ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
TARYBOS SPRENDIMAS
2014 m. birželio 24 d.
dėl tvarkos, kuria Sąjunga įgyvendina solidarumo sąlygą
(2014/415/ES)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 222 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai bendrą pasiūlymą,
kadangi:
(1)
šis sprendimas yra susijęs su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 222 straipsnio (toliau - solidarumo sąlyga) įgyvendinimu. Jis nėra susijęs su valstybių narių vykdomu solidarumo sąlygos įgyvendinimu pagal SESV 222 straipsnio 2 dalį. Vadovaujantis Deklaracija Nr. 37 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 222 straipsnio, valstybė narė gali pasirinkti labiausiai tinkamas priemones, skirtas laikytis savo solidarumo pareigos kitai valstybei narei;
(2)
vadovaujantis SESV 222 straipsnio 1 dalimi, jei valstybė narė patiria teroro aktą, gaivalinę nelaimę ar žmogaus sukeltą katastrofą, Sąjunga ir valstybės narės veikia bendrai ir solidariai. Valstybės narės, kuri nusprendžia remtis solidarumo sąlyga, naudai ir siekiant išvengti pastangų dubliavimo, turėtų būti siekiama Sąjungos ir valstybių narių veiksmų suderinamumo ir papildomumo. Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės turi koordinuoti savo veiksmus tarpusavyje Taryboje, kad įvykdytų savo solidarumo pareigas pagal SESV 222 straipsnio 2 dalį, tikslinga nustatyti koordinavimo Taryboje tvarką, kuria Sąjunga įgyvendintų solidarumo sąlygą;
(3)
koordinavimo Taryboje tvarka turėtų būti grindžiama 2013 m. birželio 25 d. Tarybos patvirtintu ES integruoto politinio atsako į krizes mechanizmu (toliau - IPCR), pagal kurį IPCR taip pat turi prisidėti prie solidarumo sąlygos įgyvendinimo mechanizmo. Tikslinga, kad Taryba patikslintų IPCR tvarką, visų pirma peržiūros atveju;
(4)
įgyvendindama solidarumo sąlygą Sąjunga turėtų, kiek įmanoma, remtis esamomis priemonėmis, didinti veiksmingumą gerindama koordinavimą ir vengdama dubliavimo, nenaudoti papildomų išteklių, valstybėms narėms suteikti paprastą ir aiškią platformą Sąjungos lygiu ir nepažeisti kiekvienai Sąjungos institucijai ir tarnybai suteiktų įgaliojimų;
(5)
solidarumo sąlyga Sąjunga raginama sutelkti visas savo turimas priemones. Atitinkamos priemonės apima Europos Sąjungos vidaus saugumo strategiją, Europos Sąjungos civilinės saugos mechanizmą, sukurtą Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 1313/2013/ES (1) (toliau - Sąjungos mechanizmas), Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1082/2013/ES (2) ir struktūras, sukurtas pagal bendrą saugumo ir gynybos politiką (BSGP);
(6)
turėtų būti aiškiai apibrėžta tvarkos, kuria Sąjunga įgyvendina solidarumo sąlygą, taikymo sritis;
(7)
kovos su terorizmu srityje Sąjungos veiksmų strateginis pagrindas yra Europos Sąjungos kovos su terorizmu strategija. Yra priimta įvairių priemonių, pavyzdžiui, priemonių, kuriomis stiprinama ypatingos svarbos energetikos ir transporto infrastruktūros objektų apsauga (3). Be to, imtasi veiksmų paskelbus Komisijos komunikatą „ES kovos su terorizmu politika. Svarbiausi laimėjimai ir ateities uždaviniai“, pavyzdžiui, veiksmų, kuriais gerinamas teisėsaugos institucijų bendradarbiavimas, stiprinama radikalėjimo prevencija, visų pirma įkuriant Informuotumo apie radikalėjimą tinklą, ribojamos galimybės teroristams gauti lėšų bei sprogmenų (4), cheminių, biologinių, radiologinių ir branduolinių medžiagų, taip pat veiksmų, kuriais stiprinama sprogmenų apsauga;
(8)
tvarkos pagal šį sprendimą taikymo ir laipsniško jos nutraukimo mechanizmas turėtų būti nustatytas Sąjungos lygiu, remiantis atitinkamos valstybės narės aukšto lygio politiniu prašymu ir vadovaujantis Sąjungos lygio vieno langelio principu;
(9)
Sąjungos lygio reagavimo tvarka turėtų būti padidintas veiksmingumas užtikrinant geresnį koordinavimą remiantis esamomis priemonėmis;
(10)
