (13).
(41)
Bendrovei „Larco“ pateikus apeliacinį skundą ir kilus nepataisomos žalos pavojui, Graikijos Aukščiausiasis Teismas sustabdė maždaug 10,5 mln. EUR skolos grąžinimą iki atitinkamo teismo galutinio sprendimo priėmimo. Grąžinimas sustabdytas su sąlyga, kad bendrovė „Larco“ ankstesnei bendrovei „Larco“ pateiks garantijos raštą dėl sumos, kurios grąžinimas sustabdytas. NBG bendrovei „Larco“ suteikė maždaug 10,8 mln. EUR (10,5 mln. EUR teisme ginčijamai sumai bei 0,3 mln. EUR mokesčiams teisininkams ir išlaidoms) garantijos raštą. Šiam garantijos raštui neribotą laiką buvo taikoma valstybės garantija, kuri apėmė visą sumą ir kurios priemoka sudarė 2 % per metus.
(42)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad šią priemonę valstybė taikė kaip akcininkė siekdama įvykdyti skolos grąžinimo sustabdymo sąlygas ir apsaugoti savo investiciją nuo skolų paskelbimo negrąžintomis laiku. Kitaip sustabdymas nebūtų taikomas ir ankstesnė bendrovė „Larco“ būtų turėjusi teisę išieškoti skolą, galimai areštuojant bendrovės „Larco“ turtą. Tuomet bendrovė „Larco“ galėjo tapti nemokia. Graikijos valdžios institucijų teigimu, be valstybės garantijos NBG nebūtų suteikusi garantijos rašto.
(43)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad 4 priemonė buvo taikoma pagal 2010 m. gegužės 10 d. ministro sprendimą Nr. YA 2/923/0025 ir buvo lygi tiksliai 10 510 824,95 EUR bei 310 000 EUR mokesčiams teisininkams ir išlaidoms, iš viso 10 820 824,95 EUR.
3.6. 5 priemonė. Garantijos raštai vietoje išankstinio mokestinės baudos sumokėjimo 2010 m.
(44)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad minėta priemonė yra susijusi su papildomu mokesčiu, ne su mokestine bauda. Papildomas mokestis buvo skirtas todėl, kad mokesčių administratorius nesutiko su bendrovės „Larco“ pozicija, kad dėl apsidraudimo sandorių patirti nuostoliai turi būti išskaičiuojami iš įmonės grynųjų pajamų. Be to, Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad teismas paprašė bendrovės „Larco“ pateikti garantijos raštus bendrai 4,7 mln. EUR sumai.
(45)
Graikijos valdžios institucijos pateikė įrodymų, kad bendrovei „Larco“ buvo leista vietoje išankstinio papildomo mokesčio sumokėjimo pateikti garantijos raštus remiantis bendromis teisės aktų nuostatomis. Vadovaujantis nacionaline teise (14), teismo sprendime, kuriuo bendrovei „Larco“ buvo leista vietoje išankstinio papildomo mokesčio sumokėjimo pateikti garantijos raštus, buvo taikomas pusiausvyros principas atsižvelgiant į naudą kreditoriui (valstybei) ir skolininko („Larco“) gyvybingumą, todėl prievolė iš anksto sumokėti 47 mln. EUR (tai yra 25 % papildomo mokesčio) buvo laikinai sustabdyta ir vietoje jos leista pateikti garantijos raštus bendrai 4,7 mln. EUR sumai. Šis sustabdymas turėjo galioti iki galutinio teismo sprendimo priėmimo byloje, kurią bendrovė „Larco“ iškėlė dėl valstybės nustatyto papildomo mokesčio.
(46)
Be to, Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad nacionalinių teismų sprendimai negali būti priskirtini valstybei.
(47)
Graikijos valdžios institucijos taip pat paaiškino, kad valstybė praktiškai panaikino finansinį laikino sustabdymo poveikį, nes atliko bendrovės „Larco“ mokėtino papildomo mokesčio ir sumų, kurias valstybė turėtų grąžinti bendrovei „Larco“, kaip antai pelno mokesčio ar PVM permokas, užskaitą. Tokia galimybė numatyta neseniai priimtuose teisės aktuose siekiant Graikijoje paspartinti mokesčių surinkimą.
(48)
Tad manytina, kad valstybė jau yra susigrąžinusi ne mažiau kaip 16,1 mln. EUR iš sumos, kurią bendrovė „Larco“ turėjo iš anksto sumokėti kaip papildomą mokestį.
3.7. 6 priemonė. 2011 m. valstybės garantijos
(49)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad nė viena iš dviejų paskolų, kurioms buvo suteiktos garantijos, nebuvo pradelsta. ATE bankas suteikė 20 mln. EUR paskolą, kuri buvo skirta ankstesnei 20 mln. EUR paskolai, kuri buvo uždelsta, refinansuoti.
(50)
Graikijos valdžios institucijos teigė, kad dvi valstybės garantijos nebuvo susijusios su valstybės ištekliais, nes valstybė bendrovei „Larco“ turėjo grąžinti 60 mln. EUR PVM permoką. Taigi, jeigu pagal garantijas būtų pateikti reikalavimai, jų dydis galėtų kompensuoti valstybės negrąžintą įsiskolinimą.
