NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 216/2014
ze dne 7. března 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2075/2005, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro úřední kontroly trichinel v mase
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 18 odst. 6, 8, 10 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 2075/2005 ze dne 5. prosince 2005, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro úřední kontroly trichinel v mase (2), stanoví pravidla pro odběr vzorků z jatečně upravených těl druhů vnímavých k nákaze trichinelami za účelem určení statusu hospodářství a regionů a podmínky pro dovoz masa do Unie. Rovněž stanoví referenční metody a ekvivalentní metody zjišťování trichinel ve vzorcích jatečně upravených těl.
(2)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal dne 3. října 2011 vědecké stanovisko o nebezpečích pro veřejné zdraví, které má být zohledněno při kontrole masa (prasat) (3). V tomto stanovisku EFSA uvedl, že trichinely představují pro veřejné zdraví střední riziko, které je spojeno s konzumací vepřového masa, a dospěl k závěru, že pokud jde o metody kontroly biologických rizik, je zajištění bezpečnosti jatečně upravených těl prasat, doprovázené řadou preventivních opatření a kontrol jednotně uplatňovaných v hospodářstvích i na jatkách, jediným způsobem, jak zajistit účinnou kontrolu hlavních nebezpečí.
(3)
EFSA vymezil některé epizootologické ukazatele, jež se týkají trichinel. V závislosti na účelu a epizootologické situaci v zemi mohou být indikátory uplatňovány na vnitrostátní či regionální úrovni, na úrovni jatek nebo hospodářství.
(4)
EFSA si je vědom sporadického výskytu trichinel v Unii, zejména u prasat chovaných ve volném výběhu a v malochovu. EFSA rovněž vymezil, že druh systému produkce je jediným hlavním rizikovým faktorem nákazy trichinelami. Kromě toho dostupné údaje ukazují, že riziko nákazy trichinelami je u prasat z úředně uznaných řízených podmínek ustájení zanedbatelné.
(5)
Světová organizace pro zdraví zvířat (OIE) již status zanedbatelného rizika pro zemi nebo region v mezinárodním kontextu neuznává. Místo toho se dané uznání váže na jednotky jednoho nebo více hospodářství, které uplatňují zvláštní řízené podmínky ustájení.
(6)
Z důvodu zajištění souladu s mezinárodními normami a s cílem posílit kontrolní systém podle skutečných rizik pro veřejné zdraví by opatření ke zmírnění rizika trichinel, včetně podmínek dovozu, na jatkách a podmínky pro určení statusu zemí, regionů nebo hospodářství postižených nákazou trichinelami měly být přizpůsobeny, racionalizovány a zjednodušeny.
(7)
V roce 2011 oznámily Belgie a Dánsko v souladu s nařízením (ES) č. 2075/2005, že jejich území představuje zanedbatelné riziko trichinel. Status země nebo oblasti představující zanedbatelné riziko již však není uznáván. Nicméně pro podniky a jednotky v Belgii a Dánsku, které splňují řízené podmínky ustájení ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, by měla být povolena odchylka bez dodatečných podmínek, jako jsou další požadavky v podobě dodatečného úředního uznání příslušným orgánem.
(8)
Referenční laboratoř EU pro parazity doporučila, aby bylo vyjasněno znění nařízení, pokud jde o postup některých ekvivalentních metod pro testování na trichinely.
(9)
Mělo by být stanoveno, že provozovatelé musí zajistit, aby byla uhynulá zvířata sbírána, identifikována a přepravována bez zbytečného prodlení v souladu s články 21 a 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (4) a přílohou VIII nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranicích podle uvedené směrnice (5).
(10)
Počet případů (dovezených a původních) trichinel u lidí, včetně epidemiologických údajů, by se měl vykazovat v souladu s rozhodnutím Komise 2000/96/ES ze dne 22. prosince 1999 o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES (6).