Sąjungos mechanizmu siekiama stiprinti valstybių narių ir Sąjungos bendradarbiavimą ir sudaryti palankesnes sąlygas koordinavimui civilinės saugos srityje. Sprendimu Nr. 1313/2013/ES buvo įsteigtas Reagavimo į nelaimes koordinavimo centras (toliau - RNKC), kuris turi veikti visą parą, septynias dienas per savaitę, ir aptarnauti valstybes nares bei Komisiją įgyvendinant Sąjungos mechanizmo tikslus;
(11)
Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) turi žvalgybos ir karinės kompetencijos turinčias struktūras bei delegacijų tinklą, kurios taip pat gali padėti reaguoti į grėsmes arba nelaimes valstybių narių teritorijoje arba į išorės aspektų turinčias krizes. Priklausomai nuo krizės, kitos bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) srities, įskaitant BSGP, struktūros bei Sąjungos agentūros prireikus turėtų prisidėti laikydamosi atitinkamų Sąjungos teisės nuostatų;
(12)
jeigu dėl skubos būtina ir praktiškai įmanoma, Sąjungos lygio reagavimo tvarka turėtų būti papildyta priimant teisės aktus arba iš dalies keičiant galiojančius aktus pagal atitinkamas Sutarčių nuostatas;
(13)
šis sprendimas nedarys poveikio gynybai. Tuo atveju, jei dėl krizės reikalingi veiksmai pagal BUSP arba BSGP, Taryba turėtų priimti sprendimą pagal atitinkamas Sutarčių nuostatas;
(14)
šiuo sprendimu nedaromas poveikis Europos Sąjungos sutarties 42 straipsnio 7 daliai;
(15)
Komisijos komunikatu „ES vidaus saugumo strategijos įgyvendinimas. Penki žingsniai kuriant saugesnę Europą“ nustatytas tikslas didinti Sąjungos gebėjimą įveikti krizes ir nelaimes imantis tam tikrų veiksmų, be kita ko, visapusiškai pasinaudojant solidarumo sąlyga. Kaip priminė Taryba savo 2011 m. vasario 24 ir 25 d. išvadose, didinti Europos gebėjimą įveikti krizes bei nelaimes yra ypač svarbu siekiant toliau stiprinti laisvę, saugumą ir teisingumą Sąjungoje;
(16)
siekdama sudaryti sąlygas Sąjungai ir jos valstybėms narėms imtis efektyvių veiksmų, Europos Vadovų Taryba turi reguliariai vertinti grėsmes, su kuriomis susiduria Sąjunga. Europos Vadovų Tarybos prašymu turėtų būti rengiamos ataskaitos dėl konkrečių grėsmių;
(17)
pagal SESV 346 straipsnio 1 dalies a punktą jokia valstybė narė neprivalo teikti informacijos, kurios atskleidimą ji laiko prieštaraujančiu gyvybiniams savo saugumo interesams;
(18)
2012 m. lapkričio 22 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją 2012/2223 „ES tarpusavio gynybos ir solidarumo sąlygos. Politinis ir operatyvinis aspektai“;
(19)
šiuo sprendimu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie pripažinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ir jis turėtų būti taikomas atsižvelgiant į tas teises ir principus;
(20)
kadangi šio sprendimo tikslo, t. y. Sąjungai įgyvendinti solidarumo sąlygą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir tų tikslų dėl veiksmo masto bei poveikio būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Bendras tikslas ir dalykas
1. Šiuo sprendimu nustatomos taisyklės ir procedūros, pagal kurias Sąjunga įgyvendina SESV 222 straipsnį (toliau - solidarumo sąlyga).
2. Siekiant užtikrinti Sąjungos ir valstybių narių veiksmų suderinamumą bei papildomumą, Taryba, pasitelkusi IPCR, politiniu lygiu koordinuoja reagavimo į solidarumo sąlygos taikymą veiksmus. Paramą IPCR veikimui suteikia Tarybos Generalinis sekretoriatas (GSC), Komisija ir EIVT.
3. Sąjungos lygio tvarka grindžiama Taryboje, Komisijoje, EIVT ir Sąjungos agentūrose galiojančiais informacijos ir paramos teikimo mechanizmais. Atitinkamais atvejais Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau - vyriausiasis įgaliotinis) ir EIVT prisideda imdamiesi iniciatyvos ir suteikdami atitinkamą informaciją bei paramą vyriausiojo įgaliotinio kompetencijos srityje.
4. Taikant atitinkamas Sąjungos priemones ir IPCR, laikomasi jiems taikomų procedūrų; Sąjungos priemonės ir IPCR gali būti naudojami iki reagavimo veiksmų taikymo ir laipsniškai nustojus juos taikyti pagal šį sprendimą.