(51)
Be to, valdžios institucijos tvirtino, kad, jeigu priemonė būtų laikytina pagalba, ji turėtų būti laikoma suderinama su vidaus rinka, nes atitiko Laikinosios sistemos (15) ir atitinkamos Graikijos laikinosios paskolų garantijų schemos (toliau - laikinoji garantijų schema) reikalavimus (16). Valdžios institucijos visų pirma tvirtino, kad priemonės taikymo metu bendrovė „Larco“ ne tik buvo sunkumus patirianti įmonė, bet buvo tenkinami ir kiti sistemos reikalavimai:
a)
bendrovė „Larco“ buvo didelė įmonė;
b)
30 mln. EUR paskola buvo investicinė paskola, o 20 mln. EUR paskola - senesnės paskolos refinansavimo paskola, suteikta investavimo tikslu;
c)
garantijos buvo suteiktos iki 2011 m. pabaigos;
d)
bendra dviejų garantuotų paskolų suma buvo vos 3 mln. EUR didesnė už metinį bendrovės „Larco“ darbo užmokesčio fondą;
e)
garantijos apėmė visą paskolos sumą, tačiau tokia priemonė buvo vienintelė galimybė bendrovei „Larco“ gauti finansavimą dėl ypatingos Graikijos ekonomikos padėties;
f)
garantijoms buvo taikoma 1 % per metus dydžio priemoka, kuri turi būti laikoma rinkos priemoka.
(52)
Galiausiai Graikijos valdžios institucijos teigė, kad, Komisijai priėjus prie išvados, kad priemonė laikytina pagalba ir kad laikinosios garantijų schemos reikalavimai nebuvo tenkinami, priemonės turi būti laikomos sanavimo pagalba. Turi būti laikoma, kad apie tokią pagalbą buvo pranešta, nes Komisija apie priemonę buvo informuota 2012 m. kovo 16 d. atsakyme į klausimyną, kai buvo atliekamas Komisijos inicijuotas preliminarus tyrimas.
(53)
Graikijos valdžios institucijų teigimu, pagalba atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių reikalavimus, nes:
a)
tai buvo likvidumo parama, suteikta kaip paskolų garantijos;
b)
ji buvo pateisinama dėl rimtų socialinių sunkumų ir nedarė netinkamo ir neigiamo plintančio poveikio kitoms valstybėms narėms;
c)
bendradarbiaudamos su Komisija, Graikijos valdžios institucijos rengė restruktūrizavimo planą;
d)
buvo apsiribota tokia suma, kurios reikia, kad įmonė tam tikrą laikotarpį nenutrauktų veiklos;
e)
ji atitiko „tik vieno ir paskutinio karto“ sąlygą, nes bendrovė „Larco“ praeityje nebuvo gavusi sanavimo arba restruktūrizavimo pagalbos;
f)
bendrovė „Larco“ valstybei pateikė restruktūrizavimo planą, kuris pagrindė 30 mln. EUR finansavimo, skirto investicijoms, poreikį.
(54)
Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad 6 priemonė buvo taikoma pagal i) 2011 m. gruodžio 30 d. ministro sprendimą Nr. YA 2/95156/0025 ir buvo lygi tiksliai 30 000 000 EUR bei ii) 2011 m. gruodžio 30 d. ministro sprendimą Nr. YA 2/95161/0025 ir buvo lygi tiksliai 20 000 000 EUR sumai.
4. VERTINIMAS
(55)
Šiame sprendime pirmiausia nagrinėjama, ar bendrovė „Larco“ yra sunkumus patirianti įmonė pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Vėliau bus atliekamas vertinimas, ar nagrinėjamos priemonės laikytinos valstybės pagalba bendrovei „Larco“ pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį ir ar tokia pagalba gali būti suderinama su vidaus rinka.
4.1. Bendrovės „Larco“ sunkumai
(56)
2013 m. kovo 6 d. sprendime, ypač jo 18-25 konstatuojamosiose dalyse, Komisija priėjo prie preliminarios išvados, kad taikant 6 nagrinėjamas priemones bendrovė „Larco“ buvo sunkumus patirianti įmonė. Lentelėje nurodyti 2007-2011 m. pagrindiniai bendrovės „Larco“ finansiniai duomenys.
2007-2012 m. I pusm. pagrindiniai bendrovės „Larco“ finansiniai duomenys (mln. EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
2012 m. I pusm. (17)
Apyvarta
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Pelnas (nuostolis) prieš mokesčius
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Registruotas kapitalas
163,8
163,8
109
109
109
109
Nuosavas kapitalas
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Skola iš viso
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Skolos ir nuosavybės santykis
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunktyje numatyta, kad ribotos turtinės atsakomybės akcinė bendrovė yra laikoma patiriančia sunkumus, kai ji yra „praradusi daugiau kaip pusę savo registruoto kapitalo ir daugiau kaip vieną jo ketvirtadalį - per pastaruosius 12 mėnesių“. Tai atspindi prielaidą, kad bendrovė, netekusi didelės dalies registruoto kapitalo, negalės padengti nuostolių, o tai beveik neabejotinai priverstų ją bankrutuoti per trumpąjį arba vidutinį laikotarpį (kaip numatyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 9 punkte).
