PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1239/2013
2013 m. gruodžio 2 d.
kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis kompensacinis muitas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1), ypač į jo 15 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. Inicijavimas
(1)
2012 m. lapkričio 8 d. pranešimu Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2) Europos Komisija (toliau - Komisija) paskelbė apie antisubsidijų tyrimo dėl į Sąjungą importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos (toliau - KLR arba nagrinėjamoji šalis) kilmės fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų ir plokštelių) inicijavimą (toliau - pranešimas apie inicijavimą).
(2)
Antisubsidijų tyrimas inicijuotas 2012 m. rugsėjo 26 d. gavus gamintojų, kurie pagamina daugiau nei 25 proc. visų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių Sąjungoje, vardu EU ProSun (toliau - skundo pateikėjas) pateiktą skundą. Skunde pateikti šio produkto subsidijavimo ir dėl to daromos materialinės žalos prima facie įrodymai, kurių pakako tyrimo inicijavimui pagrįsti.
(3)
Prieš inicijuodama tyrimą ir vadovaudamasi Reglamento (EB) Nr. 597/2009 (toliau - pagrindinis reglamentas) 10 straipsnio 7 dalimi, Komisija pranešė KLR vyriausybei gavusi tinkamais dokumentais pagrįstą skundą, kuriame teigiama, kad dėl KLR kilmės fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių subsidijuoto importo Sąjungos pramonei daryta materialinė žala. KLR vyriausybė buvo pakviesta dalyvauti konsultacijose, kuriose siekiama išsiaiškinti su skundo turiniu susijusią padėtį ir priimti abi šalis tenkinantį sprendimą. KLR vyriausybė šį pasiūlymą priėmė ir buvo surengtos konsultacijos. Per konsultacijas nepavyko priimti abi šalis tenkinančio sprendimo. Tačiau deramai atsižvelgta į KLR vyriausybės pateiktas pastabas, kad skunde nurodytos schemos nėra kompensuotinos. Po konsultacijų KLR vyriausybė pateikė pastabų.
1.2. Gretutinis antidempingo tyrimas
(4)
2012 m. rugsėjo 6 d. pranešimu Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3) Komisija paskelbė apie antidempingo tyrimo dėl importuojamų KLR kilmės fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų ir plokštelių) inicijavimą.
(5)
2013 m. birželio 6 d. Komisija Komisijos reglamentu (ES) Nr. 513/2013 (4) importuojamiems KLR kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams ir plokštelėms) nustatė laikinąjį antidempingo muitą (toliau - laikinasis antidempingo reglamentas).
(6)
Per šį antisubsidijų ir gretutinį antidempingo tyrimą atlikta žalos analizė pagrįsta tokia pačia Sąjungos pramonės apibrėžtimi, tipiškais Sąjungos gamintojais ir tiriamuoju laikotarpiu; jei nenurodyta kitaip, šių tyrimų išvados sutapo. Manyta, kad toks metodas tinkamas siekiant supaprastinti žalos analizę ir gauti nuoseklias abiejų tyrimų išvadas. Dėl šios priežasties atliekant abu tyrimus buvo atsižvelgta į bet kuriame iš šių tyrimų pateiktas pastabas dėl žalos.
1.3. Registracija
(7)
Gavusi skundo pateikėjo tinkamais įrodymais pagrįstą prašymą 2013 m. kovo 1 d. Komisija priėmė Komisijos reglamentą (ES) Nr. 182/2013 (5), kuriuo nustatomas reikalavimas nuo 2013 m. kovo 6 d. registruoti importuojamus KLR kilmės arba iš KLR siunčiamus fotovoltinius modulius iš kristalinio silicio ir jų pagrindines sudėtines dalis (t. y. elementus ir plokšteles).
(8)
Kai kurios suinteresuotosios šalys tvirtino, kad sprendimas dėl importo registravimo buvo nepagrįstas, nes nebuvo įvykdytos pagrindinio reglamento 24 straipsnio 5 dalies sąlygos. Tačiau šie teiginiai nebuvo pagrįsti faktiniais įrodymais. Priimdama sprendimą registruoti importą Komisija turėjo pakankamai poreikį registruoti importą pagrindžiančių prima facie įrodymų, visų pirma smarkiai išaugusį importą (atsižvelgiant tiek į absoliučius dydžius, tiek į rinkos dalį). Todėl tvirtinimai šiuo klausimu turėjo būti atmesti.
1.4. Su tyrimu susijusios šalys
(9)
Apie tyrimo inicijavimą Komisija oficialiai pranešė skundo pateikėjams, kitiems žinomiems Sąjungos gamintojams, žinomiems eksportuojantiems KLR gamintojams, KLR valdžios institucijoms ir žinomiems importuotojams. Suinteresuotosioms šalims buvo suteikta galimybė per pranešime apie inicijavimą nurodytą laikotarpį pateikti nuomonę raštu ir prašyti jas išklausyti.
(10)
Atsižvelgiant į akivaizdžiai didelį eksportuojančių gamintojų, Sąjungos gamintojų ir nesusijusių importuotojų skaičių, visų žinomų eksportuojančių gamintojų ir nesusijusių importuotojų paprašyta pranešti Komisijai apie save ir, kaip nurodyta pranešime apie inicijavimą, pateikti pagrindinę informaciją apie su nagrinėjamuoju produktu susijusią veiklą tiriamuoju laikotarpiu, kaip nurodyta 38 konstatuojamojoje dalyje. Šią informaciją prašyta pateikti pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnį, kad Komisija galėtų nuspręsti, ar atranka yra būtina, o jei būtina, kad galėtų atrinkti bendroves. Be to, konsultuotasi su KLR valdžios institucijomis.
a) Eksportuojančių gamintojų atranka
(11)
Pradžioje 121 eksportuojantis Kinijos gamintojas (grupė) pateikė prašomą informaciją ir sutiko būti atrinkti. Bendradarbiaujančioms bendrovėms teko daugiau nei 80 proc. visos Kinijos eksporto apimties. Remdamasi iš eksportuojančių gamintojų gauta informacija ir pagrindinio reglamento 27 straipsniu Komisija pradžioje siūlė atrinkti septynis eksportuojančius gamintojus (eksportuojančių gamintojų grupes).
(12)
Atrinktos septynios bendrovių grupės, kurias sudaro trys bendradarbiaujantys eksportuotojai, kuriems tenka didžiausias eksportuojamų modulių kiekis, du bendradarbiaujantys eksportuotojai, kuriems tenka didžiausias eksportuojamų elementų kiekis, ir du bendradarbiaujantys eksportuotojai, kuriems tenka didžiausias eksportuojamų plokštelių kiekis. Remiantis šiomis atrinktomis septyniomis eksportuojančių gamintojų grupėmis nustatytas šių grupių subsidijavimo lygis ir visų neatrinktų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų subsidijavimo lygis, kaip to reikalaujama pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 2 ir 3 dalis. Kaip paaiškinta 46 konstatuojamojoje dalyje, galutiniame tyrimo etape Komisija neįtraukė plokštelių į produkto apibrėžtąją sritį. Remiantis didžiausia plokštelių eksporto apimtimi buvo atrinktos tam tikros bendrovės. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad Komisija jau išnagrinėjo šias bendroves ir patikrino jų pateiktus duomenis bei tai, kad visos šios bendrovės eksportavo didelį kiekį modulių ir (arba) elementų, nuspręsta, kad nėra būtina pakeisti atrinktų bendrovių.
(13)
Galiausiai atrinkti aštuoni eksportuojantys gamintojai (bendrovės arba grupės). Taip buvo todėl, kad iš pradžių buvo nurodyta, jog Jinko Solar Co. Ltd ir Renesola Jiangsu Ltd buvo susijusios, bet vėliau nustatyta, kad taip nėra.
b) Sąjungos gamintojų atranka
(14)
Pranešime apie inicijavimą Komisija paskelbė preliminariai atlikusi Sąjungos gamintojų atranką. Visiems Sąjungos gamintojams ir žinomai gamintojų asociacijai pranešta apie laikinai atrinktus Sąjungos gamintojus. Iš apytikriai 215 Sąjungos gamintojų, kurie prieš inicijuojant tyrimą buvo žinomi kaip panašaus produkto gamintojai, remiantis didžiausiu tipišku pagamintu kiekiu ir atsižvelgiant į pardavimo apimtį bei geografinę vietovę laikinai atrinkti devyni Sąjungos gamintojai, kuriuos galima pagrįstai ištirti per turimą laikotarpį. Užtikrinta, kad atrinkta tiek vertikaliai integruotų, tiek neintegruotų Sąjungos gamintojų. Suinteresuotosios šalys taip pat ragintos pareikšti nuomonę dėl laikinai atrinktų bendrovių.
(15)
Kelios suinteresuotosios šalys dėl laikinai atrinktų Sąjungos gamintojų pareiškė toliau pateiktų prieštaravimų.
i)
Kai kurios šalys tvirtino, kad apie laikinai atrinktas bendroves pateikta nedaug informacijos, kurios nepakako, kad jos galėtų pateikti reikšmingų pastabų dėl pasiūlytų bendrovių. Tiksliau jos kritikavo tai, kad Sąjungos gamintojų tapatybė buvo laikoma konfidencialia, ir prašė atskleisti valstybes nares, kuriose įsikūrę Sąjungos gamintojai, taip pat atrinktų Sąjungos gamintojų gamybos apimties dalį, palyginti su visa fotovoltinių modulių ir elementų gamybos apimtimi, ir atrinktų bendrovių gamybos ir pardavimo apimtį, nurodant kiekvienos bendrovės gamybos ir pardavimo apimtį atskirai ir visų atrinktų bendrovių kartu.
ii)
Naudotam atrankos metodui prieštarauta remiantis tuo, kad pagal tą metodą „supainiojami trys skirtingi etapai“, tiksliau pritarimas tyrimo inicijavimui, Sąjungos pramonės apibrėžtis ir atranka. Teigta, kad buvo neaišku, ar atrenkant bendroves Sąjungos pramonės apibrėžtis jau buvo nustatyta ir ar dėl to atrinktas bendroves galima laikyti tipiškomis. Atrankos etapu nenustačius Sąjungos pramonės apibrėžties suinteresuotosios šalys negalėjo patikrinti, ar atrinktos bendrovės buvo tipiškos ir ar remiantis atrinktomis bendrovėmis buvo galima tinkamai įvertinti Sąjungos pramonės padėtį per tiriamąjį laikotarpį, kaip apibrėžta 38 konstatuojamojoje dalyje. Be to, teigta, kad nederėjo bendrovių laikinai atrinkti remiantis Sąjungos gamintojų atsakymais, gautais nagrinėjant, ar pritariama tyrimo inicijavimui.
iii)
Taip pat teigta, kad bendrovės laikinai atrinktos remiantis tik tomis bendrovėmis, kurios pareiškė pritariančios šiam tyrimui.
iv)
Viena šalis teigė, kad, atrinkus ir vertikaliai integruotas bendroves, elementų gamybos apimtis gali būti du ar tris kartus padidinta, dėl to iškyla abejonių dėl viso atrinktų bendrovių tipiškumo. Prašyta, kad vertikaliai integruotų gamintojų atveju būtų skaičiuojama tik modulių gamybos apimtis, į ją neįtraukiant elementų.
v)
Ta pati šalis teigė, kad duomenys, kuriais remtasi atrenkant bendroves, buvo bent iš dalies nepatikimi, todėl galėjo būti paveiktas visų atrinktų bendrovių tipiškumas.
vi)
Viena šalis pateikė sąrašą, kuriame tariamai buvo išvardyta apie 150 papildomų Sąjungos panašaus produkto gamintojų, ir teigė, kad atrenkant Sąjungos gamintojus į juos turėjo būti atsižvelgta.
(16)
Toliau pateikti atsakymai į šalių pateiktus argumentus. Sąjungos gamintojai prašė jų pavadinimus laikyti konfidencialiais dėl atsakomųjų veiksmų pavojaus. Iš tiesų būta realių grasinimų Sąjungos gamintojams pakenkti jų verslui tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų. Komisijos nuomone šie prašymai buvo pakankamai pagrįsti, kad juos būtų galima patenkinti. Atskleidus individualių atrinktų Sąjungos gamintojų geografinę vietą ar gamybos ir pardavimo apimties dalį būtų lengva sužinoti susijusio gamintojo tapatybę, todėl šiuos prašymus teko atmesti.
(17)
Komisija „nesupainiojo“ pritarimo tyrimo inicijavimui nustatymo, Sąjungos pramonės apibrėžties nustatymo ir laikino bendrovių atrinkimo, nes šie etapai nepriklausė vienas nuo kito ir dėl kiekvieno iš jų buvo sprendžiama atskirai. Neįrodyta, kokį poveikį atrinktų bendrovių tipiškumui turėjo per pritarimo tyrimo inicijavimui nagrinėjimą Sąjungos gamintojų pateiktų gamybos ir pardavimo duomenų naudojimas. Sąjungos pramonės apibrėžtis iš tiesų buvo laikinai nustatyta inicijavimo etapu. Norint preliminariai nustatyti visą 38 konstatuojamojoje dalyje apibrėžto tiriamojo laikotarpio Sąjungos gamybos apimtį, naudotasi visa turima informacija, susijusia su Sąjungos gamintojais, įskaitant skunde pateiktą informaciją ir iš Sąjungos gamintojų ir kitų šalių prieš inicijuojant tyrimą gautus duomenis.
(18)
Renkant bendroves svarstyti visi į klausimus, susijusius su pritarimu tyrimo inicijavimui, atsakę Sąjungos gamintojai, nepaisant to, ar jie tyrimui pritarė, prieštaravo ar nepareiškė jokios nuomonės dėl tyrimo. Todėl teiginys buvo atmestas.
(19)
Gamybos apimties padidinimas du ar tris kartus svarstytas laikinai atrenkant bendroves. Paaiškėjo, kad neskaičiuojant vertikaliai integruotų Sąjungos gamintojų elementų gamybos ir pardavimo apimties būtų neatsižvelgta į laisvoje rinkoje parduotų elementų gamybos apimties dalį. Todėl manyta, kad iš bendros gamybos apimties išbraukus elementų pardavimo apimtį nebūtinai būtų gauti tipiškesni atrinktų bendrovių duomenys. Be to, atrinktų bendrovių tipiškumas nustatytas ne tik remiantis gamybos apimtimi, bet ir geografiniu pasiskirstymu ir stengiantis atrinkti tiek vertikaliai integruotų, tiek neintegruotų gamintojų. Santykinis gamybos apimties tipiškumas apskaičiuotas kiekvienos rūšies panašaus produkto lygiu. Tuo remiantis manyta, kad metodika, taikyta laikinai atrenkant bendroves, buvo pagrįsta, todėl atrinktos bendrovės laikomos tipiškomis visos Sąjungos pramonės tiriamojo produkto bendrovėmis. Todėl šis teiginys buvo atmestas. Kalbant apie duomenų patikimumą, bendrovės atrinktos remiantis atrankos metu turėta informacija, kaip numatyta pagrindinio reglamento 27 straipsnyje. Dėl duomenų, naudotų išreiškiant pritarimą tyrimo inicijavimui, patikimumo: atliekant tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad prieš inicijuojant tyrimą surinkti duomenys būtų labai nepakankami. Todėl galima pagrįstai manyti, kad pagrindas, kuriuo remtasi laikinai atrenkant bendroves, buvo pakankamai patikimas. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(20)
Dėl apytikriai 150 papildomų Sąjungos gamintojų sąrašo reikėtų pažymėti, kad ši informacija buvo pateikta gerokai vėliau po termino, nustatyto suinteresuotosioms šalims pastaboms dėl laikinai atrinktų bendrovių pateikti ir Sąjungos gamintojams apie save pranešti ir prašyti būti atrinktais. Be to, apie 30 šiame sąraše nurodytų Sąjungos gamintojų atrenkant bendroves Komisijai iš tiesų buvo žinomi. Taip pat atrenkant bendroves atsižvelgta į visus Sąjungos gamintojus, kurie pranešė apie save paskelbus pranešimą apie inicijavimą. Tuo remiantis atrinktų bendrovių tipiškumui poveikio nepadaryta. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(21)
Gavus pastabas atrinktos bendrovės persvarstytos remiantis tuo, kad buvo požymių, kad viena atrinkta bendrovė nebūtų galėjusi visapusiškai bendradarbiauti. Atrinktų bendrovių tipiškumo lygiui užtikrinti atrinktas papildomas Sąjungos gamintojas. Taigi, persvarsčius atrinktas bendroves, remiantis didžiausia tipiška gamybos kiekvienu etapu apimtimi ir atsižvelgiant į pardavimo apimtį Sąjungos rinkoje ir geografinę vietą galiausiai atrinkta dešimt bendrovių, kurias būtų galima pagrįstai ištirti per turimą laikotarpį. Išbraukus plokšteles iš nagrinėjamojo produkto apibrėžties ir šio tyrimo apibrėžtosios srities (žr. 42-46 ir 349 konstatuojamąsias dalis), atrinktos aštuonios bendrovės. Po persvarstymo atrinktiems Sąjungos gamintojams teko 18-21 proc. modulių ir 17-24 proc. elementų gamybos apimties, išreiškus visos Sąjungos gamybos apimties procentine dalimi, be to, atrinkta tiek vertikaliai integruoti, tiek neintegruoti gamintojai. Kadangi tikslūs procentiniai duomenys leistų apskaičiuoti pirmiau minėto papildomo Sąjungos gamintojo gamybos apimtį ir taip nustatyti jo tapatybę, nebuvo galima atskleisti šių tikslių procentinių duomenų.
(22)
Sąjungos gamintojai, pateikę Komisijai informaciją, reikalingą atrankai šiame antisubsidijų tyrime atlikti, sutampa su Sąjungos gamintojais, pateikusiais reikiamą informaciją gretutiniame antidempingo tyrime. Be to, visi antidempingo tyrime galutinai atrinkti Sąjungos gamintojai šiame antisubsidijų tyrime pateikė atitinkamą informaciją, pagal kurią Komisija atliko atranką. Todėl buvo manoma, kad tikslinga abiems tyrimams galutiniai atrinkti tuos pačius Sąjungos gamintojus.
(23)
Kinijos vyriausybė pakartojo savo teiginį, kad skundo pateikėjų ir atrinktų Sąjungos gamintojų pavadinimų slaptumas yra nepagrįstas. Kaip jau išdėstyta laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje, Sąjungos gamintojai prašė laikyti jų pavadinimus konfidencialiais dėl atsakomųjų veiksmų pavojaus. Komisijos nuomone šie prašymai buvo pakankamai pagrįsti, kad juos būtų galima patenkinti. Informacija, kuri Komisijai buvo pateikta siekiant pagrįsti atsakomųjų veiksmų pavojų, negali būti atskleista trečiosioms šalims, kadangi tuomet prašymas laikyti informaciją konfidencialia netektų prasmės. Be to, tokiu atveju, jei, kaip teigia Kinijos vyriausybė, Sąjungos gamintojas pakartotinai įvertino savo padėtį ir atskleidė savo tapatybę pateikdamas prašymą iškelti teismo bylą prieš laikinąjį reglamentą, nebelieka priežasčių atskleisti informaciją, kuria remiantis suteiktas anonimiškumas, kadangi tapatybė jau atskleista.
(24)
Po galutinio atskleidimo Kinijos įrenginių ir elektronikos gaminių importo ir eksporto prekybos rūmai (toliau - CCCME) pakartojo argumentus dėl metodo, taikyto laikinai atrinkti Sąjungos gamintojus. CCCME visų pirma teigia, kad institucijos neatsižvelgė į 120 gamintojų. Komisija jau išnagrinėjo šį klausimą laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje. Be to, institucijos patikrino tame sąraše išvardytų bendrovių veiklą. Paaiškėjo, kad į tą sąrašą daugiausia įtraukti Kinijos, Taivano ir Indijos montuotojai, platintojai, susiję importuotojai ir eksportuojantis gamintojas. Todėl nebuvo galima įrodyti, kad institucijos neatsižvelgė į didelę Sąjungos gamintojų dalį. Be to, užginčiję visos Sąjungos gamybos apimtį CCCME nepateikė alternatyvių duomenų, jie taip pat nepateikė jokių įrodymų, kad tai būtų galėję turėti įtakos atrinktų bendrovių tipiškumui, kadangi nė vienas iš tariamų papildomų Sąjungos gamintojų nebūtų buvęs atrinktas, jei Komisija būtų apie tai žinojusi.
c) Nesusijusių importuotojų atranka
(25)
Iš apytikriai 250 nesusijusių importuotojų, apie kuriuos pranešė skundo pateikėjas ir su kuriais susisiekė Komisija, dvidešimt šalių pateikė prie pranešimo apie inicijavimą pridėtos atrankos formos atsakymus - dvylika nurodė modulius, viena - elementus. Be to, apie save pranešė septynios kitos šalys, tačiau nenurodė jokio nagrinėjamojo produkto importo arba perpardavimo. Pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnį atrinktos bendrovės, kurioms tenka didžiausia tipiška importo apimtis ir kurias būtų galima tinkamai ištirti per turimą laikotarpį. Taigi, atrinkti nesusiję importuotojai - du modulių importuotojai ir vienas elementų importuotojas, kuriems teko apie 2-5 proc. visos importo iš nagrinėjamosios šalies apimties. Tačiau gavus klausimyno atsakymus paaiškėjo, kad vieno iš trijų importuotojų pagrindinė veikla iš tiesų buvo susijusi su saulės energijos įrenginių montavimu, o ne su prekyba nagrinėjamuoju produktu. Kalbant apie antrojo importuotojo veiklą, jis importavo modelius, o ne elementus. Nepaisant to, šio importuotojo klausimyno atsakyme pateikta informacija buvo nepakankamai kokybiška, kad ją būtų galima įtraukti į nesusijusių importuotojų padėties analizę. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad didžioji importuojamo nagrinėjamojo produkto dalis į Sąjungos rinką pateko per bendroves, kurios yra susijusios su eksportuojančiais KLR gamintojais, per montuotojus arba projektų vystytojus.
(26)
Nustačius laikinąsias antidempingo priemones gretutiniame antidempingo tyrime Komisija susisiekė su papildomais importuotojais, kurie jau bendradarbiavo tyrimo inicijavimo etape ir pateikė pagrindinę informaciją apie savo veiklą, susijusią su tiriamuoju produktu tiriamuoju laikotarpiu, kaip nurodyta pranešime apie inicijavimą. Taip buvo siekiama nustatyti, ar galima padidinti atrinktų nesusijusių importuotojų skaičių. Šešios bendrovės, priskiriamos nesusijusiems importuotojams, prekiaujantiems nagrinėjamuoju produktu (t. y. jį perkantiems ir perparduodantiems), pranešė apie save ir pareiškė norą toliau bendradarbiauti atliekant tyrimą. Penkios iš šešių bendrovių pateikė atsakymus per nustatytą terminą. Iš penkių gautų atsakymų tik trys buvo pakankamai išsamūs ir pagal juos buvo galima atlikti tinkamą vertinimą. Taigi, atrinktų nesusijusių importuotojų skaičius padidėjo - atrinkti keturi modulių importuotojai, kuriems teko apie 2-5 proc. visos importo iš nagrinėjamosios šalies apimties. Atsižvelgiant į nesusijusių importuotojų struktūrą (tai daugiausia buvo mažosios ir vidutinės bendrovės) ir į ribotus institucijų išteklius, buvo neįmanoma atrinkti didesnei daliai atstovaujančių bendrovių.
d) Klausimyno atsakymai ir tikrinimai
(27)
Komisija išsiuntė klausimynus KLR atstovams (įskaitant specialius klausimynus Kinijos plėtros bankui (China Develpoment Bank), Kinijos eksporto ir importo bankui (Export Import Bank of China), Kinijos bankui (Bank of China), Šanchajaus bankui (Bank of Shanghai), Sinosure, kitoms susijusioms finansų įstaigoms ir valstybiniams polikristalinio silicio, stiklo ir aliuminio gamintojams, kurie tiriamuoju laikotarpiu tiekė šias žaliavas nagrinėjamajai pramonei), aštuoniems atrinktiems eksportuojantiems KLR gamintojams ir kitiems eksportuojantiems KLR gamintojams, kurie to paprašė, taip pat atrinktiems Sąjungos gamintojams, atrinktiems nesusijusiems importuotojams bei gamintojų ir vartotojų grandžių veiklos vykdytojams ir jų asociacijoms, kurie apie save pranešė per pranešime apie inicijavimą nurodytą laikotarpį. Komisija taip pat susisiekė su vartotojams atstovaujančia asociacija.
(28)
Atsakymus pateikė KLR vyriausybė, visi atrinkti eksportuojantys KLR gamintojai ir su jais susijusios bendrovės, penki eksportuojantys gamintojai, prašę individualaus nagrinėjimo, visi atrinkti Sąjungos gamintojai, visi atrinkti nesusiję Sąjungos importuotojai ir 21 gamintojų ir vartotojų grandžių veiklos vykdytojas bei trys jų asociacijos.
(29)
Komisija rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, kaip ji mano, buvo reikalinga norint padaryti išvadas dėl subsidijavimo, jo daromos žalos ir Sąjungos interesų. Tikrinamieji vizitai surengti toliau išvardytų valstybinių institucijų ir finansų įstaigų, atrinktų bendrovių, vieno nesusijusio importuotojo, dviejų gamintojų grandies veiklos vykdytojų ir keturių vartotojų grandies veiklos vykdytojų, asociacijų ir nepriklausomo konsultanto patalpose:
a)
Kinijos Liaudies Respublikos vyriausybė:
-
Kinijos prekybos ministerija, Pekinas, Kinija;
-
Huaxia Bank, Pekinas, Kinija;
-
China Development Bank, Pekinas, Kinija;
-
Export Import Bank of China, Pekinas, Kinija;
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Pekinas, Kinija;
b)
Sąjungos gamintojai:
-
aštuoni atrinkti Sąjungos gamintojai;
c)
Eksportuojančių KLR gamintojų grupės (ir susijusios bendrovės):
-
Changzhou Trina Solar Energy Co Ltd, Kinija;
-
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd. (Wujiang) Ltd., Kinija;
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Kinija;
-
JingAo Group, Kinija;
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Kinija;
-
Yingli Green Energy Holding Company, Kinija;
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd ir Renesola Jiangsu Ltd, Kinija;
-
Jinko Solar Co Ltd, Kinija;
d)
Nesusijęs Sąjungos importuotojas:
-
IBC SOLAR AG, Bad Štafelšteinas, Vokietija;
e)
Gamintojų grandies veiklos vykdytojai:
-
Roth & Rau AG, Hohenšteinas-Ernstalis, Vokietija;
-
WACKER Chemie AG, Burghauzenas, Vokietija;
f)
Vartotojų grandies veiklos vykdytojai:
-
Juwi Solar GmbH, Vorštatas, Vokietija;
-
ValSolar SL, Badachosas, Ispanija;
-
Jayme de la Costa, Pedrozas, Portugalija;
-
Sunedison, Spain Construction, Madridas, Ispanija;
g)
Asociacija:
-
Europos fotovoltinių produktų pramonės asociacija (EPIA), Briuselis, Belgija;
h)
Nepriklausoma konsultantė:
-
Europressedienst, Bona, Vokietija.
(30)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
(31)
Nebrangios saulės energijos asociacija (The Association for Affordable Solar Energy, toliau - AFASE), atstovaujanti importuotojams, vartotojų ir gamintojų grandžių veiklos vykdytojams, išreiškė abejones dėl Europressedienst patalpose atlikto tikrinamojo vizito teisinio pagrindo, teigdama, kad remiantis pagrindinio reglamento 26 straipsniu nepriklausomas konsultantas nėra suinteresuotoji šalis. Tačiau, kiek įmanoma, išvados turėtų būti grindžiamos patikimais ir patikrinamais duomenimis. Europressedienst pateikė informaciją apie makroekonominius rodiklius pagal sutartį. Komisija jos patalpose atliko patikrinimą vietoje, siekdama pagal gero administravimo principą patikrinti duomenų, kuriais Komisija grindžia savo išvadas, patikimumą ir teisingumą.
(32)
Kinijos vyriausybė pakartojo teiginį, kad buvo pažeistos jos teisės į gynybą, kiek tai susiję su prieiga prie suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtų bylų, nes i) nekonfidencialiose bylose nepateikta visos informacijos, nenurodant pagrįstos priežasties arba nepateikiant pakankamai išsamių santraukų arba, išskirtiniais atvejais, nenurodant nekonfidencialios santraukos nepateikimo priežasčių, ii) nepateikta nekonfidenciali visų vieno Sąjungos gamintojo klausimyno atsakymų versija ir iii) pernelyg ilgai vėluota pateikti nekonfidencialias Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymų versijas suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(33)
i) Kalbant apie teiginį, kad nekonfidencialioje byloje nebuvo pateikta visa informacija, suinteresuotoji šalis konkrečiai nenurodė, kokią trūkstamą informaciją ji turėjo omenyje. ii) Teiginys, kad nebuvo pateikta nekonfidenciali visų vieno Sąjungos gamintojo klausimyno atsakymų versija, yra neteisingas. iii) Dėl vėlavimo pateikti nekonfidencialias atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymų versijas suinteresuotajai šaliai buvo paaiškinta, kad klausimynai į nekonfidencialią bylą įtraukti tik patikrinus, ar informacijos santraukos buvo išsamios ir pagrįstos. Siekiant užtikrinti Sąjungos gamintojų teisę į anonimiškumą, taip pat buvo įsitikinta, kad nekonfidencialiose klausimynų versijose tikrai nebūtų atskleista susijusio Sąjungos gamintojo tapatybė. Kai kuriais atvejais nekonfidencialias versijas pateikiančioms šalims reikėjo jas atitinkamai pataisyti prieš pateikiant šias versijas kitoms suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(34)
Bet kokiu atveju laikoma, kad suinteresuotųjų šalių teisei į gynybą tai nepadarė jokio poveikio. Komisija suinteresuotosioms šalims suteikė galimybę laiku reaguoti į suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje byloje pateiktą informaciją, kad prieš darant bet kokias šio tyrimo išvadas būtų galima atsižvelgti į šalių pastabas, jei šios būtų svarbios ir pagrįstos. Suinteresuotoji šalis turėjo daug galimybių pateikti pastabų dėl atrinktų Sąjungos gamintojų klausimynų, įskaitant po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo. Todėl netgi jei atskleidus faktus ir suteikiant prieigą prie suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtų bylų remtasi skirtingomis teisinėmis nuostatomis, reikėtų pažymėti, kad suinteresuotosios šalys turėjo daug galimybių pateikti pastabų dėl bet kokios tyrime dalyvaujančios šalies pateiktos informacijos. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(35)
Visoms suinteresuotosioms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriomis remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio atskleidimo.
(36)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
1.5. Su galutiniais muitais susijusio įsipareigojimo priėmimas
(37)
Po galutinio faktų atskleidimo eksportuojantys gamintojai ir Kinijos įrenginių ir elektronikos gaminių importo ir eksporto prekybos rūmai Komisijai pateikė iš dalies pakeistą įsipareigojimo pasiūlymą, kuris taip pat apima gretutinį antidempingo tyrimą. Komisijos įgyvendinimo sprendimu 2013/707/ES 2013 m. gruodžio 4 d. kuriuo patvirtinamas pasiūlyto įsipareigojimo, susijusio su antidempingo ir antisubsidijų tyrimais dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų), priėmimas galutinių priemonių taikymo laikotarpiui (6) Komisija šį įsipareigojimą priėmė.
1.6. Tiriamasis ir nagrinėjamasis laikotarpiai
(38)
Atliekant subsidijavimo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2011 m. liepos 1 d.-2012 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2009 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
2.1. Nagrinėjamasis produktas
(39)
Nagrinėjamasis produktas apibrėžtas inicijavimo etape kaip KLR kilmės arba iš jos siunčiami fotovoltiniai moduliai arba plokštės iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementai ir plokštelės, naudojami fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio. Elementų ir plokštelių storis neviršija 400 mikrometrų. Šio produkto KN kodai šiuo metu: ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90.
(40)
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą.
2.2. Panašus produktas
(41)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad nagrinėjamasis produktas ir Sąjungos pramonės Sąjungoje gaminamas ir parduodamas produktas pasižymi tomis pačiomis pagrindinėmis fizinėmis, cheminėmis ir techninėmis savybėmis ir jų galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati. Todėl šie produktai laikomi panašiais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio c dalyje.
2.3. Tvirtinimai dėl produkto apibrėžtosios srities
2.3.1. Plokštelių nepriskyrimas
(42)
Suinteresuotosios šalys teigė, kad plokštelės neturėtų būti priskirtos produkto apibrėžtajai sričiai, nes plokštelių pagrindinės fizinės, cheminės ir techninės savybės skiriasi nuo elementų ir modulių savybių. Be argumentų, kurie pateikti prieš paskelbiant laikinąjį antidempingo reglamentą, šiuo atžvilgiu pateikti du papildomi argumentai.
(43)
Pirma, suinteresuotosios šalys teigė, kad plokštelės gali būti naudojamos kitiems tikslams nei elementams gaminti, visų pirma integriniams grandynams ir kitiems mikro įtaisams gaminti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad ne visos plokštelės priskiriamos šiame tyrime nagrinėjamo produkto apibrėžtajai sričiai - į ją įtrauktos tik „plokštelės, naudojamos fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio“, kurių „storis neviršija 400 mikrometrų“. Nors plokštelės iš tiesų naudojamos ir kitoms paskirtims, bet į tyrimą niekada nebuvo įtrauktos plokštelės, naudojamos kitiems produktams, pvz., integriniams grandynams, gaminti. Be to, apie save nepranešė nė vienas su tokių skirtingų rūšių plokštelių rinka susijęs gamintojas, importuotojas arba naudotojas, kuris teigtų, kad jo plokšteles būtų privaloma registruoti arba joms taikyti laikinuosius antidempingo muitus. Todėl daroma išvada, kad šių kitų rūšių plokštelės nepriskiriamos šio tyrimo produkto apibrėžtajai sričiai. Tai taip pat rodo, kad plokštelių galutinė paskirtis nebūtinai yra tokia pati kaip elementų ir modulių.
(44)
Antra, teigiama, kad neapdorotos plokštelės nepasižymi nė viena iš pagrindinių elektros gamybos savybių, pagal kurias saulės elementai ir moduliai atskiriami nuo kitų produktų. Visų pirma, plokštelės negali iš saulės šviesos gaminti elektros energijos, o tai yra pagrindinė fotovoltinių elementų ir modulių iš kristalinio silicio funkcija.
(45)
Iš tiesų, atlikus tyrimą nustatyta, kad tik tada, kai plokštelės perdirbamos į elementus jos įgyja elektros gamybos iš saulės šviesos funkciją. Tai vyksta elementuose, kurie sugeria šviesą ir per kristalinį silicį ją paverčia elektros energija. Elementuose yra teigiamų ir neigiamų sluoksnių sandūra elementų pagaminamai elektros energijai surinkti ir perduoti. Kad būtų galima modulius surinkti, elementai sulituojami plokščia viela arba metalinėmis juostomis elementų grandinei suformuoti. Elementai tarp lakštų laminuojami. Ant viršaus dažniausia dedamas stiklas, o iš apačios - polimerinė pagrindo plokštė. Karkasas paprastai padaromas tam, kad modulį būtų galima surinkti vietoje (pvz., ant stogo). Modulis gali turėti inverterį arba ne.
(46)
Dėl skirtingų esminių fizinių ir techninių savybių, kurios atliekant tyrimą, inter alia, apibrėžtos kaip gebėjimas iš saulės šviesos gaminti elektros energiją, daroma bendra išvada, kad plokštelės neturėtų būti įtrauktos į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį, taigi, ir į šio tyrimo apibrėžtąją sritį.
2.3.2. Fizinės, cheminės ir techninės savybės bei galutinis naudojimas
(47)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad tyrime negalima nagrinėti dviejų produktų, kurių fizinės, cheminės ir techninės savybės skiriasi, todėl moduliai ir elementai turėtų būti nagrinėjami atliekant du atskirus tyrimus. Be to, jos teigė, kad neaišku, ar tyrime nagrinėjamas vienas produktas, ar du atskiri produktai, todėl jos negali visapusiškai ginti savo interesų.
(48)
Elementų ir modulių gamyba yra vienas gamybos procesas, kurį sudaro skirtingi gamybos etapai. Elementai lemia gatavo gaminio (t. y. modulių) savybes. Atlikus tyrimą nustatyta, kad elementų gamyba yra tiesiogiai ir išskirtinai susijusi su modulių gamyba; modulių ir elementų pagrindinės fizinės, cheminės ir techninės savybės yra tokios pačios (dėl naudojamos žaliavos), jų galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, t. y. jie parduodami įmontavimui į fotovoltines saulės energijos sistemas. Modulių veikimas tiesiogiai susijęs su elementų veikimu.
(49)
Pranešime apie inicijavimą aiškiai nurodyta, kad tiriamasis produktas - moduliai ir elementai. Taigi, suinteresuotosios šalys galėjo visapusiškai ginti savo interesus, remdamosi apibrėžtu nagrinėjamuoju produktu. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
2.3.3. Skirtingos nomenklatūros
(50)
Be to, teigta, kad modulių ir elementų negalima laikyti vienu produktu, nes jie priskiriami keliems skirtingiems aštuonių skaičių KN kodams, šešių skaičių subpozicijoms ir keturių skaičių SS pozicijoms. Taip pat pastebėta, kad tiek elementai, tiek moduliai gali būti deklaruojami pagal muitų poziciją 8541 40 90, o muitų pozicija 8501 taikoma apskritai elektros generatoriams, o ne būtent saulės energijos produktams. Tuo remiantis argumentas buvo atmestas.
2.3.4. Elementų pridėtinė vertė
(51)
Kelios šalys teigė, kad elementų konversijos procesu sukuriama pridėtinė vertė sudaro didžiausią modulio pridėtinės vertės dalį, todėl elementus reikia laikyti atskiru produktu.
(52)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad technologiniu požiūriu sudėtingiausia gamybos dalis yra elementų gamyba. Tačiau taip pat nustatyta, kad abu perdirbimo etapai yra susiję, o pridėtinė vertė nesukuriama tik vienu konkrečiu gamybos etapu, bet yra paskirstyta per visą gamybos procesą. Tuo remiantis tvirtinimas buvo atmestas.
2.3.5. Atskiros prekybos rinkos
(53)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad modulių ir elementų prekybos rinkos skiriasi, be to, didelė dalis gamintojų nėra vertikaliai integruoti, todėl modulius ir elementus reikėtų vertinti kaip skirtingus produktus.
(54)
Moduliai ir elementai negali būti laikomi skirtingais produktais, kurių kainos svyruoja tik dėl rinkos veiksnių. Iš tiesų jų kainos labai susijusios ir jas lemia polikristalinio silicio kaina. Panašiai, kaip paaiškinta 49 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamasis produktas gaminamas naudojant vieną gamybos procesą, kurį sudaro skirtingi etapai. Tai, kad kai kurie gamintojai nėra vertikaliai integruoti, yra susiję tik su verslo sprendimais ir masto ekonomija, todėl šios išvados nepakeičia. Tuo remiantis šį argumentą teko atmesti.
2.3.6. Galutinio naudojimo paskirtis ir pakeičiamumas
(55)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad modulius ir elementus reikia laikyti skirtingais produktais, nes jų galutinio naudojimo paskirtis skiriasi, be to, jų negalima pakeisti vienas kitu.
(56)
Kaip minėta pirmiau, per tyrimą nustatyta, kad elementų ir modulių gamybos procesas yra vienas bendras gamybos procesas, todėl pakeičiamumo veiksnys vieno gamybos proceso skirtingais etapais netaikomas. Be to, moduliai ir elementai naudojami tai pačiai galutinio naudojimo paskirčiai - jais saulės šviesa verčiama elektros energija, todėl jų negalima naudoti kitai paskirčiai.
2.3.7. Platinimo kanalai
(57)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad skiriasi modulių ir elementų platinimo kanalai, todėl jų negalima laikyti vienu produktu. Atlikus tyrimą nustatyta, kad modulius ir elementus galima platinti skirtingais arba tais pačiais platinimo kanalais. Tačiau pagrindiniai kriterijai vienam produktui apibrėžti - tos pačios fizinės, cheminės ir techninės savybės ir ta pati galutinio naudojimo paskirtis. Atsižvelgiant į 47-49 konstatuojamąsias dalis daroma išvada, kad skirtingi platinimo kanalai nelaikomi lemiamu veiksniu. Dėl to šis tvirtinimas turėtų būti atmestas.
2.3.8. Vartotojų vertinimas
(58)
Teigta, kad vartotojai skirtingai vertina modulius ir elementus, todėl jie neturėtų būti laikomi vienu produktu.
(59)
Tačiau, kaip teigta pirmiau, pagrindiniai kriterijai vienam produktui apibrėžti - tos pačios fizinės, cheminės ir techninės savybės ir ta pati galutinio naudojimo paskirtis. Atsižvelgiant į 47-49 konstatuojamąsias dalis daroma išvada, kad skirtingas vartotojų vertinimas nelaikomas lemiamu veiksniu. Dėl to šis tvirtinimas turėtų būti atmestas.
2.3.9. Atskiri elementų ir modulių tyrimai
(60)
Suinteresuotosios šalys pakartojo, kad elementai ir moduliai nėra vienas produktas, todėl juos reikėtų vertinti atskirai. Tačiau, priešingai nei plokštelių, pagrindinė elementų ir modulių savybė yra tokia pati - jie gali iš saulės šviesos gaminti elektros energiją. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(61)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas eksportuotojas teigė, kad elementai patys negali gaminti elektros energijos. Tariamai jie turi būti įmontuoti į modulius. Tačiau kiekvienas elementas paprastai gali pats generuoti maždaug 4W elektros energiją iš saulės šviesos. Nors daugumai paskirčių, kurioms būtina kelis elementus sumontuoti į modulius, šio elektros energijos kiekio gali nepakakti, tai nereiškia, kad elementas negali pats gaminti elektros energijos.
(62)
Po atskleidimo vienas eksportuotojas taip pat teigė, kad elementai nėra kitos rūšies moduliai, o visiškai skirtingas produktas. Elementas iš tiesų yra pagrindinė sudėtinė modulio dalis. Kaip pagrindinė sudėtinė dalis elementas tikrai nėra „visiškai skirtingas produktas“, kadangi, kaip nurodyta 60 konstatuojamojoje dalyje, modulių ir elementų pagrindinės savybės yra tokios pačios - jie iš saulės šviesos gamina elektros energiją.
(63)
Ta pati šalis papildomai teigė, kad atrenkant Sąjungos gamintojus ir Kinijos eksportuotojus atsižvelgta į elementų ir modulių skirtumą. Todėl moduliams ir elementams turėjo būti nustatytos skirtingos muito normos. Šiuo atžvilgiu patvirtinama, kad atrenkant Sąjungos gamintojus ir Kinijos eksportuotojus iš tiesų atsižvelgta į elementų ir modulių skirtumą, kaip išdėstyta laikinojo antidempingo reglamento 10 ir 14 konstatuojamosiose dalyse. Tačiau tai padaryta tik siekiant užtikrinti, kad atrinktos bendrovės būtų tipiškos, ir nereiškia, kad elementai ir moduliai neturėtų būti laikomi vienu nagrinėjamuoju produktu arba kad jiems reikėtų nustatyti skirtingas muito normas. Iš tiesų, siekiant užtikrinti, kad atrinktos bendrovės būtų tipiškos visų rūšių produktų atžvilgiu, atrenkant bendroves buvo svarbu atskirti elementus ir modulius. Be to, kadangi nebuvo visiškai aišku, ar elementai ir moduliai turėjo būti laikomi vienu produktu ar dviem skirtingais produktais, reikėjo užtikrinti tipiškumą abiem galimais atvejais.
(64)
Eksportuojantys gamintojai teigė, kad tai, jog pagal įsipareigojimą nustatomos trys skirtingos minimalios elementų ir modulių importo kainos ir apimtys, tariamai patvirtina, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai ir turi būti nagrinėjami atliekant du atskirus tyrimus. Tačiau skirtingos minimalios importo kainos rodo tik tai, kad elementai ir moduliai yra skirtingų grupių rūšių produktai, kurie parduodami skirtingomis kainomis. Todėl siekiant pagrįsti minimalias importo kainas nebūtina nustatyti skirtingų produktų kainų.
(65)
Tai, kad elementai ir moduliai yra skirtingų grupių rūšių produktai, nėra svarbu nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį. Nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį pakanka to, kad modulių ir elementų pagrindinės savybės ir galutinio naudojimo paskirtis yra tos pačios, kaip atitinkamai išdėstyta 46 ir 71 konstatuojamosiose dalyse.
(66)
KLR vyriausybė teigė, kad vertinant, ar elementai ir moduliai yra vienas nagrinėjamasis produktas, neatsižvelgta į tam tikrus kriterijus, kuriuos Apeliacinė taryba apibrėžė EB byloje dėl asbesto (7). Tačiau šie kriterijai naudojami panašiam, o ne nagrinėjamajam produktui apibrėžti. Kitaip tariant, šie kriterijai turi būti naudojami apibrėžiant panašų produktą, pvz., Sąjungos pramonės gaminamą panašų produktą, kuris tuomet palyginamas su eksportuojančių Kinijos gamintojų eksportuojamu nagrinėjamuoju produktu. Nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį šie kriterijai nėra svarbūs. Bet kokiu atveju institucijos užtikrina, kad šio tyrimo nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai taikant EB byloje dėl asbesto naudotus kriterijus nebūtų padaryta kitokia išvada. Pirmasis ir antrasis kriterijai (produkto savybės, pobūdis ir kokybė bei galutinio naudojimo paskirtys) yra tokie patys kaip ankstesnėse konstatuojamosiose dalyse išdėstyti kriterijai (fizinės, cheminės ir techninės savybės ir galutinio naudojimo paskirtys). Trečiasis kriterijus (vartotojų pomėgiai ir įpročiai) šiuo atveju nėra naudingas, nes elementai yra pagrindinė modulių sudėtinė dalis; kalbant apie ketvirtąjį kriterijų (tarifinį klasifikavimą) pastebėta, kad tiek elementai, tiek moduliai gali būti deklaruojami pagal muitų poziciją 8541 40 90, o muitų pozicija 8501 taikoma apskritai elektros generatoriams, o ne būtent saulės energijos produktams.
(67)
Kitos suinteresuotosios šalys teigė, kad objektyviai taikant kriterijus, kuriuos Teisingumo Teismas nustatė ankstesnėse bylose (8), tariamai galima padaryti išvadą, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad Teismas tik nurodė tam tikrus kriterijus, į kuriuos galima atsižvelgti, tačiau nebūtina visais atvejais taikyti visų kriterijų, kadangi ne visi jie gali būti svarbūs. Įvertinus šiuos kriterijus laikinojo antidempingo reglamento 27-39 konstatuojamosiose dalyse nustatyta, kad šiam tyrimui svarbūs ne visi kriterijai. Brosmann byloje vertinant, kurių rūšių batai priklausė nagrinėjamajam produktui, taip pat remtasi tik tais trimis kriterijais, kurie laikyti svarbiais. Kadangi suinteresuotosios šalys nenurodė jokių priežasčių, dėl kurių objektyviai taikant kriterijus būtų galima padaryti išvadą, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai, šio argumento priimti negalima.
(68)
Be to, primenama, kad elementų ir modulių pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, t. y. jie parduodami integravimui į fotovoltines saulės energijos sistemas. Kaip nurodyta laikinojo antidempingo reglamento 28 konstatuojamojoje dalyje, modulių veikimas yra tiesiogiai susijęs su elementų veikimu.
(69)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad neįtraukus plokštelių į produkto apibrėžtąją sritį ir dėl sudėtingo elementų perdirbimo į modulius proceso taip pat paneigiamas argumentas, kad elementų ir modulių pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati. Ji taip pat tvirtino, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, yra pagrįsta prielaida, kad plokštelių, modulių ir elementų gamybos procesas yra toks pats.
(70)
Visų pirma, neteisinga teigti, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, padaryta remiantis gamybos procesu. Nors abu teiginiai iš tiesų išdėstyti toje pačioje laikinojo antidempingo reglamento 36 konstatuojamojoje dalyje, tai nereiškia, kad viena išvada pagrįsta kita prielaida. Abu teiginius skiria žodis „be to“, todėl aišku, kad antras teiginys nėra pagrįstas pirmuoju. Be to, šie du teiginiai susiję su dviem skirtingais klausimais, išdėstytais skirsnyje „Galutinio naudojimo paskirtis ir pakeičiamumas“. Pirmasis teiginys dėl gamybos proceso susijęs su pakeičiamumu, o antrasis - su galutinio naudojimo paskirtimi. Todėl daryti prielaidą, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, yra pagrįsta prielaida, kad plokštelių, modulių ir elementų gamybos procesas yra toks pats, yra neteisinga.
(71)
Kalbant apie faktinę elementų ir modulių galutinio naudojimo paskirtį, suinteresuotosios šalys neginčija to, kad moduliai ir elementai parduodami integravimui į fotovoltines saulės energijos sistemas. Todėl išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, patvirtinama.
2.3.10. Produktai plona plėvele
(72)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai derėtų priskirti fotovoltinius produktus plona plėvele, nes jų pagrindinės fizinės, cheminės ir techninės savybės ir galutinio naudojimo paskirtis yra tokios pačios.
(73)
Fotovoltiniai produktai plona plėvele aiškiai nepriskirti produkto apibrėžčiai - žr. 40 konstatuojamąją dalį. Iš tiesų fotovoltinių produktų plona plėvele fizinės, cheminės ir techninės savybės skiriasi nuo nagrinėjamojo produkto savybių. Jie gaminami naudojant kitą gamybos procesą, be to, jie gaminami ne iš kristalinio silicio, kuris yra pagrindinė modulių ir elementų gamybos žaliava. Jų energijos konversijos naudingumo koeficientas yra žemesnis, be to, jų galios vatais atidavimas yra mažesnis, todėl jie netinka tai pačiai paskirčiai kaip nagrinėjamasis produktas. Tuo remiantis argumentus teko atmesti.
2.3.11. Pusgaminiai
(74)
Taip pat teigta, kad elementus derėtų laikyti maitinimo linijos pusgaminiais, o moduliai yra galutinis produktas, todėl jų nederėtų laikyti vienu produktu.
(75)
Kaip minėta pirmiau, pagrindiniai kriterijai vienam produktui apibrėžti - tos pačios fizinės, cheminės ir techninės savybės ir ta pati galutinio naudojimo paskirtis. Atsižvelgiant į 47-49 konstatuojamąsias dalis daroma išvada, kad skirtumas tarp pusgaminių ar gatavų produktų nelaikomas lemiamu veiksniu. Dėl to šis tvirtinimas turėtų būti atmestas.
2.3.12. Saulės įkrovikliai
(76)
Viena suinteresuotoji šalis prašė produkto apibrėžtajai sričiai nepriskirti saulės baterijų plokščių, skirtų tik 12V elementams įkrauti, remdamasi tuo, kad šių plokščių galutinio naudojimo paskirtis skiriasi nuo modulių, skirtų prisijungimui prie tinklų, nes jos generuoja daug mažesnę įtampą ir todėl nėra skirtos jungtis prie tinklų.
(77)
Pranešime apie inicijavimą nurodyta, kad tiriamajam produktui nepriskiriami iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus. Iš daugiau kaip šešių elementų sudaryti moduliai, skirti tik elementams įkrauti, pasižymi tomis pačiomis pagrindinėmis savybėmis ir veiksmingumu, kaip moduliai, kurie skirti jungtis prie tinklų. Jie naudoja atviros grandinės įtampą, kurios įtampa yra mažesnė nei jungimuisi prie tinklų skirtuose moduliuose naudojamos grandinės įtampa. Nepaisant šio skirtumo, atlikus tyrimą nustatyta, kad šios rūšies moduliai gali būti jungiami prie tinklo. Mažesnę įtampą galima lengvai kompensuoti didesniais matmenimis ir (arba) didesniu elementų skaičiumi. Todėl elementams įkrauti skirti moduliai, sudaryti iš daugiau kaip šešių elementų priskiriami nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai.
(78)
Suinteresuotosios šalys taip pat teigė, kad „iš mažiau kaip šešių elementų sudarytų saulės įkroviklių“ apibrėžtis yra per siaura ir turėtų būti išplėsta įtraukiant į šią apibrėžtį neįtrauktus produktus, kurių funkcija panaši, pvz., panašaus dydžio produktus, kuriuose naudojama daugiau mažesnių elementų.
(79)
Be to, suinteresuotosios šalys teigė, kad apibrėžtis „fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus“ yra per siaura, kadangi į ją neįtraukiami tik surinkti elektros prietaisai, o saulės energijos sistemų sudėtinės dalys, parduodamos integravimui į elektros prietaisus, gali būti į ją įtrauktos.
(80)
Iš tiesų, išnagrinėjus įvairių suinteresuotųjų šalių pateiktus teiginius paaiškėjo, kad tinkamiau tokių produktų nepriskyrimą produkto apibrėžtajai sričiai pagrįsti techniniais standartais, o ne elementų skaičiumi. Konkrečiai nustatyta, kad standarto „IEC 61730-1 Taikymo klasė C“ apibrėžtyse geriau apibrėžiami produktai, kurie neturėti būti įtraukti į priemonių taikymo sritį.
(81)
Po galutinio faktų atskleidimo gauta pastabų dėl produktų nepriskyrimo remiantis minėtu tarptautiniu standartu. Teigta, kad būtų tikslingiau apibrėžti nepriskirtinus produktus remiantis išėjimo įtampa ir atiduodamąja galia („moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose“), o ne remtis standartu. Ši teiginį būtų galima priimti, o pagal šią apibrėžtį galiausiai nuspręsta nepriskirti nagrinėjamajam produktui.
2.3.13. Stoge įmontuoti saulės energijos moduliai
(82)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad stoge įmontuoti saulės moduliai neturėtų būti įtraukti į tyrimo produkto apibrėžtąją sritį, nes jie atlieka ne tik saulės energijos modulio, bet ir stogo čerpių arba šiferio funkciją. Todėl jie negali tiesiogiai pakeisti standartinių saulės energijos modulių.
(83)
Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad tiek standartiniai moduliai, tiek stoge įmontuoti saulės energijos moduliai turi atitikti tuos pačius elektros standartus. Ir nors stoge įmontuoto saulės energijos modulio negalima paprasčiausiai pakeisti standartiniu moduliu, jį galima pakeisti standartiniu moduliu ir stogo čerpėmis ar šiferiu. Todėl šie produktai pasižymi tokiomis pačiomis pagrindinėmis techninėmis elektros energijos gamybos iš saulės šviesos savybėmis. Papildoma funkcija (kurią kitu atveju turi stogo danga) nelaikyta svarbia ir ja negalima pagrįsti stoge įmontuotų saulės energijos modulių nepriskyrimo prie produkto apibrėžtosios srities.
(84)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis, remdamasi su avalyne (9), o konkrečiai - atletikai skirta specialios technologijos avalyne „STAF“, susijusiu atveju, teigė, jog tai, kad stoge įmontuotų saulės energijos modulių negalima pakeisti standartiniais saulės energijos moduliais ir atvirkščiai, rodo, kad stoge įmontuotų saulės energijos modulių nereikėtų įtraukti į priemonių apibrėžtąją sritį. Tačiau „STAF“ avalynė į priemonių apibrėžtąją sritį neįtraukta dėl daugelio priežasčių ir, kaip nusprendė Bendrasis Teismas Brosmann (10) byloje, abipusio pakeičiamumo nebuvimas nėra pakankama priežastis; tai patvirtino, kad visiškai skirtingi produktai, kaip antai bateliai ir pasivaikščiojimams skirta avalynė, nepaisant jų skirtumų, tame pačiame antidempingo tyrime gali iš tiesų būti laikomi nagrinėjamuoju produktu.
(85)
Be to, suinteresuotoji šalis tvirtino, kad tai, jog produktas ES negaminamas ir tai, kad intelektinės nuosavybės teisės priklauso suinteresuotajai šaliai, tariamai patvirtina, kad stoge įmontuoti saulės energijos moduliai yra novatoriškas produktas, kuris skiriasi nuo kitų. Tačiau, kalbant apie suinteresuotosios šalies paminėtą su avalyne susijusį atvejį, Bendrasis Teismas Brosmann byloje nusprendė, kad „dėl argumentų, susijusių su […] šios rūšies avalynės negaminimu Bendrijoje ir su patentu, reikia konstatuoti, kad jie nėra lemiami“ (11). Taigi, patentuotos technologijos avalynė toje byloje laikyta nagrinėjamuoju produktu.
(86)
Suinteresuotoji šalis taip pat tvirtino, kad stoge įmontuoti saulės energijos moduliai neturėtų būti įtraukti į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį, nes jie parduodami už gerokai didesnę kainą nei standartiniai moduliai. Taip pat su avalyne susijusiu atveju „STAF“ avalynė, kurios kaina viršijo tam tikrą nustatytą kainą, buvo neįtraukta į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad stoge įmontuoti saulės energijos moduliai turi dvejopą - saulės energijos modulio ir stogo čerpės ar šiferio - funkciją, kaip nurodyta 83 konstatuojamojoje dalyje. Tiesiogiai lyginti kainas nėra prasmės, nes savaime suprantama, kad produktas su papildoma funkcija kainuoja brangiau.
(87)
Atsakydama į šį teiginį, suinteresuotoji šalis tvirtino, kad remiantis šiais argumentais niekada nebūtų įmanoma remtis kainų skirtumu kaip papildomu rodikliu, kuriuo būtų galima pagrįsti nepriskyrimą prie produkto apibrėžtosios srities. Tačiau šis aiškinimas yra pernelyg platus. Ankstesnėje konstatuojamojoje dalyje tiesiog teigiama, kad šiuo konkrečiu atveju, kai stoge įmontuoti saulės energijos moduliai turi nagrinėjamojo produkto ir kito produkto (šiuo atveju stogo čerpės ar šiferio) funkciją, kaina savaime suprantama nėra reikšminga. Tai jokiu būdu nereiškia, kad kitais atvejais kainos skirtumas negali būti naudingas rodiklis nustatant, ar produktas turėtų būti neįtrauktas į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį.
(88)
Galiausiai, suinteresuotoji šalis teigė, kad stoge įmontuotų saulės energijos modulių tiekėjui turėtų būti suteikta galimybė dalyvauti minimalios kainos įsipareigojime. Tačiau pasirodo, kad susijęs Kinijos eksportuotojas nebendradarbiavo atliekant tyrimą, todėl kaip nebendradarbiaujanti šalis jis neturi teisės dalyvauti įsipareigojime. Todėl šio prašymo nebuvo galima priimti.
2.3.14. Monokristalinio ir polikristalinio silicio elementai
(89)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungoje nebuvo gaminami monokristalinio silicio elementai ir jos eksportuojami monokristalinio silicio elementai nekonkuravo su ES pramone. Tačiau tyrime atskleista, kad Sąjungoje monokristalinio silicio elementai buvo iš tiesų gaminami. Todėl šis teiginys atmestas. Bet kokiu atveju, Brosmann byloje Bendrasis Teismas nusprendė, kad konkrečios rūšies produkto negaminimas Bendrijoje nėra lemiamas veiksnys.
2.3.15. Išlyga dėl siunčiamų produktų
(90)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad tyrimo apibrėžtosios srities išplėstimas į ją įtraukiant iš KLR siunčiamus produktus buvo nepagrįstas, nes tyrime iš pradžių nagrinėti tik KLR kilmės produktai.
(91)
Tačiau iš KLR siunčiamos prekės buvo įtrauktos jau inicijavimo etapu. Pranešimo apie inicijavimą 5 punkte nurodyta, kad „bendrovės, kuriuos nagrinėjamąjį produktą siunčia iš Kinijos Liaudies Respublikos, tačiau mano, kad dalis eksportuojamų produktų arba jie visi nėra Kinijos Liaudies Respublikos muitinės kilmės, raginamos pranešti apie save per šį tyrimą ir pateikti visą reikalingą informaciją“. Todėl aišku, kad visos iš KLR produktą siunčiančios bendrovės turėjo galimybę bendradarbiauti atliekant šį tyrimą. Be to, kadangi tiriamojo produkto sudėtyje dažnai būna sudėtinų dalių ir detalių iš skirtingų šalių, pranešimo apie inicijavimą 5 punkte taip pat nurodyta, kad siekiant spręsti šį klausimą „galima nustatyti specifines nuostatas“.
(92)
Todėl laikoma, kad visiems susijusiems ekonominės veiklos vykdytojams buvo tinkamai pranešta, kad prireikus gali būti nustatytos specifinės nuostatos dėl iš KLR siunčiamų produktų, ir jie buvo paraginti bendradarbiauti atliekant tyrimą. Taigi, tyrimo apibrėžtoji sritis nebuvo išplėsta į ją įtraukiant iš KLR siunčiamus produktus, nes jie buvo įtraukti nuo tyrimo pradžios.
(93)
Po faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad, nepaisant 91 konstatuojamojoje dalyje nurodytų pranešimo apie inicijavimą nuostatų, atliekant tyrimą nagrinėtos tik KLR kilmės prekės ir neįvertintas iš KLR siunčiamų prekių daromas poveikis.
(94)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad siekiant užtikrinti, kad atliekant tyrimą būtų įvertintos ne tik KLR kilmės, bet visos iš KLR siunčiamos prekės, imtasi toliau išvardytų priemonių.
-
Atliekant tyrimą visos bendrovės, siunčiančios nagrinėjamąjį produktą iš KLR, nepaisant to, kokia prekių kilmė, buvo paragintos pranešti apie save.
-
Pranešimo apie inicijavimą A priede eksportuotojų paprašyta pateikti informacijos apie visus bendrovės gaminamus produktus. Ši informacija apėmė ne tik KLR kilmės prekes.
-
Remiantis šia informacija, kuri pateikta apie visą eksportą į ES, neatsižvelgiant į tai, kokia prekių kilmė, atrinktos tipiškos bendrovės.
-
Atrinktiems gamintojams nusiųstas klausimynas, skirtas „į Europos Sąjungą eksportuojantiems gamintojams“, kuriame KLR vadinama „nagrinėjamąja šalimi“, o ne kilmės šalimi. Todėl akivaizdu, kad atliekant tyrimą nagrinėtos visos prekės, neatsižvelgiant į jų kilmę.
(95)
Tuo remiantis daroma išvada, kad atliekant tyrimą nagrinėtos visos KLR kilmės arba iš jos siunčiamos prekės, ir tyrimo išvados, įskaitant dėl dempingo ir žalos, apima visas KLR kilmės ar iš jos siunčiamas prekes.