(11)
Nařízení (ES) č. 2075/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
Požadavky stanovené tímto nařízením představují úpravu stávajících postupů jak provozovatelů potravinářských podniků, tak příslušných orgánů. Je proto vhodné povolit odklad použití některých ustanovení tohoto nařízení.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2075/2005 se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„trichinelami“ se rozumí všichni hlísti příslušející k druhu rodu Trichinella;
2)
„řízenými podmínkami ustájení“ se rozumí druh chovu, ve kterém jsou prasata vždy chována za podmínek řízených provozovatelem potravinářského podniku, pokud jde o krmení a ustájení;
3)
„jednotkou“ se rozumí skupina hospodářství, která uplatňují řízené podmínky ustájení. Všechna hospodářství, jež v určitém členském státě uplatňují řízené podmínky ustájení, lze považovat za jednu jednotku.“
2)
Články 2 a 3 se nahrazují tímto:
„Článek 2
Odběr vzorků z jatečně upravených těl
1. Z jatečně upravených těl domácích prasat se na jatkách odebírají vzorky v rámci vyšetření po porážce, a to takto:
a)
Všechna jatečně upravená těla chovných prasnic či kanců nebo alespoň 10 % jatečně upravených těl zvířat odeslaných k porážce v každém roce z každého hospodářství, jež bylo úředně uznáno jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, se vyšetří na přítomnost trichinel.
b)
Všechna jatečně upravená těla z hospodářství, která nejsou úředně uznána jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, musí být systematicky testována na přítomnost trichinel.
Z každého jatečně upraveného těla se odebírá vzorek a tento vzorek se v laboratoři určené příslušným orgánem vyšetří na přítomnost trichinel pomocí jedné z následujících metod zjišťování:
a)
referenční metoda zjišťování uvedená v kapitole I přílohy I, nebo
b)
ekvivalentní metoda zjišťování uvedená v kapitole II přílohy I.
2. Do doby, než budou známy výsledky vyšetření na přítomnost trichinel, a za podmínky, že provozovatel potravinářského podniku zajistí plnou sledovatelnost, lze tato jatečně upravená těla rozdělit nejvýše na šest dílů, a to na jatkách nebo v bourárně nacházející se ve stejných prostorách jako jatka („prostory“).
Odchylně od prvního pododstavce a na základě schválení příslušného orgánu lze tato jatečně upravená těla porcovat v bourárně připojené k jatkám nebo oddělené od jatek za podmínky, že:
a)
postup podléhá dohledu příslušného orgánu;
b)
jatečně upravená těla nebo jejich části nemají jako místo určení více než jednu bourárnu;
c)
bourárna se nachází na území členského státu a
d)
v případě pozitivního výsledku jsou všechny části prohlášeny za nevhodné pro lidskou spotřebu.
3. Z jatečně upravených těl koní, divokých prasat a jiných farmových a volně žijících druhů vnímavých k nákaze trichinelami se systematicky odebírají vzorky na jatkách nebo v zařízeních na zpracování zvěře v rámci prohlídky po porážce/postmortálního vyšetření.
Z každého jatečně upraveného těla se odebírá vzorek a tento vzorek se vyšetří podle příloh I a III v laboratoři určené příslušným orgánem.
Článek 3
Odchylky
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 je z vyšetření na přítomnost trichinel vyňato maso domácích prasat, které prošlo zmrazením podle přílohy II pod dohledem příslušného orgánu.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou z vyšetření na přítomnost trichinel vyňata jatečně upravená těla a maso domácích neodstavených prasat starých méně než 5 týdnů.
3. Odchylně od čl. 2 odst. 1 mohou být z vyšetření na přítomnost trichinel vyňata jatečně upravená těla a maso domácích prasat, pokud zvířata pocházejí z hospodářství nebo jednotky, jež jsou úředně uznány jako hospodářství nebo jednotka uplatňující řízené podmínky ustájení v souladu s přílohou IV, pokud:
a)
nebyly v daném členském státě zjištěny žádné původní nákazy trichinelami u domácích prasat chovaných v hospodářstvích úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, a to v posledních třech letech, během nichž bylo prováděno průběžné vyšetření v souladu s článkem 2, nebo
b)
historické údaje o průběžném vyšetřování prováděném u poražené populace prasat poskytují přinejmenším 95 % jistotu, že prevalence trichinel není vyšší než 1 v milionu uvedené populace, nebo
c)
hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení se nacházejí v Belgii a Dánsku.