(58)
Be to, Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 11 punkte numatyta, kad įmonė gali būti laikoma patiriančia sunkumus, „jei jai būdingi įprasti sunkumus patiriančios įmonės bruožai, pvz., augantys nuostoliai, mažėjanti apyvarta, didėjančios atsargos, pajėgumų perteklius, mažėjantys grynųjų pinigų srautai, augančios skolos, didėjančios palūkanos ir mažėjanti arba nulinė grynojo turto vertė.“ Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas yra nurodęs, kad „egzistuoja neigiamas nuosavas kapitalas, kurį … galima laikyti svarbiu rodikliu, kad įmonė yra sunkioje finansinėje padėtyje“ (18).
(59)
Remiantis bendrovės „Larco“ finansinėmis ataskaitomis nuo 2007 m. iki 2012 m. pirmojo pusmečio, įmonės registruotas kapitalas nesumažėjo daugiau nei per pusę. Tačiau per tą patį laikotarpį bendrovės nuosavas kapitalas tapo neigiamas. Ankstesnėse bylose Komisija yra nusprendusi, kad neigiamas nuosavas kapitalas rodo, kad visas bendrovės registruotas kapitalas buvo prarastas ir galima daryti a priori išvadą, kad yra tenkinami Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio kriterijai (19).
(60)
Komisija mano, kad bendrovės „Larco“ atveju tik atrodo, kad jos registruotas kapitalas nesumažėjo daugiau nei per pusę, nes bendrovė netaikė atitinkamų priemonių, kurios įprastai numatytos Graikijos teisės aktuose (20). Šios atitinkamos priemonės skirtos bendrovės neigiamą nuosavą kapitalą paversti teigiamu, tuo pat metu jį padidinant iki tinkamo dydžio. Tokios priemonės gali būti nuostolių kapitalizavimas arba kapitalo didinimas arba abiejų priemonių derinys.
(61)
Šiuo atžvilgiu Komisija mano, kad kapitalizavus nuostolius būtų buvęs prarastas visas bendrovės registruotas kapitalas, nes sukaupti nuostoliai buvo didesni nei registruotas kapitalas. Dėl šios priežasties Komisija mano, kad šiuo atveju Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio kriterijai buvo tenkinami nuo 2008 m.
(62)
Be to, atsižvelgiant į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 11 punkto kriterijus, nuo 2007 iki 2009 m. bendrovės „Larco“ apyvarta žymiai sumažėjo, o 2008 ir 2009 m. patirti dideli nuostoliai, kurių bendra suma sudaro 221 mln. EUR (atitinkamai 116 mln. ir 105 mln. EUR). 2010 ir 2011 m. bendrovės apyvarta ir pelnas padidėjo, tačiau šio padidėjimo nepakako, kad bendrovė „Larco“ sustiprėtų finansiškai. Per tą patį laikotarpį jos nuosavas kapitalas išliko neigiamas, o skola toliau augo. Be to, bendrovės „Larco“ veikla 2012 m. pirmą pusmetį vėl tapo nuostolinga.
(63)
Komisija nesutinka su Graikijos valdžios institucijų argumentais, kad 2008-2009 m. bendrovė „Larco“ nebuvo sunkumus patirianti įmonė, nes nuostolius nulėmė sumažėjusi feronikelio kaina.
(64)
Pirma, tai, kad sumažėjusi feronikelio kaina nulėmė nuostolius ir prisidėjo prie bendrovės „Larco“ sunkumų, nepaneigia išvados, kad bendrovei „Larco“ buvo būdingi įprasti sunkumus patiriančios įmonės požymiai. Klestinti įmonė savo išlaidas turėtų pritaikyti prie tokių kainų pokyčių, kad išvengtų nuostolių.
(65)
Antra, 2008-2009 m. bendrovės nuosavas kapitalas buvo neigiamas, o skolos didėjo (2007-2008 m. išaugo 63 %). Nors po 2010 m. feronikelio kaina ir apyvarta žymiai padidėjo, vėlesni bendrovės „Larco“ finansiniai rezultatai rodo, kad įmonės sunkumai nesibaigė. Todėl negalima daryti išvados, kad 2008 ir 2009 m. nuostolius nulėmė tik mažos feronikelio kainos.
(66)
Atsižvelgiant į šias aplinkybes daroma išvada, kad bendrovė „Larco“ buvo sunkumus patirianti įmonė pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires tuo metu, kai jai buvo taikomos 6 nagrinėjamos priemonės.
4.2. Valstybės pagalbos buvimas
(67)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(68)
Pagal nusistovėjusią Komisijos praktiką ir teismų praktiką, pagrindinis kriterijus nustatant, ar valstybės institucijos ir įmonės sandoris laikytinas valstybės pagalba, yra rinkos ekonomikos investuotojo arba kreditoriaus principas (toliau - REI arba REK principas) (21). Vadovaujantis šiuo principu valstybė, kuri rinkoje elgiasi kaip komercinis veiklos vykdytojas, turi elgtis taip, kaip elgtųsi privatus veiklos vykdytojas. Jeigu valstybė to nedaro, gali būti teikiama valstybės pagalba. Kitaip tariant, nustatant, ar sandoris yra susijęs su valstybės pagalba, vertinama, ar privatus veiklos vykdytojas būtų taip pat pasielgęs panašiomis aplinkybėmis. Taikant šį principą neekonominiai veiksniai negali pateisinti paramos priemonių taikymo.