(96)
Po galutinio atskleidimo suinteresuotosios šalys tvirtino, kad skunde pateikti tik su importuojamomis KLR kilmės saulės baterijų plokštėmis, o ne iš KLR siunčiamomis prekėmis susiję prima facie įrodymai. Šiuo atžvilgiu reikia paaiškinti, kad skundas iš tiesų apėmė prekes „iš KLR“ - tai matyti iš pareiškėjo pateikto dokumento pirmo puslapio, ant kurio uždėtas antspaudas. Prieš šį puslapį byloje yra kitas puslapis, kuriame iš tiesų vartojama formuluotė „Kinijos Liaudies Respublikos kilmės“. Tačiau šiuo atveju tai ne skundo pateikėjo pateiktas dokumentas, o Komisijos tarnybų pridėtas titulinis puslapis, kuriame įrašytas tyrimo pavadinimas, o ne pakartotas skundo pavadinimas. Todėl laikoma, kad skundas apėmė visas prekes iš KLR - tiek KLR, tiek kitų šalių kilmės.
(97)
Eksportuojantys Kinijos gamintojai taip pat tvirtino, kad negalima pagrįstai tikėtis, kad eksportuojantys trečiųjų šalių gamintojai turėjo žinoti, kad jų produktai taip pat gali būti nagrinėjami atliekant tyrimą. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priemonės netaikomos tranzitu vežamoms prekėms, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje. Todėl eksportuojantiems gamintojams, kurie nevykdo veiklos KLR, priemonės poveikio nedaro. Be to, apie save nepranešė jokie trečiųjų šalių eksportuojantys gamintojai, kurie būtų nurodę, kad jų eksportuojamiems produktams taikomos priemonės.
(98)
Tie patys eksportuojantys gamintojai teigė, kad trečiųjų šalių eksportuojantys gamintojai nebuvo paraginti pranešti apie save ir jiems nesuteikta galimybė įrodyti, kad jų produktai nėra subsidijuojami. Institucijos mano, kad nustačius priemones nedaromas poveikis KLR jokios veiklos nevykdantiems eksportuojantiems gamintojams, nes jų prekės, jei jos siunčiamos iš KLR, bus vežamos tranzitu. Visiems kitiems eksportuojantiems gamintojams pranešimu apie inicijavimą pranešta, kad jų vykdoma veikla tikrinama atliekant tyrimą.
2.3.16. Išvada
(99)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, produktas galutinai apibrėžiamas kaip Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba jos siunčiami fotovoltiniai moduliai arba plokštės iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementai, naudojami fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio, išskyrus vežamus tranzitu, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje. Elementų storis neviršija 400 mikrometrų. Šio produkto KN kodai šiuo metu: ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90.
(100)
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą.
-
moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose.
3. SUBSIDIJAVIMAS
(101)
Skundo pateikėjas teigė, kad KLR labai subsidijuoja savo fotovoltinių produktų pramonę ir nurodė keletą politinių ir planavimo dokumentų bei teisės aktų, kuriais grindžiama valstybės parama sektoriui. Komisija peržiūrėjo ir išnagrinėjo skunde minėtus dokumentus ir papildomus atliekant tyrimą KLR vyriausybės ir atrinktų eksportuojančių gamintojų pateiktus dokumentus bei nustatė, kad remiantis dauguma šių dokumentų KLR fotovoltinių produktų pramonei sudarytos įvairių sričių lengvatinės sąlygos.
(102)
12-tajame penkmečio plane (12) KLR vyriausybė fotovoltinių produktų pramonę įtraukė į strateginių pramonės šakų sąrašą. KLR vyriausybė taip pat paskelbė specialų saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės planą (pridedamą prie pagrindinio 12-tojo penkmečio plano), t. y. 12-tąjį saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio planą. Šiame plane KLR vyriausybė nurodė remianti „pažangias įmones“ (13)ir „pagrindines įmones“ (14), įsipareigojo „padėti įgyvendinti fotovoltinių produktų pramonės skatinimo politiką“ (15) ir „plėtoti pramonės, finansų ir mokesčių sritims remti skirtas politikos kryptis…“ (16).
Valstybės tarybos sprendime Nr. 40 nurodyta, kad KLR vyriausybė aktyviai rems naujos energetikos pramonės vystymą ir spartins saulės energijos srities vystymą (17), visoms finansų įstaigoms nurodoma teikti kreditinę paramą tik skatinamiems projektams (šiai kategorijai priskiriami fotovoltinių produktų projektai) ir žadama įgyvendinti „kitus politinius veiksmus, kuriais teikiamos lengvatos skatinamiems projektams“ (18). Kitame 2010 m. spalio 10 d. Valstybės tarybos sprendime kalbama apie „mokesčių ir finansų politikos paramos intensyvumo“ išplėtimą, finansų įstaigos raginamos „išplėsti kreditų paramą“ ir įsipareigojama naujoms strateginėms pramonės šakoms, kurioms priskiriama saulės energijos fotovoltinių produktų pramonė, „taikyti lengvatines mokesčių politikos priemones, pavyzdžiui, rizikos kompensavimą“ (19). Nacionalinėse vidutinio ir ilgo laikotarpio mokslo ir technologijų vystymo gairėse (2006-2020 m.) žadama „daugiausia dėmesio skirti politikos finansavimui“, „raginti finansų įstaigas suteikti lengvatinę kreditinę paramą pagrindiniams nacionaliniams mokslo ir technologijų industrializacijos projektams“, „skatinti finansų įstaigas gerinti ir stiprinti finansų paslaugas aukštųjų technologijų įmonėms“ ir „įgyvendinti lengvatinę mokesčių politiką aukštųjų technologijų įmonių vystymui skatinti“ (20).
KLR mokslo ir technologijų pažangos įstatyme taip pat nurodyta daug priemonių, skirtų strateginėms pramonės šakoms, įskaitant saulės energijos fotovoltinių produktų pramonę, remti. Be kita ko, jame taip pat nurodoma, kad valstybė skatins finansų įstaigas ir joms nurodys remti aukštųjų ir naujų technologijų pramonės šakas suteikiant paskolas (21), su politikos sritimi susijusioms finansų įstaigoms nurodoma pirmenybę teikti aukštųjų ir naujų technologijų pramonės šakoms siūlant joms finansų paslaugas (22), nurodoma tam tikroms įmonėms „taikyti mažesnes palūkanas ir suteikti paskolas“, o su politikos sritimi susijusioms finansų įstaigoms nurodyta teikti „specialią pagalbą“ valstybės skatinamiems projektams (23). Toliau nurodoma, kaip šios priemonės taikomos praktiškai.
3.1. Pirminės pastabos
(103)
KLR vyriausybė ir atrinkti eksportuojantys Kinijos gamintojai pateikė klausimyno atsakymus ir sutiko, kad būtų atliktas jų pateiktų atsakymų patikrinimas vietoje (24).
(104)
Dėl KLR vyriausybės, išnagrinėjus klausimyno atsakymus Komisija nusiuntė raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo ir raštą prieš patikrinimą vietoje bei pateikė informaciją apie tikrinamojo vizito darbotvarkę. Komisija KLR vyriausybei suteikė pakankamai laiko, kai to pagrįstai prašoma, pastaboms parengti ir pateikti. Iš tiesų, KLR vyriausybei skyrus net 30 dienų pratęsimą klausimyno atsakymams pateikti ji iš viso turėjo 69 dienas klausimyno atsakymams pateikti; Komisija KLR vyriausybei suteikė 25 dienų laikotarpį atsakymui į raštą dėl informacijos neišsamumo pateikti. Todėl iš viso KLR vyriausybė turėjo daugiau nei tris mėnesius Komisijos prašomai informacijai pateikti.
(105)
Per patikrinimo vietoje vizitą Kinijos prekybos ministerijoje Pekine ir keturiose finansų įstaigose (Kinijos plėtros banke, Kinijos eksporto ir importo banke, Huaxia banke ir SINOSURE) Komisija pagal pagrindinio reglamento 11 ir 26 straipsnių nuostatas stengėsi patikrinti informaciją, pateiktą remiantis patvirtinamaisiais dokumentais, kurie naudoti KLR vyriausybės atsakymams rengti. Tai darydama Komisija padarė preliminarią išvadą, kad neturėdama pakankamai informacijos ir patvirtinamųjų dokumentų ji negalėjo tinkamai patikrinti KLR vyriausybės klausimyno atsakymų. Be to, kai kurios informacijos iš viso nepateikta, nors būtent tos informacijos prašyta, o į kai kuriuos klausimus paprasčiausiai neatsakyta. Todėl KLR vyriausybei pranešta apie nebendradarbiavimo pasekmes pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 ir 6 dalis.
(106)
KLR vyriausybė taip pat nurodė, kad Komisija KLR vyriausybę nepagrįstai apsunkino ir kad klausimyne bei vėliau pateiktame rašte dėl informacijos neišsamumo ji prašė nesusijusios ir nereikalingos informacijos.
(107)
Dėl prašomos informacijos Komisija pažymi, kad ji prašė pateikti tik informacijos apie skunde nurodytus įtarimus, kuri laikoma būtina tinkamoms išvadoms padaryti, be to, per tyrimą nuosekliai prašė pateikti tuos pačius duomenis bei informaciją ir pageidavo, kad KLR vyriausybė paaiškintų pateiktą informaciją ir kaip ji susijusi su tiriamosiomis schemomis. Kitaip tariant, Komisija tik prašė pateikti informacijos, kuri buvo reikalinga nagrinėjamojo produkto subsidijavimui taikant skunde nurodytas subsidijavimo schemas ir jo lygiui nustatyti.
3.2. Nebendradarbiavimas
(108)
Kaip jau nurodyta 105 konstatuojamojoje dalyje, surengus patikrinimą vietoje 2013 m. gegužės 23 d. Komisija pranešė KLR vyriausybei, kad ji ketina remtis turimais faktais pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį. Komisija išsiuntė šį raštą, nes ji padarė preliminarią išvadą, kad dėl nepakankamos KLR vyriausybės pateiktos informacijos ir patvirtinamųjų dokumentų nebuvo galima tinkamai patikrinti antisubsidijų klausimyno, rašto dėl informacijos neišsamumo atsakymų ir kitos vykstančiame tyrime KLR vyriausybės pateiktos informacijos. Be to, atliekant tikrinamąjį vizitą nustatyta, kad klausimyno atsakymuose ir vėlesnėse KLR vyriausybės pateiktose pastabose nepateikta tam tikros informacijos, kurios specialiai paprašė Komisija. Be to, į kai kuriuos klausimus paprasčiausiai neatsakyta. Turimais faktais ketinta remtis pagal vyriausybės planus, projektus, įvairius teisės aktus ir kitus dokumentus; lengvatines paskolas, kitą finansavimą, garantijas ir draudimą; PBOC aplinkraščius; tikrinimus bankuose; eksporto kredito draudimą ir tikrinimą Sinosure; programą „Golden Sun Demonstration“; tiesioginio atleidimo nuo mokesčių ir mokesčių mažinimo programas; netiesioginio mokesčio ir importo tarifo programas; žaliavų po (polikristalinio silicio, aliuminio ekstruzijų ir stiklo) tiekimą už mažesnį nei tinkamas atlygį; žemėnaudos teisių nuostatas.
(109)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė prieštaravo preliminariam Komisijos ketinimui taikyti pagrindinio reglamento 28 straipsnio nuostatas ir teigė, kad šiuo atveju nesilaikyta sąlygų, kurių privaloma laikytis jei neatsižvelgiama į pateiktą informaciją arba jei „užpildomos informacijos spragos“.
(110)
KLR vyriausybė teigė, kad dėl abejonių, kurios kilo tik todėl, kad Komisija negalėjo visiškai patenkinamai patikrinti pateiktos informacijos, negalėjo būti neatsižvelgiama į informaciją. Komisija su šiuo argumentu nesutinka, nes jis neatspindi tikrovės. Netiesa, kad Komisija neatsižvelgė į pateiktą informaciją tik dėl to, kad ji negalėjo patikrinti šios informacijos atlikdama patikrinimą vietoje. Tačiau nustačius, kad KLR vyriausybės pateikta informacija ir paaiškinimas buvo prieštaringi ir (arba) nepakankami, palyginti su kita Komisijos turima informacija, ir tuo pat metu jų buvo neįmanoma patikrinti atliekant patikrinimą vietoje, Komisija negalėjo remtis tokia gauta informacija. Atskiri duomenys yra vertinami atsižvelgiant į tai, koks buvo KLR vyriausybės bendradarbiavimo lygis. Taip pat pažymima, kad Komisija prieštaravo ne dėl pateiktos informacijos formato, kaip teigė KLR vyriausybė, o dėl informacijos netikslumo ir (arba) neišsamumo.
(111)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad pateikti kai kurios informacijos, kurios prašė Komisija, buvo taip sudėtinga, kad KLR vyriausybė neturėjo galimybės ją pateikti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad Komisija prašė tik informacijos, kuri buvo būtina skundo pateikėjo teiginiams patikrinti (pagrįstiems prima facie įrodymais), ir suteikė KLR vyriausybei pakankamai laiko ir galimybių tokiai informacijai pateikti. Be to, Komisija gerai žino, kad dėl gausių ir išsamių skundo pateikėjo teiginių šiuo atveju ji turėjo prašyti KLR vyriausybės pateikti daug informacijos. Tačiau, kaip paaiškinta pirmiau (104-107 konstatuojamosiose dalyse), prašomos informacijos apimtis nebuvo per didelė ir suteikta pakankamai laiko jai pateikti.
(112)
Be to, KLR vyriausybė nurodė, kad yra skirtumas, ar į pateiktą informaciją neatsižvelgiama, ar gauta informacija papildoma įrašuose esančiais duomenimis. Nors Komisija visiškai supranta šį skirtumą ir vadovaujasi atitinkamomis pagrindinio reglamento 28 straipsnio nuostatomis, ji nurodo, kad tuo atveju, kai pateikta informacija prieštarauja kitai Komisijos turimai informacijai tuo pačiu klausimu, tokios informacijos papildyti negalima. Tokiais atvejais (pvz., pateikta informacija apie bankų nuosavybės teises) Komisija turėjo nuspręsti, kuri informacija patikimesnė. Taip Komisija užtikrino, kad turimų faktų naudojimas nėra mažiau palankus ir pagrįstas iš tiesų turimais faktais.
(113)
KLR vyriausybė teigė, kad šiuo atveju Komisija neturėjo pagrindo laikyti KLR vyriausybę nebendradarbiaujančia, nes ji neatsižvelgė arba neteisingai suprato savo prievolę atsižvelgti į KLR vyriausybės praktines galimybes įvykdyti jos prašymą. KLR vyriausybės teigimu, tyrimas iš esmės buvo pernelyg didelė našta ir bendradarbiauti apskritai buvo neįmanoma, o Komisija, kaip tyrimą atliekanti institucija, nuolat atsisakė bendradarbiauti su KLR vyriausybe ir sumažinti tokią naštą. Šiuo teiginiu akivaizdžiai iškreipiami faktai. Komisija, siekdama vykdyti savo teisinius įsipareigojimus gavus reikiamais dokumentais pagrįstą skundą ir tuo pat metu laikydamasi atitinkamų PPO sprendimų, KLR vyriausybės prašė tik informacijos, būtinos skunde pateiktiems teiginiams, pagrįstiems pakankamais įrodymais, patikrinti ir įvertinti. Prie klausimyno pridėtame rašte ir pačiame klausimyne Komisija siūlėsi padėti KLR vyriausybei. Rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo KLR vyriausybė taip pat paraginta susisiekti su Komisija kilus klausimų dėl prašomos informacijos. Komisija taip pat išimtinai ilgam pratęsė terminą informacijai pateikti (žr. 104 konstatuojamąją dalį). Be to, atlikdama šį tyrimą, Komisija KLR vyriausybės paprašė informacijos apie sandorius, susijusios tik su atrinktais eksportuotojais, o ne visais Kinijos saulės baterijų plokščių gamintojais, taigi prašomos informacijos apimtis buvo kiek įmanoma sumažinta. Todėl Komisija pažymi, kad panašu, jog KLR vyriausybė sudeda argumentus dėl praktinių galimybių pateikti duomenis su kitais klausimais.
Pavyzdžiui, aptariant tariamai nepagrįstą Komisijos prašymą pateikti daug informacijos apie bankus ir finansų įstaigas, ji argumentus grindžia daugiausia tariamai nepakankamai pagrįstu skundu ir tvirtina, kad skundas pagrįstas „neteisėtomis išvadomis“ byloje dėl plono kreidinio popieriaus. Todėl KLR vyriausybės skundas yra veikiau susijęs su inicijavimą pagrindžiančių įrodymų kokybe, o ne praktinėmis galimybėmis pateikti informaciją. Iš tiesų, 2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė pakartojo ankstesniuose raštuose pateiktą teiginį, kad tyrimo inicijavimas dėl daugelio programų neatitiko PPO SSKP 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos įrodymų ribos ir kad inicijuodama tyrimą dėl šių programų Komisija pažeidė PPO SSKP 11 straipsnio 3 dalį. Komisija rašte ir memorandume KLR vyriausybė jau atsakė į šiuos teiginius ir kadangi 2013 m. birželio 3 d. rašte nepateikta naujų teiginių, šiame reglamente nebereikia iš naujo svarstyti tų pačių teiginių.
(114)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija nepateikė KLR vyriausybei pakankamai laiko atsakyti į klausimyną. Tai netiesa. Kaip paaiškinta 104 konstatuojamojoje dalyje, Komisija KLR vyriausybei ilgam pratęsė terminą ir suteikė KLR vyriausybei ilgiausią įmanomą laikotarpį, kurį taikant nebūtų kliudoma laiku užbaigti bylą. Klausimyno ir rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakymų terminai buvo gerokai ilgesni nei pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalyje nurodytas laikotarpis.
(115)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija nereagavo į jos prašymą padėti nustatyti santykinę klausimyno atsakymų svarbą siekiant išvengti išvadų pagrindimo turimais faktais. Savo pareiškime ji nurodė prašymą, kad Komisija paaiškintų, kokiu tikslu prašoma konkrečios informacijos ir kokios faktinės išvados bus ja grindžiamos, siekiant „užtikrinti, kad vyriausybė pagal turimas galimybes galėtų kuo geriau bendradarbiauti ir suteikti būtiniausią informaciją“. Savaime suprantama, Komisija, negavusi faktinės informacijos, negalėjo žinoti, kokios išvados bus padarytos remiantis šia informacija. KLR vyriausybė taip pat tvirtina, kad dėl Komisijos klausimyno struktūros buvo „funkciškai neįmanoma“ jo užbaigti, o Komisija siekė gauti informacijos, nesusijusios su šiuo tyrimu. Komisija kategoriškai atmeta šiuos teiginius. Kaip paaiškinta, klausimyne prašyta tik informacijos, kuri buvo būtina išvadoms padaryti.
(116)
KLR vyriausybė taip pat tvirtino, kad Komisija reikalavo pateikti dokumentus, kurių KLR vyriausybė teisiškai negalėjo parengti arba įpareigoti parengti, ir atsižvelgdama į tai nurodė susijusius ES ir PPO teisės aktus, kuriuose aiškiai nurodyta, kad turėtų būti neatsižvelgiama tik į melagingą ar klaidinančią informaciją, bei nurodė, kad ji neturėjo „praktinių galimybių“ pateikti tam tikrą informaciją, kurią griežtai uždrausta platinti dėl valstybės paslapties arba kitais vidaus teisės aktais. Be to, ji tvirtino, kad atitinkamos PPO antidempingo susitarimo ir SSKP nuostatos, kuriomis nustatoma, kaip konfidenciali informacija gali būti pateikta tyrimą atliekančiomis institucijomis ir laikoma konfidencialia, ne visada taikomos tuo atveju, kai informaciją turi pateikti trečiosios šalies institucija, šiuo atveju KLR vyriausybė. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija pažeistų SSKP nuostatas, jei atsisakytų pripažinti teisinį skirtumą vyriausybės praktinės galimybės teikti informaciją, kurią jai teisiškai uždrausta atskleisti, ir kitokio pobūdžio konfidencialios informacijos, kurią vyriausybė gali paprašyti laikyti konfidencialia vykdant įprastą tyrimą.
(117)
Netiesa, kad Komisija neatsižvelgė į informaciją, kurios KLR vyriausybė nepateikė, kad ir kokia būtų priežastis, nes paprasčiausiai neįmanoma neatsižvelgti į tai, kas nebuvo pateikta. Kita vertus, jei KLR vyriausybė nepateikė tam tikros informacijos arba tikrinant neleido su ja susipažinti, o panašaus pobūdžio informaciją Komisija gavo iš kitų šaltinių (dažniausiai viešai prieinamą, pateiktą bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų arba pateiktą tam tikrų bankų atliekant tikrinimą vietoje); Komisija įtraukė šią informaciją į bylos dokumentus ir ja rėmėsi darydama išvadas. Komisija nesutinka su teiginiu, kad PPO antidempingo susitarimo ir SSKP nuostatos, kuriomis numatoma, kaip konfidenciali informacija gali būti pateikta tyrimą atliekančioms institucijoms ir laikoma konfidencialia, netaikomos KLR vyriausybei. Šiuo atžvilgiu KLR vyriausybė teigia, kad vyriausybėms turėtų būti taikomi kiti bendradarbiavimo standartai nei eksportuotojams ir kad dėl vyriausybių padėties joms daromos šiokios tokios nuolaidos, kurios netaikomos eksportuotojams. Dėl kompensacinių muitų tyrimų vykdymo, Komisija šiam teiginiui negali pritarti. Vadovaujantis pagrindiniu reglamentu KLR vyriausybė yra viena iš tyrimo suinteresuotųjų šalių ir tuo pat metu, kaip „suinteresuota valstybė“, KLR privalo laikytis PPO nuostatų ir praktikos.
Pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Tais atvejais, kai bet kuri suinteresuota šalis atsisako sudaryti galimybių gauti informaciją, kitokiu būdu nesuteikia reikalingos informacijos per šiame reglamente nurodytą laiką arba žymiai trukdo atlikti tyrimą, preliminarios ar galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti padarytos pagal turimus faktus.“ PPO SSKP 12 straipsnio 7 dalyje aiškiai nurodyti vyriausybių („suinteresuota valstybė“) nebendradarbiavimo padariniai: „Tais atvejais, kai bet kuri suinteresuota valstybė arba suinteresuota šalis atsisako sudaryti galimybių gauti informaciją, kitokiu būdu nesuteikia reikalingos informacijos per pagrįstą laiką arba žymiai trukdo atlikti tyrimą, preliminarios ir galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti padarytos pagal turimus faktus.“ Tais atvejais kai tyrimą atliekanti valstybė, šiuo atveju ES, naudojasi savo PPO teisėmis atlikti kompensacinio muito tyrimą ir prašo informacijos, kuri, jos nuomone, reikalinga tyrimui atlikti, vyriausybėms ir eksportuotojams taikoma ta pati prievolė bendradarbiauti. Atliekant tyrimą KLR vyriausybė dažnai rėmėsi konfidencialumo taisyklėmis pagrįsdama tikrinimui prašomos informacijos, pvz., PBOC aplinkraščių, nepateikimą. Pastebima, kad net jei KLR vyriausybė, kaip ji teigia, „teisiškai negalėjo atskleisti tokios informacijos“, ji vis tiek privalo laikytis PPO prievolės pateikti tyrimui atlikti reikalingą informaciją. Šiuo požiūriu dėl PPO narės savivaldos teisės aktų ar vidaus taisyklių ji nėra atleidžiama nuo PPO prievolių bendradarbiauti atliekant tyrimus; tokio nesutarimo atveju būtent KLR vyriausybė turi pasiūlyti būdus, kaip sudaryti galimybę susipažinti su informacija ir ją tinkamai patikrinti. Neprieštaraujant tam, kas išdėstyta, KLR vyriausybė iš tiesų niekada nepaaiškino šio teiginio ir šiuo atžvilgiu niekada nepateikė jokių įrodymų (pvz., teisinių nuostatų, kuriomis jai „teisiškai draudžiama“ pateikti tokią informaciją).
(118)
Be to, KLR vyriausybė teigė, kad 2013 m. kovo 25 d. raštas prieš patikrinimą vietoje buvo nepakankamai išsamus ir jame nepateikta konkrečių klausimų, kurie bus nagrinėjami per patikrinimą vietoje. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad nors nėra reikalavimo, kad Komisija siųstų visų klausimų, kurie bus užduodami per patikrinimą vietoje, sąrašą (ir Komisija mano, kad tai netinkama), 2013 m. kovo 25 d. rašte prieš patikrinimą vietoje pateiktas sąrašas labai konkrečių ir išsamių klausimų ir dokumentų, kurie bus nagrinėjami pagal pagrindinio reglamento 26 straipsnio 3 dalį ir PPO reikalavimus. Tačiau rašte aiškiai nurodyta, kad sąrašas neišsamus ir kad prireikus gali būti nagrinėjami kiti klausimai ir įrodymai. Šiuo atžvilgiu taip pat reikėtų pažymėti, kad KLR vyriausybė neprieštaravo šio rašto turiniui prieš patikrinimą, nors, kita vertus, ji atsisakė aptarti tam tikrus klausimus, kurie nebuvo aiškiai nurodyti rašte, kaip antai informaciją apie didžiausius KLR bankus, Kinijos komunistų partijos (KKP) dalyvavimą tam tikrų bankų valdyme arba kai kurių bankų prieigą prie valstybės užsienio valiutos administracijos užsienio valiutos atsargų, tvirtindama, kad ji nepasiruošusi atsakyti į šiuos klausimus.
(119)
KLR vyriausybė taip pat tvirtino, kad atlikdama patikrinimą vietoje Komisija veikė nelanksčiai ir iš tikrųjų „nustatė galutinį terminą visiems KLR vyriausybės pakeitimų prašymams“. Be to, ji tvirtino, kad Komisija nepriėmė jokių „tinkamų“ KLR vyriausybės sprendimų dėl Nacionalinio statistikos biuro (NSB) tikrinimo ir atsisakė pratęsti NSB tikrinimą iki pirmadienio, 2013 m. balandžio 22 d. Be to, KLR vyriausybės nuomone, Komisijos pareigūnai beveik kiekvieną darbo dieną atvykdavo vėlai ir todėl per vėlai pradėjo tikrinimą.
(120)
Atsižvelgdama į minėtus teiginius, Komisija pabrėžia, kad jos pareigūnų lankstumas atliekant tikrinimus buvo visiškas ir besąlygiškas. Komisijos pareigūnai išimties tvarka pasiūlė patikrinti dokumentus ir įrodymus, kuriuos KLR vyriausybė siekė įtraukti baigus nagrinėti tam tikrą klausimą, daugeliu atvejų ne tik įprastomis darbo valandomis. Tai padaryta keletą kartų, net jei dėl to teko labai vėlai vykti į kitas tikrinamas patalpas ir (arba) grįžti į tas patalpas, kuriose Komisijos pareigūnai jau buvo ir jau turėjo galimybę patikrinti dokumentus. Deja, tačiau KLR vyriausybė minėtais atvejais šiuos pasiūlymus atmetė, taigi veikiausiai, kad ji Komisijos prašomų dokumentų nepateikė įprastomis darbo valandomis ne dėl laiko stokos ar Komisijos nenoro juos patikrinti. Dėl vėlavimo pradėti tikrinamąjį vizitą, Komisija pažymi, kad pareigūnai buvo laiku kiekvieną dieną, tačiau, deja, kai kada buvo vėluojama dėl KLR vyriausybės reikalaujamų registracijos procedūrų norint patekti į tikrinamas patalpas arba tiesiog dėl KLR vyriausybės atstovų nebuvimo pareigūnams atvykus į tikrinamas patalpas, todėl pareigūnai buvo priversti ilgai laukti prieš tikrinimą. Komisija taip pat pažymi, kad tikrinamieji vizitai kasdien užsitęsdavo po įprastų darbo valandų ir kad tikrinamojo vizito pirmą dieną pati KLR vyriausybė atšaukė popietinę sesiją, nes Technologijų ministerijos atstovai nusprendė nedalyvauti (žr. 122 konstatuojamąją dalį). Iš tiesų, jei KLR vyriausybė būtų sutikusi su visais pakartotinais Komisijos pareigūnų siūlymais patikrinti dokumentus pasibaigus darbo valandoms, vizitai būtų buvę ilgesni; taip neįvyko būtent dėl KLR vyriausybės nenoro visapusiškai bendradarbiauti.
(121)
KLR vyriausybė toliau nesutiko Komisijos praktikai pasibaigus tikrinimo sesijai nepriimti su ta sesija susijusių naujų dokumentų ir įrodymų, kuriuos būtina patikrinti. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad Komisija niekada iš karto neatmeta ir neketino atmesti tokiu būdu pateiktos informacijos. Komisija atsižvelgė į visą pateiktą informaciją, išnagrinėjo jos kokybę (pvz., ištrauka iš auditorių patikrintos finansinės ataskaitos vertinama kitaip nei paprasta Excel lentelė arba Word dokumentas, kuriame skaičiai nėra pagrįsti jokiais oficialiais šaltiniais) ir, atsižvelgdama į tai, kad ji negalėjo patikrinti šios informacijos atlikdama patikrinimą vietoje, atitinkamai ją įvertino.
(122)
Dėl šešių atliekant tyrimą KLR vyriausybės pateiktų dokumentų (25), kurių turinį KLR vyriausybė atsisakė aptarti atliekant patikrinimą vietoje, KLR vyriausybė teigė, kad Komisija neturi jokio pagrindo remtis turimais faktais pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį. Be to, teigta, kad Komisijai nepadėjo KLR vyriausybei suprasti reikalavimo pateikti šiuos dokumentus ir įrodyti, kad visi nagrinėjami dokumentai buvo susiję, nepaisant to, kad KLR vyriausybė „prieš prasidedant tikrinimui konkrečiai paragino Komisiją padėti KLR vyriausybei suprasti reikalavimą pateikti šiuos dokumentus ir įrodyti, kad visi nagrinėjami dokumentai buvo susiję“. Atsižvelgiant į tai, visų pirma pažymima, kad visi dokumentai yra tiesiogiai susiję su nagrinėjama pramone (26) ir todėl jų įtraukimas į tikrinimo apibrėžtąją sritį buvo labai susijęs.
Antra, KLR vyriausybės 2013 m. balandžio 11 d. rašte Komisijai naudota formuluotė buvo kitokia nei nurodyta 2013 m. birželio 3 d. rašte. Iš tikrųjų, KLR vyriausybė 2013 m. balandžio 11 d. rašte nurodė, kad minėtų dokumentų tikrinimas „sustabdomas, nebent Komisija galės įtikinamai įrodyti, kiek šie dokumentai laikomi susijusiais su šiuo tyrimu, ypač tariamomis subsidijomis“. Kadangi visi šie dokumentai tiesiogiai susiję su nagrinėjama pramone ir net konkrečiomis subsidijų schemomis, kaip antai lengvatinio skolinimo ar mokesčių lengvatų schemomis, kaip akivaizdu iš jų formuluotės, Komisija nesuprato, kas dar gali būti įrodyta, kad jos yra susijusios. Komisija nustebo, kad KLR vyriausybė suabejojo, ar šie dokumentai yra susiję, ne tuomet, kai jie buvo pateikti, o tik tada, kai Komisija paprašė paaiškinimų.
(123)
2013 m. gegužės 23 d. rašte Komisija nurodė, kad ji negalėjo patikrinti didžiosios dalies pateiktos informacijos pagal dokumentų originalus ir sutikrinti su šaltinio duomenimis, naudotais KLR vyriausybės atsakymams parengti dėl informacijos, susijusios su KLR finansų rinka ir finansų įstaigomis. KLR vyriausybė pareiškė, kad, atsižvelgiant į „visiškai bendro pobūdžio ir nekonkrečią pastabą“, Komisija nesuteikė KLR vyriausybei galimybės pateikti reikšmingų pastabų ir todėl neleido KLR vyriausybei tinkamai pasinaudoti gynybos teise. Šis teiginys neteisingas. Klausimyne Komisija pateikė labai konkrečius klausimus ir, remdamasi įprasta daugelio tyrimą atliekančių institucijų praktika, ji bandė patikrinti KLR vyriausybės atsakymus atliekant patikrinimą vietoje.
(124)
Konkrečiai, KLR vyriausybė klausimyno atsakymuose nurodė, kad „nagrinėjamai pramonei suteiktos paskolos sudaro labai nedidelę visų suteiktų paskolų dalį. Pavyzdžiui, kai kurie bankai papildomame klausimyne nurodė, kad nagrinėjamai pramonei suteiktos paskolos sudarė mažiau nei 1 proc. visų paskolų“. Atliekant tikrinimą KLR vyriausybė negalėjo pagrįsti šio teiginio jokiais įrodymais ir paprasčiausiai nurodė Komisijai kreiptis į bankus.
(125)
Komisija taip pat paprašė statistinių duomenų apie paskolas nagrinėjamai pramonei. KLR vyriausybė teigė, kad ji tokių apskaitos dokumentų neturi. Komisijai pasiteiravus, ar KLR vyriausybės bandė rinkti tokią statistiką, ir paprašius šios informacijos iš bankų, dalyvavęs CBRC (KLR bankų reguliavimo institucijos) pareigūnas tikrinimo metu atsakė, kad jis apie tai nežino, nes už šiuos statistinius duomenis atsakingas kitas CBRC padalinys. KLR vyriausybė statistinių duomenų nepateikė nei klausimyno atsakymuose, nei vėlesnėse procedūrose, susijusiose su informacijos neišsamumu. Komisija rašte prieš patikrinimą vietoje dar kartą nurodė, kad šis klausimas bus nagrinėjamas.
(126)
Dėl bankų, Komisija per tikrinamąjį vizitą taip pat pasiteiravo apie rizikos ir kreditingumo vertinimą, bendrą veiklos padėtį, valdymo padėtį, kredito lygį, finansų naudojimą, grąžinimo galimybes, garantijų modelį bei bankų ir paskolų gavėjų bendradarbiavimą, nes KLR vyriausybė pateikė su šiais klausimais susijusius teiginius klausimyno atsakymuose. Be to, nepaisant to, kad šie klausimai buvo nurodyti rašte prieš patikrinimą vietoje, KLR vyriausybė negalėjo pateikti jokių jos teiginius pagrindžiančių įrodymų ir nurodė Komisijai kreiptis į bankus.
(127)
Rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakymuose KLR vyriausybė pateikė tam tikros informacijos apie procentinę vyriausybės akcijų dalį kai kuriuose bankuose. Pažymima, kad iš pradžių KLR vyriausybė klausimyno atsakymuose nurodė nuturinti tokios informacijos ir kad ji pateikė informaciją šiuo klausimu tik po to, kai Komisija nurodė, kad pagal Komercinės bankininkystės įstatymo 24 straipsnį reikalaujama, kad bankai teiktų šią informaciją CBRC. Kai Komisija per tikrinamąjį vizitą pasiteiravo apie šios informacijos šaltinį, dalyvavęs CBRC pareigūnas teigė, kad jis nežinojo, nes už šių duomenų rinkimą atsakingas kitas CBRC padalinys. Pagal laikinųjų reglamentų dėl stebėtojų tarybų pagrindinėse valstybės finansų įstaigose (kurį pateikė EXIM bankas savo atsakyme į raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo) 2 straipsnį, „valstybės finansų įstaigų, į kurias Valstybės taryba skiria stebėtojų tarybas, sąrašą rekomenduoja valstybės finansų įstaigų stebėtojų tarybų administravimo organas“. Kadangi ši teisinė nuostata susijusi su valstybės finansų įstaigų stebėtojų tarybų administravimo organu, panašu, jog KLR vyriausybė žino, kurios finansų įstaigos jai priklauso. Tačiau dėl KLR vyriausybės nebendradarbiavimo Komisija negalėjo patikrinti šios informacijos arba bent nustatyti informacijos šaltinio. Remiantis viešai prieinama informacija, be KLR vyriausybės rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakyme (27) nurodytų bankų yra ir kitų valstybės bankų (kurie teikė paskolas atrinktiems eksportuojantiems gamintojams).
(128)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė teigė, kad Komisija nei klausimyne, nei rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo „neprašė pagrindžiančių įrodymų arba duomenų šaltinio“ ir „šiuo metu netikėtai tvirtina, kad nepateikta pagrindžiančių įrodymų arba duomenų šaltinio“. Siekdama išsiaiškinti padėtį Komisija, kaip ir bet kuri kita tyrimą atliekanti institucija, patikrina visų šalių pateiktus duomenis, ir KLR vyriausybė apie tai žinojo, nes Komisija jau klausimyne ir prie jo pridėtame rašte nurodė, kad atsakymai gali būti tikrinami. Be to, rašte prieš patikrinimą vietoje Komisija taip pat įtraukė šį konkretų klausimą į tikrinimo metu nagrinėtinus klausimus (28). Todėl tai, kad Komisija parašo KLR vyriausybės pateiktus teiginius pagrindžiančių įrodymų tikrai nebuvo netikėta KLR vyriausybei; tai standartinė procedūra, kurią Komisiją taiko kiekviename tyrime.
(129)
Kai per tikrinimą Komisija paprašė KLR vyriausybės pateikti dešimties didžiausių KLR bankų sąrašą ir nurodyti jų rinkos dalis, CBRC atsakė, kad ji gali pateikti tokią informaciją, tačiau ji galės atsakyti į šį klausimą tik tada, kai jis bus pateiktas raštu. Komisija paaiškino, kad per tikrinamąjį vizitą žodžiu užduotas klausimas yra tokios pačios svarbos kaip ir pateikiamas raštu, ir atkreipė dėmesį į tai, kad gavus kitus žodžiu pateiktus klausimus KLR vyriausybė prieš atsakydama neprašė jų pateikti raštu. Nepaisant šio paaiškinimo, KLR vyriausybė vis tiek informacijos nepateikė.
(130)
Klausimyne Komisija paprašė dokumentų, kuriais buvo grindžiamas CBRC steigimas ir jai suteikti įgaliojimai. KLR vyriausybė pateikė Nacionalinio liaudies kongreso dokumentą, kuriame paprasčiausiai teigiama, kad bus įsteigta CBRC. Komisijai pasiteiravus, ar yra kokių nors kitų dokumentų, kuriuose nurodomi CBRC įgaliojimai ir tikslas, dalyvaujantis CBRC pareigūnas pareiškė, kad yra daug kitų įstatymų dėl CBRC, tačiau, jei Komisija norėjo gauti šiuos dokumentus, ji turėjo paprašyti prieš tikrinimą. Pažymima, kad klausimyne Komisija prašė KLR vyriausybės „pateikti dokumentus, kuriais remtasi steigiant šią instituciją ir jai suteikiant įgaliojimus“, taigi ji paprašė šių dokumentų prieš tikrinimą.
(131)
Kai Komisija paprašė bankų, TL suteikusių paskolas atrinktiems eksportuotojams, statistinių duomenų ir ataskaitų, ji nurodė KLR bankų sektoriaus reguliavimo ir priežiūros įstatymo 33 straipsnį (29), kuriame nurodyta, kad tokius statistinius duomenis renka CBRC. Dalyvavęs CBRC pareigūnas nurodė, kad jis visų pirma turi gauti teisės departamento leidimą, tačiau iki tikrinimo pabaigos jis apie tai nepateikė jokios informacijos. Dar kartą reikia pabrėžti, kad Komisija paprašė šios informacijos klausimyne ir rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo bei rašte prieš patikrinimą vietoje nurodė, kad atliekant tikrinimą bus nagrinėjami statistiniai duomenys.
(132)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad skunde pateikti pareiškimai dėl to, kad Kinijos bankai yra valstybinės įstaigos, yra pagrįsti vien tik paprastais teiginiais, kad valstybei priklauso akcijų paketas, kurie savo ruožtu pagrįsti „neteisėtomis“ išvadomis Plono kreidinio popieriaus byloje. Šis teiginys iškreipia skunde pateiktus faktus. Skunde skundo pateikėjas nurodo ne tik tai, kad valstybei priklauso akcijų paketas, bet ir, inter alia, paskolas, kurias bankai suteikė pagal politinius nurodymus, vyriausybės agentūras, kurios finansų įstaigoms nurodo didinti kreditą ir skolinimą įmonėms, naujoms technologijoms ir produktams skatinti (įskaitant fotovoltinių produktų pramonę). Plono kreidinio popieriaus bylos išvados, kad Kinijos bankai yra valstybinės įstaigos, buvo pagrįsti ne vien tik nuosavybės teisėmis, bet ir kitais elementais (pvz., vyriausybės intervencija ir nurodymu bankams suteikti lengvatines paskolas popieriaus pramonei pagal vyriausybės planus) ir šios išvados visiškai atitinka ES ir PPO teisę. Be to, išvados apie valstybės bankų kaip valstybinių įstaigų statusą taip pat patvirtintos Organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų byloje.
(133)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad ji neturėjo praktinių galimybių pateikti informacijos apie 3 800 KLR bankų ir finansų įstaigų ir kad bet kuriuo atveju CBRC nesaugo įrašų apie procentinę vyriausybės akcijų dalį bankuose. Komisija negali suprasti, kodėl KLR vyriausybė pakartotinai mini visus KLR bankus, susijusius su KLR vyriausybės nuosavybe juose, kai prašoma informacija yra aiškiai susijusi tik su bankais, „kuriuose KLR vyriausybei tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso akcijų paketas“ (30). Kaip paaiškinta 127 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybės teiginys, kad CBRC (ar kitos valstybės institucijos) nesaugo įrašų apie nuosavybės dalis bankuose, prieštarauja kelių Kinijos teisės aktų nuostatoms.
(134)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė pakartojo savo tvirtinimą, kad ji neturi įgaliojimų reikalauti, kad „nepriklausomi bankai“ pateiktų konfidencialią informaciją, ir nurodė raštą, kuris tariamai buvo nusiųstas bankams šiuo klausimu. Atliekant tikrinimą KLR vyriausybė iš tiesų parodė bankams skirto rašto originalą, bet Komisijai paprašius KLR vyriausybės pateikti įrodymų, į kuriuos bankus ir finansų įstaigas šis raštas buvo išsiųstas, KLR vyriausybė tokių įrodymų negalėjo pateikti. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad kai kurios rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo 7 priede nurodytos institucijos nebuvo bankai. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad atrinkti eksportuojantys gamintojai nurodė Komisijai, kad šios institucijos joms suteikė paskolas.
(135)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija klausimyne arba rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo niekada neminėjo PBOC aplinkraščių YinFa [2003 m. ir 2004 m.]. Pažymima, kad rašte prieš patikrinimą vietoje Komisija nurodė, kad atliekant tikrinimą taip pat bus nagrinėjami „PBOC taisyklės, aplinkraščiai ir (arba) vidaus dokumentai, susiję su KLR palūkanų normos reguliavimu“. Akivaizdu, kad šiai kategorijai priskiriami abu aplinkraščiai. Atsakyme į raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo KLR vyriausybė netgi nurodė PBOC svetainės straipsnį, kuriame nurodytas vienas iš aplinkraščių. Tačiau KLR vyriausybė nepateikė jokių PBOC aplinkraščių ir pateikė tik PBOC svetainėje pateiktą informaciją, kurios, palyginti su internete pateiktais aplinkraščiais YinFa [2003 m. ir 2004 m.], duomenys apie paskolų ir indėlių palūkanų normų valdymą Kinijoje buvo neišsamūs. Taip pat pažymima, kad KLR vyriausybė atsisakė pateikti šiuos dokumentus grįsdama ne tuo, kad ji buvo nepasirengusi atsakyti į tokį klausimą, bet dėl tariamo aplinkraščių konfidencialumo. Šiuo atžvilgiu reikia paminėti, kad KLR vyriausybės teiginys dėl PBOC aplinkraščių konfidencialumo neatitinka jos pačios praktikos atliekant šį tyrimą. Pastabose po galutinio atskleidimo KLR pateikė išsamią kito PBOC aplinkraščio versiją, pagrįsdama teiginį, kad KLR valstybės komercinių bankų (toliau - VKB) suteiktos specialios paskolos buvo panaikintos ir šiuo atveju minėtas teiginys dėl konfidencialumo nebuvo kliūtimi. Dėl PBOC interneto svetainės duomenų ištraukų, Komisija atsižvelgė į juos ir jų turinį. Tačiau siekiant gauti visą informaciją šiuo klausimu taip pat buvo reikalinga abiejuose aplinkraščiuose pateikta informacija, papildanti KLR vyriausybės pateiktą informaciją.
3.3. Individualus nagrinėjimas (IN)
(136)
IN prašymus pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 3 dalį pateikė 6 bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai, t. y. bendrovės CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd. ir Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Nė vienai šių bendrovių nebuvo galima taikyti individualaus nagrinėjimo, nes dėl didelio tariamų subsidijavimo schemų skaičiaus ir dėl to, kad tyrimas ilgai trunka, būtų pernelyg apsunkintas tyrimas ir būtų trukdoma jį laiku baigti.
3.4. Konkrečiai taikomos schemos
(137)
Remdamasi skunde pateikta informacija Komisija rinko informaciją, susijusią su toliau nurodytomis schemomis, kurias taikydama vyriausybės institucija, kaip įtariama, teikė subsidijas:
i)
Lengvatinės paskolos, kitas finansavimas, garantijos ir draudimas
-
lengvatinės paskolos;
-
kredito linijų teikimas;
-
eksporto kredito subsidijų programos;
-
eksporto garantijos ir ekologiškų technologijų draudimas;
-
nauda, teikiama suteikiant prieigą prie lengvatinio apmokestinimo patronuojančiųjų bendrovių ir vyriausybės lėšomis apmokamų paskolų;
ii)
Dotacijų programos
-
eksportuojamo produkto mokslinių tyrimų plėtros fondas;
-
subsidijos programoms „Žinomiausi prekių ženklai“ ir „Kinijos prekių ženklai pasaulyje“;
-
Guangdongo provincijos pramonės internacionalizavimo fondas;
-
programa „Golden Sun Demonstration“;
iii)
Tiesioginio atleidimo nuo mokesčių ir mokesčių mažinimo programos
-
užsienio kapitalo įmonėms taikoma programa, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę;
-
pajamų mokesčio sumažinimas eksportuojančioms užsienio kapitalo įmonėms;
-
pajamų mokesčio lengvata užsienio kapitalo įmonėms pagal geografinę vietovę;
-
mokesčio lengvata užsienio kapitalo įmonėms, įsigijusioms Kinijoje pagamintos įrangos;
-
mokesčių atskaita už užsienio kapitalo įmonių vykdomus tyrimus ir technologinę plėtrą;
-
mokesčio grąžinimas už užsienio kapitalo įmonių pelno reinvestavimą į eksportuojančias bendroves;
-
lengvatinių mokesčių programos užsienio kapitalo įmonėms, pripažintoms aukštųjų ir naujų technologijų įmonėmis;
-
mokesčio lengvata aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms, vykdančioms tam tikrus projektus;
-
lengvatinė pajamų mokesčio politika šiaurės rytų regiono įmonėms;
-
Guandong provincijos mokesčių programos;
iv)
Netiesioginio mokesčio ir importo tarifo programos
-
atleidimas nuo PVM ir importo tarifo lengvatos už naudojimąsi importuojama įranga;
-
PVM lengvatos užsienio kapitalo įmonėms, įsigijusioms Kinijoje pagamintos įrangos;
-
atleidimas nuo PVM, jei įsigyjama ilgalaikio turto pagal užsienio prekybos plėtros fondų programą;
v)
Vyriausybės tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos už mažesnį nei tinkamas atlygį
-
vyriausybės polikristalinio silicio tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį;
-
vyriausybės aliuminio ekstruzijų tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį;
-
vyriausybės stiklo tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį;
-
vyriausybės energijos tiekimas;
-
vyriausybės žemės ir žemėnaudos teisių suteikimas už mažesnį nei tinkamas atlygį.
3.4.1. Lengvatinės paskolos, kitas finansavimas, garantijos ir draudimas
a) Nebendradarbiavimas ir turimų faktų naudojimas
- Kinijos finansų rinkos ir institucijos
(138)
Komisija prašė KLR vyriausybės pateikti informacijos apie tai, kokią paskolų dalį tiek visai pramonei, tiek su šiuo tyrimu susijusiai pramonės šakai suteikė bankai, kurių didžiausia arba vienintelė akcininkė yra KLR vyriausybė, bankai, kurių akcininkas (bet ne didžiausias) yra KLR vyriausybė, bankai, kurių akcininku nėra KLR vyriausybė, ir užsienio kapitalo bankai. KLR vyriausybė atsakė, kad ji nesaugo įrašų apie valstybės bankų suteiktų paskolų sumas ir procentus ir kad KLR vyriausybė nesaugo įrašų apie paskolas fotovoltinių produktų pramonei. KLR vyriausybė nenurodė kito tokios informacijos šaltinio.
(139)
Komisija prie pradinio antisubsidijų klausimyno pridėjo specialų klausimyną (A priedėlis), skirtą bankams ir finansų įstaigoms, ir paprašė KLR vyriausybės perduoti jį bankams ir (arba) finansų įstaigoms, kurios teikė paskolas nagrinėjamai pramonei. A priedėlio tikslas - patikrinti skunde pateiktus teiginius, kad Kinijos valstybės bankai yra valstybinės įstaigos. Inter alia, Komisija taip pat prašė pateikti informacijos apie vyriausybės kontrolės tuose Kinijos bankuose struktūrą ir vyriausybės politikos įgyvendinimą ar interesų tenkinimą fotovoltinių produktų pramonės sektoriuje (t. y. direktorių valdyba, akcininkų valdyba, akcininkų ir (arba) direktorių susirinkimų protokolai, akcininkų ir (arba) direktorių pilietybė, skolinimo politika ir rizikos vertinimas, susijęs su bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams suteiktomis paskolomis). Klausimyno atsakymuose KLR vyriausybės pateikti atsakymai į A priedėlio klausimus buvo susiję tik su penkiais bankais (Kinijos plėtros banku (CDB), EXIM banku, Šanchajaus banku, Kinijos banku (31) ir Huaxia banku). Rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo Komisija pakartojo pradinį prašymą pateikti informacijos. Siekdama sudaryti geresnes sąlygas KLR vyriausybei bendradarbiauti Komisija pateikė atrinktoms bendrovėms paskolas teikusių bankų ir (arba) finansų įstaigų sąrašą ir dar kartą paprašė KLR vyriausybės perduoti šioms įstaigoms A priedėlį. Rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakyme nepateikta jokių papildomų A priedėlio atsakymų.
(140)
Be to, Komisija siekė gauti informacijos apie valstybės bankus ir finansų įstaigas. Atsakydama į klausimyną KLR vyriausybė nurodė, kad ji nesaugo jokių įrašų dėl akcijų nuosavybės ir nepateikė jokių pasiūlymų, kaip gauti šią informaciją. Kai Komisija rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo nurodė, kad šią informaciją privaloma įtraukti į bankų įstatus ir KLR vyriausybė, kaip akcininkė, gali su ja susipažinti, KLR vyriausybė pateikė informaciją apie 16 bankų akcijų nuosavybę. Tačiau, išskyrus penkis bankus, kurių metines ataskaitas KLR vyriausybė nurodė kaip šaltinį, ji nepateikė jokių informaciją patvirtinančių įrodymų ir neatskleidė šios informacijos šaltinio. Dėl kitų bankų, kurie teikė paskolas nagrinėjamai pramonei, KLR vyriausybė nepateikė visiškai jokios informacijos apie savo nuosavybės dalį. Todėl Komisija negalėjo patikrinti pateiktų duomenų apie valstybei priklausančias bankų ir finansų įstaigų akcijas tikslumo ir teisingumo.
(141)
KLR vyriausybė teigė, kad atrinktiems eksportuojantiems gamintojams taikomas BB reitingas (pagal kurį nustatoma paskolos riba) yra „ypač nepalankus“ ir Komisija, „atsižvelgdama į faktinius bylos duomenis nepaaiškino, kodėl ji padarė išvadą, kad ši išvada yra teisinga arba pagrįsta“. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad dėl šio metodo prieita prie „neleistinos neigiamos išvados“. Nors šis teiginys susietas su tokiu pačiu teiginiu, padarytu viename iš ankstesnių tyrimų (t. y. Plono kreidinio popieriaus byloje) ir pateiktas prieš atskleidžiant informaciją, susijusią su tyrime atrinktiems eksportuojantiems gamintojams taikomu reitingu, reikia paminėti, kad Komisija šiuo ar kitais atvejais, kuriuos nurodė KLR vyriausybė, netaikė „turimų neigiamų faktų“. Komisija tik padarė atitinkamas išvadas pagal turimus faktus, pagal kuriuos trūko tinkamo kredito rizikos vertinimo, žr. 175-178 konstatuojamąsias dalis. Reikėtų paminėti, kad per TL Kinijos fotovoltinių produktų pramonė veikė labai nuostolingai ir buvo akivaizdu, kad jos finansinė padėtis buvo labai sudėtinga. Remiantis keliais atrinktų bendrovių pateiktais kredito rizikos vertinimais BB vertinimas visam TL laikotarpiui nebuvo nepagrįstas. Iš tiesų, kai kuriuose kredito rizikos vertinimuose aiškiai nurodyta, kad kai kurios grupės iš tiesų buvo daugiau ar mažiau nemokios.
- Tikrinimas bankuose
(142)
Rašte prieš patikrinimą vietoje Komisija numatė patikrinti bankus, kurie pateikė klausimyno A priedėlio atsakymus ir suteikė didelę dalį paskolų atrinktiems eksportuojantiems gamintojams, t. y. Kinijos plėtros banką, Kinijos eksporto ir importo banką, Šanchajaus banką ir Huaxia banką; šiame rašte pateiktas išsamus klausimų, kurie bus nagrinėjami atliekant tikrinimą, sąrašas. Pradiniame KLR vyriausybei skirtame klausimyne Komisija jau paaiškino, kad klausimyno atsakymuose pateikta informacija gali būti tikrinama vietoje. Komisija rašte prieš patikrinimą vietoje taip pat nurodė, kad KLR vyriausybė paprašyta „pateikti visus patvirtinamuosius dokumentus, kurie buvo naudojami pagrindiniams atsakymams parengti, įskaitant pradinio šaltinio dokumentus ir praktines priemones“. Du kiti pagrindiniai lengvatinio finansavimo paslaugų atrinktiems eksportuojantiems gamintojams teikėjai prašomos informacijos nepateikė visiškai (Kinijos žemės ūkio bankas) arba ši informacija pateikta jų vardu, be galimybės ją patikrinti (Kinijos bankas).
- Šanchajaus bankas
(143)
2013 m. kovo 25 d. rašte prieš patikrinimą vietoje Komisija pranešė KLR vyriausybei apie ketinimą patikrinti Šanchajaus banką (toliau - BoS) ir siekdama KLR vyriausybei sudaryti geresnes tikrinamojo vizito sąlygas pasiūlė, jei reikia, pratęsti tikrinamąjį vizitą iki 2013 m. balandžio 22 d. (32) Balandžio 5 d. pradiniame atsakyme į rašte prieš patikrinimą vietoje KLR vyriausybė nepatvirtino, ar bus surengtas BoS tikrinimas, bet pasiteiravo, ar Komisija norėtų atlikti tikrinimą Šanchajaus banko patalpose kitoje vietoje nei atliekamas visas tikrinimas (t. y. Šanchajuje vietoj Pekino). Siekdama sudaryti geresnes sąlygas surengti tikrinamąjį vizitą, Komisija išimties tvarka sutiko; tačiau ji paragino KLR vyriausybę patvirtinti tikrinimą Šanchajuje vėliausiai balandžio 9 d. (t. y. trys darbo dienos iki tikrinimo Pekine pradžios), kad grupė galėtų praktiškai pasirengti tokiam pakeistam tikrinimo planui. KLR vyriausybė tik balandžio 11 d. (viena darbo diena prieš pradedant tikrinimą) patvirtino, kad BoS buvo įmanoma patikrinti 2013 m. balandžio 23 arba 24 d. Tą pačią dieną Komisija pranešė KLR vyriausybei, kad dėl tokio pavėluoto patvirtinimo buvo neįmanoma pakeisti tvarkaraščio. Be to, KLR vyriausybės siūlomos datos (balandžio 23 arba 24 d.) buvo vėlesnės už KLR vyriausybės ir Komisijos sutartą tikrinimo laikotarpį ir netgi vėlesnės už Komisijos pasiūlytą pratęstą terminą. Todėl Komisija negalėjo patikrinti BoS A priedėlio atsakymų ir informacijos apie atrinktiems eksportuojantiems gamintojams suteiktas šio banko paskolas. Todėl Komisija 2013 m. gegužės 23 d. rašte pranešė KLR vyriausybei, kad ji ketina taikyti Reglamento (EB) Nr. 597/2009 28 straipsnį dėl to, kad buvo nepatikrinta BoS pateikta informacija.
(144)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė teigė, kad BoS tikrinimas nebuvo surengtas dėl Komisijos nelankstumo, nes Komisija nepasiūlė alternatyvios tikrinimo datos ir tiesiog „atsisakė svarstyti Šanchajaus banko tikrinimą“. Šie teiginiai yra paprasčiausiai klaidingi. Komisija savo rašte prieš patikrinimą vietoje aiškiai nurodė, kad iš pradžių siūlyta bankus patikrinti 2013 m. balandžio 17 ir 18 d. ir galimą papildomą dieną - balandžio 22 d., bet leido KLR vyriausybei per visą tikrinimo laikotarpį pasiūlyti tinkamą laiką tikrinimui bankuose surengti (t. y. visą darbo savaitę ir papildomą dieną). Tačiau KLR vyriausybės siūlomos BoS tikrinimo datos neatitinka šiuo laikotarpio ir pasiūlytos tik vieną darbo dieną prieš pradedant tikrinamąjį vizitą. Komisijos nuomone, pasiūlymas buvo pakankamai lankstus ir iš viso BoS tikrinimui pasiūlytos šešios galimos dienos, priešingai nei teigė KLR vyriausybė.
- Hua Xia bankas
(145)
2013 m. gegužės 23 d. rašte Komisija paaiškino KLR vyriausybei, kad ji negalėjo patikrinti tam tikrų Huaxia banko (toliau - Huaxia) A priedėlio atsakymų, t. y. nuosavybės struktūros, atrinktų eksportuojančių gamintojų kreditingumo vertinimo ir rizikos priedų, taikomų įvairioms pramonės šakoms, ypač nagrinėjamai pramonei.
(146)
2013 m. birželio 3 d. atsakyme KLR vyriausybė teigė, kad Huaxia paaiškino nuosavybės struktūrą ir pateikė Komisijai išsamesnės informacijos ir paaiškinimų dėl jos akcininkų, o klientų kreditingumo vertinimui taikomi banko informacijos slaptumo įstatymai bei bankų ir klientų sutartys.
(147)
Dėl nuosavybės struktūros pažymima, kad A priedėlio atsakyme Huaxia teigė, kad bankas įsteigtas „be jokių vyriausybės akcijų“ ir jis neatskleidė jokios informacijos apie vyriausybei priklausančią akcijų dalį, nors Komisija A priedėlyje to konkrečiai klausė. Komisija nurodė, kad tai prieštarauja kitai KLR vyriausybės pateiktai informacijai ir jog Huaxia pripažino, kad kai kurie akcininkai priklauso valstybei, bei pateikė raštą kinų kalba apie kai kuriuos iš jų. Vis dėlto pagal Huaxia pateiktą informaciją neaišku, kokia banko akcijų dalis priklauso valstybei.
(148)
Dėl kreditingumo vertinimo, Komisija pažymi, kad bankas pateikė tokį dokumentą dėl vienos iš bendrovių (apsaugojęs bendrovės konfidencialumą tam tikromis pataisomis dokumente), o dėl kitų prašomų dokumentų jis teigė, kad jiems taikomi banko informacijos slaptumo įstatymai bei bankų ir klientų sutartys. Šį neatitikimą sunku suprasti.
- Kinijos eksporto ir importo bankas (Export Import Bank of China)
(149)
2013 m. gegužės 23 d. rašte Komisija pranešė KLR vyriausybei, kad Kinijos eksporto ir importo banko (toliau - EXIM) A priedėlio ir raštų dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakymai buvo neišsamūs ir kad EXIM nepateikė tam tikrų dokumentų, kurių buvo konkrečiai paprašyta, t. y. įstatų, Valstybės tarybos išduoto pranešimo apie Kinijos eksporto ir importo banko steigimą arba Kinijos eksporto ir importo banko eksportuojantiems aukštųjų technologijų produktų pardavėjams skirtų kreditų valdymo priemonių. Dėl įstatų, KLR vyriausybė 2013 m. birželio 3 d. rašte teigė, kad dėl savo vidaus politikos EXIM negalėjo pateikti įstatų (kurie yra vidaus valdymo dokumentas), bet nurodė internete pateiktą versiją, su kuria tariamai siūlyta susipažinti naudojantis EXIM nešiojamuoju kompiuteriu atliekant tikrinimą. Komisijai šis paaiškinimas yra nesuprantamas. Jei atliekant tikrinimą dokumentą buvo galima rasti internete, Komisija nemato priežasčių, dėl kurių jo nebuvo galima pateikti, kaip jau ne kartą prašyta klausimyne, rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo ir dar kartą atliekant tikrinimą. Iš tiesų, tvirtinimas, kad EXIM leido su šiuo dokumentu susipažinti nešiojamajame kompiuteryje atliekant tikrinimą yra neteisingas. EXIM pareiškė, kad Komisija turėtų peržiūrėti dokumentą internete, bet Komisijos pareigūnas paaiškino, kad tikrinimo patalpose jis neturi galimybės naudotis internetu. Be to, EXIM net nepateikė nuorodos į įstatų versiją internete.
(150)
Dėl kitų dviejų dokumentų, EXIM tvirtino, kad jų nebuvo galima pateikti dėl konfidencialumo ir vidaus taisyklių. Atsakyme į raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo pats EXIM nurodė, kad „EXIM bankas buvo įsteigtas ir veikia pagal Valstybės tarybos išduotą pranešimą apie Kinijos eksporto ir importo banko steigimą ir Kinijos eksporto ir importo banko įstatus“. Todėl manyta, kad tai labai svarbus dokumentas siekiant patikrinti skunde nurodytus teiginius, kad EXIM yra valstybinė įstaiga, tačiau Komisija neturėjo prieigos prie šio dokumento. Šiomis aplinkybėmis pažymima, kad kitas politiką vykdantis bankas, t. y. CDB, pateikė panašų dokumentą dėl jo steigimo; atliekant šį tyrimą taip pat pateikti keli kiti Valstybės tarybos pranešimai. EXIM savo teiginių dėl konfidencialumo taip pat nepatvirtino jokiais įrodymais. Be to, kaip paaiškinta 117 konstatuojamojoje dalyje, vyriausybės negali paprasčiausiai remtis vidaus taisyklėmis siekdamos išvengti įsipareigojimų pagal SSKP ir pagrindinį reglamentą. Tas pats pasakytina apie Kinijos eksporto ir importo banko eksportuojantiems aukštųjų technologijų produktų pardavėjams skirtas kreditų valdymo priemones, dėl kurių konfidencialumo EXIM nepateikė jokių patvirtinančių įrodymų ir net atsisakė aptarti šio dokumento tikslą.