4. Pokud členský stát uplatní odchylku uvedenou v odstavci 3, informuje o tom Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a předloží Komisi roční zprávu obsahující údaje uvedené v kapitole II přílohy IV. Komise na svých internetových stránkách zveřejní seznam členských států, které uplatňují příslušnou odchylku.
Pokud členský stát nepředloží roční zprávu nebo pokud bude roční zpráva pro účely tohoto článku nedostatečná, přestane odchylka pro daný členský stát platit.“
3)
Články 8 až 12 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Úřední uznání hospodářství uplatňujících řízené podmínky ustájení
1. Pro účely tohoto nařízení může příslušný orgán úředně uznat hospodářství nebo jednotku uplatňující řízené podmínky ustájení, pokud jsou splněny požadavky stanovené v příloze IV.
2. Hospodářství nebo jednotka, které v den použitelnosti tohoto nařízení uplatňují řízené podmínky ustájení v Dánsku nebo Belgii v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. c), se považují za úředně uznané hospodářství nebo úředně uznanou jednotku uplatňující řízené podmínky ustájení, jak je uvedeno v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 9
Informační povinnost provozovatelů v potravinářství
Provozovatelé potravinářských podniků úředně uznaných za podniky uplatňující řízené podmínky ustájení informují příslušný orgán o jakémkoli požadavku stanoveném v příloze IV, který již není plněn, nebo o jakékoli jiné změně, kterou by mohl být dotčen status hospodářství jako hospodářství prostých trichinel.
Článek 10
Audity hospodářství úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení
Příslušný orgán zajistí pravidelné provádění auditů hospodářství úředně uznaných jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení.
Četnost auditů musí vycházet z rizika, s přihlédnutím k historii a prevalenci nákazy, předchozím zjištěním, geografické oblasti, místním vnímavým volně žijícím živočichům, postupům v živočišné výrobě, veterinárnímu dohledu a plnění požadavků ze strany zemědělců.
Příslušný orgán ověří, že domácí prasata pocházející z těchto hospodářství byla vyšetřena v souladu s čl. 2 odst. 1.
Článek 11
Programy sledování
Příslušný orgán může zavést program sledování zahrnující domácí prasata, jež pocházejí z hospodářství nebo jednotky úředně uznaných jako hospodářství nebo jednotka uplatňující řízené podmínky ustájení, aby ověřil, že daná populace není trichinelami napadena.
Program sledování stanoví četnost testování, počet testovaných zvířat a plán odběru vzorků. Pro tento účel jsou vzorky masa odebírány a vyšetřovány na přítomnost parazitů rodu Trichinella v souladu s kapitolou I nebo II přílohy I.
Program sledování může jako doplňkový nástroj zahrnovat sérologické metody, jakmile referenční laboratoř Evropské unie validuje vhodný test.
Článek 12
Odejmutí úředního uznání hospodářství jako hospodářství uplatňujících řízené podmínky ustájení
1. Pokud výsledky auditů provedených podle článku 10 prokáží, že požadavky stanovené v příloze IV přestaly být plněny, odejme neprodleně příslušný orgán daným hospodářstvím příslušné úřední uznání.
2. Pokud je domácí prase z hospodářství úředně uznaného jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení v testu na přítomnost trichinel pozitivní, příslušný orgán musí neprodleně:
a)
odejmout hospodářství úřední uznání;
b)
vyšetřit všechna domácí prasata z tohoto hospodářství v době porážky;
c)
vysledovat a otestovat všechna chovná zvířata, která přišla do hospodářství, a pokud možno i všechna zvířata, která hospodářství opustila nejméně v posledních šesti měsících před pozitivním nálezem; k tomuto účelu se odebírají vzorky masa a vyšetřují se na přítomnost parazitů rodu Trichinella pomocí metod zjišťování stanovených v kapitolách I a II přílohy I;
d)
případně pokud to bude možné, vyšetřit rozšíření parazitární nákazy způsobené distribucí masa z domácích prasat poražených v období před pozitivním nálezem;
e)
informovat Komisi a ostatní členské státy;
f)
případně zahájit epizootologické šetření pro objasnění příčiny nákazy;
g)
přijmout vhodná opatření v případě, že na jatkách nebude možné zjistit nakažená jatečně upravená těla, včetně:
i)
zvýšení velikosti každého vzorku masa odebraného k testování podezřelých jatečně upravených těl, nebo
ii)
prohlášení jatečně upravených těl za nevhodná k lidské spotřebě,
iii)
přijetí vhodných opatření k likvidaci podezřelých jatečně upravených těl nebo jejich částí a rovněž těch, které vykazují pozitivní výsledek testu.