4.2.1. 1 priemonė. Skolos Finansų ministerijai nesusigrąžinimas
(69)
Remdamasi turima informacija Komisija negali sutikti su Graikijos valdžios institucijų argumentais, kad OER suteikta paskola buvo privati paskola. Graikijos įstatyme Nr. 1386/1983 (1 straipsnyje) (22) dėl OER steigimo numatyta, kad „OER veikia siekiant ginti socialinį interesą ir prižiūrint valstybei.“ Minėto įstatymo 3 straipsnyje numatyta, kad valstybė yra vienintelė OER akcininkė. Be to, valstybė turėjo galimybę tiesiogiai skirti pirmininką ir 2 iš 8 valdybos narių bei netiesiogiai dar 4 narius. Tad matyti, kad OER lėšos yra valstybės ištekliai, todėl bet kokia OER paskola turėtų būti laikoma priskirtina valstybei.
(70)
Iš Graikijos pateiktų įrodymų matyti, kad apie bendrovės „Larco“ skolą OER (vėliau perleistą valstybei) buvo reguliariai informuojama ir ji buvo įtraukiama į sąskaitas faktūras, kaip numatyta 1998 m. susitarime dėl skolos grąžinimo. Dalis skolos buvo susigrąžinta tada, kai bendrovės pelningumas buvo pakankamas. Šiuo laikotarpiu bendrovė „Larco“ vykdė investicijas, dėl kurių grąžinama suma mažėjo, tačiau visi kreditoriai tam pritarė. Pagal pasiektą susitarimą kreditoriai neturėjo teisės bandyti prievarta susigrąžinti skolos.
(71)
Atsižvelgiant į tai daroma išvada, kad 1 priemonė atitiko REK principą, nes valstybė kaip kreditorius veikė taip, kaip veiktų privatus kreditorius, nes siekdama susigrąžinti skolą pasinaudojo visomis galimomis priemonėmis ir veikė pagal susitarimo reikalavimus.
4.2.2. 2 priemonė. 2008 m. valstybės garantija
(72)
Valstybės garantijos kelia pavojų valstybės ištekliams, nes pareikalauta garantuota suma yra išmokama iš valstybės biudžeto. Be to, garantijos be tinkamos kompensacijos reiškia valstybės finansinių išteklių praradimą. Todėl ši priemonė tenkina valstybės išteklių ir priskyrimo valstybei kriterijų, ir Graikijos valdžios institucijos to neginčija.
(73)
Komisija nesutinka su Graikijos valdžios institucijų tvirtinimu, kad yra tenkinamos Pranešimo dėl garantijų 3.2 skirsnio sąlygos. Komisija nustatė, kad 2008 m. bendrovė „Larco“ buvo sunkumus patirianti įmonė, Be to, metinė 1 % garantijos priemoka negali atspindėti rizikos, kad nebus įvykdytos su garantuotomis paskolomis susijusios prievolės, nes bendrovė „Larco“ buvo susidūrusi su dideliais finansiniais sunkumais, visų pirma aukštu skolos ir nuosavybės santykiu.
(74)
Komisija mano, kad apdairus rinkos kreditorius tokiomis sąlygomis bendrovei „Larco“ nebūtų suteikęs garantijos. Kadangi ši priemonė bendrovei „Larco“ buvo taikoma atrankiniu būdu, Komisija mano, kad 2008 m. valstybės garantija pagalbos gavėjui suteikė atrankinį pranašumą.
(75)
Bendrovė „Larco“ veiklą vykdo sektoriuje, kuriame vyksta valstybių narių prekyba, ir pati į kitas valstybes nares eksportuoja didžiąją dalį produkcijos. Be to, be Graikijos nikelio kasyba, lydymas ir perdirbimas vykdomas dar šešiose valstybėse narėse - Austrijoje, Suomijoje, Prancūzijoje (Naujojoje Kaledonijoje), Ispanijoje, Švedijoje ir Jungtinėje Karalystėje (23). Prekyba nikeliu vyksta beveik visose valstybėse narėse (24).
(76)
Nagrinėjamos priemonės sudaro galimybes bendrovei „Larco“ tęsti veiklą, todėl kitaip nei kitiems finansinių sunkumų turintiems konkurentams bendrovei netenka susidurti su padariniais, kurie paprastai atsiranda dėl prastų finansinių rezultatų. Tai iškreipia konkurenciją, nes kitos tose pačiose rinkose veikiančios bendrovės turi veikti negaudamos tokios valstybės paramos.
(77)
Todėl daroma išvada, kad 2 priemonė laikytina valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Komisija mano, kad pagalbos dydis yra lygus garantuotos paskolos sumai, nes vargu, ar bendrovė „Larco“ dėl jos patiriamų ekonominių sunkumų būtų galėjusi gauti finansavimą iš rinkos dalyvių, neatsižvelgiant į sąlygas. Kitaip tariant, Komisija mano, kad bendrovė „Larco“ įgijo pranašumą, atitinkantį garantuotos paskolos sumą, nes be valstybės garantijos bendrovė nebūtų galėjusi rinkoje gauti tokio finansavimo.
(78)
Komisija neturi jokios informacijos apie reikalavimus, kurie galėjo būti pateikti pagal garantiją.
4.2.3. 3 priemonė. 2009 m. kapitalo didinimas
(79)
Valstybės dalyvavimas 2009 m. didinant bendrovės „Larco“ akcinį kapitalą yra susijęs su valstybės ištekliais ir yra priskirtinas valstybei. Todėl šis kriterijus yra tenkinamas ir Graikijos valdžios institucijos dėl to nesiginčija.