(151)
EXIM taip pat nepateikė informacijos apie direktorių valdybos ir stebėtojų tarybos sudėtis, kurių buvo jau ne kartą prašyta, ir paaiškino, kad „direktorių valdybos sudėtis kinta“, o Komisijos klausimai dėl KKP ryšių su valdybos nariais „yra netinkami intervenciniai klausimai atliekant antisubsidijų tyrimą.“ Tai, kad direktorių valdybos sudėtis kinta, yra nesusiję su šiuo tyrimu. Svarbu yra tai, kaip valstybė dalyvauja EXIM valdybose; tačiau KLR vyriausybė ir EXIM atsisakė pateikti šią informaciją. Komisija taip pat mano, kad aukštesnio lygio EXIM (ir visų kitų bankų) vadovų narystė KKP yra svarbi nustatant valstybės įtaką bankų valdyme. Pagal KKP konstituciją „partija privalo saugoti ir gerinti pagrindinę ekonomikos sistemą, kurioje valstybinė nuosavybė užima svarbiausią padėtį, o įvairūs ekonomikos sektoriai vystomi labai glaudžiai…“ (33), todėl atliekant šį tyrimą buvo svarbu nagrinėti KKP įtaką EXIM, visų pirma siekiant įvertinti valstybės kontrolės bankuose lygį.
(152)
Dėl statistinių duomenų apie įvairių kategorijų produktų eksportą, kurių jau prašyta klausimyne ir kuriuos EXIM yra teisiškai įsipareigojusi pateikti CBRC, 2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė teigė, kad jai reikia daugiau laiko tokiai informacijai parengti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad Komisija tokios informacijos jau prašė pradiniame klausimyne, KLR vyriausybė turėjo daugiau nei tris su puse mėnesio šiai informacijai parengti, bet to neatliko. EXIM teigė, kad „tokio pobūdžio informacija pateikiama metinėse ataskaitose“, tačiau tai netiesa. KLR vyriausybės nurodyta metinių ataskaitų informacija apima skirtingus laikotarpius, palyginti su informacija, kurios Komisija paprašė klausimyne bei per tikrinamąjį vizitą.
(153)
KLR vyriausybė pagrįstai teigė, kad klausimyno atsakymuose ji pateikė, inter alia, mechaninių ir elektros produktų ir naujų aukštųjų technologijų produktų eksportui taikytų eksporto kredito sumas. Pažymima, kad Komisija niekada neginčijo šių sumų pateikimo. Komisija prieštaravo dėl to, kad, kai ji bandė patikrinti šiuos skaičius per tikrinamąjį vizitą, EXIM negalėjo pateikti jokių patvirtinamųjų įrodymų ar bent paaiškinti iš kur šie duomenys gauti. Be to, Komisijai nebuvo leista patikrinti duomenų apie eksporto kredito fotovoltinių produktų pramonei santykinę dalį, kuriuos KLR vyriausybė pateikė klausimyno atsakymuose. Stebėtina, kad EXIM nelaikė šių skaičių konfidencialiais, bet Komisija paprašius duomenų šaltinio, kad galėtų juos patikrinti, EXIM dėl konfidencialumo priežasčių atsisakė leisti su jais susipažinti. EXIM pateikė tuos pačius argumentus dėl eksporto kredito atrinktiems gamintojams ir bendradarbiaujantiems gamintojams sumų. Atsakyme į raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo jis pateikė duomenis, tačiau dėl konfidencialumo priežasčių neleido Komisijai jų patikrinti. Todėl didžiosios dalies EXIM pateiktų statistinių duomenų nebuvo įmanoma patikrinti.
(154)
EXIM taip pat atsisakė paaiškinti ir pagrįsti atitinkamais įrodymais atrinktų eksportuojančių gamintojų kredito reitingus ir tyrimus, pagal kuriuos šie reitingai nustatyti.
- Kinijos plėtros bankas (China Development Bank) (CDB)
(155)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė nurodė, kad jai kelia susirūpinimą, jog Komisija klausė „asmeninių klausimų, susijusių su valdybos narių ir aukštesnio lygmens vadovybės naryste politinėje partijoje“. Šis tvirtinimas neteisingas. Klausimai dėl valdybos narių ir aukštesniojo lygmens vadovų ryšių su KKP buvo tik techninio pobūdžio ir, kaip paaiškinta 151 konstatuojamojoje dalyje, jie užduoti siekiant nustatyti KKP vaidmenį Kinijos ekonomikoje.
(156)
Atlikdama tikrinimą Komisija bandė patikrinti atrinktų eksportuojančių gamintojų kreditingumo vertinimą. CDB pateikė tam tikros bendro pobūdžio informacijos, tačiau atsisakė atskleisti informaciją, susijusią su atrinktų eksportuojančių gamintojų kreditingumo vertinimu ar bent fotovoltinių produktų pramonės rizikos vertinimu ir vertinimo ataskaita.
(157)
Atsakyme į raštą dėl pateiktos informacijos neišsamumo CDB pateikė rizikos priedo nagrinėjamai pramonei duomenis. Atliekant patikrinimą CDB ištaisė savo atsakymą šiuo atžvilgiu, tačiau nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių pateiktus duomenis, arba paaiškinimo, kaip šie duomenys gauti, nepaisant pakartotinių Komisijos prašymų tikrinamojo vizito metu.
b) Kinijos valstybės bankai yra valstybinės įstaigos.
(158)
Skundo pateikėjas teigia, kad KLR VKB yra valstybinės įstaigos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio b dalyje.
(159)
PPO apeliacinė taryba pranešime „Jungtinės Valstijos - galutiniai tam tikrų produktų iš Kinijos antidempingo ir kompensaciniai muitai“ (34) (Apeliacinės tarybos pranešimas) valstybinę įstaigą apibrėžė kaip subjektą, kuris „turi vyriausybės galių, jam tokios galios suteiktos arba jis tokiomis galiomis naudojasi“. Apeliacinės tarnybos teigimu, įrodymai, kad vyriausybė vykdo reikšmingą subjekto arba jo veiklos kontrolę, gali būti naudojami kaip įrodymas, kad atitinkamas subjektas turi vyriausybės galių ir tokiomis galiomis naudojasi vyriausybės funkcijoms atlikti. Jei įrodymai rodo, kad yra daug oficialių vyriausybės kontrolės požymių, bei yra įrodymų, kad tokia kontrolė buvo taikoma, remiantis tokiais įrodymais galima daryti išvadą, kad atitinkamas subjektas naudojasi vyriausybės galiomis (35). Be to, Apeliacinės tarybos manymu valstybinėms įstaigoms taip pat būdinga „vykdyti vyriausybės funkcijas“ (36), kurios „paprastai pagal teisinę susijusios valstybės narės sistemą laikomos vyriausybės veiklos dalimi“ (37).
(160)
Toliau nagrinėjama, ar susiję KLR VKB vykdo funkcijas, kurios paprastai laikomos vyriausybės veiklos dalimi Kinijoje, ir jei taip, ar taip darydamos jos veikia kaip vyriausybės valdžios institucija. Atliekant tyrimą nustatyta, kad Kinijos finansų rinkai būdinga, kad į ją kišasi vyriausybė, nes dauguma didžiųjų bankų yra valstybės bankai. Kinijos valdžios institucijos pateikė labai nedaug informacijos apie KLR bankų akcijų paketus ir (arba) nuosavybės teises. Tačiau, kaip nurodyta toliau, Komisija surinko esamą informaciją, kad galėtų padaryti tinkamą išvadą. Analizuodama, ar bankai yra subjektai, turintys vyriausybės galių, kuriems tokios galios suteiktos arba kurie tokiomis galiomis naudojasi (valstybinės įstaigos), Komisija taip pat rinko informaciją ne tik apie vyriausybės turimas bankų nuosavybės teises, bet ir apie kitus veiksnius, pvz., vyriausybės dalyvavimą direktorių valdybos darbe, vyriausybės vykdomą jų veiklos kontrolę, vyriausybės politikos vykdymą ar interesų tenkinimą, taip pat apie tai, ar subjektai įsteigti pagal įstatymus.
(161)
Remiantis turima informacija padaryta išvada, kad KLR valstybės bankams tenka didžiausia rinkos dalis ir kad šie bankai yra dominuojantys Kinijos finansų rinkos veikėjai. Pagal 2006 m. Deutsche Bank atliktą KLR bankų sektoriaus tyrimą (38), valstybės bankams gali tekti daugiau nei du trečdaliai Kinijos rinkos. Tuo pačiu klausimu atliktoje PPO Kinijos prekybos politikos apžvalgoje teigiama, kad „kitas pastebimas Kinijos finansų sektoriaus bruožas - valstybei nuosavybės teise priklauso didelė šio sektorius subjektų dalis“ (39) ir „Kinijos bankų sektoriaus, kuriame dominuoja valstybės bankai, rinkos struktūra mažai keitėsi“ (40). Būtina pažymėti, kad penki didžiausi valstybės komerciniai bankai (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications ir Industrial and Commercial Bank) užima daugiau nei pusę Kinijos bankų sektoriaus (41). Tai, kad vyriausybei priklauso penki didžiausi valstybės bankai KLR vyriausybė taip pat patvirtino rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakyme.
(162)
Komisija taip pat prašė pateikti informacijos apie vyriausybės kontrolės tuose Kinijos bankuose struktūrą ir vyriausybės politikos įgyvendinimą ar interesų tenkinimą fotovoltinių produktų pramonės sektoriuje (t. y. direktorių valdyba, akcininkų valdyba, akcininkų ir (arba) direktorių susirinkimų protokolai, akcininkų ir (arba) direktorių pilietybė, skolinimo politika ir rizikos vertinimas, susijęs su bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams suteiktomis paskolomis). Tačiau, kaip nurodyta 139 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybė pateikė labai nedaug informacijos šiuo klausimu ir didžiosios dalies pateiktos informacijos neleido patikrinti. Todėl Komisija turėjo naudotis turimais faktais. Komisija padarė išvadą, kad remiantis turimais duomenimis minėtus bankus kontroliuoja vyriausybė - bankai priklauso vyriausybei, ji atlieka bankų komercinės veiklos administracinę kontrolę, įskaitant indėlių ir paskolų palūkanų normų ribas (žr. 164-167 konstatuojamąsias dalis), o kai kuriais atvejais bankai kontroliuojami teisės aktais (42).
Pirmiau minėtoms išvadoms padaryti naudoti susiję duomenys gauti remiantis KLR vyriausybės pateikta informacija, metinėmis Kinijos bankų ataskaitomis, kurias pateikė KLR vyriausybė arba kurios buvo viešos, iš 2006 m. Deutsche Bank atlikto Kinijos bankų sektoriaus tyrimo gauta informacija (43), PPO Kinijos politikos apžvalga (2012 m.) (44), Pasaulio banko ataskaita „Kinija 2030 m.“ (45) arba 2010 m. EBPO ekonomine apžvalga dėl Kinijos (46), bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų ir skunde pateikta informacija. Nepriklausomų šaltinių vertinimu užsienio bankai sudaro mažą Kinijos bankų sektoriaus dalį, taigi jų vaidmuo, susijęs su skolinimo politika, yra nereikšmingas; iš susijusios informacijos matyti, kad užsienio bankai gali sudaryti tik 2 proc. Kinijos rinkos (47). Remiantis vieša informacija taip pat patvirtinama, kad Kinijos bankai, ypač dideli komerciniai bankai, vis dar priklauso nuo valstybės akcininkų ir vyriausybės, kai reikia papildomo kapitalo dėl kreditų padidėjimo atsiradus kapitalo trūkumui (48).
(163)
Bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams paskolas daugiausia teikė valstybės bankai. Iš tiesų, remiantis turima informacija (49) nustatyta, kad valstybės bankai ir kiti valstybės subjektai suteikė didžiąją dalį paskolų bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams. Tai buvo pagrindiniai KLR komerciniai ir politikos bankai, pvz., Kinijos plėtros bankas, EXIM bankas, Kinijos žemės ūkio bankas, Kinijos bankas, China Construction bankas ir Kinijos pramonės ir prekybos bankas. Dėl likusių susijusių valstybės bankų Komisija taip pat paprašė pateikti tokios pačios informacijos, kaip minėta pirmiau - apie vyriausybės vykdomą kontrolę ir vyriausybės politikos įgyvendinimą ar interesų tenkinimą fotovoltinių produktų pramonės sektoriuje. Šios išsamios informacijos nepateikta. Todėl daroma išvada, kad bankus kontroliuoja vyriausybė. Tokią reikšmingą kontrolę parodo, inter alia, ir vyriausybės politika remti šį pramonės sektorių, kuria nurodoma bankams teikti konkrečią paramą (žr. 102 konstatuojamąją dalį). Todėl KLR valstybės komercinius ir politikos bankus reikėtų laikyti valstybinėmis įstaigomis.
(164)
Kitas KLR vyriausybės kišimosi į Kinijos finansų rinką požymis - PBOC vaidmuo nustatant konkrečius apribojimus palūkanų normoms nustatyti ir tokių normų svyravimo apribojimus. Iš tikrųjų, atlikus tyrimą nustatyta, kad PBOC nustatęs konkrečias taisykles palūkanų normų svyravimui KLR reguliuoti. Remiantis turima informacija, šios taisyklės nustatytos PBOC aplinkraštyje dėl indėlių ir paskolų palūkanų normų koregavimo aspektų, Yinfa (2004) Nr. 251 (toliau - Aplinkraštis 251). Finansų įstaigų prašoma nustatyti tokias paskolų palūkanų normas, kurios atitiktų tam tikras PBOC lyginamąsias paskolų palūkanų normas. Komercinių bankų paskolų ir politikos bankų paskolų, kurios tvarkomos komerciniu pagrindu, atveju nėra viršutinės, o tik apatinė riba. Miesto kreditų kooperatyvams ir kaimo kreditų kooperatyvams taikomos tiek viršutinė, tiek apatinė ribos. Lengvatinių paskolų ir Valstybės tarybos konkrečiai reguliuojamų paskolų palūkanų normos negali kilti. Komisija prašė KLR vyriausybės paaiškinti Aplinkraštyje 251, taip pat ankstesniuose teisės aktuose (PBOC aplinkraštis dėl finansų įstaigos paskolų palūkanų normos svyravimo normos išplėtimo, YinFa [2003] Nr. 250) pateiktą apibrėžtį ir formuluotę. Tačiau, kaip aprašyta 135 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybė atsisakė pateikti šiuos aplinkraščius, todėl Komisija negalėjo jų patikrinti ir gauti paaiškinimų. Kadangi KLR vyriausybė šiuo klausimu nepateikė jokios susijusios informacijos, iš kurios būtų matyti, kad padėtis nuo 2013 m. kovo mėn., kai Komisija baigė antisubsidijų tyrimą dėl organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų (50), pasikeitė, daroma išvada, kad PBOC yra susijęs su valstybės komercinių bankų palūkanų normų nustatymu ir turi tam poveikio. KLR vyriausybė nepateikė jokių įrodymų, kad padėtis, kaip nustatyta Plono kreidinio popieriaus ir Organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų bylose, pasikeitė. Todėl, remiantis turimais faktais ir kitais nurodytais įrodymais, padaryta išvada, kad per visą TL padėtis, susijusi su palūkanų normų nustatymo metodika, nepasikeitė.
(165)
Dėl paskolų palūkanų normų ribojimo ir indėlių palūkanų viršutinių normų kai kurie bankai teikia pigų kapitalą (dėl indėlių palūkanų normų reguliavimo), ir gali skolinti tam tikrai pramonei palankiomis normomis.
(166)
Bankams taip pat taikomos teisinės taisyklės, kuriomis reikalaujama, kad jie, inter alia, teiktų paskolas pagal nacionalinės ekonomikos poreikius (51), teikti kreditinę paramą skatinamiems projektams (52) arba teiktų pirmenybę aukštųjų ir naujų technologijų pramonės vystymui (53). Bankai privalo laikytis šių taisyklių. Atrinkti eksportuojantys gamintojai priklauso skatinamųjų projektų kategorijai bei aukštųjų ir naujų technologijų pramonei.
(167)
Remiantis įvairiais nepriklausomais informacijos šaltiniais, valstybės dalyvavimas Kinijos finansų sektoriuje yra didelis ir tebevykstantis. Pavyzdžiui, i) 2006 m. TVF darbiniame dokumente pateikta išvada, kad bankų liberalizavimo procesas KLR nėra baigtas ir kad kredito rizika nėra tinkamai vertinama (54); ii) 2009 m. TVF ataskaitoje pabrėžiama, kad palūkanų normos Kinijoje nėra liberalizuojamos (55); iii) 2010 m. TVF šalies ataskaitoje nurodyta, kad kapitalo sąnaudos Kinijoje yra palyginti mažos, kreditai kartais suteikiami neatsižvelgiant į kainas, o didelės įmonių santaupos iš dalies susijusios su mažomis įvairių veiksnių ir žaliavų (įskaitant kapitalą ir žemę) sąnaudomis (56); iv) 2010 m. EBPO Kinijos ekonomikos apžvalgoje (57) ir EBPO ekonomikos departamento darbiniame dokumente Nr. 747 dėl Kinijos finansų sektoriaus reformų (58) teigiama, kad finansų įstaigos daugiausia yra valstybinės ir dėl to kyla klausimas, ar bankų sprendimai dėl skolinimo yra pagrįsti tik komercinėmis aplinkybėmis, nes panašu, kad tradicinis bankų vaidmuo - vyriausybinių agentūrų veikla, susijusi su vyriausybe.
(168)
Remiantis pateiktais įrodymais daroma išvada, kad valstybės komerciniai ir politikos bankai vykdo vyriausybės funkcijas, t. y. privalomai skatina tam tikrus ekonomikos sektorius pagal valstybės planavimo ir politikos dokumentus. Tai, kad vyriausybei priklauso didelė valstybės bankų dalis, bei kita informacija apie valstybės bankų ir vyriausybės sąsajas (įskaitant KLR vyriausybė nebendradarbiavimą šiuo atžvilgiu) patvirtina, kad vyriausybė kontroliuoja bankų vykdomą viešąją veiklą. KLR vyriausybė reikšmingai kontroliuoja valstybės komercinius ir politikos bankus vis daugiau dalyvaudama finansų sektoriuje ir reikalaudama, kad valstybės bankai laikytųsi vyriausybės politikos. Todėl valstybės komerciniai ir politikos bankai laikomi valstybinėmis įstaigomis, nes jie turi vyriausybės galių, jiems tokios galios suteiktos arba jie tokiomis galiomis naudojasi.
c) Privatūs KLR bankai veikia vyriausybės pavedimu ir nurodymu.
(169)
Komisija taip pat tyrė, ar KLR vyriausybė privatiems komerciniams KLR bankams paveda arba nurodo teikti lengvatines (subsidijuojamas) paskolas fotovoltinių produktų gamintojams, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje.
- KLR vyriausybės politikos egzistavimas
(170)
Remiantis pirmesniu skirsniu dėl valstybės kišimosi į fotovoltinių produktų sektorių (101 konstatuojamoji dalis) bei toliau pateiktomis išvadomis akivaizdu, kad KLR vyriausybė taiko lengvatinį skolinimą fotovoltinių produktų sektoriuje, nes valstybinės įstaigos (valstybės komerciniai bankai) (59) dalyvauja teikiant tokias paskolas, be to, jie dominuoja rinkoje, o tai jiems leidžia siūlyti mažesnes nei rinkos palūkanų normas.
- Politikos taikymas privatiems bankams
(171)
Komercinės bankininkystės įstatymas [2003] vienodai taikomas valstybės komerciniams bankams ir privatiems komerciniams bankams. Pvz., šio įstatymo 38 straipsnyje visiems komerciniams bankams (t. y. ir privatiems bankams) nurodoma „paskolos normą nustatyti pagal PBOC nustatytą viršutinę ir apatinę paskolos palūkanų normos ribą“, o Komercinės bankininkystės įstatymo 34 straipsnyje komerciniams bankams nurodoma „teikti paskolas atsižvelgiant į nacionalinės ekonomikos ir socialinės plėtros poreikius, taip pat vadovaujantis valstybės pramonės politika“.
(172)
Valdžios sektoriaus planavimo politikos dokumentuose ir teisės aktuose nurodytos lengvatinis skolinimas fotovoltinių produktų pramonei. Pavyzdžiui, 2010 m. spalio 10 d. Valstybės tarybos sprendime dėl 7 naujų strateginių pramonės šakų vystymo žadama plėsti fiskalinės ir finansų politikos paramą strateginėms pramonės šakoms (60) (įskaitant fotovoltinių produktų pramonę), finansų įstaigos raginamos „išplėsti kreditinę paramą“ šioms pramonės šakoms ir „taikyti mokesčių lengvatas, pavyzdžiui, rizikos kompensavimą“. Nacionalinėse vidutinio ir ilgo laikotarpio mokslo ir technologijų vystymo gairėse (2006-2020 m.) saulės energija ir fotovoltiniai elementai nurodomi kaip pagrindinės prioritetinės sritys (61) ir žadama „raginti finansų įstaigas suteikti lengvatinę kreditinę paramą pagrindiniams nacionaliniams mokslo ir technologijų industrializacijos projektams“ bei nurodoma vyriausybei „skatinti finansų institucijas ir privataus kapitalo įstaigas dalyvauti mokslo ir technologijų vystyme“. KLR įstatyme dėl mokslo ir technologijų pažangos (KLR prezidento įsakymas Nr. 82) nurodoma, kad valstybė skatina ir teikia rekomendacijas finansų įstaigoms remti aukštųjų ir naujų technologijų pramonės vystymą teikiant paskolas ir kad į politiką orientuotos finansų įstaigos teikia pirmenybę aukštųjų ir naujų technologijų pramonės vystymui (62). Pagal tą patį įstatymą į politiką orientuotos finansų įstaigos, pagal savo veiklą, įmonių nepriklausomų inovacijų projektams, kuriuos remia valstybė, teikia specialią pagalbą (63).
(173)
Be to, nurodytas PBOC ribojimas dėl palūkanų normų nustatymo (164 ir 165 konstatuojamosios dalys) taip pat yra privalomas privatiems komerciniams bankams.
(174)
Iš pirmiau pateiktų bankų sektoriaus įstatymų ir reglamentų citatų matyti, kad KLR vyriausybės politiką taikyti lengvatinį skolinimą fotovoltinių modulių gamintojams vykdo ir privatūs komerciniai bankai - iš tiesų KLR vyriausybė jiems nurodo „skolinti atsižvelgiant į nacionalinės ekonomikos ir socialinės plėtros poreikius, taip pat vadovaujantis valstybės pramonės politika“ (64).
- Kredito rizikos vertinimas
(175)
Komisija prašė KLR vyriausybės pateikti susijusios informacijos, kad galėtų įvertinti, kaip KLR bankai, prieš nuspręsdami dėl paskolos suteikimo ir dėl suteiktų paskolų sąlygų, vykdo fotovoltinių produktų įmonių kredito rizikos vertinimą. Klausimyno A priedėlyje Komisija prašė pateikti informacijos apie tai, kaip teikdami paskolas bankai atsižvelgia į riziką, kaip įvertinamas paskolos gavėjo kreditingumas, kokias priemokas už riziką bankas taiko skirtingoms Kinijos bendrovėms ir (arba) pramonės sektoriams, į kokius veiksnius bankas atsižvelgia, vertindamas paraišką paskolai suteikti, tokios paraiškos aprašymą ir tvirtinimo procedūrą ir pan. Tačiau nei KLR vyriausybė, nei klausimyne nurodyti pavieniai bankai šiuo klausimu jokių įrodymų nepateikė (išskyrus 176 konstatuojamojoje dalyje nurodytą išimtį). KLR vyriausybė tik pateikė bendro pobūdžio atsakymus, kurie nebuvo pagrįsti jokiais įrodymais, kad iš tiesų atliekamas bet koks kredito rizikos vertinimas.
(176)
Atlikdama vieno iš bankų tikrinimą Komisija galėjo ištirti vieną rizikos vertinimą. Dalis to kredito rizikos vertinimo buvo susijusi su vyriausybės parama saulės energijos bendrovėms ir valstybės planais apskritai skatinti fotovoltinių produktų pramonę; tai teigiamai atsispindėjo bendrovei suteiktame kredito reitinge. Šis pavyzdys rodo, kaip vyriausybės politika (ir tam tikrų sektoriui skirtos subsidijos ) turi įtakos bankų sprendimų priėmimui sprendžiant dėl finansavimo sąlygų saulės energijos bendrovėms.
(177)
Be to, Komisija bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų prašė pateikti tą pačią informaciją ir bandė ją patikrinti per atrinktų eksportuojančių gamintojų patikrinimo vietoje vizitą. Dauguma eksportuojančių gamintojų atsakė, kad bankai prašo pateikti tam tikrus dokumentus ir prieš suteikdami paskolas atlieka tam tikrą kredito rizikos vertinimą. Tačiau šių teiginių jie negalėjo patvirtinti jokiais įrodymais. Per patikrinimą vietoje Komisija prašė pateikti įrodymų, kad bankai prašė tokių dokumentų, kad bendrovės tokius dokumentus pateikė bankams ar kokią nors bankų parengtą ataskaitą, įrodančią, kad tokie kredito rizikos vertinimai buvo atliekami. Tačiau atrinktos eksportuojančių gamintojų grupės negalėjo pateikti tokių įrodymų, kaip ir jokių kitų įrodymų savo teiginiams pagrįsti.
(178)
Suinteresuotųjų šalių pakartotinai prašyta pateikti informacijos apie kredito rizikos vertinimą, nes manyta, kad ji yra ypač svarbi, inter alia, atsižvelgiant į 167 konstatuojamojoje dalyje nurodytą informaciją.
(179)
Atsižvelgiant į tai, išvados dėl KLR kredito rizikos vertinimo taikomos valstybės komerciniams bankams, privatiems komerciniams bankams ir politikos bankams. Iš tiesų remiantis pateikta informacija galima daryti išvadą, kad privatūs bankai KLR turi vykdyti vyriausybės politiką dėl skolinimo, visų pirma fotovoltinių produktų pramonei, ir veikti taip pat kaip valstybės bankai, kurie, kaip nustatyta 168 konstatuojamojoje dalyje, yra valstybinės įstaigos. Todėl daroma išvada, kad privatūs bankai KLR vyriausybės pavedimu ir nurodymu atlieka funkcijas, kurios paprastai pavedamos vyriausybei, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje.
(180)
Be to, remiantis minėtais faktais net jei valstybės bankai nebūtų laikomi valstybinėmis įstaigomis, būtų laikoma, kad jie KLR vyriausybės pavedimu ir nurodymu atlieka funkcijas, kurios paprastai pavedamos vyriausybei, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje.
d) Kinijos finansų rinkos iškraipymai
(181)
Remiantis šiame tyrime surinkta informacija galima daryti išvadą, kad valstybės bankams tenka daugiau nei du trečdaliai Kinijos rinkos. Penki didžiausi valstybės komerciniai bankai (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications ir Industrial and Commercial Bank) užima daugiau nei pusę Kinijos bankų sektoriaus (65). Be to, Kinijos plėtros bankas ir Kinijos eksporto ir importo bankas visiškai priklauso valstybei. Šie septyni bankai suteikė didžiąją dalį paskolų aštuoniems atrinktiems eksportuojantiems gamintojams saulės baterijų plokščių tyrime. Valstybės nuosavybės dalis vis didėja, Kinijos finansų rinkoje yra iškraipymų, o Kinijos vyriausybės politika siekiama tiesiogiai teikti pigias paskolas pasirinktoms pramonės šakoms, todėl trukdoma sudaryti vienodas tarptautinės prekybos sąlygas ir sukuriami neteisėti pranašumai Kinijos gamintojams.
(182)
KLR bankai negali visiškai laisvai spręsti dėl paskolų teikimo sąlygų. Dėl palūkanų normų, jos privalo neviršyti Kinijos liaudies banko (PBOC) nustatytų ribų. Dėl šių ribų ir indėlių palūkanų viršutinių normų ribojimo kai kurie bankai gali gauti pigaus kapitalo (dėl indėlių palūkanų normų reguliavimo) ir gali jį skolinti pasirinktoms pramonės šakoms palankiomis sąlygomis.
(183)
Bankams taip pat taikomos taisyklės, kuriomis reikalaujama, kad jie, inter alia, teiktų paskolas pagal nacionalinės ekonomikos poreikius (66), tiektų kreditinę paramą skatinamiems projektams (67) arba teiktų pirmenybę aukštųjų ir naujų technologijų pramonės vystymui (68). Bankai privalo laikytis šių taisyklių.
(184)
Pagal naujausius faktus, kai kuriems dideliems KLR komerciniams bankams sudaryta galimybė naudotis prieiga prie valstybės užsienio valiutos atsargų (69). Tai labai mažina jų kapitalo sąnaudas ir šie „pigiai pasiskolinti pinigai“ naudojami USD ir EUR paskoloms, suteikiamoms atrinktoms bendrovėms ir projektams pagal investavimo užsienyje politiką. Taigi, jie gali taikyti sąlygas, kurių komerciniai bankai negali pasiūlyti.
(185)
Kitas svarbus fotovoltinių produktų pramonės finansavimo iškraipymas - Kinijos plėtros banko (toliau - CDB), kuris yra pagrindinis šios pramonės šakos skolintojas ir atrinktiems eksportuojantiems gamintojams suteikė didelę dalį paskolų arba kredito linijų, privilegijuota padėtis. Beveik visos CDB lėšos yra iš obligacijų pardavimo, o ne indėlių; po Finansų ministerijos, jis yra antras didžiausias obligacijų emitentas šalyje. Taikant šį specialų mechanizmą CDB gali pats pigiai gauti lėšų ir vėliau siūlyti paskolas lengvatinėmis sąlygomis tam tikriems pramonės sektoriams (70).
3.4.1.1. Lengvatinės paskolos
a) Įvadas
(186)
Skundo pateikėjas teigė, kad KLR vyriausybė subsidijuoja fotovoltinių produktų pramonę teikdama lengvatines paskolas ir kreditus.
b) Teisinis pagrindas
(187)
Lengvatinis skolinimas Kinijoje nustatytas toliau nurodytų teisės aktų nuostatomis: KLR komercinės bankininkystės įstatymo, Bendrųjų paskolų taisyklių (kurias įgyvendina Kinijos Liaudies bankas), Valstybės tarybos sprendimo Nr. 40 dėl pramoninės struktūros koregavimų skatinimo laikinųjų priemonių skelbimo ir įgyvendinimo.
c) Tyrimo išvados
(188)
Atsižvelgiant į visus įrodymus daroma išvada, kad didžiąją dalį paskolų atrinktoms eksportuojančių gamintojų grupėms teikia valstybės bankai, kurie pripažinti valstybinėmis įstaigomis 168 konstatuojamojoje dalyje, nes jiems suteiktos vyriausybės galios ir jie vykdo vyriausybės funkcijas. Esama papildomų įrodymų, kad šie bankai veiksmingai naudojasi vyriausybės galiomis, nes, kaip paaiškinta 164 konstatuojamojoje dalyje, valstybė (t. y. PBOC) akivaizdžiai kišasi į komercinių bankų sprendimų dėl Kinijos bendrovėms teikiamų paskolų palūkanų normų priėmimo procesą. Tokiomis aplinkybėmis šių subjektų skolinimo praktika tiesiogiai priskirtina vyriausybei. Tai, kad bankai naudojasi vyriausybės galiomis, patvirtina ir tai, kad Bendrųjų skolinimo taisyklių (kurias įgyvendina PBOC) 7 ir 15 straipsniai, Sprendimas Nr. 40 ir Komercinės bankininkystės įstatymo 34 straipsnis taikomi vykdant vyriausybės pramonės politiką. Daug išsamių įrodymų, kurie pagrįsti objektyviais tyrimais ir ataskaitomis, patvirtina, kad vyriausybė vis dar labai kišasi į Kinijos finansų sistemą, kaip jau paaiškinta 172 ir 178 konstatuojamosiose dalyse. Pagaliau KLR vyriausybė nepateikė informacijos, kuri būtų padėjusi geriau suprasti valstybės bankų sąsają su vyriausybe, kaip paaiškinta 139 ir 140 konstatuojamosiose dalyse. Taigi, dėl KLR valstybės komercinių bankų teikiamų paskolų Komisija priėjo prie išvados, kad fotovoltinių modulių gamintojai gauna finansinį indėlį vyriausybės tiesioginio lėšų pervedimo forma, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje. Be to, iš tų pačių įrodymų matyti, kad VKB (ir privatiems bankams) vyriausybė paveda arba nurodo atlikti tam tikras funkcijas, o tai reiškia, kad skiriamas finansinis indėlis, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje.
(189)
Atsižvelgiant į 169-178 konstatuojamosiose dalyse aprašytą analizę, taip pat nustatyta, kad privatiems bankams KLR vyriausybė nurodo arba paveda teikti paskolas fotovoltinių produktų gamintojams ir kad skiriamas finansinis indėlis, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i ir iv papunkčiuose.
(190)
Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje ir 6 straipsnio b punkte, nauda suteikiama, jei vyriausybės paskolos arba vyriausybės pavedimu arba nurodymu privačių subjektų paskolos suteikiamos palankesnėmis sąlygomis nei sąlygos, kurias gavėjas galėtų gauti rinkoje. Pagal nevyriausybines paskolas KLR negalima nustatyti tinkamo rinkos lyginamojo dydžio, nes nustatyta, kad privatūs bankai atlieka veiklą vyriausybės pavedimu arba nurodymu, todėl galima daryti prielaidą, kad jie vadovaujasi valstybės bankų skolinimo praktika. Todėl lyginamieji dydžiai buvo apskaičiuotai remiantis 198-200 konstatuojamosiose dalyse aprašytu metodu. Pagal šį lyginamąjį dydį matyti, kad fotovoltinių produktų pramonės sektoriui paskolos suteikiamos palankesnėmis nei rinkos sąlygomis.
(191)
Fotovoltinių produktų pramonė pagal Sprendimą Nr. 40 priklauso skatinamųjų kategorijai. Sprendimas Nr. 40 - aukščiausio KLR administracinio organo Valstybės tarybos nurodymas, todėl sprendimas kitoms valstybinėms įstaigoms ir ekonominės veiklos vykdytojams yra teisiškai privalomas. Sprendime pramonės sektoriai skirstomi į skatinamuosius, ribojamuosius ir likviduotuosius projektus. Šis teisės aktas - pramonės politikos gairės, kuriose kartu su žinynu parodoma, kaip KLR vyriausybė vykdo politiką skatinti ir remti įmonių grupes ar pramonės sektorius, kaip antai fotovoltinių produktų ir naujų energijos šaltinių pramonės, kurie žinyne įvardijami skatinamaisiais pramonės sektoriais. Pažymima, kad skatinamiesiems sektoriams priskiriami pramonės sektoriai sudaro tik dalį Kinijos ekonomikos. Be to, tik tam tikra šių skatinamųjų sektorių veikla įvardijama skatinamąja. Be to, Sprendimo Nr. 40 17 straipsnyje nurodoma, kad skatinamiesiems investicijų projektams suteikiama konkreti nauda ir paskatos, inter alia, finansinė parama. Kita vertus, dėl ribojamųjų ir likviduotųjų projektų, pagal Sprendimą Nr. 40 valstybės valdžios institucijoms suteikiami įgaliojimai tiesiogiai kištis ir reguliuoti rinką. Iš tikrųjų pagal 18 ir 19 straipsnius atitinkamai valdžios institucijai nurodoma neleisti finansų įstaigoms teikti paskolų tokiems ribojamiesiems ir likviduotiesiems projektams. Todėl akivaizdu, kad Sprendime Nr. 40 nustatomos privalomosios taisyklės visoms ekonominėms institucijoms, t. y. nurodymai skatinti ir remti skatinamuosius pramonės sektorius, vienas kurių - fotovoltinių produktų pramonė.
(192)
Kaip paaiškinta 172 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybė lengvatinį skolinimą nurodo taikyti kai kurioms pramonės šakoms; fotovoltinių produktų pramonė yra viena iš jų. Į visa tai atsižvelgus akivaizdu, kad valdžios institucijos leidžia finansų įstaigoms teikti lengvatines paskolas tik tam tikriems KLR vyriausybės politiką atitinkantiems pramonės sektoriams ir (arba) bendrovėms. Remiantis byloje surinktais įrodymais ir šiuo klausimu nebendradarbiaujant KLR vyriausybei daroma išvada, kad subsidijos lengvatinio skolinimo forma įprastai neteikiamos, todėl jos yra konkrečiai taikomos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte. Be to, jokia suinteresuotoji šalis nepateikė jokių įrodymų, kad subsidijos būtų skiriamos remiantis objektyviais kriterijais arba sąlygomis, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punkte.
d) Išvada
(193)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad visos atrinktų eksportuojančių gamintojų grupės tiriamuoju laikotarpiu naudojosi lengvatiniu skolinimu.
(194)
Atitinkamai fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus finansavimas turėtų būti laikomas subsidija.
(195)
Atsižvelgiant į tai, kad skiriamas finansinis indėlis, eksportuojantiems gamintojams teikiama nauda ir tai, kad subsidija yra konkrečiai taikoma, ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
e) Subsidijos sumos skaičiavimas
(196)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio b punktą gavėjams suteikta nauda laikomas sumos, kurią bendrovė moka už vyriausybės paskolą, ir sumos, kurią bendrovė mokėtų už panašią rinkoje gautą komercinę paskolą, skirtumas.
(197)
Kaip paaiškinta 190 konstatuojamojoje dalyje, iš Kinijos bankų teikiamų paskolų matyti, kad vyriausybė labai kišasi į bankininkystės sektorių, be to, neįmanoma nustatyti palūkanų normų, kurios būtų taikomos veikiančioje rinkoje, todėl naudojant toliau aprašytą metodą apskaičiuotas atitinkamas rinkos lyginamasis dydis. Be to, KLR vyriausybei nebendradarbiaujant Komisija turėjo naudotis turimais faktais, kad galėtų nustatyti tinkamą lyginamąją palūkanų normą.
(198)
Apskaičiuojant tinkamą lyginamąjį dydį RMB išduotoms paskoloms manoma, kad būtų tikslinga taikyti Kinijos palūkanų normas, pakoreguotas atsižvelgiant į įprastą rinkos riziką. Iš tikrųjų, tokiomis aplinkybėmis, kai eksportuotojų dabartinė finansinė būklė nustatyta iškraipytoje rinkoje ir nėra patikimos Kinijos bankų informacijos apie rizikos vertinimą ir kredito reitingų nustatymą, manoma, kad reikia atsižvelgti ne į Kinijos eksportuotojų kreditingumą nominaliąja verte, o pritaikyti skirtumą, kad būtų matyti galimas Kinijos iškraipytos rinkos poveikis šių eksportuotojų finansinei padėčiai.
(199)
Padėtis tokia pati ir kalbant apie užsienio valiutomis suteiktas paskolas. Lyginamuoju dydžiu laikytos BB reitingo atitinkamo nominalo įmonių obligacijos, išleistos per TL.
(200)
Dėl to, kaip paaiškinta 138-140 konstatuojamosiose dalyse, tiek KLR vyriausybės, tiek bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų paprašyta pateikti informacijos apie Kinijos bankų skolinimo politiką ir apie tai, kaip paskolos paskirtos eksportuojantiems gamintojams. Nors buvo ne kartą prašyta, tokios informacijos negauta. Kadangi šiuo klausimu nebendradarbiauta, be to, atsižvelgiant į visus turimus faktus ir laikantis pagrindinio reglamento 28 straipsnio 6 dalies nuostatų, manoma, kad būtų tikslinga laikyti, kad visoms bendrovėms Kinijoje būtų suteiktas tik aukščiausias neinvesticinio reitingo obligacijų laipsnis (agentūros Bloomberg suteiktas BB reitingas) ir įprastinei Kinijos liaudies banko skolinimo normai taikoma atitinkama priemoka, tikėtina bendrovių, kurios turi tokį reitingą, išleistų obligacijų atveju. Nauda eksportuojantiems gamintojams apskaičiuota atsižvelgiant į palūkanų normos diferencinį tarifą, išreikštą procentiniu dydžiu ir padaugintą iš likutinės paskolos sumos, t. y. per TL nesumokėtų palūkanų. Tada ši suma paskirstyta visai bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų apyvartai.
(201)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Lengvatinės paskolos
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, KLR ir susijusios bendrovės
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,25 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd ir susijusios bendrovės
0,85 %
3.4.1.2. Kredito linijų teikimas
a) Įvadas
(202)
Skundo pateikėjas teigė, kad Kinijos bankai eksportuojantiems Kinijos nagrinėjamojo produkto gamintojams neproporcingai padidino kredito linijas. Atlikus tyrimą patvirtinta, kad, iš tiesų, visos nagrinėtos bendrovės gavo didelės apimties kredito linijas iš Kinijos bankų, kurios, daugeliu atvejų buvo teikiamos nemokamai arba už labai mažą mokestį. Įprastomis rinkos sąlygomis tokioms kredito linijoms taikomi dideli įsipareigojimai ir administravimo mokesčiai, kuriais bankai kompensuoja išlaidas ir riziką.
b) Tyrimo išvados
(203)
EB - Orlaiviai Apeliacinės tarybos ataskaitoje patvirtinta, kad tokios kredito linijos, kurių poveikis viršija individualias paskolas, gali būti tiesioginis lėšų pervedimas pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį ir todėl yra finansiniai indėliai. Ekspertų grupė nustatė, kad galimo lėšų pervedimo nauda gaunama vien dėl prievolės tiesiogiai pervesti lėšas. Grupė taip pat nustatė, kad kredito linija savaime suteikiama nauda gaunančiai įmonei, taigi buvo galimas lėšų pervedimas, nesusijęs su tiesioginiu lėšų pervedimu suteikiant individualias paskolas (71).
(204)
Kredito linijas atrinktiems eksportuojantiems gamintojams suteikė tie patys bankai, suteikę minėtas lengvatines paskolas. Kaip minėta, šie bankai yra valstybinės įstaigos (158-166 konstatuojamosios dalys) arba KLR vyriausybės pavedimu ir nurodymu teikia lengvatinį finansavimą fotovoltinių produktų pramonei (169-178 konstatuojamosios dalys).
(205)
Kaip jau paaiškinta (158-185 konstatuojamosiose dalyse) Kinijos rinka yra iškreipta dėl teisės aktų ir valstybės bankų praktikos; taip pat nustatyta, kad daugeliu atvejų kredito linijos buvo teikiamos nemokamai arba už labai nedidelį mokestį. Įprastomis rinkos sąlygomis tokioms kredito linijoms taikomi dideli įsipareigojimai ir administravimo mokesčiai, kuriais bankai kompensuoja išlaidas ir riziką.
(206)
Naudos sumą sudaro bendrovėms teikiamoms komercinėms kredito linijoms paprastai taikomi mokesčiai, nuo kurių atrinkti eksportuojantys gamintojai daugeliu atveju buvo atleisti. Komisija taikė vienam iš atrinktų eksportuojančių gamintojų užsienio komercinio banko suteiktos kredito linijos mokesčius.
(207)
Fotovoltinių produktų pramonė pagal Sprendimą Nr. 40 priklauso skatinamųjų kategorijai. Sprendimas Nr. 40 - aukščiausio KLR administracinio organo Valstybės tarybos nurodymas, todėl sprendimas kitoms valstybinėms įstaigoms ir ekonominės veiklos vykdytojams yra teisiškai privalomas. Sprendime pramonės sektoriai skirstomi į skatinamuosius, ribojamuosius ir likviduotuosius projektus. Šis teisės aktas - pramonės politikos gairės, kuriose kartu su žinynu parodoma, kaip KLR vyriausybė vykdo politiką skatinti ir remti įmonių grupes ar pramonės sektorius, kaip antai fotovoltinių produktų ir naujų energijos šaltinių pramonės, kurie žinyne įvardijami skatinamaisiais pramonės sektoriais. Pažymima, kad skatinamiesiems sektoriams priskiriami pramonės sektoriai sudaro tik dalį Kinijos ekonomikos. Be to, tik tam tikra šių skatinamųjų sektorių veikla įvardijama skatinamąja. Be to, Sprendimo Nr. 40 17 straipsnyje nurodoma, kad skatinamiesiems investicijų projektams suteikiama konkreti nauda ir paskatos, inter alia, finansinė parama. Kita vertus, dėl ribojamųjų ir likviduotųjų projektų, pagal Sprendimą Nr. 40 valstybės valdžios institucijoms suteikiami įgaliojimai tiesiogiai kištis ir reguliuoti rinką. Iš tikrųjų pagal 18 ir 19 straipsnius atitinkamai valdžios institucijai nurodoma neleisti finansų įstaigoms teikti paskolų tokiems ribojamiesiems ir likviduotiesiems projektams. Todėl akivaizdu, kad Sprendime Nr. 40 nustatomos privalomosios taisyklės visoms ekonominėms institucijoms, t. y. nurodymai skatinti ir remti skatinamuosius pramonės sektorius, vienas kurių - fotovoltinių produktų pramonės dalis.
(208)
Kaip paaiškinta 172 ir 192 konstatuojamosiose dalyse KLR vyriausybė nurodo taikyti lengvatinį skolinimą; kai kurioms pramonės šakoms kredito linijų teikimas yra svarbiausia tokių lėšų dalis. Fotovoltinių produktų pramonė priskiriama tokių pramonės šakų grupei ir gauna naudos dėl diskriminacinio lengvatinio skolinimo.
(209)
Į visa tai atsižvelgus akivaizdu, kad valdžios institucijos leidžia finansų įstaigoms teikti lengvatines kredito linijas tik tam tikriems KLR vyriausybės politiką atitinkantiems pramonės sektoriams ir (arba) bendrovėms. Remiantis byloje surinktais įrodymais ir šiuo klausimu nebendradarbiaujant KLR vyriausybei daroma išvada, kad subsidijų neproporcingų kredito linijų teikimo forma apskritai neteikiama, todėl jos yra konkrečiai taikomos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte. Be to, jokia suinteresuotoji šalis nepateikė jokių įrodymų, kad subsidijos būtų skiriamos remiantis objektyviais kriterijais arba sąlygomis, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punkte.
c) Išvada
(210)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad tiriamuoju laikotarpiu visos atrinktų eksportuojančių gamintojų grupės pasinaudojo kredito linijomis, teikiamomis nemokamai arba už mažesnį nei rinkos mokestį.
(211)
Atitinkamai tokių kredito linijų teikimas fotovoltinių produktų pramonei turėtų būti laikomas subsidija.
(212)
Atsižvelgiant į tai, kad skiriamas finansinis indėlis, eksportuojantiems gamintojams teikiama nauda ir tai, kad subsidija yra konkrečiai taikoma, ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
d) Subsidijos sumos skaičiavimas
(213)
Kredito linijų teikimas nemokamai arba už mažesnį negu rinkos mokestį yra finansinių paslaugų teikimas (pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktis) už mažesnį nei tinkamą atlygį. Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Dėl 158-185 konstatuojamosiose dalyse aprašytų rinkos iškraipymų ir atsižvelgiant į KLR vyraujančias rinkos sąlygas nebuvo galima nustatyti atlygio už finansines paslaugas (šiuo atveju kredito linijas). Todėl pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio d punkto ii papunktį gavėjams suteikta nauda laikomas sumos, kurią bendrovė moka už Kinijos bankų teikiamas kredito linijas, ir sumos, kurią bendrovė mokėtų už panašią komercinę kredito liniją rinkoje, skirtumas. Kredito linijos taip pat galėtų būti vienas iš lėšų pervedimo būdų pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį.
(214)
Vienas iš atrinktų eksportuojančių gamintojų gavo kredito liniją iš banko, kurio būstinė yra ne KLR finansinėje jurisdikcijoje ir šiai kredito linijai buvo taikomi pasaulio finansų rinkose įprasti įsipareigojimai ir tvarkymo mokesčiai. Nors kredito liniją teikė minėto banko patronuojamoji Kinijos bendrovė, ji laikyta tinkama lyginamajam dydžiui nustatyti. Šiai kredito linijai taikomus mokesčius nutarta taikyti kaip lyginamąjį dydį pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio d dalies ii punktą.
(215)
Subsidijai apskaičiuoti lyginamasis mokesčių lygis taikytas proporcingai kiekvienai kredito linijos sumai (atėmus faktiškai sumokėtus mokesčius). Tais atvejais, kai kredito linija teikta daugiau kaip vienerius metus, visa subsidijos suma buvo paskirstyta pagal kredito linijos teikimo trukmę ir atitinkamą sumą, priskiriamą TL.
(216)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Kredito linijų teikimas
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
1,09 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd ir susijusios bendrovės
2,59 %
3.4.1.3. Eksporto kredito subsidijų programos
(217)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.1.4. Eksporto garantijos ir ekologiškų technologijų draudimas
a) Įvadas
(218)
Skunde tvirtinta, kad China Export & Credit Insurance Corporation (Sinosure) teikia eksporto kredito draudimą lengvatinėmis sąlygomis nagrinėjamojo produkto gamintojams, inter alia, pagal programą „Green Express“. Skunde nurodyta, kad Sinosure eksporto kredito draudimo nepakanka net šios programos ilgalaikėms veiklos sąnaudoms ir nuostoliams tinkamai padengti.
b) Nebendradarbiavimas ir turimų faktų naudojimas
(219)
Kaip minėta 104 ir 105 konstatuojamosiose dalyse, Komisija paprašė pateikti informacijos klausimyne, rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo ir per tikrinamąjį vizitą KLR vyriausybėje ir Sinosure, kurios nei KLR vyriausybė, nei Sinosure nepateikė.
(220)
Komisija paprašė Sinosure, kaip oficialaus valstybės eksporto kredito draudiko, institucinės struktūros ir susijusių veiklos dokumentų. KLR vyriausybė pateikė tik 2004 m. bendrą Prekybos ministerijos (MOFCOM) ir Sinosure paskelbtą pranešimą, bet nepateikė kelių kitų atitinkamų dokumentų, įskaitant, pavyzdžiui, vadinamąjį 840-ąjį planą, įtrauktą į 2009 m. gegužės 27 d. Valstybės tarybos pranešimą (72).
(221)
Dėl klausimyno ir 1 priedo atsakymų dėl Sinosure patikimumo, Komisija negalėjo gauti tam tikrų dokumentų ir patikrinti nemažai informacijos, kurios paprašyta vietoje. Visų pirma, Sinosure nepateikė tokios Komisijos prašomos informacijos ir reikalaujamų įrodymų: a) 2012 m. finansinių ataskaitų, kurių, kaip pranešta, dar nebuvo Sinosure interneto svetainėje; b) atitinkamų dokumentų dėl eksporto kredito draudimo dviem atrinktiems bendradarbiaujantiems eksportuotojams, įskaitant sutartis, rizikos vertinimo, korespondencijos ir priemokų mokėjimų įrodymų; c) konkrečios informacijos apie Valstybės tarybos paskirtą aukštesnio lygio vadovybę; d) įrodymų dėl 2004 m. bendrame Prekybos ministerijos (MOFCOM) ir Sinosure paskelbtame pranešime nurodytos informacijos ir lengvatų, įskaitant patvirtinimą dėl ribojimo, dėl normų lankstumo ir nuolaidos priemokų kitimo ribose; e) įrodymų, dėl ilgalaikių veiklos sąnaudų ir eksporto kredito draudimo veiklos pelno; f) įrodymų dėl fotovoltinių produktų rinkos padėties vertinimo.
(222)
Komisija taip pat negalėjo patikrinti kai kurios klausimyno atsakymų informacijos dėl Sinosure veiklos, įskaitant, visų pirma, atsakymų dėl rizikos vertinimo, faktinio priemokų nustatymo ir taikymo bei patvirtinimo procedūros, nes Sinosure atsisakė aptarti konkrečias sutartis su atrinktais bendradarbiaujančiais eksportuotojais. Sinosure taip pat negalėjo paaiškinti arba pateikti patvirtinamųjų dokumentų dėl skaičių neatitikimų ir kitos Komisijos nurodytos informacijos, pateiktos klausimyno ir rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakymuose.
(223)
Atliekant tikrinamąjį vizitą ir KLR vyriausybės 2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė ir Sinosure siekė pagrįsti nebendradarbiavimą konfidencialumo priežastimis. Šiuo atžvilgiu rašte prieš patikrinimą vietoje ir vėlesnėje korespondencijoje e. paštu labai aiškiai išdėstyta, kad Komisija siekia, jog tikrinimas būtų prasmingas, todėl akivaizdžiai imsis visų būtinų atsargumo priemonių pateiktos konfidencialios informacijos arba tiesiog patikrinimui pateiktos informacijos konfidencialumui užtikrinti, atsižvelgdama į savo teisinius įsipareigojimus apsaugoti šią informaciją pagal atitinkamas griežtas ES taisykles. Dėl dokumentų, kuriuos Sinosure bandė pateikti pasibaigus tikrinamajam vizitui, ir kurių Komisija negalėjo tinkamai patikrinti, į juos negali būti atsižvelgta, nes jie buvo specialiai parengti tyrimui ir Komisija negalėjo patikrinti pirminių dokumentų.
(224)
Atsižvelgiant į nepakankamą KLR vyriausybės ir Sinosure bendradarbiavimą, Komisija negalėjo patikrinti tam tikros informacijos dėl Sinosure eksporto kredito draudimo atrinktiems bendradarbiaujantiems eksportuojantiems nagrinėjamojo produkto gamintojams padengimo. Todėl kai kurios Komisijos išvados pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį pagrįstos byloje surinkta informacija.
c) Sinosure yra valstybinė įstaiga
(225)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sinosure yra valstybinė įstaiga, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio b dalyje ir atitinkamoje PPO teismo praktikoje (73), nes ji turi vyriausybės galių, jai tokios galios suteiktos arba ji tokiomis galiomis naudojasi. Visų pirma, KLR vyriausybė reikšmingai kontroliuoja Sinosure (74), o Sinosure vykdo vyriausybės pavestas funkcijas ir turi vyriausybės galių.
(226)
Komisija pastebi, kad Sinosure eksporto kredito draudimo veikla yra neatsiejama platesnio masto finansų sektoriaus, į kurį, kaip nustatyta, vyriausybė tiesiogiai kišasi ir iškraipo normalią finansų rinkos veiklą KLR, dalis (žr. 185 ir tolesnes konstatuojamąsias dalis).
(227)
Sinosure atlieka vyriausybės pavestas funkcijas veikdama kaip vienintelė oficiali eksporto kredito draudimo KLR įstaiga. Todėl eksporto kredito draudimo rinkoje jos padėtis yra monopolinė. Bendrovė patvirtino, kad ši rinka nėra atvira, nors yra keletas konkuruojančių tarptautinių bendrovių, netiesiogiai vykdančių veiklą KLR.
(228)
Sinosure visiškai priklauso vyriausybei; vyriausybė atlieka visišką jos finansų kontrolę. Sinosure priklauso tik valstybei (ji 100 proc. priklauso Valstybės tarybai). Registruotas 4 mlrd. RMB kapitalas gautas iš eksporto kredito draudimo rizikos kapitalo fondo pagal valstybės finansų biudžetą. Be to, 2011 m. valstybė suteikė 20 mlrd. RMB per China Investment Corporation, nepriklausomą Kinijos turto fondą (75). Įstatuose nurodyta, kad bendrovės kompetentinga verslo įstaiga yra finansų ministerija, ir reikalaujama, kad bendrovė pateiktų finansų ir apskaitos ataskaitas ir mokestinio biudžeto ataskaitą finansų ministerijai išnagrinėti ir patvirtinti.
(229)
Dėl vyriausybės kontrolės, Sinosure priklauso tik valstybei, todėl direktorių valdybos nėra. Kalbant apie stebėtojų tarybą, visus stebėtojus skiria Valstybės taryba; jie vykdo savo pareigas pagal „svarbių valstybės finansų įstaigų stebėtojų tarybos laikinąjį reglamentą“. Aukštesniojo lygmens Sinosure vadovybę taip pat skiria vyriausybė. Remiantis bendrovės 2011 m. metine ataskaita Sinosure pirmininkas yra partijos komiteto sekretorius, o didžioji aukštesniojo lygmens vadovybės dalis taip pat yra partijos komiteto nariai. Atsižvelgiant į Sinosure atsisakymą pateikti daugiau informacijos apie aukštesniojo lygmens vadovybę, galima daryti išvadą, kad vadovybė tiesiogiai atstovauja vyriausybei, kuri tiesiogiai skiria stebėtojų tarybos narius ir aukštesniojo lygmens vadovus. Todėl vyriausybė reikšmingai kontroliuoja Sinosure.
(230)
Sinosure vykdomos vyriausybės funkcijos ir politika yra tokios akivaizdžios, kad galima daryti išvadą, jog bendrovė tiesiogiai atstovauja pačiai vyriausybei. Sinosure 2011 m. metinėje ataskaitoje yra keletas su šiuo klausimu susijusių teiginių, t. y.: Sinosure„aktyviai atliko eksporto kredito agentūros politikos funkcijas (…) ir pasiekė gerų pradinių rezultatų pirmaisiais 12-tojo penkmečio plano metais“ (2011 m. metinės ataskaitos 4 p.); „tolesnė korporacijų reformos plėtra sustiprino Sinosure kaip eksporto kredito agentūros vaidmenį. KKPCK ekonomikos konferencijoje pabrėžta tokios funkcijos svarba ir nustatyti aiškūs kredito draudimo reikalavimai, kuriais grindžiama mūsų plėtra.“ (2011 m. metinės ataskaitos 5 p.) „Per 2011 m. metus Sinosure įgyvendino KKP centrinio komiteto ir Valstybės tarybos strategijas, sprendimus ir priemones bei valstybės politiką diplomatijos, užsienio prekybos, pramonės ir finansų srityse, visiškai panaudojo savo politikos funkcijas ir sparčiai vystėsi“ (2011 m. metinės ataskaitos 11 p.); „Sinosure visiškai įvykdė valstybinės politikos „specialiąją priemonę, skirtą didelių įrangos rinkinių eksporto draudimo finansavimui“ ir įvykdė valstybės įsipareigojimus“ (2011 m. metinės ataskaitos 11 p.).
(231)
KLR vyriausybės paskelbta institucinė struktūra bei kiti dokumentai, kuriais vadovaudamasi veikia Sinosure, dar geriau įrodo, kad ji atlieka valstybinės įstaigos funkcijas ir kad jai suteiktas įgaliojimas atlikti vyriausybės politiką. 2004 m. MOFCOM ir Sinosure bendrai paskelbė pranešimą dėl strategijos, susijusios su prekybos skatinimu taikant mokslą ir technologijas bei naudojant eksporto kredito draudimą, įgyvendinimo (Shang Ji Fa (2004 m.) Nr. 368, 2004 m. liepos 26 d.); Sinosure veikla iki šiol reglamentuojama šiuo dokumentu. Šio pranešimo tikslai - remti aukštųjų ir naujų technologijų bei didelės pridėtinės vertės produktų eksportą toliau taikant eksporto kredito draudimą. Pranešime Sinosure aiškiai suteikiami įgaliojimai remti pagrindines eksporto pramonės šakas, nurodytas 2006 m. Kinijos aukštųjų ir naujų technologijų produktų kataloge. Šiame kataloge taip pat be kitų produktų, kuriems tai taikoma, įtraukti ir „saulės energijos elementai ir moduliai“, todėl galima laikyti, kad Sinosure juos tiesiogiai remia. Pranešime nurodytos tokios lengvatos: „žaliasis kanalas“, t. y. speciali parama į katalogą įtrauktiems produktams, kuri turėtų būti patvirtinama per penkias dienas, jei laikomasi garantijų sąlygų ir ribojimo patvirtinimo prioritetiniam draudimui; prašymo greitis - parengiama per tris mėnesius nuo tos dienos, kai pateikiami prašymo dokumentai; normų lankstumas, kurį sudaro didžiausios nuolaidos Sinosure priemokos kitimo ribose. Pranešime taip pat numatyta, kad regionų ir vietos prekybos institucijos imasi tolesnių priemonių kataloge nenurodytiems produktams remti. Pranešime reikalaujama, kad Sinosure pritaikytų garantijų modelį, pagrįstą nacionaline pramonės politika ir aukštųjų ir naujų technologijų produktų eksporto ypatybėmis, ir remtų inovacijas bei mokslo ir tyrimų plėtros pramonę, ypač remiamą valstybės.
(232)
Komisija žino apie kitus dokumentus, įrodančius, kad Sinosure tiesiogiai vykdo vyriausybės politiką, kuria, inter alia, teikiama nauda eksportuojantiems gamintojams. Vadinamasis 840-asis planas išsamiai išdėstytas 2009 m. gegužės 27 d. Valstybės tarybos pranešime (76). Jo pavadinimas siejamas su 84 mlrd. USD naudojimu eksporto draudimui ir tai yra viena iš šešių priemonių, kurias Valstybės taryba pradėjo 2009 m. eksporto paklausai stabilizuoti vykstant pasaulinei krizei ir vis didėjant eksporto kredito draudimo paklausai. Šešios priemonės apima visų pirma platesnę eksporto kredito draudimo aprėptį, trumpalaikio eksporto kredito draudimo (84 mlrd. USD 2009 m.) teikimą ir priemokos normos sumažinimą. Sinosure yra vienintelė politinė institucija garantuojanti eksporto kredito draudimą, todėl nurodyta kaip plano vykdytoja. Dėl draudimo priemokos sumažinimo, Sinosure turėjo užtikrinti, kad vidutinė trumpalaikio eksporto kredito draudimo norma būtų sumažinta 30 %, remiantis bendra vidutine 2008 m. norma.
(233)
Vadinamasis 421-asis planas buvo įtrauktas į 2009 m. birželio 22 d. Prekybos ministerijos ir Finansų ministerijos bendrai paskelbtą pranešimą dėl didelių įrangos rinkinių eksporto draudimo specialių finansavimo nuostatų įgyvendinimo klausimų. Ši politikos sritis buvo taip pat svarbi, nes pagal ją buvo remiama Kinijos investavimo užsienyje politika, parengta reaguoti į 2009 m. pasaulinę finansų krizę; taikant šią politiką suteikta 42,1 mlrd. USD lėšų draudimui, skirtam didelių įrangos rinkinių eksportui remti. Lėšas valdytų ir teiktų Sinosure ir kai kurios kitos finansų įstaigos. Įmonėms, kurioms taikomas šis dokumentas, galėtų būtų taikomos lengvatinės finansinės priemonės, įskaitant eksporto kredito draudimą. Dėl Kinijos vyriausybės nebendradarbiavimo Komisija negalėjo prašyti papildomos informacijos apie šį pranešimą. Nesant priešingų įrodymų, Komisija turi pagrindo manyti, kad į šį dokumentą taip pat įtraukta fotovoltinė įranga ir fotovoltinių produktų sektorius.