3. Po odejmutí uznání mohou být hospodářství opět úředně uznána jako hospodářství uplatňující řízené podmínky ustájení, jakmile se zjištěné problémy vyřeší a požadavky stanovené v příloze IV budou splněny ke spokojenosti příslušného orgánu.
4. Pokud kontrola zjistí nedostatek souladu s článkem 9 nebo pozitivní výsledky testů v hospodářství nebo jednotce, mělo by být dotčené hospodářství vyjmuto z příslušné jednotky, než dojde k obnovení souladu.“
4)
Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Dovozní zdravotní požadavky
Maso živočišných druhů, které mohou být nosiči trichinel, jež obsahuje příčně pruhovanou svalovinu a pochází ze třetí země, lze do Unie dovážet pouze za předpokladu, že před vývozem bylo v dané třetí zemi provedeno vyšetření na přítomnost trichinel v souladu s články 2 a 3.“
5)
Článek 14 se zrušuje.
6)
Článek 15 se nahrazuje tímto:
„Článek 15
Dokumenty
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti doprovázející dovoz masa podle článku 13 se potvrzují prohlášením úředního veterinárního lékaře o tom, že vyšetření na přítomnost trichinel bylo ve třetí zemi původu provedeno v souladu s článkem 13.
Tento dokument musí maso doprovázet v originálním vyhotovení, pokud nebyla udělena výjimka podle čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 854/2004.“
7)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
8)
Znění přílohy IV se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. června 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. března 2014.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 216/2014
2014 m. kovo 7 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2075/2005, nustatantis specialiąsias oficialios Trichinella kontrolės mėsoje taisykles
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 854/2004, nustatantį specialiąsias gyvūninės kilmės produktų, skirtų vartoti žmonėms, oficialios kontrolės taisykles (1), ypač į jo 18 straipsnio 6, 8, 10 ir 12 dalis,
kadangi:
(1)
2005 m. gruodžio 5 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 2075/2005, nustatančiame specialiąsias oficialios Trichinella kontrolės mėsoje taisykles (2), nustatytos Trichinella infekcijai imlių rūšių gyvūnų skerdenų mėginių ėmimo taisyklės, skirtos ūkių bei regionų statusui ir mėsos importavimo į Sąjungą sąlygoms nustatyti. Jame taip pat nustatyti Trichinella aptikimo skerdenų mėginiuose pamatiniai metodai ir lygiaverčiai metodai;
(2)
Europos maisto saugos tarnyba (EMST) 2011 m. spalio 3 d. patvirtino mokslinę nuomonę dėl pavojaus visuomenės sveikatai, į kurį reikia atsižvelgti tikrinant mėsą (kiaulieną) (3). Toje nuomonėje EMST nustatė, kad Trichinella kelia visuomenės sveikatai vidutinio dydžio riziką, susijusią su kiaulienos vartojimu, ir padarė išvadą, kad, atsižvelgiant į tikrinimo biologinių pavojų tikslais metodus, vienintelis būdas užtikrinti veiksmingą kontrolę siekiant apsisaugoti nuo pagrindinių pavojų yra kiaulių skerdenų saugos užtikrinimas kartu su įvairiomis prevencinėmis ir kontrolės priemonėmis, integruotai taikomomis tiek ūkiuose, tiek skerdyklose;
(3)
EMST nustatė tam tikrus su Trichinella susijusius epidemiologinius rodiklius. Priklausomai nuo tikslo ir šalies epidemiologinės padėties, rodikliai gali būti taikomi nacionaliniu, regionų, skerdyklų ar ūkių lygmeniu;
(4)