(80)
Graikijos valdžios institucijos nėra pateikusios Komisijai įtikinamų įrodymų, kurie pagrįstų jų tvirtinimą, kad valstybė veikė kaip apdairus rinkos investuotojas. Iš akcininkų susirinkimų protokolų, kurie pateikti kaip įrodymai, galima spręsti, kad iki kapitalo didinimo akcininkams nebuvo pateiktas restruktūrizavimo planas, nors bendrovė „Larco“ buvo sunkumus patirianti įmonė. Be to, galutinės kapitalo didinimo sumos vis tiek nepakako neigiamam nuosavas bendrovės „Larco“ kapitalui padengti, todėl kapitalo didinimas negali būti vertinamas kaip priemonė bendrovės vertei apsaugoti ir jos restruktūrizavimui pagelbėti.
(81)
Dėl NBG dalyvavimo Komisija primena Teisingumo Teismo išaiškinimą, kad „net esant didelėms privačioms investicijoms vien vienalaikiškumo, neatsižvelgiant į kitas reikšmingas faktines ar teisines aplinkybes, nepakanka nuspręsti, kad investicija nėra pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį“ (25).
(82)
Dalinis NBG dalyvavimas negali būti laikomas bendro valstybės ir privačių akcininkų veikimo įrodymu, nes NBG buvo ne tik bendrovės „Larco“ akcininkė, bet ir jos kreditorė. Todėl jos sprendimas didinant kapitalą dalyvauti iš dalies buvo skirtas ne tik investicijų vertei, bet ir kreditorės pozicijai apsaugoti.
(83)
Be to, valstybė bendrovei „Larco“ jau buvo suteikusi 2008 m. valstybės garantiją. Todėl, kaip įtvirtinta atitinkamoje teismo praktikoje, valstybės dalyvavimo 2009 m. didinant kapitalą negalima vertinti atskirai, nes vertinti reikia atsižvelgiant į kitas taikytas pagalbos priemones (26).
(84)
Be to, akcininkų susirinkimo protokolas nepagrindžia Graikijos valdžios institucijų tvirtinimo, kad PPC siekė užtikrinti, kad valstybė turėtų didelę akcijų suteikiamų balsų daugumą. PPC tiesiog pareiškė nedalyvausianti didinant akcinį kapitalą.
(85)
Todėl Komisija mano, kad apdairus rinkos investuotojas tokiomis sąlygomis nebūtų dalyvavęs didinant bendrovės „Larco“ akcinį kapitalą. Kadangi ši priemonė bendrovei „Larco“ buvo taikoma atrankiniu būdu, Komisija mano, kad valstybės dalyvavimas 2009 m. didinant kapitalą pagalbos gavėjui suteikė atrankinį pranašumą.
(86)
Dėl 75-76 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių ši priemonė gali daryti įtaką valstybių narių prekybai ir iškraipyti konkurenciją.
(87)
Todėl daroma išvada, kad 3 priemonė laikytina valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Kadangi nėra ginčijama, kad valstybė pasinaudojo visomis teisėmis didinant akcinį kapitalą [neaišku], 3 priemonės vertė sudaro 44 999 999,40 EUR.
(88)
Kalbant apie lėšų skyrimo dieną, iš 2009 m. gegužės 14 d. akcininkų susirinkimo protokolo matyti, kad 2009 m. balandžio 15 d. Graikijos valstybė skyrė 15 000 000 EUR kapitalo didinimui (27), atsižvelgiant į bendrą valstybės indėlį į akcinio kapitalo didinimą [neaišku], kuris sudarė 44 999 999,40 EUR. Komisija neturi informacijos apie dieną, kurią buvo įnešta likusi valstybės indėlio didinant bendrovės akcinį kapitalą dalis.
4.2.4. 4 priemonė. 2010 m. valstybės garantija
(89)
Kaip ir 2 priemonės atveju, 4 priemonė tenkina valstybės išteklių ir priskyrimo valstybei kriterijų, ir Graikijos valdžios institucijos to neginčija.
(90)
Komisija pripažįsta, kad aplinkybėmis, panašiomis į šios bylos aplinkybes, teikti garantijas yra įprasta akcininkų veiklos praktika. Tačiau NBG buvo ir bendrovės „Larco“ akcininkė, todėl Komisija mano, kad akcininkams būtų įprasta su nagrinėjama garantija susijusią riziką pasidalyti proporcingai. Tačiau visą riziką prisiėmė valstybė, kuri garantavo skolos grąžinimą, o bendrovė „Larco“ turėjo sunkumų ir jau tuomet augančią skolą.
(91)
Pranešimo dėl garantijų 3.2 skirsnio sąlygos nėra tenkinamos ir 2 priemonės atveju, nes 2 % priemoka negali atspindėti rizikos, kad bendrovė „Larco“ neįvykdys prievolės.
(92)
Todėl Komisija mano, kad apdairus rinkos kreditorius tokiomis sąlygomis bendrovei „Larco“ nebūtų suteikęs garantijos. Kadangi ši priemonė bendrovei „Larco“ buvo taikoma atrankiniu būdu, Komisija mano, kad ji pagalbos gavėjui suteikė atrankinį pranašumą.
(93)
Dėl 75-76 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių ši priemonė gali daryti įtaką valstybių narių prekybai ir iškraipyti konkurenciją.