5. Pagal šį sprendimą nustatyta tvarka didinamas veiksmingumas užtikrinant geresnį Sąjungos ir valstybių narių reagavimo veiksmų koordinavimą.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Teroro akto, gaivalinės nelaimės ar žmogaus sukeltos katastrofos atveju, nepriklausomai nuo to, ar atitinkamas įvykis prasideda valstybių narių teritorijoje, ar už jos ribų, šis sprendimas taikomas:
a)
valstybių narių teritorijoje, kuriai taikomos Sutartys, t. y. sausumos teritorijoje, vidaus vandenyse, teritorinėje jūroje ir oro erdvėje;
b)
kai daromas poveikis infrastruktūrai (pvz., jūroje esantiems naftos ir dujų įrenginiams), esančiai valstybės narės teritorinėje jūroje, išskirtinėje ekonominėje zonoje arba kontinentiniame šelfe.
Taikydama pagal šį sprendimą nustatytą tvarką, visų pirma sutelkdama turimas priemones, Sąjunga privalo laikytis tarptautinės teisės ir negali kėsintis į ne valstybių narių teises.
2. Šis sprendimas nedaro poveikio gynybai.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
a) nelaimė - situacija, kuri turi ar gali turėti didelį poveikį žmonėms, aplinkai arba turtui, įskaitant kultūros paveldą;
b) teroro aktas - teroristinis nusikaltimas, kaip apibrėžta Tarybos pamatiniame sprendime 2002/475/TVR (5);
c) krizė - nelaimė arba teroro aktas, turintis tokį platų poveikį arba politinę reikšmę, kad dėl jo reikia laiku imtis politikos koordinavimo ir reagavimo veiksmų Sąjungos politiniu lygiu;
d) reagavimas - veiksmai, kurių imamasi nelaimės arba teroro akto atveju, siekiant pašalinti jų tiesioginius neigiamus padarinius.
4 straipsnis
Solidarumo sąlygos taikymas
1. Nelaimės arba teroro akto atveju nukentėjusi valstybė narė gali prašyti taikyti solidarumo sąlygą, jei, išnaudojusi esamų priemonių teikiamas galimybes nacionaliniu ir Sąjungos lygiu ji prieina išvados, kad krizė akivaizdžiai viršija jos suvaldymui turimus reagavimo pajėgumus.
2. Nukentėjusios valstybės narės politinės institucijos pateikia savo prašymą taikyti solidarumo sąlygą Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei. Prašymas taikyti solidarumo sąlygą taip pat pateikiamas Europos Komisijos pirmininkui per RNKC.
5 straipsnis
Sąjungos lygio reagavimo tvarka
1. Pritaikius solidarumo sąlygą, Taryba užtikrina politinį ir strateginį vadovavimą Sąjungai reaguojant į solidarumo sąlygos taikymą, visiškai atsižvelgdama į Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio kompetenciją. Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė tuo tikslu nedelsdama pradeda naudoti IPCR (jei šis mechanizmas dar nenaudojamas) ir taip informuoja visas valstybes nares apie solidarumo sąlygos taikymą.
2. Tuo pačiu metu ir pagal 1 straipsnio 3 dalį Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis:
a)
nustato visas atitinkamas Sąjungos priemones, kuriomis galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę, įskaitant konkrečių sektorių, veiklos, politikos ar finansines priemones ir struktūras, ir imasi visų pagal šias priemones numatytų būtinų priemonių;
b)
nustato karinius pajėgumus, kuriais galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę, padedant ES kariniam štabui;
c)
nustato ir pasiūlo naudoti Sąjungos agentūrų kompetencijai priklausančias priemones ir išteklius, kuriais galima geriausiai prisidėti reaguojant į krizę;
d)
konsultuoja Tarybą, ar galiojančios priemonės yra pakankamos, kad nukentėjusiai valstybei narei, pritaikius solidarumo sąlygą, būtų suteikta pagalba;
e)
reguliariai rengia integruotas informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitas pagal šio sprendimo 6 straipsnį, siekiant pateikti politinio lygio koordinavimui bei sprendimų priėmimui Taryboje reikalingą informaciją ir jį remti.
3. Atitinkamais atvejais ir pagal 1 straipsnio 3 dalį Komisija ir vyriausiasis įgaliotinis pateikia Tarybai pasiūlymus, visų pirma susijusius su:
a)
sprendimais dėl esamomis priemonėmis nenumatytų išimtinių priemonių;
b)
prašymais suteikti karinius pajėgumus, viršijančius pagal galiojančią civilinės saugos tvarką teikiamus pajėgumus; arba
c)
priemonėmis, kuriomis remiamas greitas valstybių narių reagavimas.