(234)
Kiti dokumentai, įrodantys vyriausybės paramą teikiant trumpalaikį eksporto kredito draudimą, apima du dokumentus dėl finansinės paramos strateginėms besivystančioms pramonės šakoms didinimo. Valstybės tarybos pranešimo dėl vystymo ir plėtros, susijusio su strateginiu sprendimu dėl spartesnio besivystančių pramonės šakų plėtojimo (Guo Fa (2010 m.), Nr. 32, 2010 10 18) 7 dalies C punkte finansų įstaigos raginamos padidinti finansinę paramą. Strateginių naujų pramonės šakų vystymo įgyvendinimo gairėse, kurias bendrai paskelbė visos atsakingos ministerijos (t. y. Nacionalinė plėtros ir reformų komisija, Prekybos ministerija, Mokslo ministerija, Pramonės ir informacinių technologijų ministerija, Aplinkos apsaugos ministerija, Finansų ministerija, Valstybinė mokesčių inspekcija, Generalinė muitinės administracija, Generalinė kokybės priežiūros administracija, Intelektinės nuosavybės teisių tikrinimo biuras) (Guo Fa (2011 m.), Nr. 310, 2011 m. spalio 21 d.), taip pat konkrečiai nurodyta XXVII dalis dėl aktyvios paramos, inter alia, teikiant eksporto kredito draudimą strateginėms besivystančioms pramonės šakoms. Šios strateginės besivystančios pramonės šakos daugiausia dėmesio skiria produktams, technologijoms ir paslaugoms, skirtiems tarptautinei rinkai vystyti, kosmosui, aukščiausios klasės įrangos gamybai, didelės apimties arba skatinamai vietos patentuotai technologijai ir standartiniams strateginės naujos pramonės eksporto produktams. Todėl, nesant priešingų įrodymų, pagrįstai manoma, kad nagrinėjamasis produktas ir atrinkti eksportuotojai priklauso „strateginėms besivystančioms pramonės šakoms“ ir jiems gali būti teikiama susijusi nauda.
(235)
Remdamasi tuo, kas minėta, Komisija daro išvadą, kad Sinosure yra valstybinė įstaiga, kuriai suteikti įgaliojimai vykdyti vyriausybės politiką, ją reikšmingai kontroliuoja vyriausybė ir ji atlieka vyriausybės funkcijas.
d) Teisinis pagrindas
(236)
Šios programos teisinis pagrindas: MOFCOM ir Sinosure bendrai paskelbtas pranešimas dėl strategijos, susijusios su prekybos skatinimu taikant mokslą ir technologijas bei naudojant eksporto kredito draudimą, įgyvendinimo (Shang Ji Fa (2004 m.) Nr. 368,); 2006 m. Kinijos aukštųjų ir naujų technologijų produktų eksporto katalogas; vadinamasis 840-asis planas, įtrauktas į 2009 m. gegužės 27 d. Valstybės tarybos pranešimą; vadinamasis 421-asis planas, įtrauktas į 2009 m. birželio 22 d. Prekybos ministerijos ir Finansų ministerijos bendrai paskelbtą pranešimą dėl didelių įrangos rinkinių eksporto draudimo specialių finansavimo nuostatų įgyvendinimo klausimų; Valstybės tarybos pranešimas dėl vystymo ir plėtros, susijęs su strateginiu sprendimu dėl spartesnio besivystančių pramonės šakų plėtojimo (Guo Fa (2010 m.), Nr. 32, 2010 m. spalio 18 d.) ir jo įgyvendinimo gairės (Guo Fa (2011 m.), Nr. 310, 2011 m. spalio 21 d.).
e) Tyrimo išvados
(237)
Sinosure yra valstybinė įstaiga, kuriai suteiktos vyriausybės galios ir ji vykdo valstybės teisės aktus ir planus; eksporto kredito draudimo teikimas nagrinėjamojo produkto gamintojams yra finansinis indėlis galimo vyriausybės tiesioginio lėšų pervedimo forma, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje.
(238)
Dėl priemokos, kurią mokėjo eksportuojantys gamintojai, vietos valdžios institucijų sumokėtos dalies atskaitos, tai taip pat yra tiesioginis lėšų pervedimas dotacijos forma pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį.
(239)
Pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalį ir 6 straipsnio c dalį nauda yra tokia, kad Sinosure teikia eksporto kredito draudimą palankesnėmis sąlygomis nei sąlygos, kurias gavėjas galėtų įprastai gauti rinkoje, arba ji teikia tokį draudimą, kurio būtų neįmanoma gauti rinkoje. Papildoma eksportuojančio gamintojo gauta nauda, kaip apibrėžta 3 straipsnio 2 dalyje, yra tų vietovių, kuriose veikia kai kurie eksportuojantys gamintojai, vietos institucijų grynaisiais pinigais grąžinama Sinosure sumokėtos draudimo įmokos dalis.
(240)
2004 m. pranešime nurodyta visa Sinosure ir (arba) vietos institucijų suteikta nauda 2006 m. kataloge nurodytoms įmonėms, atitinkančioms nacionalinės politikos kryptis. Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sinosure ir atrinktų eksportuojančių gamintojų draudimo sutartys ir vietos institucijų taikytas draudimo įmokos grąžinimas visiškai atitinka tokią naudą. Pagal programą „Green Express“ supaprastinamas ir pagreitinamas draudimo suteikimas ir ieškinių sprendimas skubiai įvertinant patirtą žalą ir sumokant išmokas klientui.
(241)
Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad pagal priemones, kurių buvo imtasi po 2009 m. finansų krizės ir išsamiai aprašytos 840-ajame ir 421-ajame planuose, o vėliau aprašytos 2011 m. priemonėse strateginėms besivystančioms pramonės šakoms, suteikta didelė nauda eksportuojantiems gamintojams. Šios priemonės padidino galimybes gauti draudimą ir dar labiau sumažinti Sinosure mokamą draudimo įmoką, nepaisant sunkios ekonominės padėties ir labai išaugusios Sinosure rizikos, kurią ji patiria suteikdama rizikos draudimą; šiose priemonėse visiškai atsižvelgta į Sinosure taikomą draudimą, suteikiamą eksportuojantiems gamintojams. Visų pirma atlikus tyrimą nustatyta, kad atitinkamais TL metais draudimo sąlygos ir taikomos įmokos iš esmės nepakito arba pagerėjo, nepaisant didesnio ieškinių, kuriuos kompensavo Sinosure skaičiaus ir iš esmės pablogėjusios fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus padėties.
(242)
Dėl naudos, Komisija pirmiausia išnagrinėjo, kokiu mastu Sinosure įmokomis padengė trumpalaikio eksporto kredito draudimo sąnaudas. Sinosure pateikė teiginį, pagrįstą PPO susitarimo dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių (toliau - SSKP) j punktu, kuriame teigiama, kad draudžiama teikti eksporto subsidijas, kaip apibrėžta to susitarimo 3 straipsnio 1 dalies a punkte, taikant eksporto kredito draudimo programas, kuriose nustatytos įmokos yra nepakankamos ilgalaikėms veiklos sąnaudoms ir programų nuostoliams padengti. Klausimyno atsakyme Sinosure paprasčiausiai nurodė pastarųjų penkių metų pelną ir nuostolius ir padarė išvadą, kad atsižvelgiant į tai, jog apskritai per šį laikotarpį ji veikė pelningai, eksportuojantiems gamintojams suteiktas trumpalaikis eksporto kredito draudimas nebuvo subsidija pagal PPO SSKP. Kaip paaiškinta pirmiau (žr. 221 ir 222 konstatuojamąsias dalis), Komisija paprašė Sinosure pateikti konkrečią informaciją ir įrodymus dėl jos ilgalaikio eksporto kredito draudimo veiklos pelningumo, įskaitant pajamas iš įmokų ir veiklos sąnaudas bei programos nuostolius pagal PPO SSKP. Tačiau Sinosure nepateikė per tikrinamąjį vizitą prašytų dokumentų ir įrodymų, primygtinai nurodydama audituotose metinėse ataskaitose pateiktus duomenis apie bendrą pelningumą.
(243)
Komisija pažymi, kad, net jei ji paprasčiausiai remtųsi Sinosure metinės ataskaitos duomenimis negalėdama patikrinti šiose ataskaitose nurodytų skaičių ir duomenų, ji negalėtų daryti išvados, kad Sinosure eksporto kredito draudimo padalinys, atitinkantis j punkte nurodytą programą, gavo ilgalaikį pelną. Be eksporto kredito draudimo Sinosure vykdo įvairią veiklą, o metiniame pranešime pateikti skaičiai ir duomenys yra konsoliduoti visos šios veiklos duomenys, tiksliai neatskirti pagal veiklos rūšis. Pagal kai kurias metines ataskaitas (išskyrus naujausią ataskaitą) trumpalaikis eksporto kredito draudimas yra svarbiausia Sinosure veikla, bet tiksli procentinė dalis nėra nurodyta. Sinosure atsisakė pateikti tik su pastarąja veikla susijusią prašomą informaciją ir įrodymus, reikalingus PPO SSKP 1 priedo j punkte nurodytai programai ištirti, todėl Komisija turi padaryti išvadas pagal turimus įrodymus.
(244)
Komisija visų pirma pažymi, kad Sinosure įstatų 11 straipsnyje nustatyta, jog bendrovės veikla nėra nei nuostolinga, nei pelninga. Kitaip tariant, pagal įstatus Sinosure nesiekia gauti kuo didesnio pelno ir pakanka, kad kaip vienintelis oficialus KLR eksporto kredito draudikas ji dirba nenuostolingai. Kaip paaiškinta pirmiau, remiantis turimais duomenimis, Sinosure veikia teisinėje ir politinėje aplinkoje, pagal kurią bendrovė privalo vykdyti vyriausybės politiką ir planus pagal viešosios politikos įgaliojimus. Iš visų atrinktų valstybės konkrečiai remiamų pramonės sektorių ir įmonių, eksportuojantys gamintojai turėjo galimybę nevaržomai gauti Sinosure eksporto kredito draudimą lengvatinėmis įmokų normomis net po 2009 m. pasaulinės krizės ir net kuomet per TL fotovoltinių produktų pramonės sektorius patyrė precedento neturinčią krizę. Todėl Sinosure fotovoltinių produktų pramonės sektoriui teikia neribotas galimybes gauti draudimą, o jos taikoma ypač maža draudimo įmoka neatspindi faktinės rizikos, patiriamos apdraudžiant šio sektoriaus eksportą. Atsižvelgiant į visus šiuos elementus galima daryti išvadą, kad negalima atmesti galimybės, jog tikėtina, kad Sinosure taikomos įmokos būtų nepakankamos bendrovės ilgalaikei veiklai padengti; iš tiesų tai būtų tikėtina.
(245)
Nebendradarbiaujant Sinosure Komisija svarstė net ir papildomą informaciją, pagrindžiančią šią išvadą. Iš viešai pateiktų įrodymų aiškiai matyti, kad iš tikrųjų ilgalaikė Sinosure veikla yra nuostolinga (77). Komisija taip pat išanalizavo atitinkamus 2006-2011 metinių ataskaitų, kurias Sinosure pateikė klausimyno atsakymuose pateiktiems pelningumo rodikliams pagrįsti, pajamų ataskaitose pateiktus skaičius. Šie skaičiai rodo, kad Sinosure įtraukė didelius ilgalaikės bendro draudimo veiklos nuostolius, kuriems nepriskyrė investicinių pajamų ir kitų pajamų. Tiksliau tariant, kiekvienais metais nuo 2006 m. iki 2011 m. (išskyrus tik 2010 m.) išmokėtos draudimo išmokos jau (beveik) arba (gerokai) viršija Sinosure grynąsias gautas įmokas. Iš grynųjų įmokų atskaičius veiklos sąnaudas ir komisinių sąnaudas gaunamas nuostolis dar didesnis. Iš šių duomenų matyti, kad, nepaisant nedidelio pelno 2010 m., visą laikotarpį patirti dideli bendros draudimo veiklos nuostoliai. Remiantis metine ataskaita, didelė dalis bendrų Sinosure pajamų yra investicinės pajamos ir kitos pajamos, kurios nėra svarbios eksporto kredito draudimo programos įgyvendinamumui įvertinti. Trumpalaikis eksporto kredito draudimas sudaro didžiausią Sinosure verslo veiklos dalį, todėl nesant priešingų įrodymų daroma išvada, kad pagal eksporto kredito draudimo programą Sinosure patyrė didelius ilgalaikius nuostolius.
Atsižvelgiant į tai, kad Sinosure patiria nuostolių dėl eksporto kredito draudimo programos, tai, ar buvo gauta naudos, nustatoma palyginant eksportuojančių gamintojų sumokėtas įmokas su rinkos įmokomis. Sinosure yra vienintelis oficialus eksporto kredito draudikas ir todėl visiškai kontroliuoja vidaus rinką. KLR nėra tokių priemonių komercinių lyginamųjų dydžių, todėl turint omenyje tai, kad KLR finansų rinka iškraipoma dėl valstybės kišimosi, lyginamasis ne KLR rinkos dydis, t. y. įprastomis rinkos sąlygomis mokamos įmokos, taikomas pagrįstai. Todėl, kaip aprašyta skirsnyje dėl subsidijų sumos skaičiavimo, įmokos yra mažesnės nei rinkos normos ir yra teikiama nauda.
(246)
Minėtos subsidijos priklauso nuo eksporto veiklos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies a punkte, nes jos teikiamos tik jei vykdomas eksportas. Be to, jos taip pat yra konkrečiai taikomos pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punktą, nes jomis naudotis gali tik tam tikros įmonės. Saulės elementai ir moduliai yra išskirtinai nurodyti 2006 m. aukštųjų ir naujų technologijų produktų kataloge, o tai yra būtina sąlyga pasinaudoti 2004 m. pranešime nurodytu lengvatiniu režimu. Be to, vienas iš pagrindinių Sinosure tikslų - įgyvendinti nacionalinę politiką ir planus, įskaitant 12-ąjį penkmečio planą dėl fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus. Fotovoltinių produktų pramonės sektorius taip pat gauna naudos pagal 840-ąjį ir 421-ąjį planus; šie planai taip pat taikomi ir keliems kitiems sektoriams, nurodytiems minėtuose planuose (žr. 232 ir 233 konstatuojamąsias dalis). Fotovoltinių produktų pramonės sektorius taip pat laikomas vienas iš skatinamųjų pramonės sektorių pagal Sprendimą Nr. 40 ir kitus planavimo dokumentus ir teisės aktus (žr. 207 ir 208 konstatuojamąsias dalis). Ši pramonė taip pat priskiriama „strateginėms ir besivystančioms pramonės šakoms“, kurioms pagal vyriausybės politiką suteikiama tam tikra nauda (žr. 102 konstatuojamąją dalį). Dauguma eksportuojančių gamintojų taip pat turi oficialų aukštųjų ir naujų technologijų įmonių statusą, pagal kurį taikant palankią vyriausybės politiką joms suteikiama tam tikrų pranašumų.
(247)
Todėl akivaizdu, kad Sinosure teikiama nauda arba vietos valdžios institucijų atlyginama draudimo įmokos dalis netaikoma visiems pramonės sektoriams ir visoms įmonėms, o taikoma tik sektoriams ir įmonėms, konkrečiai atitinkantiems tam tikrą vyriausybės paramos politiką ir ją pagrindžiančius dokumentus. Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamojo produkto gamintojams Sinosure ir (arba) vietos valdžios institucijų teikiama nauda yra konkreti, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte. Be to, kadangi nebuvo įrodymų, kad subsidija yra pagrįsta objektyviais kriterijais arba sąlygomis pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punktą, nauda yra konkreti taip pat ir šiuo atžvilgiu.
f) Išvada
(248)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad šešios atrinktų eksportuojančių gamintojų grupės tiriamuoju laikotarpiu naudojosi Sinosure teikiamu eksporto kredito draudimu.
(249)
Sinosure eksporto kredito draudimas, taikomas fotovoltinių produktų pramonei, turi būti laikomas subsidija, jeigu įmokos mažesnės už rinkos normas.
(250)
Atsižvelgiant į tai, kad skiriamas finansinis indėlis, eksportuojantiems gamintojams teikiama nauda ir tai, kad subsidija yra konkrečiai taikoma, ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
g) Subsidijos sumos skaičiavimas
(251)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Nauda skaičiuojama panašiai kaip ir paskolų garantijoms. Pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio c punktą gavėjams suteikta nauda laikomas įmokos sumos, kurią bendrovė moka už Sinosure teikiamą trumpalaikį draudimą, ir įmokos sumos, kurią bendrovė mokėtų už panašų rinkoje gautą eksporto kredito draudimą, skirtumas.
(252)
Sinosure teikiamas trumpalaikis eksporto kredito draudimas pagrįstas valstybės politikos tikslais, o Sinosure užima monopolinę padėtį vidaus rinkoje ir veikia kaip vienintelė oficiali eksporto kredito agentūra, todėl atitinkamas rinkos lyginamasis dydis apskaičiuotas taikant toliau aprašytą metodą. Be to, KLR vyriausybė ir Sinosure nebendradarbiaujant Komisija turėjo naudotis turimais faktais, kad galėtų nustatyti tinkamą rinkos draudimo įmoką, taikomą fotovoltinių produktų gamintojams.
(253)
Komisija mano, kad tinkamiausias lyginamasis dydis, kurį galima nustatyti pagal turimą informaciją, yra įmokos normos, kurias taiko Jungtinių Amerikos Valstijų eksporto ir importo bankas (toliau - Ex-Im bankas). Remiantis viešai prieinama informacija, (78) Ex-Im bankas yra oficiali JAV federalinės vyriausybės eksporto kredito agentūra ir pats save išlaiko. Ex-Im banko veikla apima eksporto kredito draudimą ir kitą veiklą, kaip antai apyvartinių lėšų garantijas ir paskolų garantijas (pirkėjo finansavimą). Banko misija - kurti ir remti JAV darbo vietas remiant tarptautiniams pirkėjams skirtą JAV eksportą. Ex-Im bankas veikia kaip vyriausybės įstaiga Jungtinių Amerikos Valstijų kongreso nurodymu. Todėl jo veikla panaši į Sinosure ir bankas laikomas palyginimui tinkama įstaiga.
(254)
Lyginamoji įmoka buvo apskaičiuota pagal faktinius eksportui į EBPO šalis taikytus mokesčius pagal bendrą apyvartą, taikant 90 proc. sumos draudimą 120 dienų laikotarpiui. Faktinės įmokos apskaičiuotos kaip penkių skirtingų kategorijų užsienio pirkėjų, atsižvelgiant į jų mokumą ir įsipareigojimų nevykdymo riziką, vidurkis. Tai yra artimiausias lyginamasis dydis siekiant apskaičiuoti įmoką, kurią nagrinėjamojo produkto gamintojai turėtų mokėti rinkoje.
(255)
Naudos dydis apskaičiuotas naudojant KLR vyriausybės pateiktą informaciją ir atspindi sumas, kurioms Sinosure taikė eksporto kredito draudimą, ir per TL už tokį draudimą sumokėtus mokesčius. Informacija, kurią bendradarbiaujančios bendrovės pateikė Sinosure, nesinaudota, nes buvo aišku, kad KLR vyriausybės pateikta informacija buvo išsamesnė (pvz., ne visos bendrovės klausimyno atsakymuose nurodė Sinosure draudimo liudijimus arba apie juos pranešė tikrinamojo vizito metu).
(256)
Dėl vietos valdžios institucijų mokamos draudimo įmokos dalies, nauda apskaičiuojama pagal lengvatų lygį ir subsidijas atrinktoms bendrovėms TL laikotarpiu.
(257)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Eksporto garantijos ir draudimas
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd Solar Group ir susijusios bendrovės
0,71 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
3.4.1.5. Nauda, teikiama suteikiant prieigą prie lengvatinio apmokestinimo patronuojančiųjų bendrovių ir vyriausybės lėšomis apmokamų paskolų
(258)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.2. Dotacijų programos
3.4.2.1. Eksportuojamo produkto mokslinių tyrimų plėtros fondas
(259)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.2.2. Subsidijos programoms „Žinomiausi prekių ženklai“ ir „Kinijos prekių ženklai pasaulyje“
(260)
Komisija nustatė, kad tam tikri atrinkti eksportuojantys gamintojai pasinaudojo šiomis schemomis per TL. Tačiau dėl nedidelių gautos naudos sumų ir jų nežymaus poveikio subsidijų skirtumui, Komisija nemanė, kad būtina nagrinėti schemų kompensuojamumą.
3.4.2.3. Guangdongo provincijos pramonės internacionalizavimo fondas
(261)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.2.4. Programa „Golden Sun Demonstration“
a) Įvadas
(262)
Skunde tvirtinta, kad nagrinėjamojo produkto gamintojai gavo subsidijas pagal programą „Golden Sun Demonstration“ (toliau - „Golden Sun“), kurią Kinijos vyriausybė įgyvendino 2009 m. liepos mėn. Jame pateikta prima facie įrodymų, kad pagal šią programą keturi iš atrinktų eksportuotojų gavo tiesiogines subsidijas nagrinėjamam produktui. Be to, nurodyta, kad vienas iš atrinktų eksportuotojų pasirinktas kaip nagrinėjamojo produkto tiekėjas; 2011 m. jam teko 70 proc. bendrų projekto vykdytojų (t. y. bendrovių, gaminančių ir parduodančių fotovoltinių sistemų pagamintą elektros energiją) įrengtų pajėgumų. Skunde taip pat pateikta informacijos, kad „Golden Sun“ lėšos projekto vykdytojams skirtos neskaidriai ir nekonkurencingai.
b) Nebendradarbiavimas ir turimų faktų naudojimas
(263)
Komisija klausimyne, rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo ir tikrinamojo vizito KLR vyriausybės patalpose metu prašė informacijos apie programą „Golden Sun“; kaip išsamiai nurodyta 104 ir 105 konstatuojamosiose dalyse, KLR vyriausybė informacijos nepateikė.
(264)
Dėl klausimyne ir rašte dėl pateiktos informacijos neišsamumo prašytos informacijos, KLR vyriausybė atkakliai tvirtino, kad ši dotacijų programa nėra skirta nagrinėjamojo produkto gamintojams. Todėl KLR vyriausybė nepateikė atsakymų į klausimus dėl programos ir nagrinėjamojo produkto gamintojams teikiamos naudos ir nurodė„netaikoma“. KLR vyriausybė taip pat nepateikė visų atitinkamų įstatymų, teisės aktų, administracinių gairių ir kitų klausimyne prašytų teisės aktų; ji pateikė tik pagrindinius teisės aktus.
(265)
Programos „Golden Sun“ tikrinimo pradžioje Komisija paprašė KLR vyriausybės pateikti visus pateiktų pagrindinių teisės aktų priedus ir pasiteiravo, ar ji ketina pateikti papildomų su programa susijusių oficialių dokumentų. KLR vyriausybė pateikė prašomus priedus, bet atsakė, kad ji neketina pateikti jokių papildomų dokumentų. Tada Komisija KLR vyriausybei parodė bendradarbiaujančių eksportuotojų pateiktą Finansų ministerijos išduotą biudžeto dokumentą dėl faktiškai finansuotų projektų ir pagal šią programą skirtų sumų (2010 m. gruodžio 2 d. Finansų ministerijos dokumentas Nr. 965 [2010 m.]). Remiantis šio dokumento priedėliais, vienam iš atrinktų eksportuotojų skirta didelė „Golden Sun“ lėšų suma; šios lėšos skirtos jo projektams bei kaip reikalavimus atitinkančios įrangos tiekėjui keliems projektams, kuriems lėšos skiriamos pagal programą „Golden Sun“. Finansų ministerijos atstovai, dalyvavę atliekant tikrinimą, žinojo apie dokumentą; Komisija jų paprašė pateikti visus panašius biudžeto dokumentus, kuriuos Finansų ministerija išdavė programos „Golden Sun“ įgyvendinimo laikotarpiu. Nors Finansų ministerijos atstovai iš esmės sutiko pateikti dokumentus, bet Komisijai jų nepateikė.
(266)
Komisija Finansų ministerijai taip pat parodė vieno bendradarbiaujančio eksportuotojo pateiktus provincijos finansų departamento ir savivaldybės išduotus dokumentus, susijusius su programa „Golden Sun“, ir paprašė KLR vyriausybės pateikti atitinkamus su programa susijusius panašius dokumentus (t. y. išduotus provincijų ar savivaldybių). KLR vyriausybė atsakė, kad šie dokumentai buvo susiję su atitinkamomis provincijomis ir (arba) savivaldybėmis, todėl ji šių dokumentų neturėjo ir negalėjo pateikti.
(267)
2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė dar kartą tvirtino, kad programa „Golden Sun“ nėra skirta nagrinėjamojo produkto gamintojams ir patikslino, kad nors šie gamintojai galėjo gauti naudos pagal šią programą, jie tokią naudą gavo kaip elektrinių projektų operatoriai, o ne kaip saulės baterijų plokščių gamintojai, nes pagal šią programą subsidijų gali gauti tik projektų operatoriai. Šiame rašte taip pat teigiama, kad Komisija tik paprašė trijų konkrečiai nurodytų dokumentų, kuriuos KLR vyriausybė pateikė. Tai netiesa, nes atlikdama tikrinimą Komisija paprašė konkrečių Finansų ministerijos išduotų biudžeto dokumentų (kurie taip pat konkrečiai nurodyti 2013 m. gegužės 23 d. Komisijos rašte) ir vietovių, kuriose veikia eksportuojantys gamintojai, padalinių išduotų dokumentų (Komisija nurodė konkrečius dokumentus, kuriuos pateikė eksportuojantys gamintojai), bet KLR vyriausybė jų nepateikė.
(268)
Komisija taip pat paprašė konkrečios informacijos apie vieno atrinkto bendradarbiaujančio eksportuotojo pagal programą „Golden Sun“ gautas lengvatas; šis eksportuotojas tiekė nagrinėjamąjį produktą ir pajamas gavo tiesiogiai iš vyriausybės. Atliekant tikrinamąjį vizitą KLR vyriausybė vėl negalėjo paaiškinti padėties ir pateikti informacijos bei paprasčiausiai susisiekė su bendrovės teisininku, kuris tariamai paaiškino, kad Komisijos pareigūnams padėtis buvo paaiškinta atliekant tikrinamąjį vizitą, tačiau tai nebuvo tiesa. Padėtis papildomai paaiškinta 276-278 konstatuojamosiose dalyse. Kaip paaiškinta 275-278 konstatuojamosiose dalyse, atlikus tyrimą nustatyta, kad atrinkti bendradarbiaujantys gamintojai iš tiesų gavo naudos dėl dotacijų pagal programą „Golden Sun“, įskaitant konkrečias dotacijas nagrinėjamojo produkto tiekimui. KLR vyriausybės nuomonei, kad pagal šią programą nėra suteikiama nauda nagrinėjamojo produkto gamybai, neginčytinai prieštarauja tyrime gauti įrodymai ir faktai.
(269)
Atsižvelgiant į nepakankamą KLR vyriausybės bendradarbiavimą Komisija negalėjo patikrinti kelių itin svarbių programos „Golden Sun“ aspektų ir faktinės nagrinėjamojo produkto gamintojams suteiktos naudos. Be to, KLR vyriausybė nepateikė visų prašytų susijusių dokumentų, visų pirma Finansų ministerijos išduotų biudžeto dokumentų dėl programos „Golden Sun“ asignavimų programos įgyvendinimo metais. Todėl kai kurios išvados pagrįstos geriausiais turimais faktais pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį.
c) Teisinis pagrindas
(270)
Pagrindinis teisinis pagrindas yra Finansų ministerijos, Mokslo ministerijos ir Nacionalinės energijos valdybos išleistas 2009 m. liepos 16 d. pranešimas dėl programos „Golden Sun Demonstration“ įgyvendinimo ir pridėtos Laikinosios programos „Golden Sun Demonstration“ finansinės paramos fondų valdymo priemonės, byla CaiJian Nr. 397 [2009 m.]; aplinkraštis dėl sėkmingai įgyvendintų programos „Golden Sun Demonstration“ įgyvendinimo priemonių, byla Nr. 718 [2009 m.]; aplinkraštis dėl sėkmingai įgyvendintos 2010 m. programos „Golden Sun Demonstration“, byla Nr. 622 [2010 m.]; 2010 m. gruodžio 2 d. Finansų ministerijos išleistas aplinkraštis dėl nurodymų, susijusių su finansų subsidijų biudžeto rodikliais, taikomais 2010 m. programos „Golden Sun Demonstration“ statybos sąnaudoms, byla Nr. 965 [2010 m.]; 2011 m. rugsėjo 1 d. Hebei finansų poskyrio išleistas aplinkraštis dėl 2011 m. programai „Golden Sun“ skirtų mokestinių subsidijų biudžeto tikslų skirstymo, JCJ byla Nr. 336; 2011 m. lapkričio 8 d. Hengshui savivaldybės finansų biuro išleistas aplinkraštis dėl 2011 m. programos „Golden Sun Demonstration“ skirtų mokestinių subsidijų biudžeto rodiklių skirstymo, HCJ byla Nr. 135.
d) Tyrimo išvados
(271)
Programa „Golden Sun“ buvo sukurta 2009 m., siekiant skatinti technologijų pažangą ir bendrą susiskaidžiusios saulės fotovoltinių produktų sistemos pramonės plėtrą. Centro lygmeniu už programą atsako Finansų ministerija, Mokslo ministerija ir Nacionalinė energijos valdyba. Pranešime dėl programos „Golden Sun“ įgyvendinimo nurodyti tam tikri kriterijai, kuriuos atitinkančios bendrovės galėtų gauti lėšų pagal programą, įskaitant: a) įmonės turi būti įtrauktos į vietos programos „Golden Sun Demonstration“ įgyvendinimo planą; b) įrengtas galingumas ne mažesnis kaip 300 kWh; c) statybos laikotarpis ne ilgesnis kaip vieneri metai, o eksploatacijos laikotarpis - ne trumpesnis kaip 20 metų; d) fotovoltinių produktų projektų savininkų turtas iš viso turi būti bent 100 mln. RMB, o kapitalas - ne mažiau kaip 30 proc. investicinių išlaidų; e) integruotos sistemų ir pagrindinės įrangos, naudojamos fotovoltinių produktų generavimo projektams, gamintojai turėtų būti atrenkami konkurso tvarka. Vyriausybė gali kompensuoti iki 50 proc. visų reikalavimus atitinkančių projektų investicinių sąnaudų, o projektų savininkams atokiose vietovėse, kuriose nėra įrengto elektros energijos tinklo, ši riba padidinama iki 70 proc.
(272)
Kalbant apie procedūrą, įmonės, siekiančios gauti finansavimą pagal programą, turi pateikti paraiškas ir patvirtinamuosius dokumentus atitinkamai valdžios institucijai. Provincijų lygmens finansų, technologijų ir energijos departamentai, atsakingi už programos organizavimą, pateikia bendrą sutrumpintą ataskaitą Finansų ministerijai, Mokslo ministerijai ir Nacionalinei energijos valdybai, kurios yra atsakingos už provincijos projektų, susijusių su techninėmis programomis, statybos sąlygomis, finansavimu ir visais kitais aspektais, peržiūrą. Gavus galutinį vyriausybės pritarimą Finansų ministerija skiria lėšas tiesiogiai projekto savininkui ir saugo atitinkamus patvirtinimo ir lengvatų dokumentus.
(273)
Praktikoje projektų operatoriai vyriausybei pateikia paraiškas dėl finansavimo sudarę sutartis su reikalavimus atitinkančios fotovoltinės įrangos (t. y. nagrinėjamojo produkto) tiekėju (-ais). Pagal atitinkamus teisės aktus šie reikalavimus atitinkančios fotovoltinės įrangos tiekėjai atrenkami konkurso būdu. Tačiau KLR vyriausybė nepaaiškino, kaip ji savo nuožiūra atrenka projekto vykdytojus vietos programos „Golden Sun Demonstration“ įgyvendinimo planams ir kaip šie projektų operatoriai savo ruožtu pasirenka reikalavimus atitinkančios fotovoltinės įrangos teikėjus. KLR vyriausybė ir suinteresuotosios šalys nepateikė atitinkamų dokumentų ir neįrodė, kad atrankos procedūra yra atvira, skaidri ir nediskriminacinė. Nėra jokių požymių, kad buvo įsigyta užsienio fotovoltinės įrangos. Didžiąją dalį reikalavimus atitinkančios fotovoltinės įrangos tiekė vienas atrinktas bendradarbiaujantis gamintojas. Remdamosi turimais faktais institucijos daro išvadą, kad programa „Golden Sun“ taikyta siekiant dirbtinai sukurti atrinktų Kinijos gamintojų gaminamo nagrinėjamo produkto paklausą. Jei vyriausybės nuomone projektas atitinka reikalavimus, jam turi būti skiriamos lėšos.
(274)
Programa „Golden Sun“ yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, suteikiama pervedant KLR vyriausybės lėšas dotacijų forma nagrinėjamojo produkto gamintojams.
(275)
Konkrečiai, atlikus tyrimą nustatyta, kad kai kurie atrinkti bendradarbiaujantys gamintojai tiesiogiai gavo dotacijas pagal programą „Golden Sun“ saulės energija generuojamos elektros energijos įrangai jų patalpose. Šios atrinktiems bendradarbiaujantiems gamintojams išmokėtos dotacijos kompensuoja dalį sąnaudų, kurios būtų patiriamos, todėl jos yra tiesiogiai susiję su nagrinėjamuoju produktu.
(276)
Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad atrinkti bendradarbiaujantys gamintojai taip pat gavo naudos, nes pagal šią programą jie gavo lėšų už nagrinėjamojo produkto tiekimą nesusijusiems projekto vykdytojams. Visų pirma, atlikus tikrinimą vietoje nustatyta, kad bent vienas atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas iš KLR vyriausybės tiesiogiai gavo didelę vienkartinę išmoką už visus 40 projektų, finansuojamų pagal programą „Golden Sun“, kuriai jis tiekė nagrinėjamąjį produktą. Klausimyno atsakymuose atrinktas bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas tokios sumos nenurodė. 2010 m. finansų ministerijos aplinkraščio duomenimis, bendradarbiaujantis eksportuotojas pasirinktas tiekti nagrinėjamąjį produktą keliems nesusijusiems privataus ir viešojo sektorių projektų vykdytojams. Komisija KLR vyriausybės prašė informacijos dėl šios tiesioginės išmokos atrinktam bendradarbiaujančiam eksportuotojui, nes pagal 2009 m. Pranešimo dėl laikinųjų programos „Golden Sun“ priemonių 13 straipsnį aiškiai reikalaujama, kad subsidijos būtų mokamos tiesiogiai projekto vykdytojui (t. y. ne fotovoltinės įrangos tiekėjui) ir atliekant patikrinimą KLR vyriausybė tai aiškiai patvirtino. Kaip paaiškinta, tikrinamojo vizito metu KLR vyriausybė negalėjo paaiškinti, kodėl atrinktam eksportuotojui tiesiogiai skirtos lėšos. 2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė pateikė pastabas tik dėl vieno iš 40 projektų, paprasčiausiai teigdama, kad buvo sudarytas projekto vykdytojo ir atrinkto bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo finansinis susitarimas, nes vykdytojas neturėjo pakankamai lėšų sumokėti atrinktam eksportuojančiam gamintojui, todėl susitarta, kad subsidija bus sumokėta tiesiogiai atrinktam bendradarbiaujančiam eksportuojančiam gamintojui. Šis nepagrįstas ir labai trumpas paaiškinimas tik dėl vieno projekto, susijusio tik su vienu atrinktu bendradarbiaujančiu eksportuotoju iš 40 Finansų ministerijos dokumente išvardytų projektų, yra visiškai nepakankamas, kad Komisija galėtų išsiaiškinti padėtį.
(277)
2013 m. birželio 24 d. rašte atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas siekė paaiškinti, kad šios 40 nagrinėjamų projektų tiesiogiai skirtos lėšos nebuvo nurodytos, nes tai „naudotojo“ subsidija projekto vykdytojui, o ne tiekėjui. Šis eksportuotojas patvirtino, kad gavo tiesioginę išmoką, susijusią su tiekimu, nurodytu Finansų ministerijos aplinkraštyje dėl 40 projektų, ir papildė, kad vyriausybė gali pervesti lėšas tiesiogiai tiekėjui ir kad tai atliekama siekiant užtikrinti, kad šios dotacijos naudojamos tik fotovoltinių produktų sistemoms, kurioms išduoti leidimai, ir sudaryti geresnes kontrolės sąlygas. Tačiau eksportuotojas savo atsakyme pateikė informaciją tik apie vieną projektą, su kuriuo susiję dokumentai surinkti atliekant tikrinimą vietoje, ir neatsižvelgė į kitus 39 projektus, kuriems pagal programą „Golden Sun“ tiesiogiai skirtos lėšos. Nors eksportuotojas įrodė, kad konkrečiai šiam projektui lėšos užregistruotos apskaitoje kaip gaunamos įplaukos, o ne kaip iš anksto mokama vyriausybės dotacija, nepateikta jokių kitų įrodymų dėl faktinio šio arba kitų projektų užbaigimo, įskaitant faktinį nagrinėjamojo produkto tiekimą, už kurį gautos lėšos. Tai taip pat nepaaiškino vyriausybės tiesioginio mokėjimo neatitikties susijusioms minėtoms įgyvendinimo taisyklėms, pagal kurias KLR vyriausybė pajamas paprastai perveda projekto vykdytojui, o ne įrangos tiekėjui.
(278)
Komisija mano, kad KLR vyriausybės paaiškinimas dėl projekto vykdytojo ir atrinkto bendradarbiaujančio eksportuotojo finansinio susitarimo nėra įtikinamas, nes atrodo keistai, kad du privatūs subjektai savarankiškai nusprendžia sudaryti susitarimą, apimantį ir vyriausybės veiksmus (t. y. tiesioginės vyriausybės išmokos tiekėjui nukrypstant nuo 2009 m. pranešimo 13 straipsnio), jei vyriausybė nėra įtraukta arba net to nežino. KLR vyriausybė nepateikė daugiau įrodymų ar pastabų šiuo tiesioginių išmokų tiekėjams klausimu ir nusprendė pateikti atsakymą tik dėl 1 neįvardyto projekto iš 40 projektų, kuriuos vykdo atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai. Šiuose eksportuotojo pateiktuose paaiškinimuose taip pat nekalbama apie KLR vyriausybės pastabą dėl sunkios vykdytojo finansinės padėties, susijusios su KLR vyriausybės neįvardytu projektu. Be to, eksportuotojo teiginiai dėl galimos tiesioginės išmokos ir jų pagrindas neatitinka kitų šaltinių ir KLR vyriausybės pateiktos informacijos.
(279)
Atsižvelgiant į tai ir priešingai, nei nurodyta KLR vyriausybės ir atrinkto bendradarbiaujančio eksportuotojo pateiktose pastabose, vienintelis susijęs aspektas ir galima išvada yra tai, kad tiesioginė vienkartinė KLR vyriausybės išmoka atrinktam bendradarbiaujančiam eksportuotojui buvo būtina, kad šis eksportuotojas gautų pajamas, nes kitaip dėl projekto vykdytojo patiriamų finansinių sunkumų jis negautų pajamų. Tačiau atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas negalėjo paaiškinti, kaip jis panaudojo vienkartinę vyriausybės išmoką, ar projekto vykdytojai galiausiai gavo fotovoltinę įrangą ir kokią kainą sumokėjo projekto vykdytojai (jei jie mokėjo). Atsižvelgiant į tai, kad Komisija neturi jokių kitų tinkamų įrodymų, pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį daroma išvada, kad vienkartinė išmoka bendradarbiaujančiam eksportuotojui yra tiesioginė dotacija pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį.
(280)
Komisija taip pat daro išvadą, kad nagrinėjamojo produkto tiekėjams suteiktos dotacijos, kurios jiems skiriamos kaip projektų vykdytojams arba už tariamą fotovoltinės įrangos tiekimą nesusijusiems projekto vykdytojams, pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalį laikomas jiems teikiama nauda. Projekto vykdytojais laikomi nagrinėjamojo produkto gamintojai gaudami lėšų pagal programą „Golden Sun“ gali sumažinti išlaidas saulės energija generuojamos elektros energijos įrangai jų patalpose. Fotovoltinę įrangą nepriklausomiems projektų vykdytojams tiekiantys nagrinėjamojo produkto gamintojai pagal programą „Golden Sun“ gautas lėšas pasilieka ir neprivalo faktiškai tiekti įrangos ir (arba) tai apsaugo juos nuo rizikos, kad nesusiję projektų vykdytojai bus nemokūs. Pastaruoju atveju nagrinėjamojo produkto gamintojai gauna mokėjimą, kurio jie negautų iš nesusijusio projekto vykdytojo.
(281)
Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, ši subsidijų schema taip pat yra laikoma konkrečiai taikoma, nes pagal teisės aktą, kuriuo vadovaujasi subsidiją suteikianti institucija, teisė naudotis šia schema suteikiama konkretiems projektų vykdytojams, atitinkantiems teisės aktuose nustatytus kriterijus, ir platesniu mastu tik projektų vykdytojams, priklausantiems saulės energijos pramonės sektoriui. Be to, atsižvelgiant į tai, kad nei fotovoltinės įrangos tiekėjas, nei projektų vykdytojai nėra pasirinkti atviro, skaidraus ir nediskriminacinio konkurso būdu, ir į tai, kad KLR vyriausybė tiesiogiai mokėjo fotovoltinės įrangos tiekėjams, ši schema taip pat yra konkrečiai taikoma, nes tik tam tikri fotovoltinės įrangos tiekėjai galėjo de facto ja pasinaudoti. Ši programa atitinka pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytus konkrečios subsidijos reikalavimus, nes tinkamumo pasinaudoti sąlygos ir faktiniai atrankos kriterijai, pagal kuriuos įmonės įtraukiamos į vietos projektų įgyvendinimo planus ir pagal kuriuos atsižvelgiant į skirtingus techninius ir finansinius aspektus atrenkami galutiniai projektai, nėra objektyvūs ir netaikomi automatiškai.
e) Išvada
(282)
Programa „Golden Sun“ yra konkreti subsidija, suteikta kaip dotacija. Atlikus tyrimą nustatyta, kad šia subsidija naudojosi kai kurie atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai.
f) Subsidijos sumos skaičiavimas
(283)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Programa „Golden Sun Demonstration“
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,05 %
3.4.3. Tiesioginio atleidimo nuo mokesčių ir mokesčių mažinimo programos
3.4.3.1. Užsienio kapitalo įmonėms taikoma programa, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę
a) Įvadas
(284)
Skunde nurodomi konkretūs teisės aktai (nuo 1991 m.), skirti skatinti užsienio investicijas Kinijoje taikant Užsienio kapitalo įmonių ir užsienio įmonių pajamų mokesčio įstatymą (toliau - Užsienio kapitalo įmonių mokesčių įstatymas). Kalbant apie naudą užsienio kapitalo įmonėms, egzistuoja subsidijavimo programa, pagal kurią užsienio kapitalo įmonės pirmus dvejus pelningos veiklos metus tiesiogiai visiškai atleidžiamos nuo mokesčio, o tolesnius trejus metus taikomas pajamų mokestis sumažinamas per pusę.
(285)
Šios programos variantas taip pat taikomas bendrovėms, kurios laikomos kaip naujų ir aukštųjų technologijų įmonės ir kurios veikia tam tikrose nurodytose vietovėse. Pagal šį programos variantą nauda taip pat gali būti gaunama po 2013 m. Atlikus tyrimą nustatyta, kad vienas bendradarbiaujančių eksportuotojų (Yingli Hainan) gauna naudos pagal šią programą nuo 2011 m. - jis visiškai atleidžiamas nuo mokesčių 2011 ir 2012 metais, o tolesnius trejus metus mokestis sumažinamas 50 proc.
(286)
Komisija siekė patikrinti šią programą per tikrinamąjį vizitą KLR vyriausybės patalpose. Tačiau KLR vyriausybė nepateikė informacijos apie šį minėtos programos variantą. 2013 m. birželio 3 d. rašte KLR vyriausybė tvirtino, kad ši programa nebuvo nurodyta skunde ir šis variantas nepakeičia skunde nurodytos minėtos programos užsienio kapitalo įmonėms, kuri taikoma be geografinių apribojimų. Komisija atkreipia dėmesį į šiuos KLR vyriausybės pateiktus paaiškinimus ir supranta, kad ši mokesčio programa oficialiai yra atskira programa nei minėta užsienio kapitalo įmonėms taikoma programa. Tačiau, atsižvelgiant į tai, kad pagal ją nauda teikiama ir baigus taikyti užsienio kapitalo įmonėms taikytą schemą, tokios schemos taikymas, pobūdis ir nauda yra tokie patys, kaip ir pagal užsienio kapitalo įmonėms taikomą programą; be to, šią programą nurodė vienas atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas, todėl Komisija mano, kad jis yra glaudžiai susijęs su užsienio kapitalo įmonėms taikoma programa ir yra tos programos tęsinys, todėl ji turėtų būti kompensuojama. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio 1 dalį leidžiama tirti skundo pateikėjo nurodytą „tariamą subsidiją“, o ne bet kokią tariamą subsidijų programą. Kadangi šiuo atveju abi programos susijusios su ta pačia subsidija, t. y. negaunamomis pelno mokesčio pajamomis, Komisija turi teisę jas nagrinėti kaip vieną subsidiją.
b) Teisinis pagrindas
(287)
Šios programos teisinis pagrindas - Užsienio kapitalo įmonių mokesčio įstatymo 8 straipsnis ir KLR užsienio kapitalo įmonių ir užsienio įmonių pajamų mokesčio įstatymo įgyvendinimo taisyklių 72 straipsnis. KLR vyriausybės teigimu, ši programa buvo baigta 2007 m. kovo 16 d. 5-ojoje Kinijos Liaudies Respublikos 10-ojo Nacionalinio liaudies kongreso sesijoje priėmus 2008 m. Įmonių pajamų mokesčio įstatymą, t. y. Įmonių pajamų mokesčio įstatymo 57 straipsnį, numatant iki 2012 m. pabaigos nuosekliai mažinti teikiamą naudą.
(288)
Teisinis specialios programos, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę, pagrindas yra Dekretas Nr. 40 [2007 m.] t. y. Valstybės tarybos pranešimas dėl pereinamojo laikotarpio lengvatinės pajamų mokesčio politikos aukštųjų technologijų įmonėms, įsteigtoms specialiojoje ekonominėje Šanchajaus Pudong naujojo rajono zonoje, pagrįstas KLR įmonių pajamų mokesčio įstatymo 57 straipsnio 3 dalimi, bei administracinės aukštųjų ir naujų technologijų įmonių nustatymo priemonės.
c) Tyrimo išvados
(289)
Nuo pajamų mokesčio atleidžiamos ik užsienio kapitalo gamybos įmonės, kurių veikla numatoma ne trumpiau kaip dešimčiai metų. Nuo mokesčio atleidžiama nuo tų metų, kai įmonė pradeda veikti pelningai, ir pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus taikomas mokestis sumažinamas per pusę.
(290)
Dėl specialaus schemos varianto, reikalavimus atitinkančios įmonės taip pat turi turėti pripažintą naujų ir aukštųjų technologijų įmonių statusą, patvirtintą administracine pažyma, t. y. įmonės, kurių pagrindinė veikla susijusi su intelektine nuosavybe ir atitinkančios reikalavimus, nustatytus KLR įmonių pajamų mokesčio įstatymo įgyvendinimo nuostatų 93 straipsnyje.
(291)
Bet kuri šia schema ketinanti pasinaudoti įmonė valstybinei mokesčių inspekcijai turi pateikti metinę pajamų mokesčio deklaraciją ir finansines ataskaitas. Ši praktika taip pat taikoma specialiam schemai variantui.
(292)
KLR vyriausybė tvirtino, kad ši programa buvo pamažu panaikinama įsigaliojus 2008 m. Įmonių pajamų mokesčio įstatymui ir ja galima naudotis iki 2012 m. pabaigos. Be to, KLR vyriausybė nurodė, kad nėra šias programas pakeičiančių užsienio kapitalo įmonėms skirtų programų, o užsienio kapitalo įmonių apmokestinimo tvarka dabar tokia pati kaip kitų juridinių mokesčių mokėtojų. Komisija pažymi, kad pagal šio mokesčio programą per TL buvo teikiama nauda, nes keletas fotovoltinių produktų gamintojų ja pasinaudojo per TL. Be to, neatmetama galimybė, kad pagal šią programą vis dar teikiama nauda arba kad panaši pakaitinė programa yra taikoma arba bus nustatyta ateityje. Iš tikrųjų, kaip jau paaiškinta, atlikus tyrimą nustatyta, kad yra ir kitų programos, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę, variantų, pagal kuriuos ir toliau taikoma nauda saulės baterijų plokščių gamintojams. Taigi vis dėlto nustatyta, kad ši programa yra kompensuotina.
(293)
Specialiu schemos variantu naudojosi vienas bendradarbiaujantis eksportuotojas, t. y. Yingli Green Energy.
d) Išvada
(294)
Ši programa yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, nes vyriausybė atsisako pajamų, o bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda.
(295)
Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, ši subsidijavimo schema yra laikoma konkrečiai taikoma, nes pagal teisės aktą, kuriuo vadovaujasi subsidiją skirianti institucija, teisė naudotis šia schema suteikiama tam tikroms įmonėms, laikomoms užsienio kapitalo bendrovėmis ir atitinkančioms konkrečius atitinkamuose teisės aktuose nurodytus kriterijus.
(296)
Atitinkamai ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
(297)
Šis schemos variantas turėtų būti laikomas subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, nes vyriausybė negauna pajamų, o bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda.
(298)
Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, ši subsidijavimo schema yra laikoma konkrečiai taikoma, nes pagal teisės aktą, kuriuo vadovaujasi subsidiją skirianti institucija, teisė naudotis šia schema suteikiama tam tikroms skatinamosiomis įvardijamoms įmonėms ir pramonės sektoriams, pvz., priklausantiems fotovoltinių produktų pramonei. Schema taip pat yra konkrečiai taikoma pagal 4 straipsnio 3 dalį, nes teisė pasinaudoti suteikiama tik tam tikriems regionams.
(299)
Atitinkamai šis schemos variantas turėtų būti laikomas kompensuotinu.
e) Subsidijos sumos skaičiavimas
(300)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Gavėjams suteikta nauda laikoma pagal įprastinę mokesčių normą mokėtinų visų mokesčių suma, atėmus mokesčio, sumokėto pagal lengvatinę mokesčio normą, sumą. Kompensuojamos sumos grindžiamos 2011 m. bendrovių mokesčių deklaracijų duomenimis. Kadangi nebuvo nė vieno atrinkto bendradarbiaujančio gamintojo 2012 mokestinių metų audituotos mokesčių deklaracijos, atsižvelgta į visų 2011 mokestinių metų duomenis.
(301)
Pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalį ši subsidijos suma (skaitiklis) buvo paskirstyta visai bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų pardavimo apyvartai per TL, nes subsidija nepriklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, ir ją skiriant neatsižvelgta į perdirbtą, pagamintą, eksportuotą arba vežtą kiekį.
(302)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Programa, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
1,03 %
3.4.3.2. Pajamų mokesčio sumažinimas eksportuojančioms užsienio kapitalo įmonėms
(303)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.3.3. Pajamų mokesčio sumažinimas užsienio kapitalo įmonėms pagal geografinę vietovę
(304)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.3.4. Mokesčio sumažinimas užsienio kapitalo įmonėms, įsigijusioms Kinijoje pagamintos įrangos
(305)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.3.5. Mokesčių atskaita užsienio kapitalo įmonių vykdomiems tyrimams ir technologinei plėtrai
a) Įvadas
(306)
Skunde tvirtinta, kad užsienio kapitalo įmonių mokslinių tyrimų ir plėtros veiklai gali būti taikoma lengvatinio mokesčio politika, taikant 150 proc. jų išlaidų dydžio mokesčio kompensavimą, jeigu šios išlaidos, palyginti su praėjusiais metais, padidėjo 10 proc. ar daugiau.
(307)
KLR vyriausybė teigė, kad ši schema buvo nutraukta priėmus 2008 m. Įmonių pajamų mokesčio įstatymą ir taikomas pereinamasis laikotarpis. Tačiau kai kurie atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai nurodė, kad jie gavo naudos pagal panašią programą pagal 2008 m. Įmonių pajamų mokesčio įstatymą; tai rodo, kad lengvatinė MTTP išlaidų kompensavimo programa užsienio kapitalo įmonėms buvo pakeista konkrečia programa 2008 m. Klausimyno ir rašto dėl pateiktos informacijos neišsamumo atsakymuose KLR vyriausybė nepateikė daugiau informacijos apie 150 proc. dydžio mokesčių kompensaciją.
b) Teisinis pagrindas
(308)
Ši schema pagrįsta Įmonių pajamų mokesčio įstatymo 30 straipsnio 1 dalimi, KLR įmonių pajamų mokesčio įstatymo įgyvendinimo taisyklių 95 straipsniu ir Aukštųjų ir naujų technologijų įmonių nustatymo administracinėmis priemonėmis (Guo Ke Fa Huo [2008 m.] Nr. 172) ir Įmonių pajamų mokesčio įstatymo įgyvendinimo reglamento 93 straipsniu kartu su Valstybinės mokesčių inspekcijos pranešimu dėl klausimų, susijusių su Aukštųjų ir naujų technologijų įmonių pajamų mokesčių mokėjimu (Guo Shui Han [2008 m.] Nr. 985).
(309)
95 straipsnyje nurodyta, kad aukštųjų ir naujų technologijų produktams taikomoms mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros išlaidos, nurodytos 30 straipsnio 1 punkte, gali būti papildomai sumažinamos 50 proc., skaičiuojant nusidėvėjimą pagal 150 proc. nematerialiojo turto sąnaudų.
c) Tyrimo išvados
(310)
Kaip minėta pirmiau, KLR vyriausybė klausimyno atsakymuose ir atsakyme į raštą dėl informacijos neišsamumo apie šią schemą nepateikė jokios susijusios informacijos. Ši schema pripažinta kompensuotina plono kreidinio popieriaus tyrime (79) ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų tyrime (80). Pagal atitinkamas teisines nuostatas iš tiesų matyti, kad pagal šią schemą teikiama nauda tik bendrovėms, kurios yra oficialiai pripažintos aukštųjų ir naujų technologijų įmonėmis. Šios bendrovės taip pat turi patirti MTTP išlaidų naujoms technologijoms, produktams ir amatams kurti. Reikalavimus atitinkančioms įmonėms gali būti papildomai išskaitoma 50 proc. MTTP išlaidų iš jų pelno mokesčio įsipareigojimų. Reikalavimus atitinkančioms įmonėms taip pat gali būti išskaitoma 150 proc. faktinių išlaidų iš jų nematerialiojo MTTP turto išlaidų.
(311)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią schemą naudos gaunančios bendrovės turi pateikti pajamų mokesčio deklaracijas ir atitinkamus priedus. Faktinis naudos dydis yra įtrauktas tiek į mokesčių deklaraciją, tiek į V priedą. Šia schema gali pasinaudoti tik bendrovės, kurios gavo oficialų sertifikatą, kuriuo jos pripažįstamos aukštųjų ir naujų technologijų įmonėmis.
d) Išvada
(312)
Ši schema yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, nes vyriausybė atsisako pajamų, o bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda.
(313)
Ši subsidija yra konkreti, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, nes pačiuose teisės aktuose šios schemos taikymas nustatytas tik tam tikroms įmonėms, oficialiai pripažintoms aukštųjų ir naujų technologijų įmonėmis ir patiriančioms MTTP išlaidų naujoms technologijoms, produktams ir amatams kurti.
(314)
Atitinkamai ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
e) Subsidijos sumos skaičiavimas
(315)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Gavėjams suteikta nauda laikoma visų pagal įprastinę mokesčių normą mokėtinų mokesčių suma, atėmus sumas, kurios buvo sumokėtos atėmus papildomus 50 proc. nuo faktinių patvirtintų projektų MTP išlaidų. Kompensuojamos sumos grindžiamos 2011 m. bendrovių mokesčių deklaracijų duomenimis. Kadangi nebuvo nė vieno atrinkto bendradarbiaujančio gamintojo 2012 mokestinių metų audituotos mokesčių deklaracijos, atsižvelgta į visų 2011 mokestinių metų duomenis.
(316)
Pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalį ši subsidijos suma (skaitiklis) buvo paskirstyta visai bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų pardavimo apyvartai per TL, nes subsidija nepriklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, ir ją skiriant neatsižvelgta į perdirbtą, pagamintą, eksportuotą arba vežtą kiekį.
(317)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Mokesčių atskaita moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,33 %
3.4.3.6. Mokesčio grąžinimas už užsienio kapitalo įmonių pelno reinvestavimą į eksportuojančias bendroves
(318)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.3.7. Lengvatinių mokesčių programos užsienio kapitalo įmonėms, veikiančioms aukštųjų ir naujų technologijų sektoriuose
(319)
Atlikus tyrimą buvo patvirtinta, kad atrinktos bendrovės pagal programą negavo jokios naudos per TL, nes įmonės gavo naudos pagal naują programą, pakeitusią šį lengvatinį režimą. Daugiau informacijos pateikta 3.4.4.8. punkte.
3.4.3.8. Mažesni mokesčiai aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms, vykdančioms tam tikrus projektus
a) Įvadas
(320)
Pagal šią programą įmonei, pripažįstamai aukštųjų ir naujų technologijų įmone, taikoma sumažinta 15 proc. pajamų mokesčio norma, palyginti su įprasta 25 proc. norma. Plono kreidinio popieriaus tyrime ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų tyrime ES nustatė, kad ši programa buvo kompensuotina; JAV valdžios institucijos ją taip pat laikė kompensuotina.
b) Teisinis pagrindas
(321)
Šios programos teisinis pagrindas - Įmonių pajamų mokesčio įstatymo 28 straipsnio 2 dalis kartu su Aukštųjų ir naujų technologijų įmonių nustatymo administracinėmis priemonėmis (Guo Ke Fa Huo [2008 m.] Nr. 172) ir Įmonių pajamų mokesčio įstatymo įgyvendinimo reglamento 93 straipsnis kartu su Valstybinės mokesčių inspekcijos pranešimu dėl klausimų, susijusių su Aukštųjų ir naujų technologijų įmonių pajamų mokesčių mokėjimu (Guo Shui Han [2008 m.] Nr. 985).
c) Tyrimo išvados
(322)
Ši schema taikoma pripažintoms aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms, kurioms reikalinga esminė valstybės parama. Šios įmonės turi pagrindines nepriklausomas intelektinės nuosavybės teises ir turi atitikti tam tikrus reikalavimus: i) jų gamintojai yra įtraukti į aukštųjų technologijų sričių, kurioms teikiama esminė valstybės parama, produktų apibrėžtąją sritį; ii) visos MTTP sąnaudos sudaro tam tikrą bendrų pardavimo pajamų dalį; iii) pajamos iš aukštųjų ir naujų technologijų produktų sudaro tam tikrą bendrų pardavimo pajamų dalį; iv) su MTTP susiję darbuotojai sudaro tam tikrą visų darbuotojų dalį; v) laikomasi kitų 2008 m. aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms nustatytų administracinių priemonių reikalavimų.
(323)
Pagal šią schemą naudos gaunančios bendrovės turi pateikti pajamų mokesčio deklaracijas ir atitinkamus priedus. Faktinis naudos dydis yra įtrauktas tiek į mokesčių deklaraciją, tiek į V priedą.
d) Išvada
(324)
Atitinkamai schema turėtų būti laikoma subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, nes teikiamas finansinis indėlis - vyriausybė negauna pajamų, o bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda. Pagal šią programą gavėjams suteikiama nauda - sutaupyti mokesčiai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje.
(325)
Ši subsidija yra konkreti, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, nes ji taikoma tik įmonėms, gaunančioms aukštųjų ir naujų technologijų įmonių sertifikatą ir atitinkančioms visus 2008 m. administracinių priemonių reikalavimus. Be to, teisės aktais ar subsidijas skiriančių valdžios institucijų nenustatyta objektyvių tinkamumo pasinaudoti šia schema kriterijų, todėl pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punktą ši schema nėra automatiškai taikoma.
(326)
Atitinkamai ši subsidija turėtų būti laikoma kompensuotina.
e) Subsidijos sumos skaičiavimas
(327)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Gavėjams suteikta nauda laikoma pagal įprastinę mokesčių normą mokėtinų visų mokesčių suma, atėmus mokesčio, sumokėto pagal lengvatinę mokesčio normą, sumą. Kompensuojamos sumos grindžiamos 2011 m. bendrovių mokesčių deklaracijų duomenimis. Kadangi nebuvo nė vieno atrinkto bendradarbiaujančio gamintojo 2012 mokestinių metų audituotos mokesčių deklaracijos, atsižvelgta į visų 2011 mokestinių metų duomenis.