EMST pripažįsta, kad Sąjungoje pasitaiko pavienių Trichinella atvejų, daugiausia tarp laisvai laikomų ir prie namų laikomų kiaulių. EMST taip pat nustatė, kad vienintelis pagrindinis rizikos užsikrėsti Trichinella veiksnys yra gamybos sistemos rūšis. Be to, turimi duomenys rodo, kad kiaulių, laikomų oficialiai pripažintomis kontroliuojamomis laikymo sąlygomis, užkrėtimo Trichinella rizika yra nedidelė;
(5)
Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacija (PGSO) tarptautiniu mastu daugiau nebepripažįsta šalies arba regiono nedidelio pavojaus statuso. Vietoj to toks pripažinimas yra siejamas su ūkių grupėmis, sudarytomis iš vieno ar daugiau ūkių, kuriuose taikomos specifinės kontroliuojamos laikymo sąlygos;
(6)
siekiant užtikrinti suderinamumą su tarptautiniais standartais ir patobulinti kontrolės sistemą, atsižvelgiant į faktinį pavojų visuomenės sveikatai, turėtų būti pakeistos, racionalizuotos ir supaprastintos Trichinella pavojaus mažinimo priemonės, įskaitant importo sąlygas, skerdyklose ir sąlygos, pagal kurias nustatomas šalių, regionų ir ūkių statusas dėl Trichinella infekcijos;
(7)
2011 m. Belgija ir Danija, vadovaudamosi Reglamentu (EB) Nr. 2075/2005, pranešė apie jų teritorijai kilusį nedidelį pavojų. Tačiau toks šaliai ar regionui nustatytas nedidelio pavojaus statusas daugiau nebepripažįstamas. Tačiau Belgijos ir Danijos ūkiuose ir ūkių grupėse, atitinkančiose kontroliuojamas laikymo sąlygas tuo metu, kai įsigaliojo šis reglamentas, turėtų būti leidžiama taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą dėl šių ūkių ir ūkių grupių be papildomų išankstinių sąlygų, kaip antai, pvz., papildomų reikalavimų, keliamų kompetentingos institucijos suteikiamam vėlesniam oficialiam pripažinimui;
(8)
ES etaloninė parazitų tyrimo laboratorija rekomendavo patikslinti reglamento tekstą, susijusį su tam tikrų lygiaverčių Trichinella tyrimų metodų procedūra;
(9)
turėtų būti nustatyta, kad ūkio subjektai privalo užtikrinti, kad kritę gyvūnai būtų nedelsiant surenkami, identifikuojami ir vežami, remiantis 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1069/2009, kuriuo nustatomos žmonėms vartoti neskirtų šalutinių gyvūninių produktų ir jų gaminių sveikumo taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1774/2002 (Šalutinių gyvūninių produktų reglamentas) (4), 21 ir 22 straipsniais ir 2011 m. vasario 25 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 142/2011, kuriuo įgyvendinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1069/2009, kuriuo nustatomos žmonėms vartoti neskirtų šalutinių gyvūninių produktų ir jų gaminių sveikumo taisyklės, ir Tarybos direktyva 97/78/EB dėl tam tikrų mėginių ir priemonių, kuriems netaikomi veterinariniai tikrinimai pasienyje pagal tą direktyvą (5), VIII priedu;
(10)
apie žmonių užsikrėtimo Trichinella atvejų (įvežtinių ir autochtoninių) skaičių, įskaitant epidemiologinius duomenis, turėtų būti pranešama pagal 1999 m. gruodžio 22 d. Komisijos sprendimą 2000/96/EB dėl užkrečiamųjų ligų, kurios turi būti laipsniškai įtrauktos į Bendrijos tinklą pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 2119/98/EB (6);
(11)
todėl Reglamentas (EB) Nr. 2075/2005 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(12)