4. Pasinaudodama IPCR, Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė užtikrina darbo Taryboje suderinamumą ir bendrą reagavimą Sąjungos politiniu lygiu, įskaitant pasiūlymų dėl veiksmų rengimą ir atnaujinimą, kartu atsižvelgdama į Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio iniciatyvos teisę jų kompetencijos srityse. Šiame darbe pirmininkaujančią valstybę narę remia ir konsultuoja Tarybos Generalinis sekretoriatas, Komisija ir EIVT, o teroro aktų atveju - ir ES kovos su terorizmu koordinatorius. Atsižvelgiant į krizės pobūdį, BUSP/BSGP srities struktūros ir Sąjungos agentūros prireikus prisideda laikydamosi atitinkamų Sąjungos teisės nuostatų.
5. Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė informuos Europos Vadovų Tarybos pirmininką ir Europos Parlamento pirmininką apie solidarumo sąlygos taikymą ir bet kokius svarbius pokyčius.
6. Pritaikius solidarumo sąlygą, RNKC visą parą, septynias dienas per savaitę, veikia kaip centrinis informacinis punktas Sąjungos lygiu su valstybių narių kompetentingomis institucijomis ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, nedarant poveikio esamai Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio atsakomybei bei esamiems informacijos tinklams. RNKC padės parengti integruotas informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitas, bendradarbiaujant su ES situacijų kabinetu ir kitais Sąjungos krizių centrais pagal šio sprendimo 6 straipsnį.
6 straipsnis
Integruotos informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitos
Integruotos informuotumo apie padėtį ir analizės ataskaitos pritaikomos prie Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės apibrėžtų Sąjungos politinio lygio poreikių ir leidžia susidaryti bendrą strateginį padėties supratimą Taryboje pagal IPCR. Tokiose ataskaitose apibendrinama valstybių narių, Komisijos, EIVT ir atitinkamų Sąjungos agentūrų, taip pat atitinkamų tarptautinių organizacijų savanoriškai pateikta pagrįsta informacija. Solidarumo sąlygos taikymo dėl teroro akto atveju žvalgybos vertinimai ir informaciniai pranešimai teikiami atskirai per esamus kanalus.
7 straipsnis
Laipsniškas taikymo nutraukimas
Reagavimo veiksmų taikymas pagal šį sprendimą laipsniškai nutraukiamas laikantis tos pačios procedūros, kaip numatyta 4 straipsnio 2 dalyje. Kai tik nukentėjusi valstybė narė nusprendžia, kad solidarumo sąlygos toliau taikyti nebereikia, ji tai nurodo.
8 straipsnis
Grėsmių vertinimas Sąjungos lygiu
1. Siekdama reguliariai vertinti Sąjungai kylančias grėsmes, Europos Vadovų Taryba gali prašyti Komisijos, vyriausiojo įgaliotinio ir Sąjungos agentūrų atitinkamais atvejais pateikti ataskaitas dėl nurodytų grėsmių.
2. Jei Europos Vadovų Taryba nenurodo kitaip, šios ataskaitos grindžiamos tik turimais, pagal galiojančią tvarką atitinkamų Sąjungos institucijų, įstaigų ir agentūrų parengtais grėsmių vertinimais ir valstybių narių savanoriškai pateikta informacija, kartu vengiant pastangų dubliavimo. ES kovos su terorizmu koordinatorius atitinkamais atvejais prisideda rengiant tokias ataskaitas. Pagal SESV 346 straipsnio 1 dalies a punktą jokia valstybė narė neprivalo teikti informacijos, kurios atskleidimą ji laiko prieštaraujančiu gyvybiniams savo saugumo interesams.
9 straipsnis
Peržiūra
1. Šiuo sprendimu nustatyta tvarka periodiškai peržiūrima atsižvelgiant į nustatytus poreikius; ji bet kuriuo atveju peržiūrima per 12 mėnesių nuo jos taikymo nutraukimo, siekiant užtikrinti, kad būtų nustatyta įgyta patirtis ir į ją atsižvelgta. Ta peržiūra atliekama Taryboje remiantis Komisijos ir vyriausiojo įgaliotinio parengta bendra ataskaita.
2. Prireikus šis sprendimas gali būti peržiūrėtas. Tokiais atvejais, remiantis SESV 222 straipsnio 3 dalimi, Tarybai padeda Politinis ir saugumo komitetas bei Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinis komitetas.
3. Prireikus Taryba gali patikslinti IPCR, visų pirma, kad atsižvelgtų į Tarybos atliekant peržiūrą arba po šio sprendimo patikslinimo nustatytus poreikius.
10 straipsnis
Finansinis poveikis
Visi šiam sprendimui įgyvendinti reikalingi finansiniai ištekliai naudojami laikantis sutartų metinių išlaidų ribų ir atsižvelgiant į galiojančių Sąjungos priemonių taikymo sritį, tuo pat metu neviršijant metinių daugiametės finansinės priemonės viršutinių ribų.
11 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Liuksemburge 2014 m. birželio 24 d.