(328)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Mažesni mokesčiai aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms, vykdančioms tam tikrus projektus
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,35 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
3.4.3.9. Lengvatinė pajamų mokesčio politika šiaurės rytų regiono įmonėms
(329)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.3.10. Guangdongo provincijos mokesčių programos
(330)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.4. Netiesioginio mokesčio ir importo tarifo programos
3.4.4.1. Atleidimas nuo PVM ir importo tarifo lengvatos už naudojimąsi importuojama įranga
a) Įvadas
(331)
Pagal šią programą užsienio kapitalo įmonės arba vietos įmonės atleidžiamos nuo PVM ir importo tarifų, jei importuoja gamyboje naudojamą pagrindinę įrangą. Jei norima tokiu atleidimu pasinaudoti, įranga negali būti įtraukta į reikalavimus neatitinkančios įrangos sąrašą, o šios lengvatos prašanti įmonė turi gauti Kinijos valdžios institucijų arba NPRK išduodamą Valstybės skatinamųjų projektų pažymėjimą pagal susijusius investicijų, mokesčių ir muitų teisės aktus. Antisubsidijų tyrimuose dėl plono kreidinio popieriaus ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų ši programa laikyta kompensuojama.
b) Teisinis pagrindas
(332)
Šios programos teisinis pagrindas - Valstybės tarybos aplinkraštis dėl importuojamai įrangai taikomų mokesčių politikos koregavimo, Guo Fa Nr. 37/1997, Finansų ministerijos, Muitinės administracijos ir Valstybinės mokesčių inspekcijos pranešimas dėl tam tikros lengvatinės importo muitų politikos pakeitimų, Finansų ministerijos, Muitinės administracijos ir Valstybinės mokesčių inspekcijos pranešimas [2008 m.] Nr. 43, 2006 m. vasario 22 d. NPRK pranešimas Nr. 316 2006 dėl patvirtinamojo rašto dėl valstybės remiamų vidaus ar užsienio kapitalo projektų tvarkymo aspektų ir 2008 m. užsienio kapitalo įmonių ar vidaus įmonių importuojamų nuo muitų neatleidžiamų prekių katalogas.
c) Tyrimo išvados
(333)
Ši programa laikoma finansiniu indėliu KLR vyriausybės negautų pajamų forma, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, nes užsienio kapitalo įmonės ir kitos teisę pasinaudoti programa turinčios vietos įmonės atleidžiamos nuo PVM ir (arba) tarifų, kurie turėtų būti mokami. Todėl pagal šią programą bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje. Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, ši programa yra laikoma konkrečiai taikoma, nes pagal teisės aktą, kuriuo vadovaujasi subsidiją skirianti institucija, teisė naudotis šia schema suteikiama tam tikroms įmonėms, kurios investuoja pagal konkrečias verslo kategorijas, išsamiai apibrėžtas teisės aktuose, priskiriamoms skatinamosioms arba priskiriamoms B kategorijai pagal užsienio kapitalo pramonės sektorių ir technologijų perdavimo gairių katalogą arba toms, kurios veikia pagal pagrindinių valstybės skatinamų pramonės sektorių, produktų ir technologijų katalogą. Be to, nėra objektyvių kriterijų teisei šia programa pasinaudoti apriboti ir įtikinamų įrodymų išvadai, kad teisė pasinaudoti suteikiama automatiškai pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punktą, padaryti.
d) Subsidijos sumos skaičiavimas
(334)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Manoma, kad gavėjams suteikta nauda yra PVM ir muitų, nuo kurių atleidžiama importuojant įrangą, suma. Siekiant užtikrinti, kad kompensuotina suma apima tik TL laikotarpį, gauta nauda buvo paskaičiuota per visą įrangos nusidėvėjimo laikotarpį pagal įprastas bendrovės apskaitos procedūras.
(335)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Atleidimas nuo PVM ir importo tarifo lengvatos už naudojimąsi importuojama įranga
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,38 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
3.4.4.2. PVM lengvatos užsienio kapitalo įmonėms, įsigijusioms Kinijoje pagamintos įrangos
a) Įvadas
(336)
Šioje programoje nustatyta, kad užsienio kapitalo įmonės atleidžiamos nuo PVM, taikomo vidaus rinkoje įsigytai įrangai. Norint pasinaudoti atleidimu, įranga turi būti neįtraukta į reikalavimų neatitinkančios įrangos sąrašą ir įrangos vertė neturi viršyti tam tikros ribos. Ši programa nagrinėta antisubsidijų tyrimuose dėl plono kreidinio popieriaus ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų.
b) Teisinis pagrindas
(337)
Teisinis pagrindas - laikinosios mokesčių grąžinimo administravimo priemonės, taikomos užsienio kapitalo įmonių įsigytai šalyje pagamintai įrangai, bandomosios mokesčio atskaitos administravimo priemonės, taikomos užsienio kapitalo projektams įsigytai Kinijoje pagamintai įrangai, ir Finansų ministerijos ir Valstybinės mokesčių inspekcijos pranešimas apie užsienio kapitalo įmonių įsigytai šalyje pagamintai įrangai taikomos mokesčio atskaitos politikos panaikinimą.
c) Tyrimo išvados
(338)
KLR vyriausybė atsakydama į antisubsidijų klausimyną teigė, kad ši programa nebetaikoma nuo 2009 m. sausio 1 d. ir nurodė Finansų ministerijos ir Valstybinės mokesčių inspekcijos aplinkraštį dėl užsienio kapitalo įmonių įsigytai vietoje pagamintai įrangai taikomos grąžinimo politikos panaikinimo (CAISHUI {2008 m.} Nr. 176). Tačiau atlikus tyrimą buvo nustatyta, kad keli atrinkti eksportuojantys gamintojai pagal šią schemą tiriamuoju laikotarpiu gavo naudos. Atrinkti susiję eksportuotojai pateikė išsamios informacijos dėl šios schemos, įskaitant suteiktos lengvatos sumą. Atsižvelgiant į tai buvo padaryta išvada, kad KLR vyriausybė nepateikė tikslios informacijos apie šią programą, nes pagal kai kurių eksportuojančių gamintojų padėtį matyti, kad programa toliau taikoma.
(339)
KLR vyriausybė prašomos informacijos nepateikė, tad Komisija rėmėsi atrinktų eksportuojančių gamintojų pateikta informacija.
(340)
Ši programa laikoma finansiniu indėliu KLR vyriausybės negautų pajamų forma, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, nes užsienio kapitalo įmonės atleidžiamos nuo PVM ir (arba) tarifų, kurie turėtų būti mokami. Todėl pagal šią programą bendrovėms gavėjoms suteikiama nauda, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje. Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, ši programa yra laikoma konkrečiai taikoma, nes pagal teisės aktą, kuriuo vadovaujasi subsidiją skirianti institucija, teisė naudotis šia schema suteikiama užsienio kapitalo įmonėms, kurios perka šalies viduje pagamintą įrangą ir priskiriamos skatinamosioms arba priskiriamos B kategorijai pagal užsienio kapitalo pramonės katalogą, o vidaus rinkoje įsigyta įranga priskiriama pagal pagrindinių valstybės skatinamų pramonės sektorių, produktų ir technologijų katalogą. Be to, pagal užsienio kapitalo projektams įsigytai Kinijoje pagamintai įrangai taikomo mokesčio grąžinimo administravimo bandomąsias priemones nauda suteikiama užsienio kapitalo įmonėms, priskiriamoms skatinamųjų kategorijai pavyzdiniame užsienio kapitalo pramonės kataloge arba Kinijos vidurio ir vakarų regionų užsienio kapitalo įmonių, kurioms taikomos lengvatos, kataloge. Be to, nėra objektyvių kriterijų teisei šia programa pasinaudoti apriboti ir įtikinamų įrodymų išvadai, kad teisė pasinaudoti suteikiama automatiškai pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punktą, padaryti. Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies b punkte, ši programa yra laikoma konkrečiai taikoma, nes jos taikymas priklauso nuo to, ar naudojamos vidaus rinkos, ar importuotos prekės.
d) Subsidijos sumos skaičiavimas
(341)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Manoma, kad gavėjams suteikta nauda yra PVM, nuo kurio atleidžiama importuojant įrangą, suma. Siekiant užtikrinti, kad kompensuotina suma apima tik TL laikotarpį, gauta nauda buvo paskaičiuota per visą įrangos nusidėvėjimo laikotarpį pagal įprastą pramonės praktiką.
(342)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
PVM lengvatos užsienio kapitalo įmonėms, įsigijusioms Kinijoje pagamintos įrangos
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,05 %
3.4.4.3. Atleidimas nuo PVM, jei įsigyjama ilgalaikio turto pagal užsienio prekybos plėtros fondų programą
(343)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.5. Vyriausybės tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos už mažesnį nei tinkamas atlygį
3.4.5.1. Vyriausybės polikristalinio silicio tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį
(344)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.5.2. Vyriausybės aliuminio ekstruzijų tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį
(345)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.5.3. Vyriausybės stiklo tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį
(346)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pagal šią programą per TL atrinktos bendrovės naudos negavo.
3.4.5.4. Vyriausybės energijos tiekimas
a) Įvadas
(347)
Skundo pateikėjas teigė, kad kai kurie Kinijos polikristalinio silicio gamintojai pasinaudojo pigia elektros energija, tiekiama už mažesnį nei tinkamą atlygį.
b) Tyrimo išvados
(348)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad daugumos atrinktų eksportuojančių gamintojų bendrovių grupėms priklausė polikristalinio silicio gamintojai. Nustatyta, kad viena iš atrinktų eksportuojančių gamintojų grupių, t. y. LDK Solar, reguliariai iš Xin Yu ekonominės zonos finansų biuro gavo dideles elektros energijos mokesčio subsidijas. Nors tokiu atveju bendrovė negavo tiesioginės naudos dėl žemesnio nei rinkos elektros energijos tarifo, dėl didelių Xin Yu ekonominės zonos finansų biuro nuolaidų galiausiai bendrovė gavo naudą dėl tiekiamos pigios elektros energijos, kuri funkciškai lygiavertė vyriausybės tiekimui mažesnėmis nei rinkos kainomis. Bet kokiu atveju, net jeigu grąžinamoji išmoka laikoma dotacija, priemonė yra glaudžiai susijusi su skundo pateikėjo teiginiais ir patenka į tyrimo aprėptį. Iš tikrųjų, susijusiai LDK grupės bendrovei per TL buvo beveik visiškai grąžinti elektros energijos mokesčiai.
(349)
Per susijusį polikristalinio silicio gamintoją LDK Solar grupė gavo finansinį indėlį, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje, nes vietos valdžia teikė elektros energijos mokesčio subsidijas, arba kaip apibrėžta 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje. Tai vertinama kaip vyriausybės finansinis indėlis prekes tiekiant ne per bendrąją infrastruktūrą, kaip apibrėžta pagrindiniame reglamente. Kita vertus, tai yra tiesioginis lėšų pervedimas.
(350)
LDK Solar suteikta naudos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje, nes vyriausybė elektrą tiekė už mažesnį nei tinkamas atlygį. Nustatyta, kad dėl elektros energijos mokesčio subsidijos šis eksportuotojas faktiškai naudojosi žemesniu tarifu, palyginti su tuo, kuris taikomas įprastai. Tiesioginis lėšų pervedimas laikomas nauda, nes tai yra rinkoje netaikoma negrąžintina subsidija.
(351)
Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkte, subsidija, kuri teikiama tiekiant pigią elektros energiją taikant grąžinamąją išmoką vienam iš atrinktų gamintojų, laikoma konkrečiai taikoma, nes elektros energijos mokesčių subsidijos išmokėtos tik LDK. Subsidija taip pat yra taikoma konkrečiam regionui, nes taikoma tam tikroms įmonėms Xin Yu ekonominėje zonoje. LDK ir KLR vyriausybė nebendradarbiavo ir apie šią subsidiją nepranešė, todėl minėtos išvados daromos remiantis turimais faktais.
c) Subsidijos sumos skaičiavimas
(352)
Subsidijos suma buvo lygi grąžinamos permokos sumai TL laikotarpiu.
(353)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Elektros energija už mažesnį nei tinkamas atlygį
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,00 %
3.4.5.5. Žemėnaudos teisių suteikimas už mažesnį nei tinkamas atlygį
a) Įvadas
(354)
Skundo pateikėjas teigė, kad Kinijos nagrinėjamojo produkto gamintojai iš KLR vyriausybės gauna žemėnaudos teises už mažesnį nei tinkamą atlygį, nes nacionalinės arba vietos vyriausybės teises suteikia neatsižvelgdamos į rinkos principus.
(355)
KLR vyriausybė tvirtino, kad žemės rinka yra konkurencinga, sunorminta ir tvarkinga, o žemėnaudos teisės turi būti viešai parduodamos pagal žemės rinkos įstatymą. KLR vyriausybė taip pat nurodė, kad pramoninės ir komercinės paskirties žemė turėtų būtų įgyjama sumokant kompensaciją už naudojimą atviroje rinkoje konkurso būdu ir „neatsižvelgiant į pasiūlymų skaičių arba pradinę kainą, o galutinė mokama kaina atitinka rinkos kainą, kurią lemia laisvosios rinkos pasiūla ir paklausa“. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad perduodant žemėnaudos teises pranešime apie perdavimą konkurso, kotiravimo arba aukciono būdu nėra nurodyta apribojimų, kurie turėtų poveikio sąžiningai konkurencijai.
(356)
KLR vyriausybė nepateikė duomenų apie faktines žemėnaudos teisių kainas ir vyriausybės nustatytą pradinę žemės kainą. KLR vyriausybės pateikta informacija apie žemėnaudos teisių sandorius, kurios buvo prašoma klausimyne, buvo neišsami. Per tikrinamąjį vizitą koreguodama savo pradinius klausimyno atsakymus KLR vyriausybė taip pat patvirtino, kad kai kuriems nurodytiems sandoriams buvo taikoma konkurso procedūrą. Tačiau nepateikta jokios klausimyne prašytos informacijos apie pasiūlymų skaičių ir pradinės ir galutinės kainos skirtumą.
(357)
Per tikrinimą Komisija prašė KLR vyriausybės pateikti įrodymų tvirtinimui, kad žemėnaudos teisės Kinijoje skiriamos per konkursus, kotiravimą ar aukcionus, pagrįsti. Pažymima, kad Valstybei priklausančių statybų paskirties žemėnaudos teisių suteikimo per konkursą, aukcionus ir kotiravimą priemonių 11 straipsnyje nustatyta, kad atsakinga valstybės institucija skelbia pranešimą apie vykstančią konkurso, aukciono arba kotiravimo procedūrą. Todėl siekdama surinkti ir patikrinti klausimyne prašytą informaciją Komisija paprašė visų viešų pranešimų apie sandorius, kuriems taikytos šios procedūros. KLR vyriausybė tokių pranešimų nepateikė ir teigė, kad „jų nebėra“. Todėl Komisija negalėjo patikrinti informacijos, susijusios su atrinktų eksportuojančių gamintojų žemėnaudos teisių sandoriais.
(358)
Komisija pranešė KLR vyriausybei apie ketinimą taikyti Reglamento (EB) Nr. 597/2009 28 straipsnio nuostatas šiai subsidijų schemai; atsižvelgiant į tai, kad KLR vyriausybė atsakydama į Komisijos 2013 m. gegužės 23 d. raštą nepateikė patenkinamo paaiškinimo ar naujų įrodymų šiuo klausimu, Komisija turėjo padaryti išvadas remdamasi patikimiausiais turimais faktais, t. y. šiuo atveju atrinktų eksportuojančių gamintojų pateikta informacija ir kita viešai skelbiama informacija.
(359)
Be to, Komisija, darydama prielaidą, kad KLR nėra žemės rinkos kainos, prašė, kad KLR vyriausybė pateiktų savo nuomonę dėl galimų lyginamųjų dydžių. Tuo metu, kai KLR vyriausybei buvo nusiųstas klausimynas, tai buvo tik prielaida ir jokiais būdais ne nustatytas faktas ar išvada, tačiau KLR vyriausybė pareiškė, kad ši prielaida yra neteisinga ir nepateikė jokios konkrečios informacijos apie galimus lyginamuosius dydžius. KLR vyriausybė tik pareiškė, kad „jei taikomas lyginamasis dydis, tai turėtų būti kainos, kurias už panašią žemę moka Kinijos pramonės šakos, kurioms nesudarytos palankesnės sąlygos“. Kadangi KLR vyriausybė neatskleidė, kurioms pramonės šakoms nėra sudarytos palankesnės sąlygos ir nepateikė jokios informacijos apie kainas, kurias šios pramonės šakos moka už pramoninę žemę Kinijoje, Komisija negalėjo įvertinti, ar jos yra tinkami lyginamieji dydžiai. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad ankstesniuose tyrimuose dėl plono kreidinio popieriaus ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų Komisija nustatė, kad žemėnaudos teisės šioms pramonės šakoms taip pat nėra suteikiamos laikantis rinkos principų.
b) Teisinis pagrindas
(360)
Žemėnaudos teisės Kinijoje reglamentuojamos Kinijos Liaudies Respublikos žemės administravimo įstatymu.
c) Tyrimo išvados
(361)
Pagal Žemės administravimo įstatymo 2 straipsnį visa žemė priklauso vyriausybei, nes pagal Kinijos Konstituciją ir susijusias teisines nuostatas žemė kolektyvinėmis teisėmis priklauso Kinijos liaudžiai. Žemė negali būti parduodama, tačiau pagal įstatymus galima suteikti žemėnaudos teises. Valstybės valdžios institucijos tokias teises gali suteikti per viešą konkursą, kotiravimą ar aukcioną.
(362)
Bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai pateikė informacijos apie jų turimą žemę ir daugumą susijusių žemėnaudos teisių sutarčių ir (arba) pažymėjimų, tačiau KLR vyriausybė pateikė labai nedaug informacijos apie žemėnaudos teisių kainodarą.
(363)
Kai minėta pirmiau, KLR vyriausybė teigė, kad žemėnaudos teisės Kinijoje skiriamos kotiruojant, rengiant konkursus ar aukcionus. Taip numatyta ir Kinijos Liaudies Respublikos daiktinių teisių įstatymo 137 straipsnyje.
(364)
Tačiau nustatyta, kad taip KLR vyriausybės aprašyta sistema praktikoje ne visada veikia. Tikrindama atrinktus eksportuojančius gamintojus Komisija gavo kai kurių susijusių institucijų paskelbtus pranešimus dėl žemėnaudos teisių perdavimo. Viename pranešime nurodyta, kad žemėnaudos teises įsigyti gali tik fotovoltinių produktų pramonė (81), o kitame nurodoma, kad kaina neturi viršyti institucijų nustatytos pradinės kainos ir neleidžiama rinkai nustatyti kainos (82). Pačiuose aukcionuose nebuvo galima užtikrinti tikros konkurencijos, nes daugelyje per eksportuojančių gamintojų patikrinimus vietoje matytų pavyzdžių pasiūlymą pateikė tik viena bendrovė (tik atrinktas fotovoltinių produktų gamintojas) ir todėl jos pradinis pasiūlymas (vietinio žemės biuro nustatyta vertė) buvo galutinė kaina už kvadratinį metrą.
(365)
Šie įrodymai prieštarauja KLR vyriausybės teiginiams, kad už žemėnaudos teises KLR sumokėtos kainos atitinka rinkos kainą, kuri nustatoma pagal laisvą rinkos pasiūlą ir paklausą, ir kad perduodant žemėnaudos teises pranešime apie perdavimą konkurso, kotiravimo arba aukciono būdu nėra nurodyta apribojimų, kurie turėtų poveikio sąžiningai konkurencijai. Taip pat buvo nustatyta, kad tam tikriems atrinktiems eksportuojantiems gamintojams vietos valdžios institucijos kompensavo (jau ir taip mažas) kainas, kurias jie mokėjo už žemėnaudos teises.
(366)
Be taikomų mažų kainų kai kurie atrinkti eksportuojantys gamintojai gavo kitų lėšų, susijusių su žemėnaudos teisių įsigijimu, dėl kurių dar labiau sumažėjo faktinė kaina, sumokėta už žemėnaudos teises.
(367)
Per tyrimą nustatytais faktais patvirtinama, kad su žemės suteikimu ir įsigijimu susijusi padėtis KLR yra neaiški ir neskaidri ir kad kainas dažnai nustato valdžios institucijos pasirinktinai. Valdžios institucijos kainas nustato remdamosi Miesto teritorijų žemės vertinimo sistema, pagal kurią nustatydamos pramoninės paskirties žemės kainą jos be kitų kriterijų turi remtis pramonės politika (83).
(368)
Be to, iš nepriklausomos viešos informacijos matyti, kad žemė KLR suteikiama už mažesnę nei įprastos rinkos kainos (84).
d) Išvada
(369)
Atitinkamai KLR vyriausybės suteikiamos žemėnaudos teisės turėtų būti laikomos subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, nes vyriausybė suteikia prekių ir bendrovėms gavėjoms tokiu būdu suteikiama nauda. Kaip paaiškinta 364-367 konstatuojamosiose dalyse, KLR nėra veikiančios žemės rinkos, o iš to, kad naudojamas išorinis lyginamasis dydis (žr. 372 konstatuojamąją dalį), matyti, kad atrinkti eksportuotojai už žemėnaudos teises sumokėjo gerokai mažiau, palyginti su įprastine rinkos kaina. Be to, vietos valdžios institucijos grąžintos lėšos yra tiesioginis lėšų pervedimas, laikomas nauda, nes tai yra rinkoje netaikoma negrąžintina subsidija. Pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a ir c punktus ši subsidija yra konkrečiai taikoma, nes pramoninės paskirties žemę pagal įstatymą gali naudoti tik tam tikroms pramonės šakoms priklausančios bendrovės (šiuo atveju - fotovoltinių produktų pramonei), tik keli sandoriai sudaryti įvykus konkursui, kainas dažnai nustato valdžios institucijos, o vyriausybės praktika šioje srityje neaiški ir neskaidri. KLR žemės padėtis taip pat aptarta TVF darbiniame dokumente, kuriuo patvirtinama, kad žemėnaudos teisių suteikimas Kinijos pramonei neatitinka rinkos sąlygų (85).
(370)
Todėl ši subsidija laikoma kompensuotina.
e) Subsidijos sumos skaičiavimas
(371)
Kaip jau nustatyta, žemėnaudos teisės KLR nepriklauso nuo rinkos sąlygų, be to, panašu, kad KLR apskritai nėra jokių privačių lyginamųjų dydžių. Todėl nėra naudinga koreguoti KLR sąnaudų ar kainų. Tokiomis aplinkybėmis manoma, kad KLR nėra rinkos, ir pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio d dalies ii punktą nustatant naudos dydį naudojamas išorinis lyginamasis dydis. Kadangi KLR vyriausybė nebendradarbiavo ir nepateikė jokio pasiūlymo dėl išorinio lyginamojo dydžio, Komisija turėjo naudotis turimais faktais, kad galėtų nustatyti tinkamą išorinį lyginamąjį dydį. Dėl to manoma, kad tinkamam lyginamajam dydžiui nustatyti būtų tinkama naudoti Taivano atskirosios muitų teritorijos informaciją. Ši informacija taip pat naudota ankstesniuose tyrimuose dėl plono kreidinio popieriaus ir organinėmis medžiagomis padengtų plieno produktų.
(372)
Komisija mano, kad Taivano žemės kainos yra tinkamiausios, palyginti su teritorijomis KLR, kuriose įsikūrę bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai. Dauguma eksportuojančių gamintojų įsikūrę išsivysčiusiose ir dideliu BVP pasižyminčiose provincijose, kuriose itin didelis gyventojų tankumas.
(373)
Kompensuotinos subsidijos suma skaičiuojama atsižvelgiant į gavėjams, kaip nustatyta, per TL suteiktą naudą. Gavėjams suteikta nauda apskaičiuojama atsižvelgiant į kiekvienos bendrovės už žemėnaudos teises faktiškai sumokėtos sumos (atkaičius vietos valdžios institucijų grąžintas sumas) ir sumos, kurią paprastai reikėtų mokėti remiantis Taivano lyginamuoju dydžiu, skirtumą.
(374)
Skaičiuodama Komisija naudojo vidutinę Taivane nustatytą vieno kvadratinio metro žemės kainą, pakoreguotą atsižvelgiant į valiutos nuvertėjimą ir BVP pokyčius nuo atitinkamų žemėnaudos teisių sutarčių sudarymo dienos. Informacija apie pramoninės paskirties žemės kainas gauta iš Taivano ekonomikos reikalų ministerijos Pramonės departamento svetainės. Taivano valiutos nuvertėjimas ir BVP pokyčiai apskaičiuoti remiantis Taivano infliacijos normomis ir BVP vienam gyventojui einamosiomis kainomis JAV doleriais pokyčiais, kaip TVF paskelbė 2011 m. Pasaulio ekonomikos apžvalgoje. Pagal pagrindinio reglamento 7 straipsnio 3 dalį ši subsidijos suma (skaitiklis) buvo paskirstyta per TL, pasitelkiant įprastinį pramoninės žemės žemėnaudos teisių galiojimo laiką, t. y. 50 metų. Tada ši suma buvo paskirstyta visai bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų pardavimo apyvartai per TL, nes subsidija nepriklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, ir ją skiriant neatsižvelgta į perdirbtą, pagamintą, eksportuotą arba vežtą kiekį.
(375)
Atrinktiems eksportuojantiems gamintojams pagal šią schemą per TL nustatyta subsidijų norma:
Žemės naudojimo teisės už mažesnį nei tinkamas atlygį
Bendrovė arba grupė
Subsidijų norma
Wuxi Suntech Power Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company ir susijusios bendrovės
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd ir susijusios bendrovės
0,65 %
JingAo Group ir susijusios bendrovės
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd ir susijusios bendrovės
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. ir susijusios bendrovės
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
1,66 %
3.5. Šalių pastabos po galutinio atskleidimo
(376)
KLR vyriausybė išreiškė nepasitenkinimą, kodėl tam tikrą galutinio atskleidimo dokumento informaciją po atskleidimo citavo kai kurios žiniasklaidos priemonės ir suinteresuotosios šalys. Dėl to pažymima, kad Komisija dokumento viešai nepaskelbė. Tačiau Komisija negali kontroliuoti kelių šimtų atskleidimo dokumentą gavusių suinteresuotųjų šalių veiksmų. Jei kai kurios šalys nusprendė paviešinti atskleidimo dokumentą arba išreikšti savo nuomonę dėl jo, Komisija neturėjo priemonių joms neleisti to daryti.
3.5.1. KLR vyriausybės pastabos dėl tariamai klaidingų teiginių galutinio atskleidimo dokumente
(377)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija pažeidė SSKP 12 straipsnio 1 dalies reikalavimą „suteikti pakankamai galimybių“. KLR vyriausybės tvirtinimu šiuo atveju nepakako Komisijos prailgintų terminų klausimyno atsakymams parengti (kaip išsamiai nurodyta 104 konstatuojamojoje dalyje). Be to, KLR vyriausybė teigė, kad „pagrįstą laikotarpį“ pagal SSKP 12 straipsnio 7 dalį taip pat galima vertinti kaip „pakankamai galimybių“ pagal SSKP 12 straipsnio 1 dalį, kurios skirtos visiems kitiems su klausimynu susijusiems dokumentams parengti. KLR vyriausybė taip pat teigė su atrinktais eksportuojančiais gamintojais galėjusi susisiekti tik tada, kai buvo baigta atranka, todėl atsakymams rengti skirtas laikotarpis nuo klausimyno gavimo iki sprendimo dėl atrinktų bendrovių priėmimo buvo beprasmis. KLR vyriausybė teigė, kad panašu, jog Komisijos „troškimas“ greitai pabaigti tyrimą yra svarbesnis už „nesvarstytiną reikalavimą“ pagal 12 straipsnio 1 dalį suteikti pakankamai galimybių. Komisija su šiais tvirtinimais nesutinka, nes ji padarė viską, ką galėjo, kad skirtų KLR vyriausybei ilgiausią įmanomą laikotarpį klausimyno atsakymams ir atsakymui į raštą dėl informacijos neišsamumo pateikti. KLR vyriausybei taip pat pranešta, kad prašomus dokumentus galima pateikti iki tikrinamojo vizito dienos.
Komisija netrukdė KLR vyriausybei per visą tyrimą teikti bet kokios informacijos ir įvairiomis progomis KLR vyriausybei primindavo apie galimybę prašyti surengti klausymą, per kurį KLR vyriausybė galėtų pateikti informacijos ir išsakyti nuomonę. Pažymima, kad jokia KLR vyriausybės per visą tyrimą pateikta informacija nebuvo atmesta nurodant, kad nesilaikyta terminų. KLR vyriausybės tvirtinimas, kad laikotarpis atsakymams rengti nuo klausimyno gavimo iki sprendimo dėl atrinktų bendrovių priėmimo buvo beprasmis, yra neteisingas. Didžioji klausimyno dalis buvo susijusi su bendru susijusios pramonės (nagrinėjamojo produkto) subsidijavimo lygiu, o sprendimo dėl atrinktų bendrovių priėmimas jokiu būdu netrukdė KLR vyriausybei rinkti bendro pobūdžio informacijos. Pabrėžtina, kad atrinkus bendroves KLR vyriausybė dar turėjo 43 dienas konkrečiai informacijai, susijusiai su atrinktais eksportuojančiais gamintojais, rinkti. Komisija laikėsi SSKP 12 straipsnio 1 dalies nuostatų ir suteikė KLR vyriausybei pakankamai galimybių visiems jos manymu susijusiems įrodymams pateikti atsižvelgdama į tai, kad tokia prievolė negali būti taikoma be termino, jei norima užtikrinti, kad tyrimą būtų galima baigti laiku.
(378)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija pradžioje prašė pateikti išsamią informaciją apie neatrinktus eksportuojančius gamintojus ir kad tai buvo „nereikalinga informacija“ tyrimui, kuris grindžiamas atrinktų bendrovių duomenimis. Dėl to pažymima, kad tuo metu, kai buvo išsiųstas KLR vyriausybei skirtas klausimynas, dar nebuvo priimtas galutinis sprendimas dėl to, ar šiame tyrime bus taikoma atranka. Gavusi eksportuojančių Kinijos gamintojų atrankos klausimyno atsakymus, kai buvo akivaizdu, kad eksportuotojų bendradarbiavimo lygis yra aukštas, ir kai tapo aišku, kad atrinkti eksportuotojai bendradarbiaus tinkamai atsakydami į klausimyno klausimus, Komisija nebereikalavo, kad neatrinkti eksportuojantys gamintojai pateiktų konkrečios su bendrove susijusios informacijos apie subsidijavimą. Todėl Komisija su tuo nesutinka.
(379)
KLR vyriausybė teigė, jog galutinio atskleidimo dokumente Komisija klaidingai nurodo, kad KLR vyriausybė klausimyno atsakymuose ir vėliau pateikdama pastabų nuslėpė tam tikrą informaciją. Šis tvirtinimas neteisingas. Kaip Komisija jau yra nurodžiusi 2013 m. gegužės 23 d. rašte KLR vyriausybei, KLR vyriausybė nepateikė prašomos informacijos apie valstybės finansų įstaigas, su Sinosure ir eksporto kredito draudimo teikimu susijusių dokumentų, taip pat dokumentų, susijusių su „Golden Sun Demonstration“ programa ir informacijos, susijusios su žemėnaudos teisių suteikimu.
(380)
KLR vyriausybės teigimu Komisija trūkstamai informacijai papildyti nesinaudojo turimais faktais, kaip tą nurodo daryti Grupės ir PPO ginčų sprendimų mechanizmai (86), o vietoje to „neigiamą išvadą panaudojo kaip baudžiamąją priemonę ir toliau pažeidinėjo SSKP nuostatas“. KLR vyriausybė toliau tvirtino, kad Komisija nenaudojo turimų faktų „vien tam, kad pakeistų informaciją, kurios gali trūkti, o tam, kad tuo specialiai remdamasi pagrįstų visas išvadas dėl subsidijavimo visiškai neatsižvelgdama į didelį KLR vyriausybės ir susijusių finansų įstaigų pateiktos informacijos kiekį, dažniausiai tai pagrįsdama tariamu nesugebėjimu pateikti idealių atsakymų ar įrodyti kiekvieną skaičių“. Komisija taip nesielgė. Svarstyta ir analizuota visa KLR vyriausybės pateikta informacija, įskaitant planus ir teisės aktus, o išvados pagrįstos šiais KLR vyriausybės pateiktais dokumentais, jei buvo sudarytos galimybės su jais susipažinti ir jų tikslumas buvo patvirtintas juos patikrinus. Daugybė šių dokumentų citatų, kuriomis pagrindžiamos išvados, yra pavyzdys, kaip Komisija apdorojo KLR vyriausybės pateiktą informaciją. 110 konstatuojamojoje dalyje Komisija aiškiai nurodė situacijas, kai pateikta informacija nebuvo remtasi.
(381)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad galutinio atskleidimo dokumente Komisija sau prieštaravo tvirtindama, kad atlikdama šį tyrimą reikalavo pateikti tik atrinktų eksportuotojų su sandoriais susijusios konkrečios informacijos, nes tame pačiame dokumente kitose vietose teigė, kad „vyriausybei skirto klausimyno klausimai nėra susiję tik su atrinktais eksportuotojais“. Tai netiesa. Komisijos teiginiai nėra sau prieštaraujantys. Kaip jau paaiškinta 378 konstatuojamojoje dalyje, Komisija pradžioje prašė pateikti su bendrove susijusios konkrečios informacijos, tačiau, kai buvo priimtas sprendimas taikyti atranką, prašyta pateikti tik su atrinktais eksportuojančiais gamintojais susijusios konkrečios informacijos. Tačiau norėdama įvertinti, ar tariamos subsidijų schemos yra kompensuotinos, Komisija prašė pateikti ne tik su atrinktais eksportuojančias gamintojais susijusios informacijos, o, pvz., informacijos apie Kinijos finansų rinkas arba žemėnaudos teisių rinką. Todėl paminėta, kad „vyriausybei skirto klausimyno klausimai nėra susiję tik su atrinktais eksportuotojais“.
(382)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija veikiausiai neatsižvelgė į tai, kad informacijos negalima atmesti vien dėl to, jog jos negalima pateikti per tikrinimą. Tai nėra Komisijos informacijos apdorojimo šiame tyrime būdas. Nebuvo nė vieno atvejo, kad visos informacijos nepriimta vien dėl to, jog „jos negalima patikrinti“. Tačiau jei turima informacija buvo prieštaringa ir tuo pačiu metu KLR vyriausybė negalėjo jos pagrįsti jokiais įrodymais, tokios informacijos nebuvo galima priimti.
(383)
KLR vyriausybės teigimu galutinio atskleidimo dokumento 85 dalyje (pakartota 117 konstatuojamojoje dalyje) Komisija „pripažino“, kad KLR vyriausybė nekontroliuoja bankų ir finansų įstaigų ir negali jų priversti teikti informacijos. Pažymima, kad Komisija apie tokį tvirtinimą nežino, be to, peržiūrėjus minėtos konstatuojamosios dalies tekstą tai taip pat nepasitvirtino.
(384)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija, atrodo, sutiko su KLR vyriausybe, kad atliekant tyrimą ES pagrindinis reglamentas arba SSKP negali viršyti nacionalinių teisės aktų. KLR vyriausybės pateikta sąsaja su tariamai konfidencialios informacijos nepateikimu neatitinka tikrovės. Tačiau Komisija tvirtino (117 konstatuojamoji dalis), kad dėl PPO narės savivaldos teisės aktų ar vidaus taisyklių ji nėra atleidžiama nuo PPO prievolių bendradarbiauti atliekant tyrimus, o nesutarimo atveju būtent KLR vyriausybė turi pasiūlyti būdus, kaip sudaryti galimybę susipažinti su informacija ir ją tinkamai patikrinti. KLR vyriausybė nurodė situaciją, kai vienas banko pareigūnas pateikė vieną atrinktos bendrovės kredito rizikos vertinimą kaip pavyzdį, kaip būtų galima patikrinti tariamai riboto pobūdžio informaciją, ir teigė, kad „Komisija vis tiek buvo nepatenkinta“. Priešingai, 148 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodyta, kad Komisija šį konkretų dokumentą priėmė net jo netikrindama ir darydama išvadas visapusiškai atsižvelgė į šią informaciją. Tačiau tai buvo išskirtinis atvejis ir, deja, dėl panašaus pobūdžio per šį tyrimą prašytos informacijos tokių dokumentų daugiau pateikta nebuvo.
(385)
Dėl to KLR vyriausybė toliau tvirtino, kad bankų „konfidencialūs vidaus dokumentai“ pagal SSKP laikyti susijusia informacija, o jų nepateikus nebuvo galima naudotis turimais faktais. Komisija mano, kad šis teiginys yra per daug bendro pobūdžio, ir nemato, kaip galima visais atvejais atlikti tinkamus tikrinimus (laikantis tinkamų konfidencialumo procedūrų), jei tokie dokumentai (įskaitant sandorius su klientais) paprasčiausiai nuslepiami. Neturint galimybių patikrinti, gali tekti naudotis turimais faktais trūkstamai informacijai gauti.
(386)
KLR vyriausybė pakartotinai tvirtino, kad rašte prieš patikrinimą vietoje nebuvo nurodyti konkretūs tikrinimo klausimai, ir nurodydavo 2013 m. gegužės 23 d. Komisijos raštą, kuriame buvo tokia formuluotė. Tačiau galutinio atskleidimo dokumento 86 dalyje (pakartota 118 konstatuojamojoje dalyje) Komisija nurodė, kad 2013 m. kovo 25 d. rašte prieš patikrinimą vietoje, visapusiškai laikantis pagrindinio reglamento 26 straipsnio 3 dalies ir PPO reikalavimų, buvo pateiktas labai konkretus ir išsamus klausimų ir dokumentų, kurie bus nagrinėjami per tikrinimą, sąrašas. Tai, kad nebuvo pateiktas konkrečių klausimų sąrašas, kurio pateikti nereikalaujama nei remiantis pagrindiniu reglamentu, nei PPO taisyklėmis, nėra pasiteisinimas, kodėl KLR vyriausybė negalėjo visapusiškai bendradarbiauti per tikrinimą.
(387)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija per tikrinimą buvo visiškai nelanksti. Tai faktų ir situacijos iki tikrinamojo vizito ir per jį iškraipymas. Kaip jau paaiškinta galutinio atskleidimo dokumento 88-90 dalyse (pakartota 120-122 konstatuojamosiose dalyse), Komisija buvo visapusiškai ir besąlygiškai lanksti. Deja, KLR vyriausybės bandymai pateikti informacijos, kurios nebuvo įmanoma patikrinti per patikrinimo vietoje vizitus, reiškė, kad šios informacijos nebuvo galima sutikrinti su kitais šaltiniais ir laikyti patikrintu dokumentu. KLR vyriausybė Komisijai taip pat priminė apie PPO teismo praktiką tiriant EB - lašišos bylą, kad tai, ar dokumentą galima patikrinti, ne visada lemia tik galimybė atlikti patikrinimą vietoje, ir teigė, kad Komisija negali atmesti informacijos tik dėl to, kad jos nebuvo pateikta per tikrinamąjį vizitą. Komisija pažymi, kad tokia informacija, kurios patikimumo ir tikslumo negalima patikrinti per patikrinimą vietoje, gali būti laikoma mažiau aktualia nei tuo atveju, jei ji būtų buvusi tinkamai patikrinta, ir kad šiuo atveju kartais taip pasitaikė.
(388)
KLR vyriausybė nesutinka su Komisijos tariama praktika po tikrinamojo vizito nepriimti naujų su tokiu tikrinimu susijusių dokumentų ir įrodymų, kuriuos reikia patikrinti. Kaip paaiškinta galutinio atskleidimo dokumento 89 dalyje (pakartota 121 konstatuojamojoje dalyje), taip nėra ir nebuvo daroma. Iš tiesų tikrinamajam vizitui jau pasibaigus Komisija negali įprastai priimti dokumentų kaip tikrinimo daiktinio įrodymo, nes tokių dokumentų praktiškai neįmanoma patikrinti, tačiau KLR vyriausybei niekas nekliudo tokius dokumentus pateikti raštu, kas šioje byloje taip pat pasitaikė.
(389)
KLR vyriausybė tvirtino, kad Komisija nepaaiškino, kodėl prašanti pateikti 122 konstatuojamojoje dalyje nurodytus šešis dokumentus, todėl jų patikrinti nebuvo leista. Šį klausimą KLR vyriausybė jau buvo iškėlusi 2013 m. birželio 3 d. rašte ir Komisija į jį išsamiai atsakė 122 konstatuojamojoje dalyje. Dar kartą pažymima, kad visi šie dokumentai susiję su nagrinėjama pramone ir net konkrečiomis subsidijų schemomis, kaip antai lengvatinio skolinimo arba lengvatinių mokesčių schemomis. Todėl iš jų pavadinimų ir turinio akivaizdu, kad jie yra susiję su tyrimu. Tačiau KLR vyriausybė per tikrinimą paprasčiausiai atsisakė atsakyti į visus klausimus šiuo atžvilgiu, kaip vienintelę priežastį minėdama tai, kad dokumentas tariamai nesusijęs su tyrimu.
(390)
KLR vyriausybė tvirtino negalinti pateikti įrodymų, patvirtinančių informaciją apie nagrinėjamai pramonei suteiktų paskolų procentinę dalį, kurią pateikė klausimyno atsakymuose, nes šią informaciją turi bankai, kurie yra nepriklausomi subjektai, o ne KLR vyriausybės departamentai, ir kad Komisija duomenis turėtų tikrinti bankuose. KLR vyriausybė nurodė Komercinės bankininkystės įstatymo nuostatas, kuriose teigiama, kad bankai savo veiklą vykdo pagal įstatymą (4 straipsnis) ir kad vietos vyriausybės ar įvairių lygmenų vyriausybės departamentai, valstybinės organizacijos ar asmenys į jų veiklą nesikiša (5 straipsnis). KLR vyriausybė taip nurodė klausimyno atsakymuose, tačiau šio teiginio pagrįsti negalėjo. Bankai, kurios Komisija bandė patikrinti, šios informacijos taip pat negalėjo pagrįsti jokia kita informacija. Jei tai būtų laikoma priimtina praktika, tiriamoji šalis galėtų paprasčiausiai pateikti bet kokį tvirtinimą savo informacijai pagrįsti, o tiriančioji institucija paprasčiausiai turėtų ją priimti, neturėdama galimybių patikrinti, ar ši informacija atspindi tikrovę. Tai yra ypač svarbu atsižvelgiant į tai, kad ši konkreti informacija prieštarauja byloje surinktai informacijai. Yra ir kitų Komercinės bankininkystės įstatymo straipsnių, kuriais bankai įpareigojami paskolų verslą vykdyti atsižvelgdami į nacionalinės ekonomikos ir socialinės raidos poreikius ir laikydamiesi valstybės pramonės politikos (34 straipsnis). Kaip KLR vyriausybė teisingai pastabose pažymėjo, bankai verslą vykdo pagal įstatymą, t. y. taip pat pagal minėtas Komercinės bankininkystės įstatymo 34 straipsnio nuostatas. Todėl šis tariamai aiškus vyriausybės ir bankų atskyrimas nebuvo pagrįstas faktais.
(391)
KLR vyriausybė teigė, kad ji pateikė visą turimą informaciją apie bankų nuosavybės teises. Ji taip pat teigė, kad nurodyti skaičiai, susiję su bankų nuosavybės teisėmis, yra oficialūs CBRC duomenys, todėl nebuvo priežasties manyti, kad KLR vyriausybės pateikta informacija būtų neteisinga arba klaidinanti, ir taikyti pagrindinio reglamento 28 straipsnio nuostatas. KLR vyriausybė taip pat teigė nežinanti Komisijos teiginio galutinio atskleidimo dokumento 95 dalyje (pakartotas 127 konstatuojamojoje dalyje) šaltinio („Iš viešai prieinamos informacijos matyti, kad yra ir kitų valstybės bankų, kurie teikė paskolas atrinktiems eksportuojantiems gamintojams“), t. y. be tų bankų, kuriuos KLR vyriausybė, atsakydama į raštą dėl informacijos neišsamumo, nurodė kaip valstybės bankus. Šių tvirtinimų priimti negalima. Pažymima, kad KLR vyriausybė pradžioje klausimyno atsakymuose teigė neturinti jokios informacijos apie jai priklausančią nuosavybės dalį bankuose. Tik po to, kai Komisija rašte dėl informacijos neišsamumo pažymėjo, kad pagal Kinijos teisės aktus KLR vyriausybė privalo rinkti tokią informaciją, KLR vyriausybė šiuo klausimu pateikė tam tikros informacijos. Per tikrinimą CBRC pareigūnas atsisakė duomenis dėl banko nuosavybės teisių pagrįsti įrodymais, nesutiko atskleisti informacijos šaltinio ir nepaaiškino, iš kur tokia informacija buvo gauta. Taip pat pažymima, kad KLR vyriausybė neužginčijo to, kad bent 5 kiti bankai, kuriuos Komisija įvardijo galutinio atskleidimo dokumente (žr. 127 konstatuojamosios dalies išnašą), yra valstybės bankai.
(392)
KLR vyriausybė nesutiko su galutinio atskleidimo dokumento 97 dalies teiginiu (pakartotas 129 konstatuojamojoje dalyje), kad CBRC atsisakė atsakyti į klausimą dėl 10 didžiausių Kinijos bankų, nes šis klausimas nebuvo pateiktas raštu, ir teigė, kad Komisija neteisingai aiškino faktus, kadangi pagrindinė priežastis, kodėl į šį klausimą nebuvo atsakyta, yra tai, kad rašte prieš patikrinimą vietoje jis nebuvo nurodytas, o tokiam atsakymui parengti reikėjo laiko. Iš tiesų tai KLR vyriausybė neteisingai aiškina faktus šiuo klausimu. Komisija nereikalavo iš karto atsakyti į šį klausimą, tačiau CBRC atsisakė net pažiūrėti į klausimą ta dingstimi, kad jis nebuvo iš anksto pateiktas raštu. Jei priežastis buvo laiko trūkumas atsakymui parengti, KLR vyriausybė galėjo atsakymą pateikti vėliau per tikrinimą arba e. paštu (nors ir be galimybės Komisijai jį patikrinti), kaip ji darė keleto kitų dokumentų atveju. Tačiau KLR vyriausybė taip nepadarė.
(393)
KLR vyriausybė teigė, kad ji pateikė visus Komisijos klausimyne prašytus dokumentus dėl CBRC įsteigimo ir jam suteiktų įgaliojimų, ir kadangi Komisija dėl to nieko neužsiminė rašte dėl informacijos neišsamumo ir neprašė šio dokumento pateikti pagal rašto prieš patikrinimą vietoje 2 priedo „dokumentų, kurie turi būti pateikti prieš pradedant tikrinamąjį vizitą, sąrašą“, KLR vyriausybė nemanė, kad ji būtų įpareigota pateikti kitus dokumentus. Šis teiginys neteisingas. Komisija prašė pateikti visus dokumentus, kuriais remiantis įsteigtas CBRC ir jam suteikti įgaliojimai, tačiau KLR vyriausybė pateikė tik kai kuriuos jų. Tik remdamasi CBRC pareigūno pareiškimu Komisija sužinojo, kad šiuo klausimu esama ir kitų dokumentų. Iš tiesų KLR vyriausybės klausimyno atsakymuose šiuo klausimu pateikta neišsami ir klaidinanti informacija, nes KLR vyriausybė (CBRC) aiškiai žinojo apie tai, kad esama tokių papildomų dokumentų, kaip tą pripažino CBRC per patikrinimą vietoje.
(394)
KLR vyriausybė teigė, kad per tikrinimą Komisija iš tiesų neprašė bankų, kurie atrinktiems eksportuotojams per TL teikė paskolas, statistinių duomenų ir ataskaitų. Teigta, kad Komisija prašė tik 2012 m. statistinės ataskaitos, kurią Kinijos bankas pateikė CBRC, o tam dėl konfidencialumo įsipareigojimų CBRC pareigūnas turėjo atsiklausti susijusių teisinių tarnybų. Šis tvirtinimas neteisingas. Per tikrinimą Komisija pakartojo klausimyne ir rašte dėl informacijos neišsamumo pateiktą prašymą pateikti visų bankų, kurie atrinktiems eksportuotojams teikė paskolas, statistinius duomenis (87).
(395)
KLR vyriausybė teigė, kad skundo pateikėjo skunde pateikta nuoroda į Plono kreidinio popieriaus bylą, kurioje Komisija, remdamasi „neigiamomis išvadomis“, nustatė, kad VKB veikia kaip valstybinės įstaigos, yra „nepagrįstas tvirtinimas, kurį darant neturėta pakankamai informacijos apie nagrinėjamąjį produktą gaminantiems eksportuotojams suteiktos subsidijos pobūdį ir egzistavimą, todėl tokia nuoroda negali būti laikoma pakankamu įrodymu“, jog vyriausybės ar valstybinės įstaigos skiria finansinę paramą, kaip apibrėžta SSKP 11 straipsnio 2 dalyje. Pirma, pažymėtina, kad susijusios Plono kreidinio popieriaus bylos išvados pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį buvo paremtos turimais faktais, o ne neigiamomis išvadomis, ir kad nėra vėlesnio sprendimo, kuriuo būtų patvirtintas KLR vyriausybės tvirtinimas, kad Komisijos išvada šiuo klausimu yra pagrįsta „netinkamu turimų faktų naudojimu“. Priešingai, Komisija prie panašių išvadų dėl VKB priėjo kitoje antisubsidijų byloje dėl importo iš Kinijos (Organinėmis medžiagomis dengtas plienas), be to, kitos tyrimą atliekančios institucijos, tiksliau Jungtinės Valstijos, priėjo prie išvados, kad Kinijos VKB yra valstybinės įstaigos, kurią patvirtino PPO apeliacinės taryba. (88)
(396)
KLR vyriausybė toliau tvirtino, kad Komisija prašė pateikti tam tikros informacijos apie visus Kinijoje įsteigtus bankus ir kad KLR vyriausybė praktiškai negalėjo pateikti tokios informacijos apie „daugiau kaip 3 800“ bankus. Komisija su šiuo tvirtinimu nesutinka ir dar kartą nurodo raštą dėl informacijos neišsamumo, kuriame, gavusi KLR vyriausybės klausimyno atsakymus, sumažino prašomos informacijos apimtį ir prašė pateikti informacijos tik apie tuos bankus, kuriuose KLR vyriausybė yra tiesioginė arba netiesioginė akcininkė (89).
(397)
KLR vyriausybė taip pat tvirtino, kad Komisijos teiginys, kad ji atsižvelgė į per tikrinimą pateiktas susijusių PBOC aplinkraščių santraukas interneto svetainėje, yra neteisingas ir kad tai įrodo galutinio atskleidimo dokumento 133 dalis (pakartota 164 konstatuojamojoje dalyje). Šis tvirtinimas neteisingas. 164 konstatuojamojoje dalyje nėra prieštaravimų ištraukų iš interneto svetainės turiniui. Į šias santraukas atsižvelgiama, tačiau remiamasi faktiniu aplinkraščių turiniu, dėl kurio KLR vyriausybė iki šios dienos iš tiesų nė karto neprieštaravo, kad jis būtų netikslus.
(398)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija „iš įvairių dokumentų išrinko įvairius terminus ir frazes be konteksto“, neteisingai aiškino kitus terminus ir frazes ir bandė juos sujungti, kad galėtų nustatyti, jog KLR vyriausybė skatina pramonę gaminti nagrinėjamąjį produktą, arba nustatyti, jog VKB yra valstybinės įstaigos. Ji tvirtina, kad „nuosekliai perskaičius“ šiuos dokumentus (planus, gaires ir sprendimus) būtų įrodyta, kad nėra Komisijos išvadų teisinio pagrindo ir jos nepagrįstos įrodymais. Šis tvirtinimas neteisingas. Komisija nuosekliai analizavo ir svarstė visus šiuos dokumentus, įskaitant nurodytus 102 konstatuojamojoje dalyje, būtent tokiu būdu, kurį siūlo KLR vyriausybė.
(399)
Dėl Sprendimo Nr. 40 KLR vyriausybė teigė, kad galutinio atskleidimo dokumente Komisija sprendimą citavo be konteksto, „kad būtų iškraipyta tikroji prasmė“. KLR vyriausybės teigimu, atsižvelgiant į kitas Sprendimo Nr. 40 nuostatas, akivaizdu, kad jis skirtas atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimo vystymui, o ne saulės energijos modulių ir elementų priskyrimui bet kurios vystymo politikos tikslams, kaip siūlo Komisija. Netiesa, kad Komisijos nuoroda į Sprendimo Nr. 40 V straipsnio tekstą buvo be konteksto. Komisija nesiginčija dėl to, ar vienu šio sprendimo tikslų buvo atsinaujinančiųjų išteklių energijos naudojimo vystymas. Svarbu tai, kad Sprendime Nr. 40 Valstybės taryba naujas energijos pramonės šakas ir su saulės energija susijusias pramonės šakas priskyrė prioritetinei pramonei, todėl Pramonės restruktūrizavimo žinyne jos priskiriamos skatinamų projektų kategorijai. Atsižvelgiant į Sprendimo Nr. 40 17, 18 ir 19 straipsnius, finansų įstaigos paskolas gali teikti tik šiai kategorijai priklausančioms pramonės šakoms arba įmonėms. Tai akivaizdus požymis, kad fotovoltinių produktų pramonės įmonės, gaminančios, inter alia, saulės energijos modulius ir elementus, yra prioritetinės.
(400)
KLR vyriausybė teigė, kad spalio 10 d. Valstybės tarybos sprendimo tekste nėra nuorodos į saulės energijos modulius ir elementus ar fotovoltinių produktų pramonę ir kad jei ir buvo skatinama finansinė parama, ji yra susijusi su alternatyviųjų energijos šaltinių naudojimo tikslais, o tai neturi poveikio modulių ir elementų gamybos plėtrai apskritai. Tačiau Komisija su tuo nesutinka. Pažymėtina, kad panašu, jog šis Valstybės tarybos sprendimas nėra skirtas tik alternatyviųjų energijos šaltinių naudojimo skatinimui. Iš jo pavadinimo (Valstybės tarybos sprendimas dėl strateginių besivystančių pramonės šakų rėmimo ir plėtros spartinimo) ir turinio (inter alia, 1 straipsnio 1 ir 2 dalys, 2 straipsnio 2 dalis) akivaizdu, kad jis skirtas atrinktų pramonės šakų (šiuo atveju strateginių besivystančių pramonės šakų) plėtrai remti. Tą patvirtina ir tai, kad šiame sprendime nustatyti tikslai tiesiogiai susiję su strateginių besivystančių pramonės šakų produkcija ir veikla (2 straipsnio 3 dalis). Be to, sprendime akivaizdžiai susietos strateginės besivystančios pramonės šakos ir fotovoltinių produktų pramonė, kurios įmonės gamina, inter alia, saulės energijos modulius ir elementus. Pirma, neabejotina, kad fotovoltinių produktų pramonė yra alternatyviosios energijos pramonės, kuri sprendimo 2 straipsnyje nurodyta kaip pramonė, kurią valstybė turėtų remti ir plėtoti, segmentas. Antra, atrinkti eksportuojantys gamintojai priklauso aukštųjų technologijų pramonės įmonėms, kurios minimos sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje. Panašiai 12-ajame penkmečio plane saulės energijos pramonė nurodyta kaip strateginė pramonės šaka, o 12-ajame saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio plane patvirtinama, kad Valstybės tarybos sprendime „saulės energijos fotovoltinių produktų pramonė nurodyta kaip svarbi strateginių besivystančių pramonės šakų sritis, kurią mūsų šalis ateityje plėtos“. (90)
(401)
KLR vyriausybės teigimu, Komisija citavo Vidutinio ir ilgo laikotarpio mokslo ir technologijų planą, tačiau nenurodė nė vieno jo punkto ar nuostatos, kurioje aukštųjų technologijų įmonėms būtų priskirtos modulius ir elementus gaminančios įmonės arba fotovoltinių produktų pramonė apskritai. KLR vyriausybės teigimu gairių tikslai susiję tik su alternatyviųjų energijos šaltinių plėtojimu priklausomybei nuo iškastinio kuro mažinti. Komisija su tuo nesutinka. Daugumai tirtų atrinktų eksportuojančių gamintojų suteikti aukštųjų ir naujų technologijų įmonių sertifikatai, tuo remiantis jos naudojosi subsidijomis, kurios teikiamos tik aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms (pvz., atleidimas nuo mokesčių). Atrinkti eksportuotojai naudojosi tomis pačiomis individualiomis paramos programomis, kurios yra paminėtos šiame plane.
(402)
KLR vyriausybė tvirtina, kad Komisijos teiginys, jog KLR mokslo ir technologijų pažangos įsakyme išvardyta keletas priemonių strateginėms pramonės šakoms, įskaitant fotovoltinių produktų pramonę, remti, nepagrįstas jokiai faktais ir kad šiame įstatyme neminima fotovoltinių produktų pramonė ar strateginės pramonės šakos, todėl nėra pagrindo teigti, kad nagrinėjamajam produktui yra taikomas šis įstatymas. Šis tvirtinimas neteisingas. Šio teiginio pagrindas - minėto įstatymo 18 ir 34 straipsniai. Pagal 18 straipsnį valstybė skatina finansų įstaigas remti aukštųjų ir naujų technologijų pramonės įmonių vystymą ir nurodo tai daryti. Pagal 34 straipsnį į politiką orientuotos finansų įstaigos siūlo specialią pagalbą valstybės skatinamiems įmonių projektams. Fotovoltinių produktų pramonė priskiriama aukštųjų ir naujų technologijų pramonės įmonių kategorijai ir įmonių, kurių projektus skatina valstybė, kategorijai. Be to, to paties įstatymo 17 straipsnyje subjektams, kurie dalyvauja projektuose pagal nacionalinius mokslo ir technologijų planus, žadama lengvatinių mokesčių politika. Iš 401 konstatuojamosios dalies akivaizdu, kad fotovoltinių produktų pramonės bendrovių projektai patenka į šią taikymo sritį. Taigi, bent trys aiškūs požymiai rodo, kad šis įstatymas taikomas fotovoltinių produktų pramonei ir bendrovėms, kurios gamina ir eksportuoja nagrinėjamąjį produktą.
(403)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija KLR planus, sprendimus ir įstatymus vertino kaip turinčius vienodą teisinį poveikį ir vertę, neatsižvelgdama į teisinio aiškinimo principus, Kinijos teisės įstatymą ir pakartotinus KLR vyriausybės argumentus. KLR vyriausybės teigimu nuoroda į bendrą penkmečio planą ir konkrečius fotovoltinių produktų pramonės planus nėra teisinė nuoroda, nes nepateikta įrodymų, kad šie planai būtų teisiškai privalomi. Tai neteisinga, nes KLR vyriausybės teiginys, kad planai nėra privalomi, nepagrįstas jokiais įrodymais. Priešingai, KLR vyriausybės klausimyno atsakymuose pateiktame plane aiškiai teigiama: „Šis planas svarstytas ir patvirtintas Nacionaliniame liaudies kongrese ir veikia kaip įstatymas.“ (91) KLR vyriausybė pastabose po galutinio atskleidimo nurodė: „Pagal Kinijos teisės įstatymą Konstitucija, įstatymai, administraciniai teisės aktai, vietos lygmens reglamentai ir taisyklės Kinijoje yra teisės aktai.“ Kadangi planas veikia kaip įstatymas, o KLR vyriausybė patvirtino, kad Kinijoje įstatymai yra teisės aktai, Komisija priėjo prie išvados, kad planas iš tiesų yra teisiškai privalomas. Pagal KLR vyriausybės aiškinimą per tikrinamąjį vizitą sektorių ir regionų penkmečio planai rengiami pagal bendrąjį penkmečio planą, todėl Komisija neturėjo pagrindo sektoriaus fotovoltinių produktų pramonės penkmečio plano (2011-2015 m.) aiškinti kitaip nei bendrojo penkmečio plano.
(404)
KLR vyriausybė „Komisijos parengtas gaires dėl kompensavimo/grąžinimo“ cituoja kaip panašaus neprivalomo ES dokumento pavyzdį. Komisija mano, kad KLR vyriausybė nurodė „Komisijos pranešimą dėl antidempingo muitų grąžinimo“ (OL C 127 2002 5 29, p. 10). Iš tiesų netikslu šias gaires laikyti neprivalomomis, nes jos įpareigoja Komisiją jų laikytis, kiek jos nepažeidžia aukštesnę teisinę galią turinčių taisyklių. Komisija nustatė, kad Kinijos planai yra teisiškai privalomi. Tačiau net spėjant, jog šiuo atveju taip nėra, akivaizdu, kad nacionaliniai, sektorių ir regionų planai, rengiami aukščiausiu vyriausybės lygmeniu ir kuriuose nustatoma ekonominė ir pramonės plėtros vyriausybės politika, yra aukščiausios įrodomos vertės, atsižvelgiant į de facto privalomą juose pateiktų tikslų pobūdį. Taip pat akivaizdu, kad juos vyriausybė gali panaudoti ir pareikšti papeikimą subjektams, kurie planų tinkamai nevykdė. Todėl jie yra labai susiję su išvadomis dėl vyriausybės kišimosi į ekonomiką ir su nurodymais tam tikroms pramonės šakoms bei tų šakų kontrole.
3.5.2. Šalių pastabos dėl lengvatinių paskolų politikos, kito finansavimo, draudimo garantijų
(405)
KLR vyriausybė teigė, kad dėl to, jog ji neatsakė į A priedėlio klausimus, neturėtų būti naudojami turimi faktai pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį. KLR vyriausybės teigimu, jei Komisija iš tiesų būtų ketinusi tikrinti skunde pateiktus įtarimus, kad Kinijos valstybės bankai yra valstybinės įstaigos, ji nebūtų turėjusi išplėsti klausimynų reikalavimais pateikti vidinių, konfidencialių, su konkrečiais sandoriais susijusių duomenų apie bankus, kurių daugelis jokiu būdu nepriklausė vyriausybei. Dėl to KLR vyriausybė nurodė informaciją apie konkrečias paskolas, kurias bankas suteikė atrinktiems eksportuojantiems gamintojams. Komisija su šiuo tvirtinimu nesutinka. A priedėlyje prašoma informacija ketinta tikrinti, ar Kinijos bankai yra valstybinės įstaigos ir ar jiems vyriausybė paveda funkcijas ir jiems vadovauja. KLR vyriausybė nenurodė, kurią kitą informaciją, išskyrus informaciją apie konkrečias paskolas, laiko šiuo tikslu nesusijusia.
(406)
Primenama, kad A priedėlio klausimuose prašyta pateikti informacijos apie bankų nuosavybės teises, direktorių valdybos ir akcininkų valdybos sudėtį, akcininkų (direktorių) susirinkimų protokolus, aukščiausių valdymo organų sąsajas su valstybės valdžios institucijomis, paskolų suskirstymą pagal sektorius, skolinimo politiką ir rizikos vertinimą, susijusį su bendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams suteiktomis paskolomis. KLR vyriausybė teigė, kad norint padaryti išvadas dėl valstybinių įstaigų tokie prašymai buvo „aiškiai nesaikingi“, be to, prašomos informacijos apimtis buvo per plati. Be to, KLR vyriausybė tvirtino, kad pradinę išvadą dėl to, ar subjektas yra valstybinė įstaiga, reikia padaryti prieš prašant tokios informacijos. Komisija nesutinka. Atsižvelgiant į aukštus standartus, kuriuos PPO apeliacinė taryba nustatė DS 379 (92) byloje, visa prašoma informacija yra reikalinga, įskaitant išvadas dėl vyriausybės kišimosi į finansų sistemą. Pavyzdžiui, įrodymais, kad subjektai veikia nekomerciškai, ir atsižvelgiant į vyriausybės kišimosi požymius galima įrodyti, kad subjektams pavedamos funkcijos ir jiems vadovaujama. Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad paaiškėjus, jog atrinkti eksportuojantys gamintojai bendradarbiaus, Komisija nusprendė sumažinti prašomos informacijos kiekį ir prašyti tik informacijos apie paskolas toms bendrovėms, ir nedarė jokių išvadų dėl to, kad KLR vyriausybė nepateikė kitos informacijos apie konkrečias paskolas, kurios pradžioje buvo prašyta. Tačiau visi kiti informacijos prašymai su tyrimu buvo susiję. Dėl KLR vyriausybės tvirtinimo, kad ji negalėjo pateikti kai kurios informacijos A priedėlyje, pažymima, kad KLR vyriausybė atsisakė pateikti A priedėlį apskritai, išskyrus informaciją apie kelis bankus. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, padaryta išvada, kad per pagrįstą laikotarpį KLR vyriausybė nepateikė likusios prašomos informacijos.