pagal šiame reglamente nustatytus reikalavimus numatyta pakeisti maisto verslo subjektų ir kompetentingų institucijų taikomą dabartinę praktiką. Todėl tikslinga leisti kai kurias šio reglamento nuostatas taikyti vėliau;
(13)
šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę ir nei Europos Parlamentas, nei Taryba joms neprieštarauja,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 2075/2005 iš dalies keičiamas taip:
1)
1 straipsnis pakeičiamas taip:
„1 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1) Trichinella- visų rūšių Trichinella genčiai priklausantys nematodai;
2) kontroliuojamos laikymo sąlygos- bet koks gyvulininkystės tipas, kai kiaulės visą laiką laikomos maisto verslo subjekto kontroliuojamomis (šėrimo ir laikymo) sąlygomis;
3) ūkių grupė- ūkių, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, grupė; visi ūkiai, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos vienoje valstybėje narėje, gali būti laikomi viena ūkių grupe.“
2)
2 ir 3 straipsniai pakeičiami taip:
„2 straipsnis
Skerdenų mėginių ėmimas
1. Naminių kiaulių skerdenų mėginių ėmimas kaip poskerdiminio tyrimo dalis skerdyklose vykdomas taip:
a)
visos paršavedžių ir kuilių skerdenos arba bent 10 % gyvūnų, kasmet siunčiamų skerdimui iš kiekvieno ūkio, oficialiai pripažinto kaip taikančio specifines kontroliuojamas laikymo sąlygas, skerdenų ištiriamos dėl Trichinella;
b)
visos skerdenos iš ūkių, kurie nėra oficialiai pripažinti kaip taikantys specifines kontroliuojamas laikymo sąlygas, sistemingai ištiriamos dėl Trichinella.
Iš kiekvienos skerdenos imamas vienas mėginys ir kompetentingos institucijos paskirtoje laboratorijoje mėginys ištiriamas dėl Trichinella vienu iš šių aptikimo metodų:
a)
I priedo I skyriuje nurodytu pamatiniu aptikimo metodu arba
b)
I priedo II skyriuje nurodytu lygiaverčiu aptikimo metodu.
2. Kol dar negauti Trichinella tyrimo rezultatai ir su sąlyga, kad maisto verslo subjektai užtikrina visišką atsekamumą, tokios skerdenos gali būti sukapojamos ne daugiau kaip į šešias dalis skerdykloje arba išpjaustymo ceche, esančiame tose pačiose patalpose kaip skerdykla (toliau - „patalpos“).
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, kompetentingai institucijai leidus tokios skerdenos gali būti sukapojamos išpjaustymo ceche, esančiame skerdykloje arba atskirame pastate, jeigu:
a)
šios procedūros atlikimą kontroliuoja kompetentinga institucija;
b)
skerdenos arba jų dalys pristatomos tik į vieną išpjaustymo cechą;
c)
išpjaustymo cechas yra valstybės narės teritorijoje ir
d)
jeigu tyrimo rezultatai teigiami, visos skerdenos dalys laikomos netinkamomis žmonėms vartoti.
3. Trichinella neatsparių arklių, šernų ir kitų ūkiuose auginamų ir laukinių rūšių gyvūnų skerdenų mėginiai sistemingai imami skerdyklose arba medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonėse ir yra poskerdiminio tyrimo dalis.
Mėginys imamas iš kiekvienos skerdenos ir pagal I ir III priedų reikalavimus tiriamas kompetentingos institucijos paskirtoje laboratorijoje.
3 straipsnis
Leidžiančios nukrypti nuostatos
1. Nukrypstant nuo 2 straipsnio 1 dalies, pagal II priedo reikalavimus, prižiūrint kompetentingai institucijai užšaldytos naminių kiaulių mėsos tyrimas dėl Trichinella neatliekamas.
2. Nukrypstant nuo 2 straipsnio 1 dalies, jaunesnių kaip 5 savaičių naminių nenujunkytų paršelių skerdenų ir mėsos tyrimas dėl Trichinella neatliekamas.