(94)
Todėl daroma išvada, kad 4 priemonė laikytina valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Komisija mano, kad pagalbos dydis yra lygus garantuotai sumai, nes yra akivaizdu, kad, neatsižvelgiant į sąlygas, joks apdairus rinkos dalyvis nebūtų galėjęs šios sumos garantuoti bendrovei „Larco“ dėl jos patiriamų ekonominių sunkumų. Kitaip tariant, Komisija mano, kad bendrovė „Larco“ įgijo pranašumą, atitinkantį garantuotą sumą, nes be valstybės garantijos bendrovė nebūtų galėjusi rinkoje gauti jokios garantijos.
(95)
Komisija neturi jokios informacijos apie reikalavimus, kurie galėjo būti pateikti pagal garantiją.
4.2.5. 5 priemonė. Garantijos raštai vietoje išankstinio papildomo mokesčio sumokėjimo 2010 m.
(96)
Komisija atsižvelgia į paaiškinimus, kuriuos Graikijos valdžios institucijos pateikė dėl 5 priemonės faktinių aplinkybių.
(97)
Atsižvelgdama į Graikijos valdžios institucijų pateiktus įrodymus Komisija sutinka, kad teismas teisę vietoje išankstinio papildomo mokesčio sumokėjimo pateikti garantijos raštus bendrovei „Larco“ suteikė remdamasis objektyviais kriterijais, kurie būtų taikomi bet kuriai bendrovei panašioje situacijoje. Todėl daroma išvada, kad 5 priemonė bendrovei „Larco“ nesuteikė atrankinio pranašumo.
4.2.6. 6 priemonė. 2011 m. valstybės garantijos
(98)
Komisija atsižvelgia į paaiškinimus, kuriuos Graikijos valdžios institucijos pateikė dėl 6 priemonės faktinių aplinkybių.
(99)
Komisija nesutinka su Graikijos valdžios institucijomis, kad 6 priemonė nėra susijusi su valstybės ištekliais. Pirma, kaip paaiškinta vertinant 2 priemonę, valstybės garantijos kelia pavojų valstybės ištekliams, nes pareikalauta garantuota suma yra išmokama iš valstybės biudžeto. Be to, garantijos, kurioms nėra taikomos tinkamos rinkos priemokos, reiškia valstybės finansinių išteklių praradimą. Be to, argumentai dėl negrąžintos 60 mln. EUR PVM permokos prieštarauja pastaboms, pateiktoms dėl 5 priemonės, nes Graikijos valdžios institucijos nurodė teisėtai ir sąmoningai negrąžinusios PVM permokos tam, kad būtų galima kompensuoti išankstinio papildomo mokesčio sumokėjimo sustabdymą.
(100)
Todėl Komisija mano, kad šios priemonės atveju yra tenkinamas valstybės išteklių ir priskyrimo valstybei kriterijus.
(101)
Kaip ir 2 bei 4 priemonių atveju, ši priemonė irgi netenkina Pranešimo dėl garantijų 3.2 skirsnio sąlygų.
(102)
Todėl Komisija mano, kad apdairus rinkos kreditorius tokiomis sąlygomis bendrovei „Larco“ nebūtų suteikęs garantijos. Kadangi ši priemonė bendrovei „Larco“ buvo taikoma atrankiniu būdu, Komisija mano, kad ji pagalbos gavėjui suteikė atrankinį pranašumą.
(103)
Dėl 75-76 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių ši priemonė gali daryti įtaką valstybių narių prekybai ir iškraipyti konkurenciją.
(104)
Todėl daroma išvada, kad 6 priemonė laikytina valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį. Vertindama 2 priemonę Komisija mano, kad pagalbos dydis yra lygus garantuotų paskolų sumai, nes vargu ar bendrovė „Larco“ dėl jos patiriamų ekonominių sunkumų būtų galėjusi gauti finansavimą iš rinkos dalyvių, neatsižvelgiant į sąlygas.
(105)
Komisija neturi jokios informacijos apie reikalavimus, kurie galėjo būti pateikti pagal garantiją.
4.2.7. Valstybės pagalbos buvimas
(106)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija mano, kad 1 ir 5 priemonės nėra laikytinos valstybės pagalba, o 2, 3, 4 ir 6 priemonės laikytinos valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(107)
Todėl valstybės pagalba, suteikta taikant 2 priemonę, sudaro 30 000 000 EUR, kurie buvo skirti 2008 m. gruodžio 22 d. Valstybės pagalba, suteikta taikant 3 priemonę, sudaro 44 999 999,40 EUR, tačiau Graikijos valdžios institucijos turi tiksliau nurodyti skyrimo datą ar datas. Valstybės pagalba, suteikta taikant 4 priemonę, sudaro 10 820 824,95 EUR, kurie skirti 2010 m. gegužės 10 d., o bendra valstybės pagalba pagal 6 priemonę sudaro 50 000 000 EUR (30 000 000 EUR + 30 000 000 EUR) kurie skirti 2011 m. gruodžio 30 d.
4.3. Neteisėta pagalba
(108)
Valstybės pagalba yra laikytinos 2, 3, 4 ir 6 priemonės, kurios buvo taikomos pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytus pranešimo ir priemonių neįgyvendinimo įsipareigojimus. Todėl šios priemonės laikytinos neteisėta valstybės pagalba.