(407)
KLR vyriausybė, pasinaudodama PPO apeliacinės tarybos pranešimu JAV - Karšto valcavimo plienas (99 dalis) (93), tvirtina, kad praktiškai negalėjo patenkinti Komisijos „nesaikingų“ informacijos prašymų ir kad tai, jog Komisija nesugebėjo šio klausimo išspręsti ir įvairių prašymų susieti su faktinėmis išvadomis, su kuriomis jie susiję, reiškia, kad Komisija veikė negarbingai. Nors cituota byla yra susijusi su eksportuotojų bendradarbiavimu per antidempingo tyrimą, Komisija sutinka, kad vyriausybėms skirtų klausimynų atliekant kompensacinių muitų tyrimus atveju reikia rasti pusiausvyrą tarp reikiamos informacijos ir praktinių atsakovo galimybių tokią informaciją pateikti. Tačiau šią pusiausvyrą reikia rasti atsižvelgiant į visus faktus. Išvados dėl Kinijos valstybės bankų valstybinių įstaigų statuso jau padarytos Plono kreidinio popieriaus ir Organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų bylose, o šioje byloje skundo pateikėjas pateikė pakankamai prima facie įrodymų, kad valstybės bankai ir toliau lieka valstybinėmis įstaigomis. Todėl KLR vyriausybė turėjo tikėtis faktų imlaus tyrimo, jei šį teiginį norėjo paneigti. Deja, KLR vyriausybė toliau tvirtino, pvz., kad ji turėjo labai nedaug informacijos apie vyriausybei priklausančias bankų akcijas arba visai tokios informacijos neturėjo (labai svarbus veiksnys priimant sprendimą dėl valstybinių įstaigų statuso), o tai rodo, kad ji nedėjo tiek pastangų, kiek galėjo, ir neleido susipažinti su reikiama informacija. Tai viena „nedaugelio aplinkybių“, kai galima taikyti SSKP 12 straipsnio 7 dalį (kaip teigiama PPO grupės pranešime (94)). Be to, Komisija suprato, kad ji prašo neišvengiamai didelės apimties informacijos, tačiau bendradarbiavimas yra dvipusis procesas, o KLR vyriausybės pradinė reakcija buvo paprasčiausiai reikalauti paaiškinimų, su kuriomis faktinėmis išvadomis buvo susieti prašymai (to iš anksto nustatyti neįmanoma), o ne siūlyti būdus, kaip būtų galima pagrįstai patenkinti informacijos prašymus.
(408)
Dėl Šanchajaus banko tikrinimo KLR vyriausybė teigė, kad faktas, jog tikrinimas neįvyko, nėra pakankama priežastis turimiems faktams naudoti ir kad bet kuriuo atveju Komisija yra atsakinga už tai, kad tikrinimas neįvyko. Atsakydama Komisija pažymi, kad faktinė padėtis, susijusi su Šanchajaus banko tikrinamojo vizito organizavimu, aprašyta galutinio atskleidimo dokumento 111 ir 112 dalyse (pakartota 143 ir 144 konstatuojamosiose dalyse). Su tikrinimu susijusi faktinė padėtis nepasikeitė, todėl Komisija nesutinka su tuo, kaip KLR vyriausybė aiškina šiuos faktus, ir užtikrina dėjusi visas pastangas, kad tikrinimas įvyktų, tačiau tai buvo neįmanoma dėl KLR vyriausybės daromų kliūčių. KLR vyriausybė remiasi PPO grupės pranešimu (95), kuriame padaryta išvada, jog neatlikus tikrinamojo vizito lieka kitų galimybių dokumentams patikrinti. Tačiau šiame tyrime KLR vyriausybė apie galimybę patikrinti banką Komisijai pranešė likus tik vienai darbo dienai iki tikrinimo KLR vyriausybėje pradžios (jau ir taip prailginus terminą tokiam patvirtinimui pateikti), taip nesudarant daugiau jokių galimybių atlikti tikrinimo vietoje, nes vizitui jau buvo pasirengta ir nieko keisti nebuvo galima. Tokiomis aplinkybėmis daroma išvada, kad KLR vyriausybė nedėjo tiek pastangų, kiek galėjo, ir Komisija nemato jokių būdų, kaip patikrinimus per tikrinamąjį vizitą būtų galima pakeisti kitomis priemonėmis.
(409)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisija negali neatsižvelgti į HuaXia banko pateiktą informaciją apie nuosavybės struktūrą dėl to, kad ji nėra „ideali visais aspektais“. Komisija pažymi, kad ji šios informacijos nepriėmė ne todėl, kad ji nebuvo ideali visais aspektais. Kaip jau paaiškinta 147 konstatuojamojoje dalyje, HuaXia bankas iki tikrinamojo vizito neatskleidė jokios informacijos apie vyriausybei priklausančias banko akcijas, nors šios informacijos Komisija prašė jau pradiniame klausimyne. Kai Komisija pažymėjo, kad HuaXia banke yra keli valstybiniai akcininkai, bankas pateikė popieriaus lapą su informacija iš nežinomo šaltinio, be to, ši informacija neatitiko kitos byloje turimos informacijos. Šios informacijos nebuvo galima priimti.
(410)
Dėl HuaXia banko sprendimo pateikti tik kai kuriuos kreditingumo vertinimus, kaip aprašyta 148 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybė teigė, kad Komisijai pateiktas pagrįstas paaiškinimas, kodėl kitų vertinimų pateikti negalima. Komisija nesutinka. Rašte prieš patikrinimą vietoje aiškiai nurodyta, kad per tikrinamąjį vizitą šie dokumentai bus nagrinėjami, nes nepakanka paaiškinimo, kad „dvi rizikos vertinimo ataskaitas tvarkė kiti banko padaliniai, o su atsakingais darbuotojais tuo metu nebuvo galima susisiekti“. Be to, KLR vyriausybė pateikė argumentą, kurį pastabose pakartojo, kad informacijos nebuvo galima pateikti dėl kliento konfidencialumo reikalavimų. Komisija pažymi, kad per kompensacinio muito tyrimus taikomos konfidencialios informacijos tvarkymo nuostatos (96) ir kad bet kuriuo atveju Komisija dėl šio ar kitų klausimų daugiausia prašė sudaryti galimybių informaciją patikrinti, o ne ją dauginti. Bet kuriuo atveju Komisija pastebi, jog griežtai taikant „kliento konfidencialumo“ principą daugumos kompensacinių muitų tyrimams svarbios informacijos būtų neįmanoma patikrinti. Tokiais atvejais būtų neįmanoma eksportuotojo atsakymų į daugelį klausimų sutikrinti su kitais šaltiniais ir atlikti atsitiktines tam tikrų schemų naudotojų tikrinimus tai atvejais, kai eksportuotojai nebendradarbiauja arba kai tyrimas atliekamas naudojant suvestinius duomenis.
(411)
KLR vyriausybė teigė, kad EXIM bankas per tyrimą visapusiškai bendradarbiavo, o kai kurių Komisijos prašytų dokumentų negalėjo pateikti dėl vidaus politikos taisyklių, valstybės paslapties, konfidencialumo ar kitų įstatymų. Todėl turimais faktais negalima naudotis dėl to, kad nebuvo pateikti minėti dokumentai. Pagal Komercinės bankininkystės įstatymą EXIM banko pareigūnai šių dokumentų negalėjo pateikti per tikrinimą. Dėl to, ir priešingai, nei manė Komisija, pagrindinis reglamentas ir SSKP negali būti laikomi viršesniais už KLR valstybės įstatymus. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad klausimai dėl aukštesnio rango pareigūnų narystės politinėje partijoje yra nesusiję, be to, jie trikdo KLR vyriausybę. Komisija su tuo nesutinka. PPO taisyklės (kuriomis iš esmės yra pagrįstas pagrindinis reglamentas) negali būti laikomos viršesnėmis už šalies įstatymus, tačiau jos netrukdo Komisijai daryti išvadų, jei tokie šalies įstatymai trukdo patenkinti pagrįstus informacijos prašymus. Be to, EXIM bankas pateikė kai kuriuos klausimyno A priedėlio atsakymus, bet atsisakė pagrįsti beveik visą tokią informaciją ir nurodyti duomenų šaltinius ar pateikti kokius nors įrodymus. Todėl informacija yra vertinama tik kaip žodinis pareiškimas, nepatvirtintas patikrintais raštiškais dokumentais. Jei tokios praktikos būtų laikomasi, EXIM bankas būtų galėjęs pateikti praktiškai bet kokią informaciją, o tyrimą atliekanti institucija būtų turėjusi ją priimti, negalėdama patikrinti jos tikslumo.
Klausimai dėl narystės politinėje partijoje ir KKP darinių EXIM banke (ar bet kuriame kitame susijusiame banke) yra labai svarbūs siekiant nustatyti valstybės kišimosi į bankų valdymą mastą, atsižvelgiant į konkretų KKP vaidmenį pagal KLR konstituciją. Be tokių klausimų pagrindimo, kurį Komisija pateikė 151 konstatuojamojoje dalyje, taip pat pažymima, kad pagal KKP konstituciją visos organizacijos, įskaitant privačias komercines įmones, jei jose dirba bent trys partijos nariai, turi įsteigti „pirmines partijos organizacijas“. Šios organizacijos užtikrina ir prižiūri partijos ir valstybės principų bei politikos įgyvendinimą ir padeda akcininkų susirinkimui, direktorių valdybai, stebėtojų tarybai ir valdytojams pagal įstatymą vykdyti funkcijas ir įgaliojimus (97). KLR bendrovių įstatymu visos Kinijos bendrovės taip pat įpareigojamos savo organizacinėje struktūroje įsteigti KKP organizaciją, kuri vykdytų KKP veiklą (98). Todėl KKP akivaizdžiai susijusi su KLR vyriausybės veikla ir Kinijos įmonių ir institucijų visų rūšių veikla; todėl klausimai apie narystę partijoje šiuo atveju yra teisiškai pagrįsti.
(412)
Dėl CDB tikrinimo KLR vyriausybė tą patį tvirtino, kalbėdama apie klausimus dėl vadovų politinių pažiūrų ir KKP vaidmens banke. Dėl to Komisija nurodo 151 ir 411 konstatuojamosiose dalyse pateiktą pagrindimą. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad CDB prašomų kredito rizikos vertinimo ataskaitų negalėjo pateikti dėl konfidencialumo priežasčių ir kad jis pateikė kredito reitingo formą ir konkretų bendrovės, kurios pavadinimas nenurodytas, kredito rizikos vertinimo pavyzdį. Pažymima, kad kredito reitingo forma ir nežinomos pramonės šakos nežinomos bendrovės kredito reitingas nėra vieno atrinkto eksportuotojo kredito rizikos vertinimo įrodymas, kurio prašė Komisija. Dėl konfidencialumo aspekto Komisija nurodo 410 konstatuojamojoje dalyje pateiktą paaiškinimą.
(413)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisijos išvada, jog VKB yra valstybinės įstaigos, neatitinka SSKP 1 straipsnio 1 dalies, nes Komisija išvados nepagrindė jokiais įrodymais ir nepateikė pagrįsto ir tinkamo aiškinimo, kaip prieita prie išvados, kad vyriausybės kišimasis į Kinijos finansų sektorių yra toks didelis, jog bankai turi vykdyti lengvatinę politiką. Komisija iš esmės nesutinka su šiuo teiginiu. Iš nepriklausomos informacijos, kuri nurodyta 162-168 konstatuojamosiose dalyse, matyti, kad bankai įgyvendina lengvatinę politiką, tai aišku ir iš kitų 102 konstatuojamojoje dalyje nurodytų Kinijos planų, įstatymų ir politikos dokumentų. Komisija peržiūrėjo, išanalizavo ir citavo daug dokumentų, kuriuos paskelbė tarptautinės organizacijos, kaip antai PPO, Pasaulio bankas, TVF ir EBPO, ir kuriuose padaryta išvada, jog valstybė aktyviai kišasi į Kinijos bankų sektorių, ypač privilegijuotų paskolų gavėjų ir palūkanų nustatymo atveju.
(414)
KLR vyriausybė abejoja kelių dokumentų, kurie naudoti kaip geriausi turimi faktai ir kuriuos Komisija nurodė priimdama sprendimą dėl VKB valstybinių įstaigų statuso, aktualumu. Pirmiausia pažymėtina, kad Komisija geriausiais turimais faktais turėjo naudotis tik dėl to, kad KLR vyriausybė nebendradarbiavo ir nesutiko pateikti prašomos informacijos.
(415)
KLR vyriausybė teigė, kad Deutsche Bank tyrimų ataskaitoje (toliau - DB ataskaita), kurią Komisija cituoja 161 konstatuojamojoje dalyje, aprašyta istorinė padėtis Kinijoje ir šia ataskaita negalima pagrįstai remtis vertinant Kinijos bankų sektorių po 7 metų. Pirma, KLR vyriausybė neteisi teigdama, kad ataskaita yra pagrindas padėčiai „po 7 metų“ vertinti. Ataskaita parengta 2007 m., o TL, t. y. susijęs laikotarpis Kinijos bankų sektoriui vertinti šiame tyrime, prasideda 2011 m. Taigi, ataskaitoje kalbama apie 4 metų senumo (iki susijusio laikotarpio) padėtį. Antra, DB ataskaita nėra vienintelis dokumentas, kuriuo Komisija remiasi darydama išvadą, tai veikiau Komisijos atliktos Kinijos bankų sektoriaus, tiksliau nuosavybės struktūros, analizės pradinis taškas. Trečia, kita informacija, kurią Komisija nurodo Kinijos bankų sektoriaus nuosavybės struktūrai nustatyti (PPO, TVF ir EBPO ataskaitos ir darbiniai dokumentai), atitinka DB ataskaitos išvadas. Tokiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad pati KLR vyriausybė pateikė tik mažą dalį pakartotinai prašytos informacijos šiuo klausimu ir iš tiesų niekada neprieštaravo dėl faktiniu pagrindu padarytų Komisijos išvadų, susijusių su valstybės nuosavybės bankų sektoriuje dalimi ir kišimosi į bankų sektorių lygiu.
(416)
KLR vyriausybė taip pat nesutinka su Komisijos nuoroda į 2012 m. PPO prekybos politikos apžvalgos ataskaitą ir teigia, kad tvirtinimas, jog „Kinijos bankų sektoriaus rinkos struktūra apskritai mažai pasikeitė“, pateiktas padėtį lyginant su ankstesniu peržiūros laikotarpiu (2010 m.). Komisija šiam tvirtinimui neprieštarauja. Iš tiesų Komisija galutinio atskleidimo dokumente 2010 ir 2012 m. PPO prekybos politikos apžvalgų ataskaitas citavo toje pačioje 161 konstatuojamojoje dalyje, kad įrodytų, jog per dvejus metus pokyčių būta mažai. 2010 m. ataskaitoje teigta, kad „kitas pastebimas Kinijos finansų sektoriaus bruožas - valstybei nuosavybės teise priklauso didelė šio sektorius subjektų dalis“, o 2012 m. ataskaitoje patvirtinta, kad šioje srityje pokyčių būta mažai. KLR vyriausybė taip pat pacitavo 2012 m. ataskaitą ir, remdamasi tomis citatomis, tvirtino, jog ataskaita prieštarauja Komisijos 161 konstatuojamojoje dalyje pateiktam vertinimui. Šio tvirtinimo priimti negalima. Nė viena ataskaitos citata, kurią KLR vyriausybė pateikė pastabose po galutinio atskleidimo, neprieštarauja Komisijos 161 konstatuojamojoje dalyje pateiktam vertinimui ir neleidžia juo suabejoti.
(417)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad 162 konstatuojamojoje dalyje pateiktos Komisijos išvados neparemtos įrodymais, nes Komisija (be DB ataskaitos ir PPO prekybos politikos apžvalgų, kurios aptartos pirmesnėje konstatuojamojoje dalyje) „paprasčiausiai nurodo Pasaulio banko ataskaitą ir ekonomikos apžvalgą ir pan., nepateikdama pagrįstų ir tinkamų paaiškinimų išvadai pagrįsti“. Šio tvirtinimo priimti negalima. Dėl to pažymima, kad Pasaulio banko ataskaitoje teigiama, inter alia: „Nepaisant įspūdingos pastarųjų trijų dešimtmečių finansų sektoriaus reformų ir plėtros pažangos Kinijos finansų sistema yra prislopinta, jai žalą daro dideli struktūriniai neatitikimai. Dabartinė sistema, kurioje dominuoja valstybės bankai, esama stipraus valstybės kišimosi ir kontroliuojamos palūkanų normos, sėkmingai veikia mobilizuojant taupymo pajamas ir skiriant kapitalą strateginiams sektoriams Kinijos ekonominio pakilimo metu“, arba „Tuo pačiu metu turėtų būti mažinama tiesioginė ir netiesioginė finansų įstaigų kontrolė ir pereinama prie oficialių rinka grindžiamų susitarimų. Tai reikštų, kad autonominis centrinis bankas vykdytų atviros rinkos operacijas ir taikytų palūkanų normas, o ne kredito limitą likvidumui valdyti. Komerciniai bankai vadovautųsi komerciniais principais ir vykdytų kreditingumo analizes, o ne lauktų vyriausybės signalo paskoloms teikti“ ir „Vyriausybė buvo visais lygmenimis glaudžiai susijusi su finansų įstaigų komercinėmis operacijomis per turimas akcijas arba darydama netiesioginį poveikį daugiausia dėl to, kad ji labai priklauso nuo komercinių banko kreditų naudojimo politikos tikslams siekti.“ 2010 m. EBPO Kinijos ekonomikos apžvalgoje PBOC žemiausių skolinimo normų ir aukščiausių indėlių normų politika įvardijama kaip kliūtis bankams tinkamai įkainoti riziką ir priešingus rezultatus duodanti bankų sektoriaus konkurencijos priemonė, taip pat teigiama, kad tikslas - užtikrinti bankų sektoriaus, kuriame dominuoja valstybės bankai, pelningumą.
(418)
KLR vyriausybė toliau tvirtina, kad Komisijos išvada, jog PBOC dalyvauja nustatant valstybės komercinių bankų palūkanų normas ir daro šiam procesui poveikį, yra tinkamai nepaaiškinta ir nepagrįsta įrodymais. Dėl to KLR vyriausybė teigė, kad Komisija turėjo žinoti, kad 2013 m. liepos mėn. atsisakyta žemiausių skolinimo normų taikymo. Pirma, pažymėtina, kad Komisija neanalizavo Kinijos bankų rinkos padėties 2013 m. liepos mėn., nes šis laikotarpis nebuvo susijęs su tyrimu. Antra, tvirtinimas, kad Komisijos išvada yra tinkamai nepaaiškinta ir nepagrįsta įrodymais, yra neteisingas. Susijusiuose aplinkraščiuose aiškiai teigiama, kad PBOC nustato skolinimo ir indėlių normų ribas. Trečia, EBPO ekonomikos apžvalgoje „Kinija 2010 m.“, kuri cituojama 162 konstatuojamojoje dalyje, taip pat patvirtinta, kad taikomos tokios ribos.
(419)
KLR vyriausybė teigė, kad „Komisija žinojo, jog aplinkraščiais, įskaitant 2012 m. birželio 8 d. ir liepos 8 d. aplinkraščius, kurie paskelbti po to, kai buvo padarytos išvados Plono kreidinio popieriaus byloje, gerokai pakeista PBOC palūkanų normų praktika.“ Tai netiesa. Komisija negalėjo žinoti, ar keitėsi praktika ir kaip tiksliai ji keitėsi, nes KLR vyriausybė atsisakė pateikti šiuos aplinkraščius. Net per tikrinimą pateiktose santraukose iš PBOC interneto svetainių, su kuriomis, KLR vyriausybės teigimu, Komisija visiškai nesutiko, patvirtinama, kad tokios ribos vis dar taikomos.
(420)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad „Komisija išvadų nepagrindė tikrais „turimais faktais“, kurie neatitinka Komisijos turėtos istorinės informacijos, vietoje to ji reikalavo, kad KLR vyriausybė įrodytų, jog būklė, kuri buvo nagrinėta per organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų tyrimą, pasikeitė.“ Atsižvelgiant į 415-419 konstatuojamosiose dalyse pateiktą aiškinimą, šis teiginys yra neteisingas. Byloje nėra tokių faktų, kurie prieštarautų Komisijos išvadoms, o išvados pagrįstos ne vien istorine informacija, bet ir įrodymais, kurie pagrįsti visa su TL susijusia informacija.
(421)
KLR vyriausybė teigė, kad 166 konstatuojamojoje dalyje Komisijos nurodyti keturi punktai yra neteisingi, trūksta tinkamo jų teisinio vertinimo. KLR vyriausybė tvirtino, kad nuoroda į Komercinės bankininkystės įstatymo 34 straipsnį, jog bankai „paskolų veiklą turi vykdyti atsižvelgdami į nacionalinės ekonomikos poreikius“, yra visiškai neutrali. Neaišku, ką KLR vyriausybė turėjo omenyje vartodama terminą „neutrali“, tačiau remiantis 102 konstatuojamojoje dalyje cituotais planais, politikos dokumentais ir įstatymais, panašu, jog fotovoltinių produktų pramonės vystymas ir finansinė bei kitokio pobūdžio parama jai yra vienas Kinijos nacionalinės ekonomikos poreikių. Kalbant apie šiuose dokumentuose skatinamą nurodytą finansinę paramą, akivaizdu, jog bankai remia fotovoltinių produktų pramonės bendroves. Dėl išvados, jog bankams yra taikomos teisinės taisyklės, pagal kurias jie turi teikti kreditinę paramą skatinamiems projektams, prie kurios prieidama Komisija rėmėsi Valstybės tarybos sprendimo Nr. 40 formuluote, teigiama, kad „išvada padaryta ne vietoje“, nes sprendime nei teigiama, nei užsimenama, kad saulės energijos pramonė būtų priskirta prie skatinamųjų projektų kategorijos. Šis teiginys taip pat neteisingas. Iš 399 konstatuojamosios dalies akivaizdžiai matyti, kad saulės energijos pramonė priskiriama skatinamųjų pramonės šakų (projektų) kategorijai. KLR vyriausybė panašiai tvirtino dėl KLR mokslo ir technologijų pažangos įsakymo ir Komisijos išvados, kad pagal minėtą įsakymą bankai turi teikti pirmenybę aukštųjų ir naujų technologijų pramonės plėtrai ir kad atrinkti gamintojai priskiriami aukštųjų technologijų kategorijai. KLR vyriausybės teigimu Komisija neatliko teisinės analizės ir neišsiaiškino, ar saulės energijos modulių ir elementų gamybos pramonė, apibrėžta kaip aukštųjų technologijų pramonė, patenka į šio įstatymo taikymo sritį. Šis tvirtinimas neteisingas. Komisija nustatė aiškų ryšį tarp aukštųjų technologijų pramonės ir modulius bei elementus gaminančios saulės energijos pramonės. Tai išsamiai paaiškinta 402 konstatuojamojoje dalyje.
(422)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisijos tvirtinimas, jog valstybė aktyviai tebedalyvauja Kinijos finansų sektoriaus veikloje, yra nepagrįstas įrodymais. KLR vyriausybė nesutiko su Komisijos cituotais įrodymais ir teigė, kad 2009 m. TVF ataskaita, kurioje pabrėžiama, kad palūkanų norma nėra liberalizuota, yra nesusijusi, nes palūkanų normos Kinijoje visiškai liberalizuotos. Šis tvirtinimas neteisingas. Iš turimų įrodymų matyti, kad palūkanų normų liberalizavimas Kinijoje nėra pabaigtas, tą patvirtino ir tikrinamajame vizite dalyvavęs PBOC pareigūnas. Dėl Komisijos nurodytos 2010 m. TVF šalies ataskaitos KLR vyriausybė teigė, kad Komisija visiškai neatsižvelgė į TVF išvadas dėl finansų sektoriaus liberalizavimo. Šis teiginys neteisingas. Komisija atsižvelgė į visas TVF ataskaitoje pateiktas išvadas, kurios buvo susijusios. TVF išvados, kurias KLR vyriausybė nurodė pastabose, neprieštarauja Komisijos išvadoms dėl valstybės dalyvavimo Kinijos finansų sektoriuje ir neabejotinai neprieštarauja išvadoms dėl valstybinės nuosavybės ar paskolų ir indėlių palūkanų normų politikos. Tai, jog toje ataskaitoje teigiama, kad pastaraisiais metais padaryta pažanga plėtojant labiau rinka grįstą Kinijos finansų sistemą, nereiškia, kad ataskaitoje nurodyta, jog Kinijos finansų sistema yra iš tiesų grįsta rinka. Dėl Komisijos cituotų EBPO apžvalgų KLR vyriausybė teigė, kad išvados, jog bankai Kinijoje neveikia laisvai, negalima daryti remiantis „viena fraze ir neatsižvelgiant į didelę pažangą, kuri padaryta liberalizuojant bankų sektorių“. Dėl šio teiginio pažymėtina, kad Komisija niekada nedarė jokių išvadų remdamasi „viena fraze“, priešingai, kaip pirmiau paaiškinta, Komisija rėmėsi keliais nepriklausomų tarptautinių organizacijų rengtais dokumentais.
(423)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisijos analizė valstybinių įstaigų statusui nustatyti „yra visiškai klaidinga“, o 168 konstatuojamojoje dalyje padaryta išvada neatitinka PPO apeliacinės tarybos termino „valstybinė įstaiga“ aiškinimo byloje JAV - Galutiniai antidempingo ir kompensaciniai muitai tam tikriems produktams iš Kinijos. Vienas eksportuojantis gamintojas taip pat tvirtino, kad Komisijos argumentacija dėl valstybinių įstaigų statuso nustatymo yra „teisiškai klaidinga“. KLR vyriausybė teigė, kad Komisija nenustatė, kad VKB turėtų vyriausybės galių, jiems tokios galios būtų suteiktos arba jie tokiomis galiomis naudotųsi, ir jog i) nebuvo nustatyta, kad aptariamos funkcijos, kurias tariamai vykdo VKB, yra funkcijos, kurias apskritai vykdo vyriausybė, t. y. pirmiausia vyriausybės funkcijos, ii) nebuvo nustatytos bendros VKB ir vyriausybės savybės, išskyrus akcijų paketų valdymą, kuris taip pat nebuvo nustatytas visiems VKB, ir iii) visi VKB turi būtinų vyriausybės galių, kad galėtų jomis naudotis, arba jiems buvo suteikti įgaliojimai vykdyti susijusias vyriausybės funkcijas. Šiuos tvirtinimus teko atmesti. Komisija nurodo šio klausimo analizę 158-167 konstatuojamosiose dalyse. Skolinimas pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje pateiktoje subsidijos apibrėžtyje minimas kaip vyriausybės funkcija. Šiame tyrime nustatyta, kad VKB per planus ir kitus politikos dokumentus nurodoma skatinti tam tikrus sektorius, įskaitant fotovoltinių produktų pramonės sektorių. Remiantis turimais faktais taip pat padaryta išvada, kad vyriausybei priklauso didelė Kinijos bankų akcijų dalis ir kad vyriausybė aktyviai kontroliuoja VKB. KLR vyriausybė nepateikė prašomos informacijos apie vyriausybei priklausančias visų Kinijos VKB akcijas, todėl Komisija išvadas padarė remdamasi turimais faktais. Taigi, Komisija priėjo prie išvados, kad VKB veikia kaip vyriausybės priemonė valstybės funkcijai atlikti ir KLR vyriausybės lengvatinei skolinimo tam tikriems sektoriams politikai įgyvendinti.
(424)
KLR vyriausybė taip pat tvirtino, jog Komisija nenustatė, kad Kinijos privatiems bankams būtų pavedama ar nurodoma vykdyti tam tikras funkcijas, ir jog Komisija nenustatė, kad KLR vyriausybė būtų aiškiai ir patvirtinamai pavedusi ar nurodžiusi privatiems bankams ir VKB arba juos įpareigojusi ar įgaliojusi teikti lengvatines paskolas. Komisija su šiuo tvirtinimu nesutinka. Kaip paaiškinta 170-173 konstatuojamosiose dalyse, Kinijoje taikoma vyriausybės politika fotovoltinių produktų pramonei suteikti lengvatinio skolinimo paramą. Privatūs bankai privalo įgyvendinti šią vyriausybės politiką. KLR vyriausybė Komercinės bankininkystės įstatymu visiems Kinijos bankams nurodė „paskolų verslą vykdyti atsižvelgiant į nacionalinės ekonomikos ir socialinės raidos poreikius ir laikantis valstybės pramonės politikos“. Šie poreikiai ir valstybės pramonės politika, inter alia, nustatyti įvairiuose planuose ir politikos dokumentuose, o lengvatinio finansavimo skyrimas atrinktoms pramonės šakoms, įskaitant fotovoltinių produktų pramonę, yra vienas tokių poreikių. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad susijęs Komercinės bankininkystės įstatymo straipsnis nurodytas be konteksto ir kad jame aiškiai nenurodyta, kad KLR vyriausybė kokiam nors komerciniam bankui pavestų ar nurodytų, jį įpareigotų ar įgaliotų vykdyti kokias nors funkcijas. Kaip jau paaiškinta 390 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nesutinka, kad 34 straipsnis nurodytas be konteksto, ir jo formuluotę vertina kaip aiškų ir teisiškai privalomą nurodymą visiems Kinijos bankams. Komisija taip pat nesutinka su KLR vyriausybės teiginiu, kad 102 konstatuojamojoje dalyje nurodyti dokumentai, kuriuose numatomas lengvatinis skolinimas fotovoltinių produktų pramonei, yra „netinkamas teisinis pagrindas“. Tai išsamiai paaiškinta 399-403 konstatuojamosiose dalyse.
(425)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija neįrodė, kad užsienio kapitalo bankams Kinijoje KLR vyriausybė pavestų funkcijas ir jiems nurodytų jas vykdyti. Šį tvirtinimą teko atmesti. Komisija įrodė, kad visiems privatiems bankams Kinijoje, kurių kategorijai priklauso ir užsienio kapitalo bankai, pavedamos funkcijos ir nurodoma jas vykdyti (inter alia, 169-172 ir 424 konstatuojamosios dalys).
(426)
Dėl funkcijų pavedimo ir nurodymo jas vykdyti KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija išvadas padarė remdamasi vieno atrinkto eksportuotojo kredito rizikos vertinimu, kurį pateikė vienas bankas, ir pritaikė jas visiems Kinijos bankams, taigi, šiuo atžvilgiu naudojo neigiamas išvadas. Pažymima, kad KLR vyriausybė ir bankai atsisakė pateikti kitų atrinktų eksportuojančių gamintojų kredito rizikos vertinimus. Kadangi Komisija šiuo klausimu turėjo remtis turimais faktais, o pirmiau minėtas kredito rizikos vertinimas yra geriausias turimas faktas, Komisija išvadas iš dalies pagrindė šiuo dokumentu. Tačiau pakartojama, kad išvados padarytos remiantis turimais faktais, o ne neigiamomis išvadomis.
(427)
KLR vyriausybė nesutiko su Komisijos atliktu Kinijos finansų rinkos iškraipymo vertinimu, nes „jis teisiškai klaidingas“. KLR vyriausybė teigė, kad nėra su TL susijusių įrodymų, iš kurių būtų matyti, kad VKB tenka du trečdaliai Kinijos finansų rinkos. Komisija su šiuo teiginiu nesutinka. Neturėdama informacijos apie nuosavybės teises bankų sektoriuje, kurios pakartotinai prašyta ir kurios KLR vyriausybė nepateikė, Komisija rėmėsi turimais faktais. Komisija šiuo klausimu nurodė Apeliacinės tarybos pranešimą, kuriame teigiama, kad VKB tenka daugiau nei du trečdaliai Kinijos finansų rinkos. Šią išvadą dar labiau sustiprina PPO, TVF, EBPO ir Pasaulio banko dokumentų įrodymai, kuriais patvirtinama, kad per TL valstybės dalyvavimas Kinijos bankų sektoriuje mažai pasikeitė. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisijos tvirtinimas dėl palūkanų normų (tiksliau, kad bankai turi laikytis PBOC nustatytų ribų) yra neteisingas, nes apatinė skolinimo normos riba buvo visiškai panaikinta. Šis tvirtinimas neteisingas. KLR vyriausybė pastabose iš tiesų teigė, kad apatinė skolinimo normos riba 2013 m. liepos mėn. panaikinta, tačiau tai daugiau nei metai po TL pabaigos. Taip pat teisinga teigti, kad vis dar taikomos indėlių normų viršutinės ribos. Todėl Komisijos išvada, kad bankai negali visiškai laisvai nustatyti paskolų sąlygų (bent per TL), yra teisinga ir pagrįsta surinktais įrodymais. KLR vyriausybė taip pat nesutiko su 183-188 konstatuojamosiose dalyse pateiktomis Komisijos išvadomis remdamasi tuo, kad kai kurie Komisijos cituoti planai, politikos dokumentai ir įstatymai yra tariamai nesusiję. Komisija su šiuo tvirtinimu nesutinka ir nurodo 399-403 konstatuojamąsias dalis, kuriose paaiškinta, kodėl minėti dokumentai yra susiję su tokiomis išvadomis.
KLR vyriausybė taip pat teigė, jog Komisijos išvada, kad tam tikriems bankams sudarytos galimybės naudoti SAFE užsienio valiutos atsargas, yra netinkama, nes Komisijos nurodytuose įrodymuose minimi tik EXIM ir CDB bankai, ir paaiškino, kad iš šių atsargų paskolos teikiamos tik valstybės įmonėms. Komisija nesutinka. Įrodymuose tik teigiama, kad pradžioje ši programa buvo skirta tik CDB ir EXIM politikos bankams, tačiau minima ir didelė Kinijos banko paskola, o tai rodo, kad pradiniai apribojimai buvo panaikinti. Be to, tvirtinimas, kad įrodymuose „aiškiai teigiama, kad paskolos teikiamos tik valstybės įmonėms, pvz., Sinopec“, yra netikslus. Iš tiesų teigiama, kad pirmenybė teikiama didelėms valstybės įmonėms, tačiau nenurodoma, kad tokios paskolos skirtos tik joms. Bet kuriuo atveju, atsižvelgiant į EXIM ir CDB bankų dydį ir jų poveikį Kinijos finansų rinkai, net jei programa ir būtų skirta tik šiems bankams, tai būtų didelis finansų rinkos iškraipymas apskritai.
(428)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija nenustatė, kad lengvatinis skolinimas būtų skiriamas konkrečioms įmonėms, o jos konkretaus skyrimo analizė yra teisiškai nenuosekli, nes nebuvo nustatyta, ar Sprendimas Nr. 40 skirtas projektams, ar - pramonės šakoms. KLR vyriausybės teigimu „Sprendimas Nr. 40 taikomas labai įvairiems sektoriams ir pramonės šakoms, tačiau pagal šį dokumentą galimybės gauti tariamą subsidiją nėra sudarytos tik tam tikroms įmonėms, nes to reikalaujama pagal nusistovėjusią PPO praktiką“. Komisija su šiuo tvirtinimu nesutinka. Dėl skatinamųjų projektų primenama, kad šie projektai susiję tik su tam tikrų pramonės sektorių konkrečia veikla, todėl tokio klasifikavimo, kuriam priskiriamos tik tam tikros Kinijos įmonės, negalima laikyti bendro pobūdžio ir nekonkrečiu. Komisijos manymu, tai visiškai paprastas aiškinimas, kai nėra kitų paaiškinimų (ir patvirtinamųjų dokumentų), kaip tiksliai KLR vyriausybė taiko fotovoltinių produktų pramonės sąvoką, pvz., vykdydama Sprendimą Nr. 40 ir susijusias Pramonės restruktūrizavimo žinyno nuostatas. Be to, kaip paaiškinta 102 konstatuojamojoje dalyje, saulės energijos fotovoltinių produktų pramonė taip pat priskiriama strateginių pramonės šakų kategorijai, kaip apibrėžta 12-ajame penkmečio plane, dėl to gali naudotis lengvatiniu finansavimu, kas akivaizdžiai matyti iš įvairių planų ir politikos dokumentų bei įstatymų citatų, pateiktų toje pačioje konstatuojamojoje dalyje.
(429)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija nenustatė, kad lengvatiniu skolinimu būtų suteikta nauda, nes išorinio lyginamojo dydžio naudojimas lengvatai nustatyti nebuvo paremtas Komisijos išvadomis. KLR vyriausybės teigimu, Komisija neturėjo pagrindo taikyti BB reitingo, nes ji nepateikė jokių įrodymų, jog BB reitingas veikiausiai yra neiškraipytas kredito reitingas, palyginti su kitais reitingais, ir jį taikant „padarytos neleistinos neigiamos išvados pažeidžiant SSKP 12 straipsnio 7 dalį“. Šį tvirtinimą teko atmesti. Atsižvelgdama į iškraipymus ir į tai, kad paskolas teikiantys bankai tinkamai neatliko atrinktų eksportuojančių gamintojų kreditingumo arba rizikos vertinimo, Komisija negalėjo panaudoti individualių eksportuojančių gamintojų kredito reitingo (jei jiems apskritai tokie buvo nustatyti) jo nominaliąja verte. BB reitingas šiuo atveju nėra neigiama išvada ir nėra nepalankus eksportuojantiems gamintojams, nes tai geriausias neinvesticinis reitingas rinkoje.
(430)
Skundo pateikėjas teigė, kad kai kuriems eksportuojantiems gamintojams, kurių finansinė padėtis buvo ypač bloga., lyginamajam dydžiui apskaičiuoti Komisija turėjo naudoti mažiau palankų kredito reitingą nei BB laipsnio reitingas. Dėl 429 konstatuojamojoje dalyje paaiškintų priežasčių Komisija manė, kad BB reitingas (neinvesticinio laipsnio) turėtų pakankamai atspindėti atrinktų eksportuojančių gamintojų finansinę padėtį per TL.
(431)
Skundo pateikėjas taip pat reikalavo, kad Komisija atskleistų, kaip buvo apskaičiuotas paskolų Kinijos valiuta skirtumas. Komisija metodiką paaiškino galutinio atskleidimo dokumento 169 dalyje (pakartota 198 konstatuojamojoje dalyje). Atsižvelgdama į plono kreidinio popieriaus ir organinėmis medžiagomis dengtų plieno produktų tyrimuose naudotą metodiką, Kinijos palūkanų normas Komisija pakoregavo tarp geriausio reitingo obligacijų ir BB reitingo obligacijų, kuriomis per TL prekiauta rinkoje, pridėdama palūkanų skirtumą.
(432)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija, norėdama nustatyti iš lengvatinio skolinimo gaunamą naudą, turėtų palyginti palankias sąlygas gaunančių pramonės įmonių ir tokių sąlygų negaunančių pramonės įmonių skolinimo normas. Atsižvelgiant į Komisijos atliktą finansų rinkos analizę (181-185 konstatuojamosios dalys) šį tvirtinimą teko atmesti. Atsižvelgiant į nustatytus iškraipymus, palūkanų normos Kinijos finansų rinkoje laikomos nepatikimomis.
(433)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad analizuodama paskolas eurais ir JAV doleriais Komisija neturėtų naudoti išorinio lyginamojo dydžio, nes vienas svarbiausių elementų, kuriuo Komisija grindė iškraipymų analizę, t. y. PBOC taikomi palūkanų normų apribojimai, tokioms paskoloms netaikomi. Šį tvirtinimą teko atmesti. PBOC taikomi palūkanų normų apribojimai yra tik vienas iš pagrindinių elementų, kuriuos Komisija naudojo analizuodama Kinijos finansų rinką. Kaip paaiškinta 180-185 konstatuojamosiose dalyse, yra dar keletas kitų iškraipymų, kurie pateisina išorinio lyginamojo dydžio naudojimą analizuojant ir eurais bei JAV doleriais suteiktas paskolas.
(434)
Keli eksportuotojai ir KLR vyriausybė teigė, kad eksportuotojų ir tam tikrų valstybės bankų susitarimai (toliau šiame skirsnyje - susitarimai) nėra lygiaverčiai kredito linijoms ir nelaikomi finansine parama, nes juose nėra banko prievolės ar įsipareigojimo finansavimą ateityje teikti pagal tam tikrus terminus ir sąlygas. Jie nurodo EB - Orlaiviai grupės išvadą, kad „vien galimybės“, jog vyriausybė gali pervesti lėšas vykdydama iš anksto apibrėžtą sąlygą, nepakaks norint įrodyti, kad teikiama finansinė parama. Jie atkreipė dėmesį į grupės teiginį, kad pats sutartinis susitarimas „turėtų suteikti gavėjui naudos, t. y. atskiros ir nepriklausomos nuo naudos, kuri gali būti suteikta ateityje pervedant lėšas“.
(435)
Dėl EB - Orlaiviai grupės išvados Komisija pažymi, kad šios išvados nėra išsamios atsižvelgiant į kredito linijų ar kitų panašių susitarimų aprėptį ir šiuo atveju yra nesusijusios su Komisijos pagrindinio reglamento aiškinimu. Vis dėlto Komisija neprieštarauja dėl grupės išvadų, tačiau nesutinka su tuo, kaip KLR vyriausybė jas pritaiko šiam tyrimui. Susitarimuose paprastai numatyta, kad valstybės bankai skolintų reikiamą lėšų kiekį, o kartais kartu gerintų susijusios bendrovės veiklą. Taigi, viena vertus prievolės dėl skolinimo ateityje terminų ir sąlygų susitarimo tekste gali būti ne tokios aiškios ar automatinės kaip kai kuriuose kredito linijos susitarimuose. Kartais prie jų pridedami atskiri paskolos ar kredito susitarimai. Tačiau pastebėta, kad paskolos pagal tokius susitarimus paprastai teikiamos pagal labai panašius, jei net ne identiškus terminus. Kita vertus susitarimuose būna daug nuostatų, kurios aprėpia daug daugiau nei kredito linijos susitarimų nuostatos ir pagal kurias sukuriamas užtikrintos susijusio banko teikiamos paramos mechanizmas. Komisija mano, kad šiuo atveju susitarimų raštiškos nuostatos nebūtinai turi būti galutinės, nes „prievolė“ arba „įsipareigojimas“ pervesti lėšų gali būti išsakyta raštiška arba neraštiška forma ir kad jų egzistavimą reikėtų nustatyti remiantis visais turimais surinktais faktais.
(436)
Tuo remiantis tikslus valstybės bankų įsipareigojimų arba prievolių pagal susitarimus pobūdis priklauso nuo:
a)
Susitarimų teksto: Komisija pažymi, kad svarbiausių susitarimų, susijusių su dideliais valstybės bankais ir konkrečiais eksportuojančiais gamintojais, nuostatos yra labai panašios. Susitarimais sukuriamas glaudus banko ir eksportuotojo ryšys lėšų pervedimo atžvilgiu. Jais numatomas reikiamos lėšų sumos pervedimas, kartais įvykdžius tam tikras su veikla ir kredito reitingu susijusias sąlygas. Susitarimai suteikia bendrovėms teises į „palankų vertinimą“ joms teikiant paraiškas paskolai gauti, palyginti su bendrovėmis, kurios tokių susitarimų nėra pasirašiusios. Kai kurios galimo finansavimo sumos yra milžiniškos, palyginti su bendrovės metine apyvarta. Atrinktiems eksportuotojams pažadėtų kreditų sumos buvo daugiau nei 3 kartus didesnės už jų metinę apyvartą. Be to, susitarimais numatoma, kad bankas skirtų didelę paramą susijusios bendrovės vystymui. Tai ilgalaikė pastovi banko ir bendrovės „strateginė partnerystė“, banko teikiami „prioritetai“ bendrovės pagrindiniams statybos projektams, bendrovei skiriant „ilgalaikę pastovią finansinę paramą“„atsižvelgiant į jos turto įsigijimą ir reorganizaciją, esminį kiekvieno verslo vieneto formavimą, techninį projekto tobulinimą, „Go Global“ projektą ir kitą veiklą (…)“, ir padedant bendrovei „parengti vidutinio laikotarpio ir ilgalaikį plėtros planą remiantis profesiniais, instituciniais ir veiklos privalumais“. Susitarimuose taip pat minima, kad jie atitinka nacionalinę makroekonomikos ir pramonės politiką. Todėl panašu, kad dėl strateginės paramos bendrovei ir „palankaus vertinimo“, kuriuos užtikrina susitarimas, bendrovė veikiausiai automatiškai atitiks kriterijus paskoloms pagal susitarimus gauti.
b)
Skolintojų pobūdžio ir tikslų: Skolintojai - valstybės bankai, kurie, kaip nustatyta, yra valstybinės įstaigos, arba kiti bankai, kuriems, kaip nustatyta, vyriausybė paveda funkcijas ir nurodo jas atlikti, todėl jie vykdo KLR vyriausybės funkcijas. Taip pat nustatyta, kad jie paskolas teikia gerokai mažesnėmis nei rinkos normomis. Pvz., kai kuriuose susitarimuose nurodomas banko „finansavimo privalumas“ ir jo parama „aukštųjų technologijų pramonei (…) prioritetą su vyriausybės pritarimu skiriant plėtrai“.
c)
Vyriausybės požiūrio į skolininką: Kaip paaiškinta 102 konstatuojamojoje dalyje, skolininkai priklauso strateginėms besivystančioms pramonės šakoms.
d)
Vyriausybės bendradarbiavimo atliekant tyrimą bendradarbiavimo lygio: Kredito linijų teikėjai (valstybės bankai ir bankai, kuriems vyriausybė paveda užduotis ir nurodo jas vykdyti), atliekant tyrimą visapusiškai nebendradarbiavo, todėl su jais susijusios išvados padarytos remiantis turimais faktais.
e)
Susitarimų vertinimo rinkoje: Panašu, kad bendrovės susitarimus vertina kaip įrodymą, kad joms garantuotas valstybės užnugaris, ir viešai skelbia apie tokių susitarimų sudarymą, taip rinkai ir potencialiems investuotojams siųsdamos teigiamą ženklą. Pvz., 2010 m. liepos 9 d. Yingli Solar paskelbė pranešimą spaudai apie „strateginio bendradarbiavimo susitarimą“ su CDB, pagal kurį CDB „tikisi už bendrą didžiausią 36 mln. RMB sumą suteikti kreditų Yingli Group ir jos susijusioms įmonėms remti“. Yingli vyriausiasis finansininkas teigė, kad „šiuo susitarimu dviejų šalių bendradarbiavimas perkeltas į naują lygį, kuriame mes galėsime siekti tikslų, leisiančių mums sustiprinti lyderystę fotovoltinių produktų pramonėje.“2011 m. sausio 26 d.Jinko Solar 50 mlrd. RMB dydžio Kinijos banko kredito priemones pavadino „strateginio bendradarbiavimo susitarimu, kuriuo bus toliau stiprinama mūsų, kaip pagrindinio saulės energijos produktų gamintojo, padėtis“. Pranešime spaudai taip pat teigta, kad „gaudami ilgalaikę Kinijos banko paramą esame užtikrinti, kad 2011 m. pasieksime puikių rezultatų ir ilgalaikių augimo tikslų.“2010 m. balandžio 14 d. nurodyta, kad Trina Solar ketina sudaryti „rinkos plėtrai“ skirtą 4,4 mlrd. JAV dolerių kredito susitarimą su CDB. Iš visų šių pranešimų matyti, kad susiję eksportuojantys gamintojai susitarimus vertina kaip pripažintą, o ne kaip neaiškų finansavimo šaltinį.
f)
Susitarimų veikimo: Eksportuojantiems gamintojams suteikta daugybė individualių paskolų, t. y. pagal susitarimus faktiškai pervedamos lėšos paprastai gerokai mažesnėmis nei rinkos normomis.
(437)
Remiantis visais įrodymais padaryta išvada, kad bankai susitarimus siūlo vykdydami vyriausybės strategiją fotovoltinių produktų pramonei skatinti, o susiję eksportuotojai šiuos susitarimus labai vertina, nepaisydami to, ar lėšų iš tiesų yra pervedama. Tai prieštarauja šalių argumentams, kad tokie susitarimai iš tiesų neturi vertės. Nors susitarimai turi įprastų kredito linijų bruožų, jų terminai ir sąlygos yra daug platesni nei įprastų kredito linijų - iš tiesų jie yra veiksmingos strateginės valstybinių įstaigų ir bendrovių partnerystės susitarimai vyriausybės politikai vykdyti. Jie veikia kaip valstybės paramos (garantijų) mechanizmas, kuriuo sustiprinama susijusių eksportuotojų padėtis rinkoje ir sudaromos sąlygos plėsti pajėgumus ir didinti produkciją būnant tikriems, kad gaus reikiamą finansavimą. Neturėdami tokios paramos (garantijų) eksportuotojai rinkose būtų tikrai vertinami kaip esantys prastesnėje padėtyje. Taigi, šie susitarimai vertinami kaip potencialus lėšų pervedimas arba finansinių paslaugų teikimas. Tokia vertinga „garantija“ turėtų turėti didelę vertę rinkoje ir už ją turėtų būti mokamas bent jau didelis mokestis. Atsižvelgiant į tai, susitarimais taip pat suteikiama naudos, kuri EB - Orlaiviai grupės žodžiais „yra atskira ir nepriklausoma nuo naudos, kuri gali būti suteikta ateityje pervedant lėšas“, dėl, inter alia, galimų vyriausybės prievolių atlikti mokėjimus. Tai nėra tik neapibrėžtas „pažadas skirti „pigų“ finansavimą“ (99) - dėl šių susitarimų naudos gavėjų „padėtis yra akivaizdžiai geresnė“ nei tuo atveju, jei susitarimų nebūtų sudarę.
(438)
Naudos suma nustatyta remiantis mokesčiais už kredito liniją, kurią gavo vienas atrinktas eksportuojantis gamintojas. Šią kredito liniją suteikė bankas, kurio centrinė būstinė yra įkurta ne KLR finansinėje jurisdikcijoje, iš jos matyti visi komercinių kredito linijų, kurias galima gauti pasaulio finansų rinkose ir pagal kitus susitarimus finansų sektoriuje, elementai. Taip pat pažymima, kad šių kredito linijų sąlygos nelabai skiriasi nuo kitų komercinių kredito linijų, kurias gavo atrinkti eksportuojantys gamintojai ir už kurias taikomi mokesčiai, įskaitant užsienio bankų kredito linijas. Atsižvelgiant į pateiktą analizę, tai yra tradicinis lyginamasis dydis, nes iš įrodymų matyti, kad iš tiesų bendrovės susitarimus (kaip atskirą priemonę) vertina labiau nei įprastinę kredito liniją. Tačiau Komisija manė, kad mokėtini mokesčiai yra pagrįstas rodiklis, palyginti su mokesčiai, kurie būtų mokėtini pagal susitarimus.
(439)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad su atrinktais eksportuotojais susitarimus sudarę bankai nėra valstybinės įstaigos ir vyriausybė jiems tokių funkcijų nepavedė. Šį tvirtinimą teko atmesti. Sutartis sudarę bankai buvo tie patys bankai, kurie skyrė lengvatinį finansavimą, o 159-168 ir 169-180 konstatuojamosiose dalyse Komisija pateikė išsamų paaiškinimą, kodėl šie bankai yra valstybinės įstaigos ir (arba) kodėl KLR vyriausybė jiems paveda funkcijas ir nurodo jas vykdyti.
(440)
KLR vyriausybė teigė, kad Komisijos tvirtinimas, jog įprastomis rinkos sąlygomis kredito linijų atveju prisiimami dideli įsipareigojimai ir mokami administravimo mokesčiai, yra nepagrįstas, nes tokie mokesčiai taikomi tik už „paskirtas kredito linijas“. Šį tvirtinimą teko atmesti. Kaip nurodyta pirmesnėje konstatuojamojoje dalyje, kaip lyginamasis dydis naudotos kredito linijos sąlygos nelabai skiriasi nuo kitų komercinių kredito linijų, kurias gavo atrinkti eksportuojantys gamintojai, įskaitant užsienio bankų kredito linijas. Be to, panašu, kad vienas bankų, kuris sudarė kelis tokius susitarimus su atrinktais eksportuojančiais gamintojais, taiko panašius mokesčius savo klientams užsienyje (100).
(441)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija nepateikė įrodymų, kuriais būtų pagrįstas tvirtinimas, kad vyriausybės skiriamos kredito linijos (t. y. susitarimai) yra lengvatinio skolinimo dalis. Šis tvirtinimas neteisingas. Kredito linijų skyrimas yra įprastinė bankų bendrovėms skiriamo finansavimo dalis, o susitarimai yra atskira ir aiški priemonė, priskiriama lengvatinio skolinimo aprėpčiai. Kaip nurodyta 102 konstatuojamojoje dalyje, KLR vyriausybė per įvairius planus ir politikos dokumentus bei įstatymus fotovoltinių produktų pramonei užtikrina lengvatinį skolinimą. Pagal šiuos susitarimus suteikta daugybė paskolų, o tai aiškiai rodo, kad jie yra sudėtinė fotovoltinių produktų pramonės finansavimo dalis.
(442)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad kredito linijų suteikimas nėra konkrečiai taikoma subsidija. Šį tvirtinimą teko atmesti. Kaip paaiškinta 441 konstatuojamojoje dalyje, kredito linijų suteikimas yra sudėtinė lengvatinio skolinimo dalis, todėl konkrečiai taikomų subsidijų analizė 191, 192, 209 ir 428 konstatuojamosiose dalyse taip pat taikoma ir kredito linijų suteikimo atveju.
(443)
Skundo pateikėjo teigimu, Komisija turėjo nustatyti eksporto pirkėjų kreditų panaudojimo subsidijų skirtumą, nes EXIM bankas nesutiko bendradarbiauti. Komisija turėjo naudotis skunde pateikta informacija ir JAV prekybos departamento išvadomis panašioje fotovoltinių produktų byloje. Šio tvirtinimo priimti negalima. Komisija nagrinėjo skunde pateiktus įtarimus, tačiau nenustatė įrodymų, kad atrinkti eksportuojantys gamintojai per TL būtų naudojęsi tokiomis priemonėmis. Pažymėtina, kad skiriasi JAV bylos ir nagrinėjamos bylos tiriamieji laikotarpiai.
3.5.3. Šalių pastabos dėl eksporto garantijų ir ekologiškų technologijų draudimo
(444)
Dėl Komisijos per tikrinamąjį vizitą prašytų dokumentų, kaip nurodyta 220 ir 221 konstatuojamosiose dalyse, KLR vyriausybė teigė, kad nebuvo paaiškinta, kada prašyta pateikti 840-ąjį planą, kad 2012 m. Sinosure finansinės ataskaitos tikrinimo metu nebuvo parengtos ir kad su atrinktomis bendrovėmis susijusi informacija buvo konfidenciali, o susijusios sutartys jokiu būdu nebuvo laikomos Sinosure centrinėje būstinėje. Komisija nurodo paaiškinimus 219, 220 ir 223 konstatuojamosiose dalyse, kuriose atsakyta į visus šiuos argumentus. Dėl 840-ojo plano Komisija papildo, kad ji prašė pateikti visus svarbius dokumentus, susijusius su Sinosure veikla ir tariama subsidijų programa, kuria naudojosi atrinkti eksportuotojai, ir kad šis 840-asis planas iš tiesų yra susijęs su išvadomis, kaip ir visi kiti dokumentai, nurodyti 236 konstatuojamojoje dalyje ir pagrįsti paaiškinimais 232 konstatuojamojoje dalyje. Dėl 2012 m. Sinosure finansinės ataskaitos - Komisija prašė pateikti sąskaitas, jei 2012 m. finansinė ataskaita dar nebuvo baigta, tačiau Sinosure atsisakė pateikti bet kokias 2012 m. sąskaitas.
(445)
KLR vyriausybė taip pat teigė, kad nėra nei teisinių, nei faktinių įrodymų išvadai, kad fotovoltinių produktų pramonė yra „strateginė pramonė“, pagrįsti ir kad ši išvada tėra prielaidos rezultatas. Komisija nurodo paaiškinimą 231 konstatuojamojoje dalyje ir primena, kad būtent šį punktą KLR vyriausybė patvirtino per tikrinamąjį vizitą. Kalbėdama apie panašų tvirtinimą dėl 840-ojo plano, 421-ojo plano ir priemonių „strateginėms besivystančioms pramonės šakoms“ remti ir tvirtinimą, kad planai nėra teisiškai privalomi, Komisija nurodo paaiškinimus atitinkamai 232-234 konstatuojamosiose dalyse. Dar pabrėžiama, kad KLR vyriausybė nepateikė šių dokumentų ir jų neaptarė su Komisija ir kad nėra įrodymų, kad Komisijos išvados būtų neteisingos.
(446)
KLR vyriausybė ir vienas atrinktas eksportuotojas teigia, kad vietos valdžios institucijų suteiktos nuolaidos ir dotacijos eksporto kredito draudimo priemokoms mokėti neteisiškai pripažintos kompensuotinomis, nes nebuvo nustatyta, kad jos būtų subsidijos, kaip apibrėžta PPO SSKP. Komisija nurodo tyrimo išvadų analizę ir ypač 239 ir 247 konstatuojamąsias dalis. Komisija taip pat pažymi, kad nuolaidos ir dotacijos yra neatskiriamai susijusios su eksporto kredito draudimo programa, nes jų grąžinimas yra priemokų Sinosure mokėjimo vykdant pagrindinę eksporto kredito draudimo politiką pasekmė. Pagaliau šios nuolaidos taip pat patenka į MOFCOM ir Sinosure bendrai paskelbto Pranešimo [2004] Nr. 368 taikymo sritį. Šiame pranešime nustatyta, kad „regionų ir vietos valdžios institucijos bendrai deda pastangas įgyvendinti tolesnes paramos priemones, skirtas į žinyną įtrauktų produktų ir aukštųjų ir naujų technologijų įmonių eksporto kredito draudimui“.
(447)
KLR vyriausybė taip pat nesutinka su PPO SSKP 1 priedo j punktu susijusia išvada, kad Sinosure trumpalaikių eksporto kredito draudimo programa buvo vykdoma taikant tokias priemonių normas, kurių nepakako ilgalaikėms programos veiklos sąnaudoms ir nuostoliams padengti. Paremdama šį tvirtinimą KLR vyriausybė nurodo PPO grupės išvadą JAV - Upland Cotton pranešime ir pateikia paaiškinimų, pagrįstų skirtingais Sinosure metinių ataskaitų duomenų rinkiniais ir argumentais. KLR vyriausybė taip pat nesutinka su Komisijos nuoroda į Sinosure įstatų 11 straipsnį ir Stewart Law advokatų kontoros straipsnį. Komisija visus savo argumentus pakartoja 242-245 konstatuojamosiose dalyse ir primena, kad išvados yra pagrįstos geriausiais turimais įrodymais, nes KLR vyriausybė nebendradarbiavo ir Komisija dėl to negavo susijusios informacijos, kurią prašė pateikti. Išvadoms padaryti Komisija nagrinėjo įvairius surinktus duomenis ir įrodymus, tame tarpe Sinosure įstatus ir Stewart Law advokatų kontoros straipsnį. Komisija mano, kad nė vienas minėtų elementų nėra lemiamas, tačiau šie ir visi kiti elementai yra svarbūs išvadai padaryti. Dėl sprendimų JAV - Upland Cotton byloje - Komisija visapusiškai į juos atsižvelgė, o KLR vyriausybės pateiktos šių sprendimų citatos iš tiesų yra labai susijusios.
(448)
Suabejodama Komisijos 245 konstatuojamojoje dalyje pateikta analize KLR vyriausybė pateikia lentelę su skaičiais iš viešai skelbiamų 2006-2011 m. Sinosure metinių pajamų ir nuostolių ataskaitų ir daro išvadą, kad akivaizdu, jog gautos priemokos buvo didesnės už programos veiklos sąnaudas. Pirma, Komisija pažymi, kad KLR vyriausybės pateiktos lentelės eilutėje, susijusioje su Sinosure mokėtų komisinių sumomis, nurodomos tik veiklos išlaidos. Antra, iš skaičių neginčytinai matyti, kad kiekvienais metais nuo 2006 iki 2011 m, išskyrus 2010 m., grynųjų priemokų sumos nė sykio nebuvo didesnės už grynųjų reikalavimų ir veiklos išlaidų sumas, net neatsižvelgiant į mokėtus komisinius, kurių KLR vyriausybė nenurodė. Į šį laikotarpį patenka 2011 m., kurie iš dalies sutampa su tiriamuoju laikotarpiu, o tam tikrais metais (pvz., 2008 m.) nuostolių suma yra gana didelė. Trečia, Komisija pažymi, kad KLR vyriausybė nurodė, kad 2010 m. buvo padengta neproporcingai maža suma grynųjų reikalavimų (nurodyta, kad priemokos yra 20 kartų didesnės už padengtus reikalavimus), tačiau 2010 m. metinėje ataskaitoje to nematyti. Ši KLR vyriausybės nurodyta 2010 m. suma yra pagrįsta daugybiniais ex-post koregavimais, susijusiais su reikalavimų vykdymu ir nepadengtų reikalavimų rezervo pakeitimais, kurie matyti tik 2011 m. ataskaitoje su nuoroda į 2010 m. Šie koregavimai yra išskirtiniai ir neįprasti, jie matyti tik iš kitų metų ataskaitos. Komisija taip pat pažymi, kad 2011 m. sumas KLR vyriausybė nurodė pagal 2011 m. metinės ataskaitos duomenis. Komisijos manymu vėlesnius koregavimus sunku suderinti su faktine padėtimi, ypač atsižvelgiant į tai, kad per tyrimą KLR vyriausybė ir Sinosure nebendradarbiavo ir nepateikė išsamesnių paaiškinimų.