3. Nukrypstant nuo 2 straipsnio 1 dalies, naminių nenujunkytų paršelių skerdenų ir mėsos tyrimas dėl Trichinella gali būti neatliekamas, jeigu gyvūnai atvežti iš ūkio ar ūkių grupės, kuri yra oficialiai pripažinta kaip taikanti specifines kontroliuojamas laikymo sąlygas, remiantis IV priedu, jeigu:
a)
per pastaruosius trejus metus, per kuriuos buvo nuolat atliekami tyrimai pagal 2 straipsnį, valstybėje narėje nebuvo nustatytas nė vienas naminių kiaulių, kurios laikomos ūkiuose, kurie yra oficialiai pripažinti kaip taikantys kontroliuojamas laikymo sąlygas, autochtoninis užsikrėtimo Trichinella atvejis arba
b)
duomenys apie ankstesnius nuolat atliekamus paskerstų kiaulių populiacijos tyrimus, suteikia bent 95 % tikrumo, kad Trichinella paplitimas nėra didesnis nei vienas atvejis 1 milijone populiacijos, arba
c)
ūkiai, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, yra Belgijoje arba Danijoje.
4. Jeigu valstybė narė įgyvendina 3 dalyje nustatytą nukrypti leidžiančią nuostatą, atitinkama valstybė narė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete apie tai informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares ir pateikia Komisijai metinę ataskaitą, į kurią įtraukiama IV priedo II skyriuje nurodyta informacija. Komisija paskelbia savo svetainėje valstybių narių, kurios įgyvendina nukrypti leidžiančią nuostatą, sąrašą.
Jei valstybė narė nepateikia tokios metinės ataskaitos arba pateikta metinė ataskaita neatitinka šio straipsnio reikalavimų, tai valstybei narei nebetaikoma leidžianti nukrypti nuostata.“
3)
8-12 straipsniai pakeičiami taip:
„8 straipsnis
Ūkių, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, oficialus pripažinimas
1. Taikant šį reglamentą kompetentinga institucija gali oficialiai pripažinti ūkį ar ūkių grupę, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, jeigu yra įvykdyti IV priede nustatyti reikalavimai.
2. Danijoje ar Belgijoje esantys ūkiai ar ūkių grupės, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, remiantis 3 straipsnio 3 dalies c punktu, šio reglamento taikymo dieną laikomi oficialiai pripažintais kaip taikantys kontroliuojamas laikymo sąlygas, išvardytas šio reglamento IV priede.
9 straipsnis
Maisto verslo subjektų įsipareigojimas teikti informaciją
Ūkių, oficialiai pripažintų kaip taikančių kontroliuojamas laikymo sąlygas, maisto verslo subjektai praneša kompetentingai institucijai apie IV priede nustatyto bet kokio reikalavimo nebevykdymą arba apie bet kokį kitą pokytį, galintį turėti įtakos neužkrėstais Trichinella pripažintų ūkių statusui.
10 straipsnis
Ūkių, oficialiai pripažintų kaip taikančių kontroliuojamas laikymo sąlygas, auditai
Kompetentinga institucija užtikrina, kad būtų reguliariai atliekami ūkių, oficialiai pripažintų kaip taikančių kontroliuojamas laikymo sąlygas, auditai.
Auditų dažnumas pagrindžiamas rizika, atsižvelgiant į ankstesnę ligos raidą ir paplitimą, ankstesnių tyrimų išvadas, geografinę teritoriją, ligai neatsparius vietos laukinius gyvūnus, gyvulininkystės praktiką, veterinarinę priežiūrą ir ūkininkų atitiktį.
Kompetentinga institucija tikrina, kad iš šių ūkių kilusios naminės kiaulės būtų tiriamos pagal 2 straipsnio 1 dalį.
11 straipsnis
Stebėsenos programos
Kompetentinga institucija gali įgyvendinti stebėsenos programą, aprėpiančią naminių kiaulių, kilusių iš ūkio ar ūkių grupės, kurie yra oficialiai pripažinti kaip taikantys kontroliuojamas laikymo sąlygas, populiaciją, siekdama patikrinti, kad toje populiacijoje faktiškai nebūtų Trichinella infekcijos.
Stebėsenos programoje nustatomas tyrimų dažnumas ir tiriamų gyvūnų skaičius bei mėginių ėmimo planas. Šiuo tikslu Trichinella parazitams nustatyti mėsos mėginiai imami ir tiriami pagal I priedo I arba II skyrių.