4.4. Pagalbos suderinamumas
(109)
Kadangi tam tikros priemonės laikytinos valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, jų suderinamumą reikia vertinti atsižvelgiant į minėto straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas išimtis.
(110)
Pagal Teisingumo Teismo praktiką nurodyti galimus suderinamumo su vidaus rinka pagrindus ir parodyti, kad tokio suderinamumo sąlygos tenkinamos, yra valstybės narės užduotis (28).
4.4.1. 2, 4 ir 6 priemonių suderinamumas
(111)
Graikijos valdžios institucijos nenurodė jokių galimų 2 ir 4 priemonių suderinamumo pagrindų, nes tvirtino, kad šios priemonės nelaikytinos valstybės pagalba.
(112)
Atsižvelgiant į tai, kad šios priemonės laikytinos valstybės pagalba, reikia įvertinti jų suderinamumą pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą, o ypač pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, nes bendrovė „Larco“ bent jau nuo 2008 m. yra sunkumus patirianti įmonė. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 20 punkte numatyta, kad „įmonė negali būti laikoma tinkama priemone kitiems viešosios tvarkos tikslams skatinti tol, kol nebus užtikrintas tokios įmonės gyvybingumas. Todėl, Komisijos nuomone, jei tenkinamos šiose gairėse nurodytos sąlygos, pagalba sunkumus patiriančioms įmonėms gali prisidėti prie ekonominės veiklos vystymo, neturėdama prekybai neigiamos įtakos, prieštaraujančios Bendrijos interesui“.
(113)
Tačiau šiuo atveju nėra tenkinami atitinkami reikalavimai, nustatyti Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (3.1 skirsnyje). Garantijos nebuvo panaikintos po 6 mėnesių, o Graikijos valdžios institucijos nepateikė restruktūrizavimo plano, skirto bendrovės gyvybingumui atkurti, taip pat nebuvo įgyvendinamos kompensacinės priemonės konkurencijos iškraipymui mažinti. Be to, nėra įrodymų, kad pagalba buvo ne didesnė, nei reikia, visų pirma dėl didelio paties pagalbos gavėjo indėlio. Institucijos nepateikė likvidavimo plano.
(114)
Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad 6 priemonė yra suderinama su Laikinąja sistema ir laikinąja garantijų schema, o bet kuriuo atveju ji laikytina sanavimo pagalba.
(115)
Komisija nesutinka su Graikijos valdžios institucijų pastabomis. Ji mano, kad Laikinosios sistemos ir laikinosios garantijų schemos sąlygos nebuvo tenkinamos, nes bendrovė „Larco“ buvo sunkumus patirianti įmonė. Bendra dviejų garantijų suma buvo didesnė už metinį bendrovės „Larco“ darbo užmokesčio fondą, garantija sudarė daugiau nei 90 % paskolos, o 1 % per metus priemoka negali būti laikoma rinkos priemoka, kuri atspindi riziką, kad garantuota suma bus nesumokėta.
(116)
Nors teigiama, kad priemonė laikytina sanavimo pagalba, Komisija su Graikijos valdžios institucijomis bendrovės „Larco“ padėtį aptarinėjo nuo 2011 m., tačiau institucijos nė karto neužsiminė, kad 2011 m. garantijos turėtų būti vertinamos kaip sanavimo pagalba, ir nėra pateikusios atitinkamo pranešimo. 2012 m. kovo 16 d. atsakyme į klausimyną Graikijos valdžios institucijos aiškiai nurodė, kad per pastaruosius 10 metų bendrovei nebuvo skirta sanavimo ir (arba) restruktūrizavimo pagalba.
(117)
Ir šiuo atveju nėra tenkinami atitinkami reikalavimai, nustatyti Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. 2011 m. garantijos nebuvo panaikintos po 6 mėnesių, o Graikijos valdžios institucijos nepateikė nei restruktūrizavimo, nei likvidavimo plano. Verslo planas, pagrindžiantis 30 mln. EUR poreikį investicijoms, negali būti suderinamo restruktūrizavimo plano pagrindu taikant Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Taip yra dėl to, kad minėtu planu nebuvo siekiama atkurti bendrovės gyvybingumo, taip pat nebuvo numatytos ar įgyvendintos kompensacinės priemonės, skirtos konkurencijos iškraipymui mažinti. Be to, nebuvo įrodymų, kad pagalba buvo ne didesnė, nei reikia, visų pirma dėl didelio paties pagalbos gavėjo indėlio. Be to, institucijos nepateikė likvidavimo plano.
(118)
Komisija nenustatė jokio kito galimo 2, 4 ir 6 priemonių suderinamumo pagrindo.
(119)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija mano, kad 2, 4 ir 6 priemonės yra nesuderinamos su vidaus rinka.
4.4.2. 3 priemonės suderinamumas
(120)
Graikijos valdžios institucijos nenurodė jokio galimo 3 priemonės suderinamumo pagrindo, nes tvirtino, kad ši priemonė nelaikytina valstybės pagalba.
(121)
Atsižvelgiant į tai, kad ši priemonė laikytina valstybės pagalba, dėl 112 konstatuojamojoje dalyje nurodytų priežasčių jos suderinamumą reikia įvertinti ir pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Tačiau ir šiuo atveju nėra tenkinami atitinkami reikalavimai, nustatyti Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Graikijos valdžios institucijos nepateikė restruktūrizavimo plano, skirto bendrovės gyvybingumui atkurti, taip pat nebuvo įgyvendinamos kompensacinės priemonės konkurencijos iškraipymui mažinti. Be to, nėra įrodymų, kad pagalba buvo ne didesnė, nei reikia, visų pirma dėl didelio paties pagalbos gavėjo indėlio.