Pagal JAV - Upland Cotton bylą, kurią citavo pati KLR vyriausybė, „j punkte „ilgalaikis“ reiškia pakankamos trukmės laikotarpį objektyviam nagrinėjimui užtikrinti, per kurį galima tinkamai įvertinti programą ir per kurį vengiama suteikti per daug reikšmės specifiniams ar netipiškiems įvykiams tam tikrą dieną, mėnesį, trimestrą, pusmetį, metus ar kitą konkretų laikotarpį“. 2006-2011 m. laikotarpį Komisija laiko pakankamai ilgu nagrinėtinu laikotarpiu, o Sinosure kiekvienais šio laikotarpio metais patyrė nuostolių. 2010 m. padėtį reikėtų vertinti kaip specifinę arba netipišką (atsižvelgus į pakoreguotus duomenis 2011 m. metinėje ataskaitoje) ir todėl nedidelės reikšmės, arba reikia atsižvelgti į 2010 m. metinės ataskaitos susijusius įprastus nekoreguotus duomenis, iš kurių matyti, kad vos išvengta nuostolių. Atsižvelgiant į didelius nuostolius kitais šio laikotarpio metais pasitvirtina Komisijos išvada, kad Sinosure apskritai per 2006-2011 m. laikotarpį patyrė ilgalaikių nuostolių. Be to, net jei 2010 m. duomenys būtų panaudoti kaip tipiški, faktas, kad Sinosure patyrė nuostolių per penkis iš šešių 2006-2011 m. laikotarpio metus, nesikeičia. Kitos KLR vyriausybės pateiktos lentelės ir skaičių rinkiniai Komisijos išvadoms dėl PPO SSKP j punkto paneigti neatitinka kitos gautos informacijos ir (arba) negali būti patikrinti. Bet kuriuo atveju iš jų nematyti, kad Sinosure būtų nepatyręs trumpalaikių eksporto kredito draudimo programos nuostolių 2006-2011 m. laikotarpiu.
(449)
Dėl lyginamojo dydžio gautai naudai apskaičiuoti KLR vyriausybė mano, kad išorinio lyginamojo dydžio naudojimas neatitinka SSKP, tačiau šio teiginio kitais argumentais nepagrindė. Komisija nurodo paaiškinimus 245 konstatuojamojoje dalyje.
(450)
KLR vyriausybė ir vienas atrinktas bendradarbiaujantis gamintojas nesutiko su naudotu lyginamuoju dydžiu ir aiškino, kad Komisija nepateisino, kodėl: i) priemokų skaičiavimas pagrįstas JAV EXIM banko duomenimis; ii) naudojo Italijos, kaip importuojančios šalies, duomenis, o ne Vokietijos, kuri yra pagrindinė nagrinėjamojo produkto eksporto rinka; iii) pasirinko 120 dienų, o ne 60 dienų ar dar trumpesnį laikotarpį; iv) naudojo priemokų už finansinių institucijų pirkėjo kreditų (FIBC) eksporto draudimą skaičiavimą, o ne priemokų už tiesioginį eksportą skaičiavimo. Atsakydama dėl i punkto Komisija nurodo 253 konstatuojamąją dalį. Dėl ii punkto Komisija mano, kad Italija labiausiai tinka kaip vidurkis tarp ES šalies, kurioje rizika mažiausia, ir ES šalių, kuriose rizika daug didesnė, atitinkamai taikomos didesnės priemokos ir kurios taip pat yra nagrinėjamojo produkto rinkos. Dėl iii punkto, kadangi nebuvo galima atlikti modeliavimo remiantis 90 dienų laikotarpiu pagal EXIM banko interneto svetainės duomenis, Komisija mano, kad 120 dienų laikotarpis yra tinkamiausiais tiriamojo laikotarpio pardavimo terminams įvertinti. Dėl iv punkto - Komisija negavo priemokų už tiesioginį eksportą skaičiavimų pavyzdžio, todėl mano, kad pasirinktas lyginamasis dydis rodo bendrą su rizika susijusią padėtį pirkimo šalyje.
(451)
Vienas atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas tvirtina, kad jis tam tikrai eksporto daliai įsigijo eksporto kredito draudimą, bet mokėjo reguliarias draudimo priemokas ir nesinaudojo „Green Express“ programa ar kita lengvatine skunde nurodyta programa. Neturėdama šio tvirtinimo įrodymų Komisija nurodo šio reglamento 3.4.1.4 skirsnyje pateiktas išvadas dėl minėtos programos. Dėl „Green Express“ programos Komisija nurodo 240 konstatuojamosios dalies išvadas ir pažymi, jog tai yra specifinis Sinosure trumpalaikių kreditų draudimo programos aspektas ir jog Komisijos išvados yra susijusios su visa programa, o ne tik su šiuo aspektu.
3.5.4. „Golden Sun Demonstration“ programa
(452)
KLR vyriausybė toliau tvirtina, kad pagal šią programą dotacijos skiriamos „paskirstytoms saulės energijos fotovoltinėms sistemoms“, o ne nagrinėjamojo produkto gamintojams (eksportuotojams), ir kad susiję teisės aktų kriterijai nėra skirti modulių ir elementų gamintojams. KLR vyriausybė tvirtina pateikusi susijusių programos dokumentų ir net koordinuotai veikusi su atrinktomis bendrovėmis, kad įrodytų šį tvirtinimą. Trys atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai teigia, kad tai „naudotojui skirta subsidija“, kurią taikant nesukuriama su nagrinėjamuoju produktu susijusi nauda, todėl ši subsidija nėra kompensuotina, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, 1994 m. GATT susitarimo VI straipsnio 3 dalyje ir PPO SSKP 19 straipsnio 1 dalyje. Šie eksportuotojai nurodo ES sprendimą byloje Biodyzelinas iš Jungtinių Valstijų (Komisijos reglamento (EB) Nr. 194/2009 97 konstatuojamoji dalis, OL L 67, 2009 3 12, p. 50, ir PPO sprendimus bylose JAV - Švino strypai (grupės pranešimo 6.50, 6.53, 6.56 ir 6.57 dalys), Kanada - Civilinių orlaivių eksportui poveikio turinčios priemonės (grupės pranešimo 9.112 dalis), Brazilija - Orlaivių eksporto finansavimo programa (grupės pranešimo 7.24 dalis) ir Kanada - Civilinių orlaivių eksportui poveikio turinčios priemonės (Apeliacinės tarybos pranešimo 157 ir 159 dalys).
(453)
Komisija nurodo tyrimo išvadas, ypač šio reglamento 243-246 konstatuojamąsias dalis, kuriose pateikiami išsamūs pirmiau minėtų argumentų paaiškinimai ir patvirtinama, kad išvada atitinka susijusias nuostatas ir KLR bei bendradarbiaujančių atrinktų eksportuotojų cituotus sprendimus. Komisija kartoja, kad pagal programą teikiamos dotacijos yra tiesiogiai susijusios su nagrinėjamuoju produktu, nes programos kriterijus atitinkančioms „paskirstytoms saulės energijos fotovoltinėms sistemoms“ visų pirma priskiriamas modulių ir elementų tiekimas kaip didelė projektų dalis, todėl ryšys tarp vyriausybės teikiamos naudos ir nagrinėjamojo produkto yra tiesioginis ir neatsiejamas. Kaip jau nurodyta visų pirma 244 ir 245 konstatuojamosiose dalyse, atlikus tyrimą patvirtinta, kad KLR vyriausybė tiesiogines išmokas skyrė keliems atrinktiems bendradarbiaujantiems eksportuotojams (t. y. saulės baterijų plokštėms įrengti, kad savo suvartojimui, įskaitant nagrinėjamojo produkto gamybą, pagamintų energijos), kurie, inter alia, naudoja savo gamybos saulės energijos modulius ir elementus. Taip pat nustatyta, kad tiesioginės išmokos eksportuotojams, kurie veikia kaip nagrinėjamojo produkto tiekėjai trečiosios šalies projekto vykdytojams, neatitinka susijusių teisės aktų nuostatų ir kad KLR vyriausybė nepateikė įrodymų šiai situacijai pagrįsti (žr. 245 ir 246 konstatuojamąsias dalis).
Iš trumpo KLR vyriausybės ir atrinktų bendradarbiaujančių eksportuotojų pateikto paaiškinimo, kad tiesioginis lėšų pervedimas pažeidžiant Kinijos teisės aktus buvo būtinas, nes projekto vykdytojo finansinė padėti buvo bloga ir norėta užtikrinti, kad dotacijos būtų naudojamos tik leistinoms fotovoltinėms sistemoms, akivaizdžiai matyti, kad negaudamas šio tiesioginio vyriausybės pervedimo atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas, veikiantis kaip tiekėjas, nebūtų galėjęs gauti lėšų nagrinėjamojo produkto tiekimui ir kad vyriausybė nebūtų galėjusi užtikrinti, kad subsidija bus naudojama numatytam tikslui. Atsižvelgiant į tai ir neturint kitų įrodymų šias išmokas reikia vertinti kaip tiesioginę KLR vyriausybės dotaciją nagrinėjamojo produkto gamintojui, kuris kitu būdu nebūtų gavęs lėšų nagrinėjamojo produkto tiekimui (manant, kad produktas iš tiesų buvo tiekiamas, nors tokių įrodymų vėlgi negauta). Tuo remdamasi Komisija mano, kad KLR vyriausybės ir atrinktų bendradarbiaujančių eksportuotojų pateikti argumentai yra teisiškai nepagrįsti.
(454)
KLR vyriausybė taip pat teigia, kad tokiomis situacijomis, kai pagal programą gauta nauda buvo susijusi su nagrinėjamojo produkto tiekimu nesusijusiems projektų vykdytojams, Komisija privalėjo atlikti analizę šiam dalykui nustatyti, ir nurodė PPO sprendimą byloje JAV - Spygliuočių pjautinė mediena IV (Apeliacinės tarybos pranešimo 141 ir 142 dalys). Šiam tvirtinimui atmesti Komisija nurodo paaiškinimus 244-246 ir 352 konstatuojamosiose dalyse. Be to, KLR vyriausybei ir suinteresuotosioms šalims nebendradarbiavus Komisija negalėjo atlikti minėtos analizės. Todėl analizė nesvarstyta, o cituoti PPO sprendimai šiuo atveju neaktualūs, nes lėšos buvo tiesiogiai mokamos nagrinėjamojo produkto gamintojams ir buvo tiesiogiai susijusios su, inter alia, nagrinėjamojo produkto tiekimu. Kadangi šios išmokos buvo negrąžintinos dotacijos, jos yra laikomos finansine parama (tiesioginis lėšų pervedimas) ir Komisija, neturėdama jokių įrodymų dėl tolesnio susijusių sumų panaudojimo, turi teisę manyti, kad ja gavėjui (gamintojams) suteikiama nauda. Jei išmokas pagal šią programą vyriausybė būtų skyrusi trečiosios šalies projektų operatoriams už jų įgytą įrangą tikrąja rinkos verte, nagrinėjamiems eksportuotojams nebūtų suteikta nauda. Tačiau tuo atveju, kai išmokos skiriamos eksportuojantiems gamintojams, šių bendrovių panaudotos lėšos saulės baterijų plokštėms įrengti suteikia naudos, nes jomis padengiamos išlaidos, kurias jie būtų kitu atveju patyrę. Jei eksportuojantis gamintojas negali įrodyti, kad dalis dotacijos buvo pervesta trečiųjų šalių naudotojams, remiantis turimais faktais manoma, kad šia dotacijos dalimi eksportuotojui suteikiama nauda kaip subsidija apskritai, kuri yra naudinga visai bendrovės veiklai. Šis atvejis yra būtent toks.
(455)
Du atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai teigia, kad „Golden Sun“ programa nėra konkrečiai taikoma, nes susiję Kinijos teisės aktų reikalavimai yra objektyvūs ir visos juos tenkinančios bendrovės gali pasinaudoti programa, o tinkamumo pasinaudoti programa kriterijai atviri visoms bendrovėms nepaisant to, ar tai nagrinėjamojo produkto gamintojai. Komisija nurodo išvadą dėl konkrečiai taikomų subsidijų 247 konstatuojamojoje dalyje, iš kurios matyti, kad sąlygos ir atrankos kriterijai nėra objektyvūs ir automatiškai taikomi. Susijusiais taikomais kriterijais patvirtinama, kad programa taikoma tik tam tikrai įmonių, tenkinančių tuos kriterijus, grupei, tiksliau toms įmonėms, kurių įrengtieji pajėgumai ne mažesni kaip 300 kWh, o turtas - ne mažiau kaip 100 mln. RMB. Iš atrankos kriterijų taip pat matyti, kad įmonės gavėjos turi būti įtrauktos į „Golden Sun“ programos įgyvendinimo planą, o atlikus tyrimą nustatyta, kad į šiuos vietos lygmens planus įtraukiama vadovaujantis kompetentingų institucijų nuožiūra priimtu sprendimu, kuris nėra nei skaidrus, nei pagrįstas objektyviais kriterijais. Komisija papildo, kad kriterijus atitinkančios „paskirstytos saulės energijos fotovoltinės sistemos“ priklauso nuo saulės energijos pagrindu veikiančių energijos gamybos įrenginių, kurių pagrindą sudaro saulės energijos moduliai ir plokštės, gamybos ir tiekimo. Todėl priešingai atrinktų eksportuotojų argumentams ši schema taip pat yra konkrečiai taikoma, nes tik saulės energijos sistemų arba kitaip tariant nagrinėjamojo produkto gamintojai praktikoje atitinka kriterijus šia programa pasinaudoti tiesiogiai kaip projekto autoriai (vykdytojai) arba netiesiogiai kaip tariami nagrinėjamojo produkto tiekėjai projekto autoriams (vykdytojams).
Taigi, taip pat atsižvelgiant į tai, jog KLR vyriausybė nebendradarbiavo ir nepateikė jokių Komisijos prašytų biudžeto dokumentų (žr. 234-239 konstatuojamąsias dalis), daroma išvada, kad ši programa pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 punkto c dalį taip pat yra de facto konkrečiai taikoma, nes iš tiesų daugiausia šia programa tiesiogiai arba netiesiogiai naudojasi nagrinėjamojo produkto gamintojai. Subsidija taip pat naudojasi tik tam tikros įmonės (nagrinėjamojo produkto gamintojai) arba tos įmonės daugiausia arba neproporcingai ja naudojasi, nes šios įmonės yra tik tariamai potencialių gavėjų grupė, tačiau panašu, kad joms atitenka visos lėšos.
3.5.5. Tiesioginio atleidimo nuo mokesčių ir jų sumažinimo programos
3.5.5.1. Užsienio kapitalo įmonėms taikoma programa, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę
(456)
KLR vyriausybė pakartojo argumentą, kad skunde nurodyta užsienio kapitalo bendrovių programa nuo 2013 m. nebevykdoma. Komisija pažymi, kad tiriamasis laikotarpis baigiasi gerokai anksčiau nei 2013 m., todėl pagal šią programą per TL suteikta nauda yra kompensuotina. Tai patvirtinama tyrimo, per kurį nustatyta, kad per TL pagal šią programą keliems atrinktiems bendradarbiaujantiems eksportuotojams suteikta naudos, išvada. Pagal programą gauta nauda, nei jei programa nuo 2013 m. ir netaikoma, juntama ir ateityje.
(457)
KLR vyriausybė ir vienas atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas toliau tvirtino, kad aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms (ANTĮ) taikoma paprogramė negali būti laikoma kompensuotina pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio 1 dalį, nes ji nebuvo nurodyta skunde. Komisija nurodo išsamų atsakymą į šį argumentą 286 konstatuojamojoje dalyje. Komisija taip pat primena, kad KLR vyriausybė nusprendė per tyrimą nebendradarbiauti šios paprogramės klausimu. Be šių elementų Komisija pažymi, kad be užsienio kapitalo įmonėms taikomos programos, pagal kurią pirmus dvejus metus atleidžiama nuo viso mokesčio, o tolesnius trejus metus jis sumažinamas per pusę (4.2.5.1 skundo punktas), skunde nurodytos kitos lengvatinės tiesioginių mokesčių schemos ANTĮ - mokesčių sumažinimas ANTĮ (4.2.5.9 skundo punktas) arba lengvatinių mokesčių programos užsienio kapitalo įmonėms, pripažintoms kaip ANTĮ (4.2.5.8 skundo punktas). Taigi, galima laikyti, kad ši programa yra labai glaudžiai susijusi su viena arba abejomis minėtomis kitomis tariamomis mokesčių programomis, kiek ji susijusi su tiesioginių mokesčių normos sumažinimu, ir todėl, kad yra konkrečiai taikoma tai pačiai ANTĮ gavėjų grupei. Kartojama, kad jei KLR vyriausybė būtų bendradarbiavusi, Komisija būtų galėjusi tinkamai ir nuodugniai įvertinti visus elementus, kurie yra susiję su skunde nurodytas programas siejančiais faktoriais, ir užpildyti visas skunde pateiktos informacijos, pagrįstos skundo pateikėjui pagrįstai prieinamais prima facie įrodymais, spragas. Remdamasi šiais argumentais Komisija kartoja, kad ši programa pripažinta kompensuotina visapusiškai laikantis pagrindinio reglamento 10 straipsnio 1 dalies, pagal kurią leidžiama nagrinėti ne tik konkrečias programas, o visas „tariamas subsidijas“, kurias nurodo skundo pateikėjas. Šiuo atveju tariama subsidija, pagal kurią vyriausybė praranda mokestines pajamas ir kuri skirta tiems patiems gavėjams, yra bendra visoms aptariamoms programoms.
(458)
Dėl subsidijos sumos skaičiavimo du atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai tvirtino, kad Komisija klaidingai naudojo 2011 m. metinės pajamų mokesčio deklaracijos visų metų duomenis, nors TL aprėpia šešis 2011 m. ir šešis 2012 m. mėnesius, ir taip pažeidė Komisijos subsidijos sumos skaičiavimo atliekant kompensacinių muitų tyrimus gairių (OL C 394, 1998 12 17, p. 6.) E skirsnio a punkto ii papunktyje nurodytą skaičiavimo metodą. Vienas šių eksportuotojų toliau tvirtino, kad atliekant tikrinimą visa 2012 m. mokesčių deklaracija dar nebuvo parengta, todėl 2012 m. subsidijos sumos skaičiavimą Komisija turėjo pagrįsti vietoje surinktomis 2012 m. pirmojo pusmečio ketvirčio pajamų mokesčio deklaracijomis ir (arba) 2012 m. pelno ir nuostolių lentelėmis, iš kurių matyti, kad bendrovė turėjo nuostolių.
(459)
Komisija nurodo 300 konstatuojamąją dalį ir kartoja, kad naudos skaičiavimas turi būti pagrįstas galutinėmis audito patikrintomis tam tikrų mokestinių metų mokesčių deklaracijomis. Komisija papildo, kad galutinėje 2011 m. mokesčių deklaracijoje, kuri pateikta per TL, visa joje nurodyta nauda yra galutinė, ir tai dar labiau įrodo, kad parinktas skaičiavimo metodas yra teisingas. Komisija negali skaičiavimo pagrįsti ketvirčio mokesčio deklaracijomis, nes jose matyti einamoji laikina padėtis tuo metu, kai renkami duomenys, ir iš esmės neatsižvelgiama į galutinę konsoliduotą mokestinių metų padėtį. Šių deklaracijų tikslas - užtikrinti vyriausybės likvidumą tais atvejais, kai mokesčiai taikomi laikinai, tačiau iš jų matyti tik dalinė situacija tuo metu, kai renkami duomenys. Gali būti, kad jei bendrovė per paskutinius du metų ketvirčius gauna didelį pelną, kuriuo daugiau nei padengiami per pirmus ketvirčius patirti nuostoliai, galutinėje mokesčių deklaracijoje ji nurodys mokestinį pelną. Todėl net jei laikinose 2012 m. mokesčių deklaracijose iš dalies matyti eksportuotojo padėtis tuo metu, kai renkami duomenys, ir paaiškėja, kodėl Komisija juos renka, jos nėra absoliučiai susijusios, nes negalima atmesti fakto, kad padėtis finansinių metų pabaigoje remiantis galutine deklaracija bus visiškai kitokia. Dėl 2012 m. pelno ir nuostolių lentelių Komisija pažymi, kad finansinė apskaita ne visada sutampa su mokestine apskaita, ir gali būti, kad prievolė nurodyti pajamų ir nuostolių punktus tiesioginiais mokesčių tikslais gali gerokai skirtis nuo prievolės tokius punktus nurodyti apskaitos tikslais. Be to, gali būti taikomi koregavimai mokesčių tikslais, kurie nėra išsamiai nurodyti finansinėje apskaitoje. Taigi, tai, kad iš finansinės apskaitos matyti, jog bendrovė veikia nuostolingai, nebūtinai reiškia, kad iš galutinės mokesčių deklaracijos bus matyti ta pati nuostolinga padėtis. Remdamasi šiais argumentais Komisija patvirtina, kad skaičiuojant tiesioginių mokesčių schemų subsidijos sumą turi būti remiamasi galutiniais duomenimis, pateiktais galutinėje audito patikrintoje mokesčių deklaracijoje, o ne periodiškose mokesčių ataskaitose ar galutinėse arba projektinėse apskaitos ataskaitose.
3.5.5.2. Mokesčių atskaita užsienio kapitalo įmonių vykdomiems moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai (MTTP)
(460)
KLR vyriausybė teigia pirmą kartą sužinojusi, kad MTTP programą, kuri nėra skunde nurodytos užsienio kapitalo įmonėms skirtos MTTP programos pakaitalas, Komisija įvardija kompensuotina. KLR vyriausybė remiasi tais pačiais argumentais, kuriuos išsakė dėl pirmesnės schemos, kaip paaiškinta 457 konstatuojamojoje dalyje, ir tvirtina, kad pripažinus šią schemą kompensuotina pažeidžiami PPO SSKP 11 ir 13 straipsniai. KLR vyriausybė toliau tvirtina, kad užsienio kapitalo įmonėms skirta MTTP programa baigta 2008 m., o naujame Kinijos įmonių pajamų mokesčio įstatyme nurodyta nauja MTTP programa nėra pirmesnės programos pakaitalas, nes joje nenurodomos užsienio kapitalo įmonės ir pagal ją nereikalaujama, kad MMTP išlaidos būtų 10 proc. didesnės nei praėjusiais metais.
(461)
Komisija pastebi, kad KLR vyriausybė, atsakydama į klausimyno klausimus ir raštą dėl dėl informacijos neišsamumo, nepateikė informacijos apie šią schemą, be to, ši schema jau per pirmesnius tyrimus (žr. 310 konstatuojamąją dalį) pripažinta kompensuotina. Tačiau Komisija taip pat pažymi, kad ši programa su KLR vyriausybe buvo aptarta per tikrinamąją vizitą ir kaip įrodymas pateiktos susijusios įgyvendinimo nuostatos (jas taip pat pateikė vienas atrinktas eksportuotojas). Todėl KLR vyriausybės tvirtinimas, kad ji pirmą kartą sužinojusi apie tai, kad ši programa gali būti kompensuotina, yra nepagrįstas, be to, keli atrinkti eksportuojantys gamintojai, su kuriais KLR vyriausybė derino savo atsakymus, šią programą nurodė klausimyno atsakymuose. KLR vyriausybė apie tai tikrai žinojo, nes ji kelis kartus tikrino nekonfidencialios informacijos bylą. Iš tyrimo išvadų matyti, kad ši programa yra kompensuotina (310-314 konstatuojamosios dalys). Komisija papildo, kad ši programa yra akivaizdus užsienio kapitalo įmonėms skirtas pirmesnės programos pakaitalas, nes gaunamų mokestinių lengvatų forma ir suma yra labai panaši (papildoma mokesčių atskaita nuo mokestinės bazės), taikomas šiek tiek pakeistas santykis ir pagrindimas (kriterijus atitinkančios MTTP veiklos išlaidos). Šie nedideli pakeitimai padaryti atsižvelgus į 2008 m. Įmonių pajamų mokesčio įstatymo reformą, tačiau programos pobūdis ir esmė iš principo nepasikeitė. Komisija taip pat nurodo 457 konstatuojamojoje dalyje pateiktus argumentus dėl inicijavimo standartų.
(462)
KLR vyriausybė ir vienas atrinktas bendradarbiaujantis eksportuotojas taip pat teigia, kad ši programa nėra konkrečiai taikoma, nes Komisija neįrodė, kad ANTĮ sertifikatai suteikiami tik tam tikroms įmonėms. Komisija nurodo paaiškinimus 313, 321 ir 325 konstatuojamosiose dalyse dėl kitos mokesčių programos, skirtos ANTĮ. Komisija papildo, kad šios programos įgyvendinimo taisyklėmis (žr. 321 konstatuojamąją dalį) toliau patvirtinama, kad programa konkrečiai taikoma ANTĮ, nes tik pagal vyriausybės politiką remiamuose sektoriuose veikiančios ir vyriausybės žinyno ir gairių reikalavimus atitinkančios bendrovės gali gauti minėtą sertifikatą. Pavyzdžiui, šį sertifikatą gali gauti tik įmonės, kurios vykdo MTTP projektus, apibrėžtus 2007 m. NPRK nustatytose valstybės remiamose aukštųjų ir naujų technologijų srityse ir Pagrindinių aukštųjų technologijų sektorių plėtros prioritetų gairėse, arba vykdo MTTP veiklą, nurodytą Valstybės tarybos pranešime Nr. 6 dėl valstybės vidutinio ir ilgo laikotarpio mokslo ir technologijų vystymo gairių rėmimo politikos įgyvendinimo (2006-2020 m.). Todėl akivaizdu, kad šia mokesčių programa gali naudotis tik susijusių sektorių konkrečios bendrovės, vykdančios KLR vyriausybės remiamą MTTP veiklą, įskaitant skatinamojo fotovoltinių produktų sektoriaus bendroves.
(463)
Dėl subsidijos sumos skaičiavimo du atrinkti bendradarbiaujantys eksportuotojai tvirtino, kad Komisija klaidingai naudojo 2011 m. metinės pajamų mokesčio deklaracijos duomenis, nes TL aprėpia šešis 2011 m. ir šešis 2012 m. mėnesius, ir taip pažeidė 1998 m. Komisijos subsidijos sumos skaičiavimo atliekant kompensacinių muitų tyrimus gairių E skirsnio a punkto iii papunktyje nurodytą skaičiavimo metodą. Komisija nurodo visus 459 konstatuojamojoje dalyje išnagrinėtus argumentus, kurie taip pat taikytini tvirtinimui dėl šios programos atmesti. Be to, Komisija pažymi, kad argumentas dėl tariamo mokesčių nuostolio 2012 m. mokestiniais metais yra nesvarbus arba nesusijęs, nes mokesčių atskaitą galima vykdyti penkis papildomus mokestinius metus ir mokesčius atskaityti iš visų mokestinių pajamų, nurodytų per penkis vėlesnius metus. Todėl net jei Komisija sutiktų, kad šios bendrovės 2012 m. patyrė mokesčių nuostolių, arba būtų buvusi pateikta galutinė 2012 m. audito patikrinta mokesčių deklaracija, iš kurios būtų matyti mokesčių nuostolis (tačiau šiuo atveju taip nėra), vis tiek būtų atsižvelgta į naudą, gautą pagal šią programą, nes negalima atmesti to, kad 2012 m. nauda, gauta iš mokesčių atskaitos, būtų panaudota iš karto, kai tik bendrovė nurodytų mokestines pajamas per bet kuriuos vėlesnius mokestinius metus.
3.5.5.3. Mokesčių sumažinimas aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms, vykdančioms tam tikrus projektus
(464)
KLR vyriausybė ir vienas bendradarbiaujantis eksportuotojas tvirtino, kad ši programa nėra konkrečiai taikoma, kad nagrinėjimas dėl konkretaus taikymo nepagrįstas jokiais faktais ir kad reikalavimai ANTĮ statusui gauti turėtų būti vertinami kaip objektyvūs kriterijai arba sąlygos siekiant nustatyti, ar įmonė tinkama subsidijai gauti, o teisė pasinaudoti programa suteikiama automatiškai. Dėl išvados, kad programa ir MTTP mokesčio atskaita taip pat yra konkrečiai taikomos aukštųjų ir naujų technologijų įmonėms Komisija nurodo paaiškinimus 321, 325 ir 462 konstatuojamosiose dalyse, kurios tai pat taikomos šių programų atveju. Komisija kartoja, kad visų pirma įgyvendinimo priemonėmis ir pirmiau išvardytais dokumentais patvirtinama, kad dėl šios programos taikymo ir ANTĮ statuso pripažinimo gali kreiptis tikrai ne visos bendrovės ir tam nėra taikomi objektyvūs kriterijai ir kad programa ir statuso pripažinimas taikomi tik tam tikriems sektoriams ir įmonėms, kuriuos remia KLR vyriausybė, remdamasi tokiai kriterijais, kurie nėra nei objektyvūs, nei neutralūs. Teisė pasinaudoti pagal šią programą teikiama nauda taip pat nėra suteikiama automatiškai - ji priklauso nuo to, ar suteiktas ANTĮ sertifikatas, kurį savo nuožiūra išduoda kompetentingos institucijos, taigi jis nėra išduodamas automatiškai.
(465)
Vienas bendradarbiaujantis eksportuotojas teigia, kad Komisija klaidingai apskaičiavo pagal šią programą teikiamos subsidijos sumą, nes naudojo 2011 m. audito patikrintą mokesčių deklaraciją, nors jau buvo parengtos 2012 m. pirmo ir antro ketvirčio mokesčių deklaracijos, kurios per tikrinimą buvo paimtos, ir kad Komisija bet kuriuo atveju galėjo paprašyti galutinės metinės 2012 m. pajamų mokesčio deklaracijos kopijos, kai tik tokia deklaracija būtų parengta. Šis eksportuotojas taip pat tvirtina, kad jei subsidijos sumai apskaičiuoti naudojama 2011 m. mokesčių deklaracija, tuomet turėtų būti naudojama 2011 m., o ne viso TL bendrovės apyvarta. Komisija nurodo paaiškinimus 459 konstatuojamojoje dalyje. Komisija taip pat pažymi, kad atrinktiems eksportuotojams, įskaitant minėtą eksportuotoją, skirtame rašte prieš patikrinimą vietoje tikslingai paprašė išsamių visų TL metų ir trijų metų iki TL mokesčių ataskaitų (deklaracijų) originalų. Todėl šis bendradarbiaujantis eksportuotojas galėjo ir turėjo pateikti 2012 m. deklaraciją, kai tik ji buvo parengta, o Komisija pažymi, kad jis to nepadarė net pateikdamas pastabų dėl atskleidimo dokumento. Dėl argumento, kad Komisija naudai apskaičiuoti turėjo naudoti 2011 m. apyvartos duomenis, pažymima, kad naudos suma pagal 2011 m. mokesčių deklaracijos duomenis laikoma pagrįstai tipiška padėčiai per TL, ypač dėl to, kad mokesčius už 2011 m. reikėjo sumokėti per TL (mėnesį), o tikrinimo metu galutinių 2012 m. duomenų dar nebuvo. Bet kuriuo atveju Komisija negali taikyti skirtingų vardiklių skirtingoms subsidijoms apskaičiuoti, nes nebūtų galima palyginti gautų procentinių duomenų ir užtikrinti skaičiavimo nuoseklumo. Komisija pagaliau pažymi, kad ji netikrino 2011 m. apyvartos duomenų - ji tikrino tik TL apyvartos duomenis.
3.5.6. Šalių pastabos dėl žemėnaudos teisių suteikimo už mažesnį nei tinkamas atlygį
(466)
KLR vyriausybė tvirtino, kad Komisija išvadas dėl subsidijos konkretaus taikymo padarė nesiremdama SSKP 2 straipsnio 1 ir 2 dalimis, be to, Komisija išvados dėl subsidijų konkretaus taikymo aiškiai nepagrindė teigiamais įrodymais, kaip reikalaujama pagal SSKP 2 straipsnio 4 dalį. KLR vyriausybės teigimu, Komisija nepateikė jokių faktinių įrodymų dėl to, kokioms pramonės šakoms žemėnaudos teisės suteikiamos lengvatinėmis normomis, ir nenurodė, kokiu teisiniu pagrindu rėmėsi nuspręsdama, kad saulės energijos elementus ir modulius gaminanti pramonės šaka priklauso būtent šioms minėtoms pramonės šakoms. Panašų tvirtinimą pateikė vienas eksportuojantis gamintojas. Šiuos tvirtinimus teko atmesti. 364 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė Žemėnaudos teisių suteikimo pranešimų pavyzdžius, kai susijusios valdžios institucijos nustatė, kad už nustatytą kainą žemėnaudos teises gali gauti tik fotovoltinių produktų pramonės šakai priklausantys potencialūs pirkėjai, ir nustatė atrinktų eksportuojančių gamintojų įsigytų žemėnaudos teisių kainų ribas. Kadangi KLR vyriausybė nepateikė jokios prašytos informacijos, atsižvelgdama į tai, kad vyriausybė remia fotovoltinių produktų pramonę, o žemėnaudos teisės skiriamos subjektyviai ir neskaidriai, Komisija, remdamasi tokia informacija, nustatė, kad ši programa yra konkrečiai taikoma.
(467)
KLR vyriausybė ir keli eksportuojantys gamintojai teigė, kad Komisijos parinktas žemėnaudos teisių lyginamasis dydis yra neadekvatus. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija nedėjo visų pastangų ir nenustatė tokio lyginamojo dydžio, kuris būtų artimiausias rinkos sąlygoms, kai nėra iškraipymų, kaip reikalaujama PPO grupės sprendimu byloje JAV - Galutiniai antidempingo ir kompensaciniai muitai tam tikriems produktams iš Kinijos (101). Šį tvirtinimą teko atmesti. Iš tikrųjų, Komisija išsamiai nagrinėjo visus rodiklius ir Taivaną su KLR lygino tiek visos šalies mastu, tiek pagal susijusias Kinijos provincijas. Atlikusi analizę Komisija nusprendė, kad Taivanas yra tinkamas lyginamasis dydis atsižvelgiant į visą surinktą informaciją, t. y. į i) tai, kad Taivano ir Kinijos provincijų ir miestų, kuriuose įsikūrę bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai, ekonominio išsivystymo lygis ir dominuojanti ekonominė struktūra yra panašūs, ii) fizinį Kinijos ir Taivano artumą, iii) aukštą Taivano ir šių Kinijos provincijų pramonės infrastruktūros lygį, iv) stiprius Taivano ir KLR ekonominius ryšius ir tarpvalstybinę prekybą, v) panašų gyventojų tankumą susijusiose Kinijos provincijose ir Taivane, vi) žemės tipo ir sandorių susijusiam Taivano lyginamajam dydžiui apskaičiuoti panašumus į KLR padėtį ir vii) bendras demografines, lingvistines ir kultūrines Taivano ir KLR savybes. Be to, dauguma susijusių provincijų laikomos pagrindinėmis KLR gamyba užsiimančiomis provincijomis.
Nors Taivano ir šių provincijų ir miestų BVP vienam gyventojui nėra vienodi, šių provincijų ir miestų BVP pastaraisiais metais sparčiai augo, t. y. vejasi Taivano BVP. Be to, iš naujausių duomenų matyti, kad visos KLR, susijusių provincijų ir miestų BVP augimo tempas yra daug didesnis nei Taivano - jie Taivaną vejasi labai sparčiai. Tačiau svarbu pažymėti, kad ne rinkos ekonomikos šalies (KLR) BVP tikslus palyginimas su veiksmingos rinkos ekonomikos šalies (Taivanas) BVP nėra lemiamas veiksnys, nes įprasta, kad ne rinkos ekonomikos šalis atsiliktų nuo veiksmingos rinkos ekonomikos šalies pagal BVP. Taip pat daug kitų veiksnių, pvz., planavimo taisyklės ar aplinkosaugos politika, gali turėti poveikio pramoninės paskirties žemės pasiūlai ir paklausai. Iš tikrųjų, remiantis visais įrodymais, daroma išvada, kad dominuojančios žemėnaudos teisių rinkos ekonomikos sąlygos susijusiose Kinijos provincijose, jei tai būtų veikiančios rinkos ekonomikos šalis, būtų labai panašios į Taivano.
3.5.7. Kitos pastabos
(468)
Skundo pateikėjas teigė, kad Komisija turėtų atskleisti informaciją apie papildomas subsidijų schemas, kurios buvo nustatytos atliekant tyrimą, ir nustatyti tokių skunde neminėtų schemų subsidijų skirtumus. Dėl to pažymima, kad Komisija nagrinėjo visas subsidijas, kurios atitiko teisinius inicijavimo reikalavimus.
(469)
Skundo pateikėjas teigė, kad Komisija, remdamasi skunde pateikta informacija ir JAV prekybos departamento išvadomis panašioje fotovoltinių produktų byloje, turėjo nustatyti polikristalinio silicio tiekimo už mažesnį nei tinkamas atlygį subsidijų skirtumą Komisija šią programą nagrinėjo ir, remdamasi iš atrinktų eksportuojančių gamintojų ir KLR vyriausybės gauta informacija, padarė išvadą, kad per TL pagal šią programą naudos negauta iš esmės dėl to, kad polikristalinio silicio importo kainos buvo mažesnės už Kinijos tiekėjų taikomas kainas. Pažymėtina, kad skiriasi JAV bylos ir nagrinėjamos bylos tiriamieji laikotarpiai.
(470)
Skundo pateikėjas taip pat tvirtino, kad Komisija turėjo nustatyti elektros tiekimo už mažesnį nei tinkamas atlygį subsidijų skirtumą. Šį tvirtinimą teko atmesti. Komisija nerado pakankamai įrodymų, kad atrinkti eksportuojantys gamintojai, išskyrus LDK, būtų per TL naudojęsi lengvatiniu elektros tiekimu.
(471)
KLR vyriausybė tvirtino, kad dėl Komisijos taikytos skaičiavimo metodikos „antidempingo ir antisubsidijų skirtumai padidinti du kartus“. KLR teigimu, Komisija eksporto kredito draudimo programai apskaičiuotą subsidijos skirtumą turėjo atimti iš dempingo skirtumų, nes tai buvo eksporto subsidija. KLR vyriausybė taip pat teigė, kad Komisija iš dempingo skirtumo turėjo atimti subsidijų skirtumus, apskaičiuotus remiantis užsienio lyginamaisiais dydžiais. Aiškinta, kad „dalis dempingo, apskaičiuoto remiantis panašios šalies normaliąja verte, iš tiesų yra tas pats subsidijavimas, kuris pripažintas kompensaciniu per gretutinį antisubsidijų tyrimą“. Nė vienas šių tvirtinimų nebūtų turėjęs poveikio nustatytoms priemonėms, nes šiuo atveju bendri muitai nustatomi pagal žalos skirtumą. KLR vyriausybė tai patvirtino ir pastabose dėl galutinio atskleidimo dokumento. Todėl nemanyta, kad šiuos tvirtinimus reikėtų iš esmės nagrinėti.
3.6. Kompensuotinų subsidijų suma
(472)
Pagal pagrindinio reglamento nuostatas tiriamoms bendrovėms apskaičiuotos kompensuotinų subsidijų sumos, išreikštos ad valorem, yra šios:
Eksportuojantis gamintojas
Galutinis subsidijų skirtumas
Wuxi Suntech Power Co., Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co., Ltd;
Wuxi Sun-Shine Power Co., Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd.
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd.
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd.
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd.
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd ir susijusios bendrovės
6,5 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės (1 priedas)
6,4 %
Visos kitos bendrovės
11,5 %
(473)
Pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 3 dalį neatrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms, remiantis atrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms nustatytu svertiniu vidutiniu subsidijų skirtumu, apskaičiuotas 6,4 proc. bendras subsidijų skirtumas.
(474)
Atsižvelgiant į aukštą eksportuojančių Kinijos gamintojų bendradarbiavimo lygį, visoms kitoms bendrovėms nustatytas didžiausio muito, nustatytino atitinkamai atrinktoms ar atliekant tyrimą bendradarbiaujančioms bendrovėms, dydžio muitas. Visoms kitoms bendrovėms nustatytas muitas bus taikomas toms bendrovėms, kurios atliekant tyrimą nebendradarbiavimo.
4. ŽALA
4.1. Sąjungos pramonės ir Sąjungos gamybos apibrėžtis
(475)
Panašų produktą Sąjungoje gamino apie 215 gamintojų. Jie sudaro Sąjungos pramonę, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 9 straipsnio 1 dalyje, ir toliau vadinami Sąjungos pramone. Institucijos patikrino suinteresuotųjų šalių teiginius, kad šis skaičius buvo didesnis; patikrinus nustatyta, kad faktiškai tariami papildomi gamintojai daugiausia buvo eksportuojantys gamintojai, su jais susiję importuotojai, platintojai ir montuotojai.
(476)
Visai Sąjungos gamybos apimčiai per TL nustatyti naudota visa turima su Sąjungos pramone susijusi informacija, įskaitant skunde pateiktą informaciją, nepriklausomos konsultacinės bendrovės Europressedienst (toliau - konsultantas) pateiktus makroekonominius duomenis ir atrinktų Sąjungos gamintojų patikrintus klausimyno atsakymus, nes išsamios viešos informacijos apie gamybą nėra. Moduliai ir elementai importuojami į Sąjungą pagal muitų pozicijas, kurioms priskiriami ir kiti produktai, kurie nėra nagrinėjami šiame tyrime, o importo apimtis nurodyta tonomis, todėl importo apimtims ir vertėms nustatyti nebuvo galima naudoti Eurostato duomenų; minėti dydžiai nustatyti remiantis konsultanto pateiktais duomenimis. Kai buvo įmanoma, konsultanto pateikti duomenys buvo sutikrinti su kitais viešų šaltinių duomenimis ir patikrintais klausimyno atsakymais.
(477)
Tuo remiantis nustatyta, kad visa Sąjungos modulių gamybos apimtis per TL sudarė 4 GW, o elementų - 2 GW.
(478)
Kaip nurodyta 21 konstatuojamojoje dalyje, atrinktiems devyniems Sąjungos gamintojams teko 18-21 proc. visos Sąjungos modulių gamybos apimties ir 17-24 proc. visos Sąjungos elementų gamybos apimties.
(479)
Kelios suinteresuotosios šalys prieštaravo dėl to, kad konsultanto pateikti duomenys naudoti, inter alia, Sąjungos gamybai, Sąjungos gamybos pajėgumams ir kitiems su Sąjungos pramone susijusiems makroekonominiams žalos rodikliams ir importo duomenims nustatyti. Šios šalys suabejojo konsultanto nepriklausomumu ir teigė, kad jis buvo susijęs su skundo pateikėju. Jos taip pat paprašė paaiškinti, kuo remdamasi Komisija pasirinko konsultantą, ir suabejojo jo kompetencija renkant su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusius ekonominius duomenis. Šiuo atžvilgiu tvirtinta, kad Komisijos išvados turėjo būti paremtos kitų esamų šaltinių, visų pirma žinomų mokslinių tyrimų institutų, duomenimis. Galiausiai, užginčydama konsultanto pateiktų duomenų patikimumą, AFASE paminėjo geriausią ekonominių įrodymų teikimo ir duomenų rinkimo bylose, susijusiose su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 101 ir 102 straipsnių taikymu, ir susijungimų bylose patirtį.
(480)
Susijusios suinteresuotosios šalys nepateikė jokių tariamų konsultanto ir skundo pateikėjo ryšių įrodymų. Atlikus tyrimą taip pat nenustatyta jokių įrodymų, kad jų ryšiai nebuvo vien tik komercinio pobūdžio. Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad būta požymių, jog skundą pateikusio Sąjungos pramonės atstovo skunde pateikti prima facie įrodymai buvo pagrįsti to paties konsultanto pateiktais duomenimis. Net jei pripažįstama, kad kai kurie rodikliai iš tiesų buvo tokie patys kaip skunde pateikti įrodymai, tai nebūtinai reiškia, kad jie buvo nustatyti remiantis tik vienu šaltiniu. Šiuo atžvilgiu skunde nurodomi įvairūs šaltiniai, kuriais naudotasi. Todėl tvirtinimai šiuo klausimu turėjo būti atmesti.
(481)
Komisija manė esant tikslinga šiame tyrime pasinaudoti šia konsultacine bendrove, nes kiti viešieji šaltiniai, iš kurių būtų buvę galima gauti būtinų visą Sąjungos rinką apimančių makroekonominių duomenų ir importo duomenų, jų pateikti negalėjo. Prieš pasirinkdama Europressedienst Komisija įvertino konsultanto naudojamą metodą atitinkamiems duomenims rinkti ir jo gebėjimą pateikti reikiamus tiek atskirai visų rūšių produktų, tiek viso nagrinėjamojo laikotarpio duomenis.
(482)
Be to, atliekant tyrimą, konsultanto pateikti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais esamais šaltiniais ir patvirtinti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad rinkoje veikia kelios mokslinių tyrimų bendrovės, kurių specializacija - su fotovoltiniais produktais susijusių statistinių duomenų rinkimas, tačiau jų pateikiami duomenys beveik niekada nesutampa. Taip yra todėl, kad mokslinių tyrimų institutams sunku gauti tikslius duomenis, taigi jų pranešami fotovoltinių produktų rinkos rodikliai visuomet bus pagrįsti skaičiavimais, nesvarbu, kas juos pateikia. Šiuo atžvilgiu Komisija duomenis sutikrino lygindama konsultanto pateiktų duomenų tendencijas su tų pačių duomenų, susijusių su tomis pačiomis sritimis, kuriuos paskelbė kitos mokslinių tyrimų bendrovės, Komisijos Junginis tyrimų centras (toliau - JRC) ir Europos fotovoltinės pramonės asociacija (toliau - EPIA), jei tokie duomenys buvo paskelbti, tendencijomis. Sutikrinant didelių skirtumų nepastebėta, o sutikrintų rodiklių tendencijos buvo panašios. Taigi laikinosios antidempingo išvados padarytos remiantis ne vien tik konsultanto pateiktais duomenimis, bet ir pačios Komisijos analize ir tų duomenų vertinimu. Be to, kaip minėta 8 konstatuojamojoje dalyje, nustačius laikinąsias antidempingo priemones konsultanto patalpose surengtas tikrinamasis vizitas. Siekdama patikrinti metodų ir pateiktų duomenų patikimumą Komisija konsultanto patalpose atliko patikrinimą vietoje. Šis patikrinimas vietoje atliktas tęsiant Komisijos vykdomą duomenų sutikrinimą ir siekiant papildomai įsitikinti, kad duomenys ir susiję metodai yra patikimi ir kokybiški. Laikyta, kad patikrinimas vietoje atliktas taikant gero administravimo principą, net jei tuos duomenis pateikė konsultantas, o ne suinteresuotoji šalis. Taigi Komisija papildomai įsitikino, kad konsultanto pateikti duomenys buvo patikimi.
(483)
Viena šalis tvirtino, kad Komisijos naudotas duomenų sutikrinimo metodas nebuvo pakankamai išsamiai paaiškintas, ir paprašė atskleisti kitus šaltinius, kuriais naudotasi atliekant sutikrinimą. Ši šalis taip pat teigė, kad naudotas metodas bet kokiu atveju buvo netinkamas, nes lygintos tik įvairių šaltinių nurodytos tendencijos, o ne absoliučiosios vertės.
(484)
Kiti šaltiniai, kuriais naudotasi sutikrinant konsultanto pateiktus duomenis, buvo JRC ir EPIA paskelbtos ataskaitos, susijusios su tomis pačiomis sritimis. Dėl duomenų palyginimo su kitais šaltiniais, pažymima, kad juose nurodytos ne tik panašios tendencijos, bet ir panašūs dydžiai. Todėl padaryta išvada, kad naudoti metodai buvo tinkami ir tvirtinimai šiuo klausimu buvo atmesti.
(485)
Pagrindinė konsultanto veiklos sritis - su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusių duomenų rinkimas ir nuolat atnaujinamos bendrovių, vykdančių veiklą fotovoltinių produktų rinkoje, duomenų bazės priežiūra. Šie duomenys skelbiami specializuotuose fotovoltiniams produktams skirtuose leidiniuose, jais taip pat naudojasi atskiros bendrovės, kurių užsakymu konsultantas atlieka specializuotus mokslinius tyrimus. Europressedienst prižiūrima duomenų bazė nuolat atnaujinama ir skelbiama. Be to, konsultantas šiame sektoriuje turi kelių metų patirtį. Tiksliau, konsultanto taikomas metodas yra rinkti, sutikrinti ir kaupti informaciją naudojantis įvairias rinkoje esamais šaltiniais. Sąjungos gamintojų duomenys visų pirma renkami naudojantis standartiniais klausimynais, kurie siunčiami duomenų bazėje esančioms bendrovėms, arba apklausiant telefonu, o trečiųjų šalių gamintojų duomenis konsultantas paprastai renka per specializuotas parodas. Jei minėtais būdais informacijos gauti nepavyksta, Europressedienst peržiūri fotovoltinių produktų sektoriaus bendrovių finansines ataskaitas arba laisvai bendradarbiauja su kitais mokslinių tyrimų institutais, kad gautų ar sutikrintų duomenis. Patikrinta ir iš tiesų patvirtinta, kad vykdydamas įprastą veiklą konsultantas naudojosi šiais šaltiniais. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikyta, kad šiame tyrime buvo tikslinga pasinaudoti Europressedienst paslaugomis, ir su tuo susiję šalių argumentai buvo atmesti.
(486)
Dėl kompetentingos Komisijos tarnybos pateiktos geriausios ekonominių įrodymų teikimo patirties (toliau - geriausia patirtis) reikėtų pateikti toliau nurodytas pastabas. Pirma, šis dokumentas negali įpareigoti Komisijos, nes jį priėmė ne Kolegija, o kompetentinga tarnyba, siekdama parengti rekomendacijas šalims, kaip teikti ekonominius įrodymus. Antra, geriausia patirtis yra susijusi su ekonominių tyrimų ir duomenų, naudojamų tam tikruose su konkurencija susijusiuose tyrimuose, kuriems taikomi SESV 101 ir 102 straipsniai, ir susijungimų bylose, teikimu. Tose konkurencijos bylose taikomų taisyklių, įrodymų standartų ir Komisijos įgaliojimų atlikti tyrimą negalima lyginti su prekybos apsaugos tyrimais, kuriuose taikomos visiškai skirtingos taisyklės.
(487)
Kelios šalys užginčijo konsultanto naudotą metodą, teigdamos, kad jis neatitinka pripažintų mokslinių standartų. Tačiau, kaip minėta 481 konstatuojamojoje dalyje, įvertinus metodą ir sutikrinus gautus duomenis nustatyta, kad jie atitinka kitus paskelbtus duomenis ir todėl yra pakankamai patikimi. Abi šalys patikslino konkrečius kai kurių suinteresuotųjų šalių iškeltus klausimus; jie paskelbti suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje šio tyrimo byloje.
(488)
CCCME tvirtino, kad duomenų kaupimo metodas buvo neaiškus. Šis teiginys atmestas, kadangi susijusi informacija buvo pateikta suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje byloje ir buvo prieinama visoms suinteresuotosioms šalims.
(489)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys pakartotinai išreiškė abejones dėl Komisijos pasirinkto konsultanto ir pateiktų duomenų kokybės. Šiuo atžvilgiu teigta, kad konsultanto duomenis galima užsisakyti ir įsigyti ad hoc pagrindu siekiant patenkinti konkrečius galimų klientų prašymus, todėl jie gali būti neobjektyvūs. Be to, CCCME suabejojo, ar konsultanto surinkti duomenys gali būti laikomi patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje, kadangi duomenys buvo daugiausia pagrįsti prielaidomis ir skaičiavimais. Taip pat tvirtinta, kad pateikti duomenys nebuvo pakankamai pagrįsti byloje pateiktais įrodymais ir jie nebuvo vienareikšmiai, objektyvūs ir patikrinami.
(490)
Atsižvelgiant į šiuos teiginius daroma nuoroda į 481-482 konstatuojamąsias dalis, kuriose pateikta papildomos informacijos apie konsultanto atranką. Be to, pažymima, kad Komisija pasamdė konsultantą remdamasi patikimiausia tuo metu turėta informacija ir griežtai laikydamasi šiai procedūrai taikomo Komisijos finansinio reglamento. Be to, primenama, kad itin svarbus buvo konsultanto pajėgumas laiku teikti visus reikalingus duomenis, kadangi Komisija turėjo laikytis teisės aktuose nustatytų terminų, per kuriuos ji privalėjo paskelbti preliminarias atliekamo tyrimo išvadas.
(491)
Kiek tai susiję su pateiktų duomenų kokybe ir klausimu, ar šie duomenys gali būti laikomi patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje, 482 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad konsultanto naudotas duomenų rinkimo metodas buvo patikrintas ir nustatyta, kad jo kokybė buvo pakankama. Be to, kaip paminėta toje pačioje konstatuojamojoje dalyje, konsultanto pateikti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti remiantis kitais šaltiniais ir nustatyta, kad jie yra pakankamai tikslūs. Galiausiai pažymima, kad konsultantas turi duomenų bazę, kuri atnaujinama nuolat ir nepriklausomai nuo klientų poreikių ir prašymų. Ta pati duomenų bazė naudota renkant ir pateikiant fotovoltinių produktų sektoriaus statistinius duomenis įvairiems klientams, todėl teiginys, kad duomenys buvo neobjektyvūs, turėjo būti atmestas.
(492)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Komisija neatskleidė šaltinių, naudoto metodo ir bendrovių, su kuriomis konsultantas bendradarbiavo, rinkdamas pateiktus makroekonominius duomenis. Kita suinteresuotoji šalis pakartojo, kad dėl konsultanto taikyto metodo rezultatai galėjo būti netikslūs. Kelios suinteresuotosios šalys paprašė pateikti išsamesnės informacijos apie konsultanto naudotą metodą, pvz., vidutinę atsakytų klausimynų ir apklausų procentinę dalį, kiekvienu kanalu surinktų duomenų procentinę dalį, jų tikrinimo būdus, prielaidas ir artinius, kuriais naudotasi rengiant duomenis, bendrovių, kurių atžvilgiu nustatyti artiniai, skaičių ir bent apytikslį konsultanto darbuotojų skaičių.
(493)
Atsižvelgiant į šiuos teiginius pažymima, kad nustačiusi laikinas priemones Komisija suinteresuotosioms šalims atskleidė metodą ir šaltinius, kuriais konsultantas naudojosi kaupdamas duomenis, ir po pirminio faktų atskleidimo atsakė į konkrečius su šia tema susijusius suinteresuotųjų šalių klausimus. Laikoma, kad po galutinio faktų atskleidimo pateiktas suinteresuotųjų šalių prašymas pateikti papildomos informacijos buvo patenkintas, kai nustačius laikinuosius muitus buvo pateikta informacija, kurią buvo galima pateikti laikantis konfidencialumo apribojimų. Be to, pabrėžta, kad Komisija vietoje patikrino konsultanto naudotą duomenų rinkimo bei kaupimo būdą ir susijusias pagrindines duomenų kaupimo prielaidas. Tikrinimo rezultatai buvo patenkinami ir Komisija įsitikino, kad pagrindinės prielaidos buvo pagrįstos, o konsultanto pateikti duomenys - kokybiški. Be to, pačių duomenų šalys neužginčijo.
(494)
Po galutinio faktų atskleidimo kita šalis paprašė paaiškinti Sąjungos gamintojų, į kuriuos konsultantas atsižvelgė rinkdamas duomenis, skaičių ir tų gamintojų bei 215 Komisijai žinomų Sąjungos gamintojų sutapimą. Šiuo atžvilgiu paaiškinama, kad Sąjungos gamintojai, į kuriuos atsižvelgė konsultantas, daugiausia yra tie patys, kurie šiame tyrime sudaro Sąjungos pramonę, kaip minėta 475 konstatuojamojoje dalyje.
(495)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad Komisija nenuosekliai atliko žalos analizę, kadangi moduliai ir elementai nagrinėti atskirai, o žalos ir subsidijų skirtumo svertiniai vidurkiai apskaičiuoti moduliams ir elementams kartu. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad nors rodikliai nurodomi atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl subsidijų skirtumai ir žalos pašalinimo lygis nustatyti remiantis šiuo pagrindu. Todėl teiginys atmestas.
(496)
Galiausiai kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad apskaičiuojant makroekonominių rodiklių per TL vertes klaidingai remtasi paprastu 2011 m. ir 2012 m. vidurkiu, kadangi toks metodas būtų neobjektyvus ir iš gautų rezultatų nebūtų matyti tikra padėtis per TL. Paaiškinta, kad paprastas duomenų vidurkis naudotas tik tuo atveju, jei atitinkamais laikotarpiais nustatytos vienodos tendencijos. Jei tendencijos skyrėsi, metodas buvo atitinkamai pritaikytas atsižvelgiant į padėtį rinkoje. Susijusi šalis išsamiau nepaaiškino, kaip iš rezultatų, gautų naudojant šį metodą, nebūtų matyti tikra padėtis rinkoje. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
4.2. Susijusios Sąjungos rinkos nustatymas
(497)
Dalis Sąjungos pramonės bendrovių yra vertikaliai integruotos, o didelė Sąjungos pramonės produkcijos, ypač elementų, dalis skirta uždarajam naudojimui.
(498)
Norint nustatyti, ar Sąjungos pramonei daryta materialinė žala, ir apibrėžti suvartojimo ir kitus ekonominius rodiklius nagrinėta, ar reikia atsižvelgti (ir kokiu mastu) į tolesnį Sąjungos pramonės panašaus produkto produkcijos naudojimą (uždarąjį naudojimą).
(499)
Siekiant kiek įmanoma išsamiau apibūdinti Sąjungos pramonės padėtį buvo analizuojami su visa panašaus produkto veikla susiję duomenys ir vėliau nustatyta, ar produkcija skirta uždarajam naudojimui, ar laisvajai rinkai.
(500)
Nustatyta, kad toliau nurodyti su Sąjungos pramone susiję ekonominiai rodikliai turėtų būti nagrinėjami atsižvelgiant į visą veiklą (įskaitant pramonės uždarąjį naudojimą): suvartojimas, pardavimo apimtis, gamyba, gamybos pajėgumai, pajėgumų naudojimas, augimas, investicijos, atsargos, užimtumas, našumas, grynųjų pinigų srautas, investicijų grąža, pajėgumas padidinti kapitalą ir kompensuotinų subsidijų suma. Taip yra dėl to, kad per tyrimą nustatyta, kad tuos rodiklius būtų galima pagrįstai išnagrinėti atsižvelgiant į visą veiklą, nes uždarajam naudojimui skirtai produkcijai konkurencija su importu iš nagrinėjamosios šalies turėjo tokį patį poveikį. Toliau uždaroji ir laisvoji rinka kartu vadinamos „visa rinka“.
(501)
Dėl pelningumo, analizuojant dėmesys skirtas laisvajai rinkai, nes nustatyta, kad kainos uždarojoje rinkoje ne visada atspindėjo rinkos kainas ir turėjo poveikio šiam rodikliui.
(502)
Kelios suinteresuotosios šalys tvirtino, kad uždarajai rinkai ir laisvajai rinkai padaryta žala turėjo būti įvertinta atskirai. Viena šalis teigė, kad vertinant žalą neturėjo būti atsižvelgta į duomenis, susijusius su uždarajam naudojimui skirtais elementais, nes šiems elementams subsidijuotas importas poveikio neturėjo.
(503)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad vertikaliai integruoti Sąjungos gamintojai buvo priversti importuoti subsidijuotus produktus (elementus) ir dėl subsidijuoto importo daromo spaudimo kainoms nutraukti šių produktų, kurių gamybos sąnaudos buvo didesnės nei importo kaina, gamybą. Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad laisvosios ir uždarosios rinkų kainos tendencijos buvo vienodos, o tai taip pat įrodo, kad nagrinėjamojo produkto importas joms darė vienodą poveikį.
(504)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys pakartojo teiginį, kad Komisija nepateikė tinkamos ir pagrįstos uždarosios rinkos analizės ir nepaaiškino, kodėl neatlikta atskira analizė. Viena šalis teigė, kad nepateikta informacijos apie uždarajam naudojimui skirtos Sąjungos gamybos reikšmę. Be to, teigta, kad laikinojo antidempingo reglamento 106 konstatuojamoji dalis, kurioje nustatyta, kad uždarosios rinkos kainos ne visuomet atitiko rinkos kainas, prieštarauja 503 konstatuojamojoje dalyje pateiktoms išvadoms, kad laisvosios ir uždarosios rinkų kainos tendencijos buvo panašios.
(505)
Pirmiausia pažymima, kad laikinojo antidempingo reglamento 105 konstatuojamojoje dalyje išdėstomos priežastys, dėl kurių manyta, kad žalos rodiklius (išskyrus pelningumą) yra tinkama nagrinėti atsižvelgiant į visą Sąjungos pramonės veiklą, įskaitant uždarąjį naudojimą. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, kaip nurodyta toje pačioje konstatuojamojoje dalyje, atliekant tyrimą nustatyta, kad uždarajam naudojimui skirtai gamybai konkurencija su importu iš KLR turėjo tokį patį poveikį, o šio fakto susijusios suinteresuotosios šalys neužginčijo. Todėl teiginys, kad nepaaiškinta, kodėl neatlikta atskira analizė, turėjo būti atmestas. Remiantis šia išvada teiginys, kad reikėjo atlikti atskirą uždarosios rinkos analizę, taip pat turėjo būti atmestas.
(506)
Antra, nors remiantis tuo, kas išdėstyta, uždarajam naudojimui skirtos Sąjungos gamybos reikšmė nelaikyta pagrindiniu veiksniu, pažymima, kad uždarajam naudojimui skirti Sąjungoje pagaminti elementai sudarė apie pusę visos gamybos apimties per TL. Galiausiai paaiškinama, jog tai, kad uždarosios rinkos kainos neatitinka laisvosios rinkos kainų, nebūtinai prieštarauja faktui, kad abiejų rinkų kainų tendencijos buvo panašios, kadangi jų lygiai vis tiek galėjo būti nevienodi arba kainų pokyčiai galėjo būti didesni ar mažesni, todėl būtų sudaromas skirtingas vaizdas. Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, argumentas dėl uždarosios rinkos buvo atmestas.
(507)
Susijusios šalys nepateikė šį faktą paneigiančios informacijos. Todėl šis teiginys atmestas.
4.3. Sąjungos suvartojimas
(508)
Sąjungos suvartojimą sudarė visas nagrinėjamojo produkto importuotas kiekis ir visas panašaus produkto Sąjungoje parduotas kiekis, įskaitant uždarajam naudojimui skirtą parduotą kiekį. Išsamių duomenų apie visą Sąjungos pramonės Sąjungos rinkoje parduotą kiekį nebuvo. Be to, į Sąjungą importuojamas produktas buvo registruojamas taikant muitų pozicijas, kurioms buvo priskirti ir kiti produktai, kurie šiame tyrime nenagrinėjami, o importo apimtys nurodytos tonomis. Todėl nustatant importo apimtį ir vertę nebuvo galima remtis Eurostato duomenimis. Taigi, Sąjungos suvartojimas buvo pagrįstas nurodyto konsultanto pateiktais duomenimis, kurie buvo sutikrinti su viešų šaltinių, pvz., rinkos tyrimų ir viešų tyrimų, duomenimis ir patikrintais klausimyno atsakymais.