Į stebėsenos programą kaip papildomą priemonę galima įtraukti serologinius metodus, jei ES etaloninė laboratorija patvirtina tinkamą tyrimą.
12 straipsnis
Ūkių, kuriuose taikomos kontroliuojamos laikymo sąlygos, oficialaus pripažinimo panaikinimas
1. Jeigu pagal 10 straipsnį atliktų auditų rezultatai rodo, kad nebesilaikoma IV priedo reikalavimų, kompetentinga institucija nedelsdama panaikina ūkių oficialų pripažinimą.
2. Jei naminių kiaulių, kilusių iš ūkio, kuris oficialiai pripažintas kaip taikantis kontroliuojamas laikymo sąlygas, tyrimų dėl Trichinella rezultatai yra teigiami, kompetentinga institucija nedelsdama:
a)
panaikina ūkio oficialų pripažinimą;
b)
skerdimo metu ištiria visas to ūkio namines kiaules;
c)
atseka ir tiria visus į ūkį atvežtus veislinius gyvūnus ir, kiek įmanoma, visus iš ūkio išvežtus gyvūnus per šešis mėnesius nuo paskutinio užkrėtimo atvejo nustatymo; šiuo tikslu yra imami ir tiriami mėsos mėginiai Trichinella parazitams aptikti, naudojant I priedo I ir II skyriuose nurodytus aptikimo metodus;
d)
susijusiais atvejais tiria užkrėtimo parazitais plitimą, kilusį dėl iki užkrėtimo nustatymo paskerstų naminių kiaulių mėsos platinimo;
e)
informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares;
f)
susijusiais atvejais pradeda epidemiologinį tyrimą užkrėtimo priežasčiai nustatyti;
g)
imasi atitinkamų priemonių, jei kurios nors užkrėstos skerdenos skerdykloje neįmanoma identifikuoti, įskaitant tokias priemones:
i)
padidina įtariamų skerdenų tyrimui imamo kiekvieno mėsos mėginio dydį arba
ii)
paskelbia, kad skerdenos netinkamos žmonėms vartoti;
iii)
imasi atitinkamų priemonių užkrėtimu įtariamoms skerdenoms arba jų dalims ir toms, kurių tyrimo rezultatai teigiami, pašalinti.
3. Panaikinus pripažinimą, ūkiai gali būti vėl oficialiai pripažinti, išsprendus nurodytas problemas ir įvykdžius IV priede nustatytus reikalavimus vadovaujantis kompetentingos institucijos reikalavimais.
4. Jeigu atlikus tikrinimą paaiškėja, kad nepakankamai laikomasi 9 straipsnio arba viename iš ūkių, priklausančių ūkių grupei, nustatomas užkrėtimo atvejis, šis ūkis turėtų būti pašalintas iš ūkių grupės, kol nebus atkurta atitiktis.“
4)
13 straipsnis pakeičiamas taip:
„13 straipsnis
Importui taikomi sveikatos reikalavimai
Tų rūšių gyvūnų, kurie gali būti Trichinella nešiotojai, mėsa, turinti skersaruožių raumenų ir esanti trečiųjų šalių kilmės, gali būti importuojama į Sąjungą tik tada, kai prieš eksportuojant mėsą tose trečiosiose šalyse buvo atliktas jos tyrimas dėl Trichinella.“
5)
14 straipsnis išbraukiamas.
6)
15 straipsnis pakeičiamas taip:
„15 straipsnis
Dokumentai
Sveikatos pažymėjimą, gabenamą kartu su importuojama mėsa, kaip nurodyta 13 straipsnyje, patvirtina valstybinis veterinarijos gydytojas, nurodydamas, kad tyrimas dėl Trichinella kilmės trečiojoje šalyje buvo atliktas pagal 13 straipsnį.
Šio dokumento originalas gabenamas kartu su mėsa, nebent buvo padaryta išimtis pagal Reglamento (EB) Nr. 854/2004 14 straipsnio 4 dalį.“
7)
I priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento I priedą.
8)
IV priedas pakeičiamas šio reglamento II priedo tekstu.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. birželio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 7 d.