(122)
Komisija nenustatė jokio kito galimo šios priemonės suderinamumo pagrindo.
(123)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija mano, kad 3 priemonė yra nesuderinama su vidaus rinka.
4.5. Susigrąžinimas
(124)
Vadovaujantis Sutartimi ir nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, Komisija yra kompetentinga nuspręsti, kad atitinkama valstybė narė turi nutraukti arba pakeisti pagalbą, jeigu yra nustatoma, kad ji nesuderinama su vidaus rinka (29). Be to, Teisingumo Teismas sistemingai priima sprendimus, kad valstybės narės prievolė nutraukti pagalbą, kurią Komisija laiko nesuderinama su vidaus rinka, nustatyta siekiant atkurti anksčiau buvusią padėtį (30). Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad šis tikslas laikomas pasiektu tada, kai pagalbos gavėjas neteisėtą pagalbą grąžina ir taip praranda pranašumą, turėtą rinkoje konkurentų atžvilgiu, ir atkuriama prieš pagalbos suteikimą buvusi padėtis (31).
(125)
Pagal šią teismo praktiką Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (32) 14 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „[j]eigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo … “.
(126)
Tad atsižvelgiant į tai, kad Komisija nebuvo informuota nei apie vieną nagrinėjamą priemonę, tokiu būdu pažeidžiant Sutarties 108 straipsnį, ir todėl šios priemonės laikytinos neteisėta ir nesuderinama pagalba, kuri turi būti susigrąžinta tam, kad būtų atkurta rinkoje iki pagalbos suteikimo buvusi padėtis. Pagalba turi būti susigrąžinta nuo tos dienos, kai pagalbos gavėjui buvo suteiktas pranašumas, t. y. kai pagalbos gavėjas ja galėjo disponuoti, ir jis privalo mokėti susigrąžinimo palūkanas, kol pagalba bus faktiškai susigrąžinta.
5. IŠVADA
(127)
1 ir 5 priemonės nelaikytinos valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(128)
Pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, Graikija neteisėtai įgyvendino 2, 3, 4 ir 6 priemones.
(129)
Visų pirma 2, 4 ir 6 priemonės (2008, 2010 ir 2011 m. valstybės garantijos), kurios buvo taikomos bendrovei „Larco“, yra laikytinos valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį ir yra nesuderinamos su vidaus rinka, nes nebuvo tenkinamos atitinkamos Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių sąlygos, taip pat nebuvo nustatyta kitų suderinamumo pagrindų.
(130)
Be to, 3 priemonė (valstybės dalyvavimas 2009 m. didinant bendrovės „Larco“ kapitalą) irgi laikytina valstybės pagalba, nesuderinama su Sutartimi, nes nebuvo tenkinamos atitinkamos Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių sąlygos, taip pat nebuvo nustatyta kitų suderinamumo pagrindų.
(131)
Komisija pažymi, kad Graikija sutiko, jog šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Skolos Finansų ministerijai nesusigrąžinimas ir garantijos raštai vietoje papildomo mokesčio sumokėjimo 2010 m., kuriuos Graikija suteikė bendrovei „Larco“, nėra laikytini valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
2 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią sudaro 135 820 824,35 EUR valstybės garantijų, 2008, 2010 ir 2011 m. suteiktų bendrovei „Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.“, ir valstybės dalyvavimas 2009 m. didinant bendrovės kapitalą, ir kurią Graikija neteisėtai suteikė pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su vidaus rinka.
3 straipsnis
1. Graikija turi susigrąžinti 2 straipsnyje nurodytą nesuderinamą pagalbą iš jos gavėjo.
2. Susigrąžinamoms sumoms skaičiuojamos palūkanos už laikotarpį nuo jų perdavimo pagalbos gavėjams disponuoti dienos iki susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos skaičiuojamos bendrai sumai pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (33) su pakeitimais V skyrių.
4. Graikija turi nurodyti tikslią (-ias) datą (-as), kada valstybė prisidėjo prie 2009 m. akcinio kapitalo didinimo, kuris yra laikomas 3 priemone.
5. Graikija nutraukia visus nebaigtus 2 straipsnyje nurodytos pagalbos mokėjimus nuo šio sprendimo priėmimo dienos.
4 straipsnis
1. 2 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti susigrąžinta nedelsiant ir veiksmingai.
2. Graikija užtikrina, kad šis sprendimas bus įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Graikija pateikia Komisijai šią informaciją:
a)
visą iš pagalbos gavėjo susigrąžintiną sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas);
b)
išsamų priemonių, kurių jau imtasi ir kurių planuojama imtis šiam sprendimui įgyvendinti, aprašymą;
c)
dokumentus, įrodančius, kad gavėjui buvo nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Graikija nuolat praneša Komisijai apie pažangą, padarytą įgyvendinant nacionalines priemones, kurių buvo imtasi 2 straipsnyje nurodytai pagalbai susigrąžinti, kol ji bus visa susigrąžinta. Komisijai paprašius, Graikija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis šiam sprendimui įgyvendinti. Ji taip pat teikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, jau susigrąžintas iš gavėjo.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Graikijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 27 d.