(509)
Sąjungos suvartojimo raida:
1-a lentelė
Modulių suvartojimas Sąjungoje (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Visa rinka
5 465
12 198
19 878
17 538
Indeksas (2009 m. = 100)
100
223
364
321
Šaltinis: Europressedienst
1-b lentelė
Elementų suvartojimas Sąjungoje (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Visa rinka
2 155
3 327
4 315
4 021
Indeksas (2009 m. = 100)
100
154
200
187
Šaltinis: Europressedienst
(510)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį nuo 2009 m. iki TL modulių suvartojimas Sąjungoje padidėjo 221 proc., elementų - 87 proc., tačiau per TL sumažėjo, palyginti su 2011 m. Apskritai tiriamojo produkto suvartojimas Sąjungoje gerokai padidėjo, palyginti su 2009 m. lygiu.
(511)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad, priklausomai nuo naudoto šaltinio, su tiriamojo produkto suvartojimu Sąjungoje susiję duomenys labai skiriasi. Ši šalis tvirtino, kad patikimi duomenys gali būti nustatomi tik remiantis iš specializuotų įstaigų ar tyrimų centrų surinkta informacija. Atsižvelgiant į 481-483 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus ir išvadas dėl šiame tyrime naudotų konsultanto pateiktų duomenų patikimumo, šis argumentas atmestas.
(512)
Ta pati šalis teigė, kad Sąjungos suvartojimas neturėtų būti nustatomas paprasčiausiai susumuojant esamus Sąjungos modulių gamybos pajėgumus ir kad į jį nereikėtų įtraukti pačios Sąjungos pramonės projektams skirtų modulių suvartojimo. Šis argumentas atmestas, nes modulių suvartojimas buvo apskaičiuotas remiantis naujai įrengtais Sąjungos pajėgumais. Tai yra įprastas modulių suvartojimo nustatymo metodas. Elementų suvartojimas apskaičiuotas pagal Sąjungos modulių gamybą.
(513)
Kita šalis teigė, kad pagal konsultanto aprašytą metodą turėjo būti sudėtinga nustatyti patikimus suvartojimo duomenis. Taip pat tvirtinta, kad Sąjungos pramonės importo ir eksporto pardavimo duomenys buvo pagrįsti nepatikrintais skaičiavimais arba neišsamiais duomenimis, o norint padaryti išvadą, kad tie duomenys iš tiesų buvo patikimi ir išsamūs, Komisijos atlikto sutikrinimo nepakako.
(514)
Kaip jau minėta 481-482 konstatuojamosiose dalyse, Komisija atliko patikrinimą vietoje, per kurį patikrinta duomenų ir jų rinkimo metodo kokybė, ir tuo remiantis nuspręsta, kad naudotas metodas buvo tinkamas, o gauti rezultatai buvo tikslūs ir pakankamai patikimi. Todėl teiginys buvo atmestas.
4.4. Importas iš nagrinėjamosios šalies
4.4.1. Importo iš nagrinėjamosios šalies apimtis ir rinkos dalis
(515)
Importo į Sąjungą iš nagrinėjamosios šalies raida pateikta lentelėse. Dėl konfidencialumo priežasčių skaičiai pateikiami tik indeksuoti arba nurodant intervalus. Taip yra todėl, kad eksportuojančio gamintojo, kuriam kaip nurodyta 472 konstatuojamojoje dalyje, nenustatytos subsidijos, vykdytas importas buvo išskaičiuotas iš viso importo iš KLR.
2-a lentelė
Modulių importas iš KLR (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo iš KLR apimtis
Indeksas (2009 m. = 100)
100
251
462
408
Rinkos dalis visoje rinkoje
60-65 %
68-73 %
75-80 %
78-83 %
Šaltinis: Europressedienst
2-b lentelė
Elementų importas iš KLR (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo iš KLR apimtis
Indeksas (2009 m. = 100)
100
273
491
506
Rinkos dalis visoje rinkoje
5-10 %
12-17 %
17-22 %
22-27 %
Šaltinis: Europressedienst
(516)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių importo į Sąjungą iš nagrinėjamosios šalies apimtis padidėjo maždaug 300 proc., o elementų - daugiau nei 400 proc. Dėl to labai padidėjo importo iš nagrinėjamosios šalies į Sąjungą rinkos dalis. Konkrečiau, modulių importo iš nagrinėjamosios šalies rinkos dalis padidėjo nuo [60-65 %] iki [78-83 %], o elementų - nuo [5-10 %] iki [22-27 %]. Apskritai nuo 2009 m. iki TL nagrinėjamojo produkto importo iš KLR apimtis ir rinkos dalis gerokai padidėjo.
(517)
Pažymėtina, kad importo iš nagrinėjamosios šalies apimtis padidėjo daug daugiau nei nagrinėjamojo produkto suvartojimas Sąjungoje. Todėl eksportuojantys gamintojai galėjo pasinaudoti didėjančiu Sąjungos suvartojimu, o jų pozicija rinkoje sustiprėjo dėl didelės užimamos rinkos dalies.
(518)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad, priklausomai nuo naudoto šaltinio, su tiriamojo produkto importo apimtimi susiję duomenys labai skiriasi. Ši šalis tvirtino, kad patikimi duomenys gali būti nustatomi tik remiantis iš specializuotų įstaigų ar tyrimų centrų surinkta informacija. Atsižvelgiant į 481-483 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus ir išvadas dėl šiame tyrime naudotų duomenų patikimumo, šis argumentas atmestas.
(519)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis nesutiko su metodu, kuris naudotas bendrai importo iš KLR vertei nustatyti, ir teigė, kad jis buvo pagrįstas sandoriais, sudarytais CIF lygiu prieš sumokant muitą, todėl abejotina, ar šie sandoriai buvo skirti Sąjungos suvartojimui. Atsižvelgiant į šį teiginį paaiškinama, kad konsultanto pateikta bendra importo iš KLR vertė nenaudota nustatant išvadas, ir atliekant tyrimą nustatyta tik importo apimtis ir importo kainos. Kadangi susijusi suinteresuotoji šalis neužginčijo metodo, kuris naudotas nustatant importo kainas, daroma nuoroda į 520-528 konstatuojamosiose dalyse išdėstytas išvadas. Todėl pirmiau pateiktas teiginys atmestas.
4.4.2. Importo kaina ir priverstinis kainų mažinimas
(520)
Vidutinės importo į Sąjungą iš nagrinėjamosios šalies kainos raida:
3-a lentelė
Modulių importo iš KLR kaina (EUR/kW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo kainos
2 100
1 660
1 350
764
Indeksas (2009 m. = 100)
100
79
64
36
Šaltinis: Europressedienst ir patikrinti atrankos klausimyno atsakymai
3-b lentelė
Elementų importo iš KLR kaina (EUR/kW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo kainos
890
650
620
516
Indeksas (2009 m. = 100)
100
73
70
58
Šaltinis: Europressedienst ir patikrinti klausimyno atsakymai
(521)
Vidutinė modulių ir elementų importo iš KLR kaina per nagrinėjamąjį laikotarpį gerokai sumažėjo. Vidutinė modulių importo kaina sumažėjo 64 proc. nuo 2 100 EUR/kW 2009 m. iki 764 EUR/kW per TL. Panašiai vidutinė elementų importo iš KLR kaina sumažėjo 42 proc. nuo 890 EUR/kW iki 516 EUR/kW.
(522)
Apskritai nagrinėjamojo produkto kaina nuo 2009 m. iki TL gerokai sumažėjo.
(523)
Vienas bendradarbiaujantis nesusijęs gamintojas teigė, kad importo kainos turėjo būti nustatytos remiantis jo vykdomu nagrinėjamojo produkto importu į Sąjungą, šio importuotojo nurodytu atliekant tyrimą. Tačiau šio importuotojo per tyrimą pateikti duomenys sudarė tik viso importo į Sąjungą dalį ir jais remiantis nebuvo galima padaryti reikšmingų išvadų dėl vidutinės viso eksporto iš KLR kainos per visą nagrinėjamąjį kelerių metų laikotarpį. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(524)
Kita šalis teigė, kad nepaaiškintas kainų nustatymo metodas, visų pirma, kaip buvo sujungti ir suderinti įvairių šaltinių duomenys. Be to, tvirtinta, kad importo sąnaudos turėjo būti nustatytos remiantis patikrinta, atliekant tyrimą surinkta informacija, o ne apytiksliais skaičiavimais.
(525)
Laikoma, kad suinteresuotosioms šalims atskleistas metodas yra pakankamai išsamus, kad būtų galima suprasti, kaip duomenys nustatyti. Kalbant apie importo sąnaudas paaiškinta, kad vietoje nustatytos kainos buvo pakoreguotos, kad atitiktų CIF kainas. Šis skaičiavimas patvirtintas duomenimis, kurie surinkti atliekant tyrimą.
(526)
Siekiant nustatyti priverstinį kainų mažinimą per TL, pagal gamintojo kainas EXW sąlygomis pakoreguotos vidutinės svertinės atrinktų Sąjungos gamintojų kiekvienos rūšies produkto pardavimo nesusijusiems pirkėjams Sąjungos rinkoje kainos palygintos su atitinkamomis vidutinėmis svertinėmis bendradarbiaujančių eksportuojančių Kinijos gamintojų importuojamo kiekvienos rūšies produkto kainomis pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungos rinkoje, nustatytomis remiantis CIF kaina ir tinkamai pakoreguotomis atsižvelgiant į išlaidas po importo, t. y. muitinio įforminimo, tvarkymo ir krovos išlaidas. Tais atvejais, kai turėta duomenų, naudotos atrinktų modulių importuotojų vidutinės išlaidos po importo.
(527)
Lygintos to paties prekybos lygio sandorių kiekvienos rūšies produkto kainos, kurios prireikus buvo tinkamai pakoreguotos ir apskaičiuotos atėmus lengvatas ir nuolaidas. Remiantis palyginimo rezultatais, kurie buvo išreikšti atrinktų Sąjungos gamintojų apyvartos per TL procentine dalimi, nustatyta, kad vidutiniai svertiniai priverstinio modulių kainų mažinimo skirtumai buvo [19,8-37,5 proc.], o elementų - [12,6-53,8 proc.], o apskritai kalbant apie visą nagrinėjamąjį produktą - [19,8-37,5 proc.].
(528)
Reikėtų pažymėti, kad vienam atrinktam eksportuojančiam gamintojui nustatytas neigiamas priverstinis elementų kainų mažinimas. Tačiau eksporto kiekis nebuvo didelis, todėl jo negalima laikyti tipišku. Be to, kitas atrinktas eksportuojantis gamintojas užginčijo šaltinį, kuriuo remiantis monokristalinio silicio elementų duomenys koreguojami atsižvelgiant į polikristalinio silicio elementų duomenis, tačiau savo teiginio nepagrindė. Iš tiesų eksportuojantis gamintojas neprieštaravo dėl konkretaus koregavimo ir nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, todėl šis argumentas buvo atmestas.
4.5. Sąjungos pramonės ekonominė padėtis
4.5.1. Bendrosios aplinkybės
(529)
Pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 4 dalį Komisija nagrinėjo visus svarbius Sąjungos pramonės padėčiai įtakos turinčius ekonominius veiksnius ir rodiklius. Kaip minėta 14-22 konstatuojamosiose dalyse, Sąjungos pramonei padarytai žalai išnagrinėti atlikta atranka.
(530)
Žalai analizuoti Komisija atskyrė makroekonominius žalos rodiklius nuo mikroekonominių. Komisija išanalizavo nagrinėjamojo laikotarpio makroekonominius rodiklius remdamasi iš nepriklausomo konsultanto gautais duomenimis ir kai tik įmanoma sutikrino su kitais turimais šaltiniais ir patikrintais atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymais. Mikroekonominius rodiklius Komisija analizavo remdamasi atrinktų Sąjungos gamintojų patikrintais klausimyno atsakymais.
(531)
Šiame tyrime remiantis su visais panašaus produkto gamintojais Sąjungoje susijusia informacija įvertinti šie makroekonominiai rodikliai: gamyba, gamybos pajėgumai, pajėgumų naudojimas, pardavimo apimtis, rinkos dalis, augimas, užimtumas, našumas, kompensuotinų subsidijų suma ir atsigavimas po buvusio dempingo.
(532)
Remiantis su atrinktais panašaus produkto gamintojais Sąjungoje susijusia informacija įvertinti šie mikroekonominiai rodikliai: vidutinės vieneto kainos, vieneto sąnaudos, darbo sąnaudos, atsargos, pelningumas, grynųjų pinigų srautas, investicijos, investicijų grąža ir pajėgumas padidinti kapitalą.
(533)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad nagrinėjamojo produkto rinkos sąlygos valstybėse narėse skyrėsi ir kad dėl to žalos analizė turėtų būti atliekama kiekvienai valstybei narei atskirai. Šis teiginys nebuvo pagrįstas. Be to, per tyrimą nenustatyta jokių konkrečių aplinkybių, kuriomis būtų pagrįsta žalos analizė kiekvienai valstybei narei atskirai. Todėl teiginys buvo atmestas.
(534)
Kai kurios šalys abejojo, ar Komisijos šiame tyrime naudojami makroekonominiai žalos rodikliai apskritai yra patikimi. Jos tvirtino, kad pagal daugelį šių rodiklių nustatytos tendencijos neatitiko atrinktiems Sąjungos gamintojams pagal tuos pačius rodiklius nustatytų tendencijų. Ypač didelis dėmesys skirtas Sąjungos gamybai, našumui, pardavimui, vidutinėms darbo sąnaudoms ir užimtumui.
(535)
Makroekonominiai rodikliai buvo nustatyti visiems Sąjungos gamintojams. Jei tie patys surinkti duomenys yra susiję su pavieniais Sąjungos gamintojais arba Sąjungos gamintojų grupe (t. y. atrinktais Sąjungos gamintojais), tendencijos gali skirtis, nes taip lyginant neatsižvelgiama į, pvz., kiekvienos nagrinėjamosios bendrovės dydį. Todėl palyginus visų Sąjungos gamintojų ir atrinktų Sąjungos gamintojų makroekonominius rodiklius gauti rezultatai nebūtinai yra reikšmingi ir jais remiantis negalima daryti išvados, kad viena ar kita duomenų grupė yra nepatikima. Bet kokiu atveju, lyginant makroekonominių Sąjungos pramonės rodiklių tendencijas su tais pačiais konsoliduotais atrinktų Sąjungos gamintojų rodikliais, nuo 2011 m. iki TL galima pastebėti su keliais rodikliais (kaip antai gamyba, gamybos pajėgumais, pardavimo apimtimi, užimtumu ir Sąjungos pramonės našumu) susijusių tendencijų skirtumus. Visų šių rodiklių atžvilgiu atrinktų Sąjungos gamintojų rezultatai buvo geresni nei visos Sąjungos pramonės. Taip yra todėl, kad per TL daug neatrinktų Sąjungos gamintojų nutraukė savo gamybą arba tapo nemokūs, o tai neigiamai paveikė Sąjungos lygmeniu apskaičiuotą makroekonominį rodiklį. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(536)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad laikinojo antidempingo reglamento 153 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta išvada, kad išanalizavus Sąjungos pramonės padėtį nustatyta, kad visų pagrindinių žalos rodiklių pokyčiai buvo akivaizdžiai neigiami, buvo pagrįsta konsultanto pateiktais duomenimis. Šiuo atžvilgiu patikslinama, kad, viena vertus, laikinojo antidempingo reglamento lentelėse 4-a-6-c išvardyti makroekonominiai rodikliai nustatyti remiantis konsultanto pateiktais duomenimis ir, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais. Kita vertus, laikinojo antidempingo reglamento lentelėse 7-a-11-c išvardyti mikroekonominiai rodikliai buvo pagrįsti iš atrinktų Sąjungos gamintojų surinktais duomenimis, kuriuos Komisija patikrino vietoje. Taip pat reikėtų pažymėti, kad svarbiausi veiksniai, kuriais remiantis nustatyta, kad Sąjungos pramonei buvo daroma žala, kaip antai Sąjungos pramonės pelningumo lygis, vidutinė pardavimo kaina Sąjungoje ir priverstinio kainų mažinimo skaičiavimas, buvo pagrįsti iš atrinktų Sąjungos gamintojų ir eksportuojančių gamintojų surinktais duomenimis, kuriuos Komisija patikrino vietoje. Todėl pirmiau pateiktas tvirtinimas buvo atmestas.
4.5.2. Makroekonominiai rodikliai
4.5.2.1. Gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas
(537)
Visos Sąjungos gamybos, gamybos pajėgumų ir pajėgumų naudojimo raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
4-a lentelė
Moduliai - gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Gamybos apimtis
2 155
3 327
4 315
4 021
Indeksas (2009 m. = 100)
100
154
200
187
Gamybos pajėgumai
4 739
6 983
9 500
9 740
Indeksas (2009 m. = 100)
100
147
200
206
Pajėgumų naudojimas
45 %
48 %
45 %
41 %
Šaltinis: Europressedienst
4-b lentelė
Elementai - gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Gamybos apimtis
1 683
2 376
2 723
2 024
Indeksas (2009 m. = 100)
100
141
162
120
Gamybos pajėgumai
2 324
3 264
3 498
3 231
Indeksas (2009 m. = 100)
100
140
151
139
Pajėgumų naudojimas
72 %
73 %
78 %
63 %
Šaltinis: Europressedienst
(538)
Visa Sąjungos modulių gamyba per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo 87 proc. Daugiausia gaminta 2011 m., vėliau gamyba per TL sumažėjo. Sąjungos modulių gamyba didėjo daug lėčiau nei suvartojimas, kuris per tą patį laikotarpį padidėjo daugiau nei tris kartus. Gerokai padidėjus suvartojimui Sąjungos modulių gamintojai gamybos pajėgumus per nagrinėjamąjį laikotarpį padvigubino. Tačiau nepaisant didesnio gamybos lygio Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo koeficientas sumažėjo 4 procentiniais punktais ir per TL sudarė tik 41 proc.
(539)
Sąjungos elementų gamyba per nagrinėjamąjį laikotarpį apskritai padidėjo 20 proc. Daugiausia gaminta 2011 m., vėliau per TL gamyba sumažėjo. Sąjungos elementų gamybos tendencijos keitėsi panašiai kaip Sąjungos suvartojimo tendencijos, tik gamyba iki 2011 m. didėjo lėčiau ir po to per TL labiau sumažėjo. Derindamasi prie Sąjungos suvartojimo raidos Sąjungos pramonė pirmiausia iki 2011 m. 51 proc. padidino pajėgumus, vėliau per TL jie sumažėjo. Apskritai pajėgumai per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo 39 proc. Pajėgumų naudojimo koeficientas iki 2011 m. didėjo ir sudarė 78 proc., vėliau per TL sumažėjo 15 procentinių punktų. Apskritai Sąjungos pramonės elementų pajėgumų naudojimas per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo ir per TL sudarė 63 proc.
(540)
Taigi, padidėjus suvartojimui Sąjungos pramonė padidino pajėgumus. Tačiau Sąjungos pramonės gamyba didėjo daug lėčiau nei suvartojimas, dėl to per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo su nagrinėjamuoju produktu susiję pajėgumų naudojimo koeficientai.
(541)
AFASE teigė, kad 537 konstatuojamojoje dalyje nurodyta modulių gamybos apimtis ir toje pačioje konstatuojamojoje dalyje nurodyti Sąjungos pramonės modulių ir elementų gamybos pajėgumai buvo pervertinti, ir pateikė kitų šaltinių (t. y. EPIA, IMS ir BNEF) duomenis, pagal kuriuos apimtys yra mažesnės. Šie skaičiai nurodyti 537 konstatuojamojoje dalyje.
(542)
537 konstatuojamojoje dalyje nurodyta gamybos apimtis pagrįsta informacija, kuri apima tiek biržines, tiek į biržos sąrašus neįtrauktas bendroves. 537 konstatuojamojoje dalyje nurodyti Sąjungos gamybos pokyčiai atitinka 509 konstatuojamojoje dalyje nurodytus Sąjungos suvartojimo pokyčius. Tačiau pagal AFASE pateiktus gamybos apimties duomenis Sąjungos suvartojimo, nurodyto 509 konstatuojamojoje dalyje, tendencijos skiriasi nuo EPIA paskelbtų Sąjungos suvartojimo statistinių duomenų.
(543)
Kalbant apie gamybos pajėgumus, atlikus tyrimą nustatyta, kad 537 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti rezultatai apėmė gamybos pajėgumus bendrovių, kurios pateikė prašymą paskelbti jas nemokiomis arba nutraukė gamybą per TL, tačiau nepardavė savo gamybos patalpų bei įrenginių ir todėl galėjo gamybą labai greitai atnaujinti. Taip pat, kaip minėta 542 konstatuojamojoje dalyje, 537 konstatuojamojoje dalyje pateikti duomenys apėmė į biržos sąrašus neįtrauktų bendrovių duomenis.
(544)
Galiausiai, nepriklausomo konsultanto pateikti duomenys buvo patikrinti ir nustatyta, kad jie yra pakankamai tikslūs. Remiantis tuo, kas išdėstyta, nenustatyta, kad kitais esamais šaltiniais pagrįsti AFASE pateikti duomenys prieštarautų laikinojo antidempingo reglamento išvadoms.
(545)
Bet kokiu atveju, priėmus AFASE pateiktus duomenis nebūtų daromas poveikis bendrai išvadai, kad Sąjungos pramonei daryta materialinė žala, kadangi šių rodiklių (t. y. Sąjungos gamybos ir Sąjungos gamybos pajėgumų) tendencija dar labiau sustiprėtų.
(546)
Vienas bendradarbiaujantis nesusijęs importuotojas teigė, kad gamybos apimtis, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas turėjo būti nustatyti remiantis tik atrinktų Sąjungos gamintojų duomenimis. Tačiau, kadangi tai yra makroekonominiai rodikliai, jie turėtų būti nustatomi visų Sąjungos gamintojų lygiu, siekiant tikroviškai ir išsamiai apibūdinti Sąjungos pramonės padėtį. Todėl teiginys buvo atmestas.
(547)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis paprašė Komisijos paaiškinti, kaip konsultantas apskaičiavo metinę Sąjungos gamybos apimtį. Kita šalis paprašė Komisijos paaiškinti, kaip buvo suderinti skirtingi duomenys, susiję su visais Sąjungos gamybos pajėgumais. Dar kita šalis pasiūlė, kad visa Sąjungos gamybos apimtis ir gamybos pajėgumai turėjo būti apskaičiuoti remiantis atrinktais Sąjungos gamintojais, kadangi taip gauti rezultatai būtų buvę patikimesni. Šiuo atžvilgiu tvirtinta, kad dėl konfidencialaus jų pobūdžio vieši duomenys buvo netikslūs ir mokslinių tyrimų centras ar konsultantas, atlikdamas analizę, turėjo remtis įvairiomis prielaidomis ir apskaičiavimais.
(548)
Paaiškinta, kad metinė Sąjungos gamybos apimtis apskaičiuojama remiantis duomenimis, kuriuos Sąjungos gamintojai pateikia konsultantui. Jei tam tikro Sąjungos gamintojo konkrečių metų duomenų apie metinę gamybos apimtį nebuvo galima gauti, jie buvo apskaičiuoti taikant ankstesnių metų pajėgumų naudojimo koeficientą naujiems tų metų gamybos pajėgumams. Institucijos taip pat palygino konsultanto gautus duomenis su duomenimis, kuriuos Sąjungos pramonės atstovai pateikė klausimynų dėl esamos padėties prieš tyrimo prieš inicijavimą atsakymuose. Tiek vieni, tiek kiti duomenys sutampa.
(549)
Dėl prašymo išsamiau paaiškinti, kaip derinti skirtingi turimi Sąjungos gamybos pajėgumų duomenys, pažymima, kad ši informacija jau buvo pateikta suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje nekonfidencialioje byloje. Todėl šis prašymas buvo atmestas.
(550)
Galiausiai, Sąjungos gamyba ir gamybos pajėgumai yra makroekonominiai rodikliai, todėl juos reikia nustatyti ne atrinktų Sąjungos gamintojų, o visos Sąjungos pramonės lygiu.
(551)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis tvirtino, kad naudojant gamybos duomenų surinkimo metodą (daugiausia tai buvo apklausos ir apsilankymai gamybos vietose) nebuvo galima gauti patikimų rezultatų dėl to, kad duomenys buvo konfidencialūs ir todėl bendrovės nebuvo linkusios jų atskleisti. Todėl toks metodas negali būti laikomas tinkamu. Tai tariamai patvirtino faktas, kad nors konsultantas atsižvelgė į daug daugiau Sąjungos gamintojų nei Komisija, kuri esamos padėties nagrinėjimo prieš tyrimo inicijavimą etapu atsižvelgė tik į vieną gamintoją, konsultanto nustatyta visa gamybos apimtis yra mažesnė nei esamos padėties nagrinėjimo tikslais Komisijos nustatyta visa gamybos apimtis. Šalis taip pat teigė, kad dėl šios priežasties su šiuo žalos rodikliu susijusios informacijos negalima laikyti patvirtinamaisiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje.
(552)
Pirmiausia paaiškinama, kad tiek gamintojai, į kuriuos atsižvelgė konsultantas, tiek gamintojai, į kuriuos atsižvelgė Komisija, daugiausia yra tos pačios bendrovės, todėl argumentas, kad rezultatai buvo nenuoseklūs, turėjo būti atmestas. Taip pat primenama, kad konsultanto surinkti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais ir nustatyta, kad skaičiavimai buvo pakankamai patikimi. Todėl patvirtinama, kad informacija apie konsultanto pateiktus gamybos duomenis laikoma patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje.
4.5.2.2. Pardavimo apimtis ir rinkos dalis
(553)
Sąjungos pramonės pardavimo apimties ir rinkos dalies raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
5-a lentelė
Moduliai - pardavimo apimtis ir rinkos dalis (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Pardavimo Sąjungos rinkoje apimtis
1 037
1 890
2 683
2 357
Indeksas (2009 m. = 100)
100
182
259
227
Rinkos dalis
19 %
15 %
13 %
13 %
Šaltinis: Europressedienst
5-b lentelė
Elementai - pardavimo apimtis ir rinkos dalis (MW)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Pardavimo apimtis visoje rinkoje
1 470
1 913
2 245
1 545
Indeksas (2009 m. = 100)
100
130
153
105
Rinkos dalis
68 %
57 %
52 %
38 %
Šaltinis: Europressedienst
(554)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių pardavimo apimtis padidėjo 127 proc. Suvartojimas padidėjo 221 proc., tačiau Sąjungos pramonės rinkos dalis sumažėjo nuo 19 proc. 2009 m. iki 13 proc. per TL. Sąjungos pramonės elementų pardavimo apimtis padidėjo vos 5 proc., o suvartojimas padidėjo 87 proc., dėl to rinkos dalis sumažėjo nuo 68 proc. 2009 m. iki 38 proc. per TL. Didėjant suvartojimui Sąjungos pramonės modulių ir elementų pardavimas didėjo daug mažiau nei importas iš nagrinėjamosios šalies. Taigi, Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti didėjančiu suvartojimu. Dėl to modulių ir elementų rinkos dalys per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo.
(555)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos modulių pramonės rinkos dalis jau 2009 m. sudarė tik 19 proc., todėl tai, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį ji sumažėjo 6 procentiniais punktais, negali būti laikoma žala.
(556)
Rinkos dalies sumažėjimą 6 procentiniais punktais per nagrinėjamąjį laikotarpį reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad tuo pačiu laikotarpiu Sąjungos modulių suvartojimas padidėjo daugiau nei 200 proc. Kaip minėta, netgi didėjant suvartojimui ji negalėjo atitinkamai padidinti savo pardavimo apimties ir prarado rinkos dalį. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(557)
Viena šalis tvirtino, kad naudojant pardavimo duomenų surinkimo metodą (daugiausia tai buvo apklausos ir vizitai gamybos vietose) nebuvo galima gauti patikimų rezultatų dėl to, kad duomenys buvo konfidencialūs ir todėl bendrovės nebuvo linkusios jų atskleisti. Todėl toks metodas negali būti laikomas tinkamu. Taigi, šių duomenų taip pat negalima laikyti patvirtinamaisiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje. Kaip minėta 482 konstatuojamojoje dalyje, konsultanto surinkti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais ir nustatyta, kad skaičiavimai buvo pakankamai patikimi. Todėl patvirtinama, kad informacija apie konsultanto pateiktus pardavimo duomenis laikoma patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje.
4.5.2.3. Užimtumas ir našumas
(558)
Užimtumo ir našumo raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
6-a lentelė
Moduliai. Užimtumas ir našumas
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Darbuotojų skaičius
11 779
15 792
17 505
16 419
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
134
149
139
Našumas
(kW/darbuotojui)
183
211
247
245
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
115
135
134
Šaltinis: Europressedienst
6-b lentelė
Elementai. Užimtumas ir našumas
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Darbuotojų skaičius
5 281
5 937
5 641
4 782
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
112
107
91
Našumas
(kW/darbuotojui)
319
400
483
423
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
126
151
133
Šaltinis: Europressedienst
(559)
Nuo 2009 m. iki TL su moduliais susijęs užimtumas padidėjo 39 proc., o su elementais susijęs užimtumas sumažėjo 9 proc. Tačiau pažymima, kad su moduliais susijęs užimtumas didėjo iki 2011 m., po to per TL sumažėjo. Su elementais susijęs užimtumas didėjo iki 2010 m., po to 2011 m. ir per TL sumažėjo. Su moduliais ir elementais susijęs bendras našumas padidėjo atitinkamai 34 ir 33 proc. Iš dalies taip atsitiko dėl to, kad Sąjungos pramonė dėjo pastangas atsilaikyti prieš subsidijuoto importo iš KLR daromą spaudimą.
(560)
Taigi, nuo 2011 m. iki TL mažėjant Sąjungos modulių gamybai, su moduliais susijęs užimtumas per tą patį laikotarpį taip pat sumažėjo. Su elementais susijęs užimtumas iki 2010 m. didėjo, po to 2011 m. ir per TL sumažėjo, o Sąjungos elementų gamyba iki 2011 m. pastoviai didėjo, o po to ėmė mažėti.
(561)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad metodas, naudotas visam Sąjungos užimtumui per nagrinėjamąjį laikotarpį nustatyti, buvo neteisingas. Ši šalis teigė, kad neturint duomenų apie konkretaus Sąjungos gamintojo užimtumo lygį vietoje to atsižvelgta į vidutinį tų Sąjungos gamintojų, kurių duomenys turėti, užimtumo lygį. Šis teiginys turėjo būti atmestas, kadangi visam užimtumui nustatyti naudotas metodas buvo ne toks, t. y. neturint duomenų apie konkretaus Sąjungos gamintojo užimtumą šie duomenys buvo apskaičiuoti remiantis tos pačios bendrovės ankstesnių metų duomenimis. Kaip minėta 482 konstatuojamojoje dalyje, šis metodas buvo patikrintas ir nustatyta, kad jis tinkamas. Todėl teiginys atmestas.
4.5.2.4. Kompensuotinų subsidijų sumos dydis ir atsigavimas po ankstesnio subsidijavimo arba dempingo
(562)
Visi subsidijų skirtumai yra gerokai didesni už de minimis lygį. Atsižvelgiant į importo iš nagrinėjamosios šalies apimtį ir kainas, kompensuotinų subsidijų sumos poveikį Sąjungos pramonei galima laikyti reikšmingu.
(563)
Kadangi šio nagrinėjamojo produkto antisubsidijų tyrimas atliekamas pirmą kartą, nėra duomenų, kuriais remiantis būtų įvertintas galimas ankstesnio dempingo arba subsidijavimo poveikis.
4.5.3. Mikroekonominiai rodikliai
4.5.3.1. Kainos ir kainoms poveikio turintys veiksniai
(564)
Vidutinių atrinktų Sąjungos gamintojų pardavimo nesusijusiems pirkėjams Sąjungoje kainų raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
7-a lentelė
Moduliai. Vidutinės pardavimo kainos Sąjungoje
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vidutinės pardavimo kainos Sąjungos laisvojoje rinkoje
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
81
62
47
Gamybos sąnaudos
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
74
65
52
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai
7-b lentelė
Elementai. Vidutinės pardavimo kainos Sąjungoje
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vidutinės pardavimo kainos Sąjungos laisvojoje rinkoje
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
76
51
31
Gamybos sąnaudos
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
62
64
45
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
(565)
Modulių pardavimo kainos per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo net 53 proc., o elementų - net 69 proc. Pardavimo kainos per nagrinėjamąjį laikotarpį nuolat mažėjo, tačiau daugiausia sumažėjo per TL, kai jos tapo visiškai nestabilios. Modulių gamybos sąnaudos per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo 48 proc., o elementų - 55 proc. Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti nei nuolatinėmis pastangomis didinti sąnaudų veiksmingumą, nei pagrindinės žaliavos, polikristalinio silicio, sąnaudų sumažėjimo poveikiu. Taip buvo daugiausia dėl to, kad didėjo subsidijuoto importo daromas spaudimas kainoms, kuris turėjo neigiamo poveikio Sąjungos pramonės pardavimo kainoms, sumažėjusioms netgi daugiau nei veiksmingumo didinimas. Tai matyti iš neigiamos Sąjungos pramonės pelningumo tendencijos, kaip aprašyta 579 konstatuojamojoje dalyje. Apskritai vidutinės panašaus produkto pardavimo kainos ir gamybos sąnaudos labai sumažėjo ir tai turėjo triuškinančio poveikio Sąjungos pramonės pelningumui.
(566)
Viena suinteresuotoji šalis nesutiko su išvadomis, kad sumažėjus vidutinėms pardavimo kainoms padarytas itin neigiamas poveikis Sąjungos pramonės pelningumui. Ji teigė, kad vidutinės Sąjungos pramonės sąnaudos taip pat atitinkamai sumažėjo, todėl kainų sumažėjimas buvo savaime suprantamas. Tačiau, kaip aprašyta 565 konstatuojamojoje dalyje, atliekant tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės pardavimo kainos sumažėjo dar labiau nei vidutinės jos gamybos sąnaudos, todėl Sąjungos pramonės pelningumo atžvilgiu toks sąnaudų sumažėjimas nebuvo pastebimas. Todėl patvirtinama, kad sumažėjus pardavimo kainoms padarytas itin neigiamas poveikis Sąjungos pramonės pelningumui, ir tvirtinimai šiuo klausimu buvo atmesti.
(567)
Kita šalis nesutiko su laikinojo antidempingo reglamento 138 konstatuojamosios dalies išvada, kad kainos per TL tapo visiškai nestabilios, ir teigė, kad tai priklauso nuo rinkos sąlygų. Ta pati šalis taip pat paprieštaravo toje pačioje konstatuojamojoje dalyje pateiktai išvadai, kad dėl subsidijuoto importo daromo spaudimo kainoms Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti sąnaudų sumažėjimu. Šiuo atžvilgiu institucijos pažymi toliau išdėstytus dalykus. „Visiškai nestabilios kainos“ reiškia, kad Sąjungos pramonė produktą pardavė nuostolingai, todėl ilgainiui nebūtų galėjusi išsilaikyti. Kainų stabilumo klausimas priklauso tik nuo gamybos sąnaudų ir kainų santykio. Teigiant, kad Sąjungos pramonė „negalėjo pasinaudoti sąnaudų sumažėjimu“, turima omenyje tai, kad sąnaudos mažėjo lėčiau nei kainos. Laikinojo antidempingo reglamento 138 konstatuojamojoje dalyje abu šie teiginiai pagrįsti įrodymais. Todėl šį argumentą teko atmesti.
4.5.3.2. Darbo sąnaudos
(568)
Atrinktų Sąjungos gamintojų vidutinių darbo sąnaudų raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
8-a lentelė
Moduliai. Vidutinės darbo sąnaudos vienam darbuotojui
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vidutinės darbo sąnaudos vienam darbuotojui (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
107
110
113
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
8-b lentelė
Elementai. Vidutinės darbo sąnaudos vienam darbuotojui
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vidutinės darbo sąnaudos vienam darbuotojui (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
99
99
99
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
(569)
Su moduliais susijusios vidutinės darbo sąnaudos vienam darbuotojui nuo 2009 m. iki TL nuolat didėjo - iš viso jos padidėjo 13 proc. Su elementais susijusios vidutinės darbo sąnaudos per nagrinėjamąjį laikotarpį nesikeitė, o 2009-2010 m. sumažėjo 1 proc., tačiau po to iki TL nesikeitė. Bendrą darbo sąnaudų padidėjimą iš dalies galima paaiškinti tuo pačiu metu išaugusiu (modulių ir elementų gamybos) našumu ir vykusiu infliacijos pokyčiu.
(570)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu infliacijos nebuvo, todėl dėl jos nebūtų galėję bendrai padidėti darbo sąnaudos.
(571)
Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad priešingai, nei teigia suinteresuotoji šalis, nagrinėjamuoju laikotarpiu infliacija pasireiškė, o tai, kad darbo sąnaudų padidėjimas buvo susijęs tik su moduliais, galima paaiškinti infliacija ir padidėjusiu našumu.
(572)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žalingą Sąjungos pramonės padėtį lėmė padidėjusios darbo sąnaudos ir tuo pačiu metu sumažėjęs našumas. Tačiau pirmiausia reikia pažymėti, kad elementų atžvilgiu darbo sąnaudos išliko stabilios, o našumas padidėjo tiek elementų, tiek modulių atžvilgiu. Todėl tai, kad padaugėjo modulių, galima paaiškinti padidėjusiu našumu. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad darbo sąnaudos nesudaro didelės gamybos sąnaudų dalies, kaip jau nurodyta laikinojo antidempingo reglamento 203 konstatuojamojoje dalyje. Todėl šį argumentą teko atmesti.
4.5.3.3. Atsargos
(573)
Atrinktų Sąjungos gamintojų atsargų lygio raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
9-a lentelė
Moduliai - atsargos
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Laikotarpio pabaigos atsargos (kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
141
260
229
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
9-b lentelė
Elementai - atsargos
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Laikotarpio pabaigos atsargos (kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
140
452
402
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
(574)
Modulių atsargos per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo net 129 proc., elementų - 302 proc. Modulių atsargos nuolat didėjo ir 2011 m. buvo labai didelės (padidėjo 160 proc.), per TL jos mažėjo, tačiau jų buvo labai daug, palyginti su nagrinėjamojo laikotarpio pradžia. Elementų atsargų pokyčiai buvo net dar didesni - atsargų lygis 2009-2011 m. padidėjo daugiau nei 350 proc. Panašiai atsargų per TL sumažėjo, tačiau jų buvo labai daug, palyginti su nagrinėjamuoju laikotarpiu.
(575)
Per tyrimą nustatyta, kad atsižvelgiant į nepalankią dabartinę padėtį Sąjungos gamintojai dėl gamybos pagal užsakymą pobūdžio rinktųsi turėti nedaug panašaus produkto atsargų. Todėl panašaus produkto atsargų padidėjimas per nagrinėjamąjį laikotarpį nėra svarbus veiksnys nustatant, ar Sąjungos pramonei daryta materialinė žala.
(576)
Viena šalis taip pat teigė, kad laikinojo antidempingo reglamento 141 konstatuojamojoje dalyje pateiktos atsargų vertės nurodytos klaidinančiai, nes atsargos buvo išreikštos kilovatais (kW), o ne megavatais (MW), skirtingai nei Sąjungos pramonės gamybos apimtis.
(577)
Laikyta, jog tai, ar atsargos išreikštos kilovatais ar megavatais, buvo nesvarbus veiksnys nustatant, ar Sąjungos pramonei daryta materialinė žala. Todėl šis argumentas atmestas.
(578)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys teigė, kad atsargos turėjo būti nustatytos visai Sąjungos pramonei ir kad tik dešimties Sąjungos gamintojų duomenys nebuvo tipiški. Paaiškinama, kad atsargos laikytos mikroekonominiu rodikliu, todėl jos turėtų būti nustatytos remiantis informacija, surinkta iš kiekvienos bendrovės atskirai, šiuo atveju iš atrinktų Sąjungos gamintojų, kurie laikyti tipiškais visai Sąjungos pramonei. Todėl pirmiau pateiktas tvirtinimas buvo atmestas.
4.5.3.4. Pelningumas, grynųjų pinigų srautas, investicijos ir investicijų grąža, pajėgumas padidinti kapitalą
(579)
Pelningumo ir grynųjų pinigų srauto raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
10-a lentelė
Moduliai. Pelningumas ir grynųjų pinigų srautas
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Pardavimo Sąjungoje nesusijusiems pirkėjams pelningumas (pardavimų apyvartos %)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Grynųjų pinigų srautas
13 %
10 %
12 %
3 %
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
10-b lentelė
Elementai. Pelningumas ir grynųjų pinigų srautas
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Pardavimo Sąjungoje nesusijusiems pirkėjams pelningumas (pardavimų apyvartos %)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Grynųjų pinigų srautas
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
(580)
Atrinktų Sąjungos gamintojų pelningumas nustatytas ikimokestinį grynąjį pelną, gautą parduodant panašų produktą nesusijusiems pirkėjams Sąjungoje, išreiškus tokio pardavimo apyvartos procentine dalimi.
(581)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį panašaus produkto pelningumas labai sumažėjo ir tapo nuostolingu. Su moduliais susijęs pelningumas sumažėjo 11 procentinių punktų, su elementais - 49 procentiniais punktais.
(582)
Panašaus produkto pelningumas 2009-2010 m. padidėjo, tačiau 2011 m., kai Sąjungos pramonė patyrė nuostolių, labai sumažėjo, ir dar daugiau sumažėjo per TL. Su elementais susiję nuostoliai buvo ypač dideli.
(583)
Grynųjų pinigų srauto, kuris parodo atrinktų Sąjungos gamintojų gebėjimą finansuoti savo veiklą, raida nuo 2009 m. iki TL taip pat blogėjo. Taigi, su moduliais susijęs grynųjų pinigų srautas sumažėjo 10 procentinių punktų; jis šiek tiek padidėjo 2011 m., o nuo 2011 m. iki TL labai sumažėjo. Su elementais susijęs grynųjų pinigų srautas sumažėjo dar labiau, nei susijęs su moduliais, ir pasiekė itin neigiamą lygį per TL. Taigi, su panašiu produktu susijęs grynųjų pinigų srautas per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo.
(584)
Lentelėje pateikiama atrinktų Sąjungos gamintojų investicijų visoje rinkoje ir investicijų grąžos raida per nagrinėjamąjį laikotarpį:
11-a lentelė
Moduliai - investicijos ir investicijų grąža
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Investicijos (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
415
535
271
Investicijų grąža
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
11-b lentelė
Elementai - investicijos ir investicijų grąža
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Investicijos (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
110
33
22
Investicijų grąža
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Šaltinis: patikrinti klausimyno atsakymai.
(585)
Lentelėje parodyta, kad Sąjungos pramonė nuo 2009 m. iki TL 171 proc. padidino investicijas į modulius. Tai buvo daugiausia susiję su gerokai padidintais pajėgumais. Tačiau per tą patį laikotarpį Sąjungos pramonė 78 proc. sumažino investicijas į elementus; investicijos daugiausia buvo susijusios su moksliniais tyrimais ir technologijų plėtra ir gamybos technologijų bei procesų gerinimu ir palaikymu veiksmingumui didinti. Kadangi Sąjungos pramonė per nagrinėjamąjį laikotarpį nepajėgė papildomai investuoti į elementus, investicijų lygis per TL buvo gana žemas. Kadangi investicijos daugiausia finansuotos per grynųjų pinigų srautą ir teikiant bendrovių tarpusavio paskolas, grynųjų pinigų srauto sumažėjimas turėjo tiesioginio poveikio investicijų lygiui.
(586)
Investicijų grąža išreikšta investicijų grynosios buhalterinės vertės procentiniu pelnu. Su panašiu produktu susijusios investicijų grąžos tendencijos nuo 2009 m. iki TL buvo taip pat neigiamos, kaip ir visų trijų rūšių produkto kitų finansinės veiklos rodiklių. Su elementais susijusi investicijų grąža 2009 ir 2010 m. padidėjo, tačiau 2011 m. gerokai sumažėjo ir tapo neigiama. Su moduliais susijusi investicijų grąža per nagrinėjamąjį laikotarpį buvo neigiama, išskyrus 2010 m., kai ji sudarė 19 proc. Apskritai per nagrinėjamąjį laikotarpį ji sumažėjo 1 proc. (per TL elementų atveju ji sudarė -17 proc.), tačiau išliko labai neigiamame lygmenyje, t. y. -19 proc. Apskritai su panašiu produktu susijusi investicijų grąžos tendencija per nagrinėjamąjį laikotarpį buvo neigiama.
(587)
Pajėgumas padidinti kapitalą analizuotas vertinant visą rinką ir nustatyta, kad Sąjungos pramonės pajėgumas užtikrinti su panašiu produktu susijusį grynųjų pinigų srautą nuolat mažėja ir atitinkamai prastėja finansinė Sąjungos pramonės padėtis.
(588)
Viena šalis tvirtino, kad nurodytos investicijos buvo per mažos, palyginti su 538 konstatuojamojoje dalyje nurodytais Sąjungos pramonės gamybos pajėgumais. Pagrįsdama šį teiginį šalis teigė žinanti, kad vienas Sąjungos gamintojas kur kas daugiau investavo į pajėgumų didinimą. Todėl atitinkama šalis padarė išvadą, kad nustatyti Sąjungos pramonės gamybos pajėgumai greičiausiai buvo pervertinti. Pažymima, kad šis teiginys nebuvo pagrįstas įrodymais, ypač dėl susijusio Sąjungos gamintojo investicijų. Priešingai, laikinajame antidempingo reglamente nurodyti investicijų rodikliai buvo pagrįsti atrinktų Sąjungos gamintojų pateikta faktine ir patikrinta informacija. Reikėtų pažymėti, kad šis teiginys taip pat pagrįstas atrinktų Sąjungos gamintojų visų investicijų ir visos Sąjungos pramonės turimų visų gamybos pajėgumų palyginimu, o tai negali būti laikoma tinkamu palyginimo pagrindu, kadangi atsižvelgta į ne visas visos Sąjungos pramonės investicijas. Todėl šį argumentą teko atmesti.
4.5.3.5. Išvada dėl žalos
(589)
Išanalizavus Sąjungos pramonės padėtį nustatyta, kad pagrindinių žalos rodiklių pokyčiai buvo akivaizdžiai neigiami. Apskritai didėjant suvartojimui bendra modulių ir elementų gamybos apimtis per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo. Nors pardavimo apimtis padidėjo, Sąjungos pramonės rinkos dalis per TL sumažėjo dėl to, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį kur kas daugiau padidėjo suvartojimas. Per nagrinėjamąjį laikotarpį labai sumažėjo vidutinė pardavimo kaina, o tai turėjo neigiamo poveikio visiems finansinės veiklos rodikliams, kaip antai pelningumo, grynųjų pinigų srauto, investicijų grąžos ir pajėgumo padidinti kapitalą rodikliams.
(590)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį visa Sąjungos pramonės pardavimo apimtis padidėjo. Tačiau Sąjungos pramonės pardavimo apimties padidėjimas sutapo su ypač dideliu vidutinės pardavimo kainos sumažėjimu.
(591)
Per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo suinteresuotųjų šalių importo iš KLR apimtis ir rinkos dalis. Tuo pačiu metu toliau mažėjo importo kainos, dėl to buvo priverstinai labai mažinama Sąjungos pramonės vidutinė kaina Sąjungos rinkoje.
(592)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonė ir ypač atrinkti Sąjungos gamintojai dirbo sėkmingai. Teigta, kad tam tikri žalos rodikliai, kaip antai gamybos apimties, gamybos pajėgumų, pardavimo ir užimtumo, o kai kurių atrinktų gamintojų atveju net pelningumo rodikliai gerėjo ir iš jų nebuvo matyti, kad būtų daroma materialinė žala. Šie tvirtinimai nepatvirtinti tyrimo rezultatais, iš kurių aiškiai matyti blogėjanti daugelio žalos rodiklių, kurie yra susiję su išvada, kad Sąjungos pramonei daryta materialinė žala, tendencija.
(593)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, atlikus tyrimą visų pirma patvirtinta tai, kad pardavimo kainos yra gerokai mažesnės už gamybos sąnaudas, todėl daromas neigiamas poveikis Sąjungos pramonės pelningumui, kuris per TL tapo neigiamu. Daroma išvada, kad jei į Sąjungos rinką toliau būtų importuojami subsidijuoti produktai, Sąjungos pramonė dėl nuostolių veikiausiai visam laikui nutrauktų bet kokios apimties Sąjungos panašaus produkto gamybą. Panašu, kad šią išvadą galima patvirtinti pokyčiais po TL, t. y. kai kurios bendrovės pasiskelbė nemokiomis ir (arba) laikinai ar visam laikui sustabdė gamybą.
(594)
Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytas aplinkybes daroma išvada, kad Sąjungos pramonei buvo padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 4 dalyje.
5. PRIEŽASTINIS RYŠYS
5.1. Įvadas
(595)
Vadovaujantis pagrindinio reglamento 8 straipsnio 5 ir 6 dalimis nagrinėta, ar Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą dėl subsidijuoto importo iš nagrinėjamosios šalies. Be to, nagrinėti kiti žinomi su subsidijuotu importu nesusiję veiksniai, galėję daryti žalą Sąjungos pramonei, nes siekta užtikrinti, kad žala, kuri galėjo būti padaryta dėl tų kitų veiksnių, nebūtų priskirta žalai, susijusiai su subsidijuotu importu.
(596)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad nagrinėjamojo produkto rinkos sąlygos valstybėse narėse skyrėsi ir kad dėl to priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienai valstybei narei atskirai.
(597)
Nacionalinės paramos sistemos iš dalies apibrėžia valstybių narių rinkų dydį. Tačiau per tyrimą taip pat nustatyta, kad paklausa nebūtinai priklauso vien tik nuo paramos sistemų. Panašu, kad priklausomai nuo geografinės padėties (saulės šviesos kiekio) ir elektros kainų tam tikroje vietovėje saulės baterijų plokščių pagaminamos energijos sąnaudos yra tokios, kaip ir kitų rūšių energijos, arba bent panašios (t. y. saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios kaip įprastinės energijos pagaminimo sąnaudos), o tai reiškia, kad tam tikros investicijos vykdomos nepriklausomai nuo paramos sistemų. Todėl nebuvo įmanoma nustatyti, ar rinkos sąlygos priklauso tik nuo paramos sistemų, ir šis tvirtinimas buvo atmestas.
(598)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad atliekant priežastinio ryšio analizę žalingas subsidijuoto importo poveikis ir kitų žinomų veiksnių, kurie tuo pačiu metu daro žalą Sąjungos pramonei, poveikis nebuvo atsieti, išskirti ir kiekybiškai įvertinti. Be to, teigta, kad Komisija neatliko kolektyvinės tų kitų žinomų veiksnių analizės.
(599)
Atsakant į šį teiginį reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad pagal nustatytą praktiką Komisija pirmiausia išnagrinėjo, ar yra priežastinis subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos žalos ryšys, o po to tyrė, ar priežastinis Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ir subsidijuoto importo ryšys nutrūko dėl kitų žinomų veiksnių. Atliekant šią analizę kitų žinomų veiksnių poveikis Sąjungos pramonės padėčiai buvo įvertintas, išskirtas ir atsietas nuo žalingo subsidijuoto importo poveikio, siekiant užtikrinti, kad dėl šių veiksnių padaryta žala nebūtų priskirta subsidijuotam importui. Buvo nustatyta, kad nė vieno iš jų poveikis, jei jis buvo daromas, nebuvo toks reikšmingas pramonės padėčiai, kad juo remiantis būtų galima paneigti faktą, kad įvertinta materialinė žala turi būti susieta su subsidijuotu importu. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(600)
Po galutinio faktų atskleidimo keletas suinteresuotųjų šalių pakartojo pirmiau išdėstytus argumentus. Šiuo atžvilgiu teigta, kad Komisija turėtų aiškiai nustatyti ir pagrįstai bei tinkamai paaiškinti, kad žala, kuri padaryta ne dėl subsidijuoto importo, o dėl kitų veiksnių, šiam importui nepriskiriama.
(601)
Šiame tyrime išnagrinėjus visus faktus padaryta išvada, kad subsidijuotas importas, vertinant jį atskirai, padarė materialinę žalą Sąjungos pramonei. Šiuo atžvilgiu buvo neįmanoma kiekybiškai įvertinti kitų žinomų veiksnių poveikio, todėl buvo atliktas kokybinis vertinimas, kaip nustatyta laikinojo antidempingo reglamento 164-222 konstatuojamosiose dalyse. Galiausiai buvo patvirtinta, kad materialinė žala Sąjungos pramonei buvo padaryta dėl subsidijuoto importo. Iš tiesų kitų veiksnių poveikis Sąjungos pramonės neigiamai raidai buvo laikomas ribotu. Reikėtų pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 5 ir 6 dalis nenustatyta privaloma priskyrimo ir nepriskyrimo analizių, kurias reikėtų atlikti, forma. Priešingai, pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 5 ir 6 dalis šios analizės turi būti atliekamos taip, kad būtų galima atsieti ir išskirti žalingą subsidijuoto importo poveikį nuo kitų veiksnių sukelto žalingo poveikio. Atlikus tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad priežastinis subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ryšys nutrūko dėl visų kitų žinomų veiksnių, kurie galėjo padidinti daromą žalą. Atsižvelgiant į pirmiau nurodytą analizę patvirtinta, kad kiti žinomi veiksniai nebuvo tokio pobūdžio, kad jais remiantis būtų galima paneigti išvadą, kad Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala turi būti susieta su subsidijuotu importu. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(602)
Be to, šios šalys teigė, kad nacionalinės paramos sistemos, saulės šviesos kiekis ir elektros energijos kainos (įskaitant reguliavimo mokesčius) valstybėse narėse skiriasi, be to, kiekvieną rinką sudaro skirtingi rinkos segmentai (gyventojams skirti įrenginiai, kurių galia neviršija 40 kW, komerciniai ir pramoniniai įrenginiai, kurių galia 40 kW-1 MW, ir paslaugoms teikti skirti įrenginiai, kurių galia 1 MW-10 MW). Todėl jie teigė, kad atskira priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienos valstybės narės atžvilgiu bei didelio masto segmento ir gyventojų rinkos segmentų atžvilgiu.
(603)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo savo teiginį, kad priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienos valstybės narės atžvilgiu, tačiau nepateikė papildomų argumentų ar naujų įrodymų šiuo klausimu.
(604)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pardavimo ir importo kainos visoje Sąjungoje yra panašios. Todėl galima laikyti, kad tiriamojo produkto rinka iš tiesų yra viena. Atlikus tyrimą taip pat nenustatyta, kad kiekvienos valstybės narės ar regiono gamintojų veikla buvo sutelkta šioje konkrečioje rinkoje, arba kad subsidijuotas importas buvo daugiausia vykdomas vienoje valstybėje narėje ar regione. Be to, nė viena suinteresuotoji šalis netvirtino, kad dempingas ir žala turėtų būti išnagrinėti kiekvienos valstybės narės atžvilgiu, nors tai būtų būtina išankstinė sąlyga siekiant atlikti atskirą kiekvienos valstybės narės priežastinio ryšio analizę. Atlikus tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad tai būtų buvęs tinkamas požiūris, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos lygmeniu nagrinėjamojo produkto kainos visoje Sąjungoje buvo panašios. Be to, pažymima, kad saulės šviesos kiekis skirtinguose tų pačių valstybių narių regionuose gali skirtis, pvz., Pietų Prancūzijoje saulės šviesos yra daugiau nei Šiaurės Prancūzijoje, arba skirtinguose tų pačių valstybių narių regionuose paramos sistemos gali skirtis (pvz., Belgijoje), todėl šių veiksnių poveikis paklausai skirtinguose tos pačios valstybės narės regionuose gali būti nevienodas. Tačiau remiantis kiekvienos valstybės narės ir (arba) regiono reglamentavimo sistemų ir sąlygų, kaip antai saulės šviesos kiekis, skirtumais negalima pagrįsti būtinybės atlikti atskirą priežastinio ryšio analizę, taigi ir atskiros žalos ir subsidijavimo analizę. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
(605)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad nors kiti veiksniai irgi yra svarbūs, pagrindinis veiksnys nustatant paklausą yra nacionalinės paramos sistemos. Ta pati šalis taip pat nesutiko, kad bent kai kuriose vietovėse saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos, ir teigė, kad po TL modulių kainos augo, o elektros energijos kainos mažėjo. Taip pat tvirtinta, kad bet kokiu atveju, bent jau tam tikrose valstybėse narėse, dėl reglamentavimo, ekonominių ir techninių sąlygų nėra galimybės prisijungti prie tinklo, todėl toms valstybėms narėms buvo neaktualu, ar saulės energijos pagaminimo sąnaudos jau yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Tačiau ši šalis nepateikė jokių šiuos teiginius patvirtinančių įrodymų. Bet kokiu atveju pirmiau minėti argumentai patvirtina, kad skirtingose valstybėse narėse nacionalinės paramos schemos gali būti taikomos skirtingai, o saulės energijos pagaminimo sąnaudų ir kitų rūšių energijos pagaminamų sąnaudų atitiktis taip pat gali šiek tiek skirtis. Be to, nepateikta jokios atitinkamo pobūdžio informacijos, kuria remiantis būtų galima pagrįsti būtinybę atlikti atskirą analizę kiekvienos valstybės narės atžvilgiu. Todėl argumentai buvo atmesti.
(606)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis pakartojo savo teiginį ir pateikė informacijos, iš kurios tariamai matyti skirtingos rinkos sąlygos pagal valstybes nares ir segmentus. Tačiau pateiktos informacijos negalima laikyti įtikinama, nes tai buvo „PowerPoint“ formato pateiktis be jokių patvirtinančių įrodymų, todėl ja nebuvo galima remtis siekiant pagrįsti būtinybę atlikti atskirą analizę kiekvienos valstybės narės atžvilgiu. Todėl šios šalies teiginys buvo atmestas.
(607)
Tuo remiantis buvo padaryta išvada, kad atskira priežastinio ryšio analizė kiekvienos valstybės narės ir (arba) regiono bei segmento atžvilgiu neatitiktų tikros padėties rinkoje.
(608)
Kinijos vyriausybė teigė, kad Komisija nenuosekliai atliko priežastinio ryšio analizę, kadangi žalos analizė buvo atskirai atlikta tiek modulių, tiek elementų atžvilgiu, o atliekant priežastinio ryšio analizę į produktų rūšis neatsižvelgta. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad nors žalos rodikliai nurodomi atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl priežastinio ryšio analizė atlikta remiantis šiuo pagrindu. Todėl teiginys atmestas.
5.2. Subsidijuoto importo poveikis
(609)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad subsidijuoto importo iš KLR apimtis per nagrinėjamąjį laikotarpį labai padidėjo - maždaug 300 proc. (modulių) ir apie 400 proc. (elementų), o jų rinkos dalys pakito nuo [60-65 proc.] 2009 m. iki [78-83 proc.] per TL (modulių) ir nuo [5-10 proc.] 2009 m. iki [22-27 proc.] per TL (elementų). Taigi patvirtinama, kad nagrinėjamojo produkto importo apimtis ir rinkos dalis per nagrinėjamąjį laikotarpį labai padidėjo. Subsidijuotas importas akivaizdžiai išaugo tuo pačiu metu, kai Sąjungos pramonė prarado rinkos dalį. Be to, per tyrimą nustatyta, kad, kaip minėta 527 konstatuojamojoje dalyje, dėl subsidijuoto importo per TL buvo priverstinai mažinamos Sąjungos pramonės kainos.
(610)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių subsidijuoto importo kainos sumažėjo 64 proc., o elementų - 42 proc., dėl to kainos buvo dar daugiau priverstinai mažinamos. Kai buvo daromas toks spaudimas kainoms, Sąjungos pramonė dėjo labai daug pastangų gamybos sąnaudoms mažinti. Nepaisant šių pastangų, dėl išskirtinai mažų importo iš Kinijos kainų Sąjungos pramonė buvo priversta toliau mažinti pardavimo kainas, kol pardavimas tapo nepelningu. Taigi Sąjungos pramonės pelningumas per nagrinėjamąjį laikotarpį labai sumažėjo, o per TL Sąjungos pramonė patyrė nuostolių.
(611)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, padaryta išvada, kad dėl importo iš Kinijos ir dėl to, kad padidėjo subsidijuoto importo iš Kinijos, dėl kurio buvo nuolat priverstinai mažinamos Sąjungos pramonės kainos, rinkos dalis, Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala, kuri pirmiausia matyti iš jos blogos finansinės padėties ir beveik visų žalos rodiklių verčių sumažėjimo.
(612)
Viena suinteresuotoji šalis nesutiko, kad egzistavo pakankamas nagrinėjamojo produkto subsidijuoto importo iš KLR ir Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos ryšys. Buvo tvirtinama, kad tai būtų galima pagrįsti tuo, jog nuo 2009 m. iki 2010 m. su elementais susijusio Sąjungos pramonės pelno dydis labai išaugo (nuo nuostolių iki 12 proc. pelno), nors tuo pačiu metu Kinijos importo kainos buvo 36 proc. mažesnės už Sąjungos pramonės kainas, o tokiam importui tenkanti rinkos dalis padvigubėjo. Kita vertus, 2010 m. ir 2011 m. Kinijos importo rinkos dalis padidėjo tik 6 procentiniais punktais, nors tuo pačiu laikotarpiu vartojimas padidėjo daug daugiau, bet Sąjungos pramonė vis dėlto patyrė 36 proc. nuostolį. Ši šalis taip pat teigė, kad, kalbant apie TL, iš kitų trečiųjų šalių importuotų elementų kainos buvo tokios pačios, kaip Kinijos importo, bet jiems teko dar didesnė rinkos dalis, atitinkanti sumažėjusią Sąjungos pramonės rinkos dalį.
(613)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu Kinijai tenkančios modulių ir elementų rinkos dalys nuolat didėjo (atitinkamai po 17 procentinių punktų). Iš tikrųjų, kaip minėta 609 konstatuojamojoje dalyje, subsidijuotas importas iš KLR žymiai išaugo, nors importo kainos mažėjo. Tuo pat metu Sąjungos pramonė nagrinėjamuoju laikotarpiu prarado rinkos dalį, ir kaip aprašyta 589-593 konstatuojamosiose dalyse, visų pagrindinių žalos rodiklių tendencija buvo neigiama. Todėl patvirtinama, kad subsidijuotas importas akivaizdžiai išaugo tuo pačiu metu, kai Sąjungos pramonė prarado rinkos dalį.
(614)
Minėtas laikotarpio sutapimas nustatytas visų rūšių produktams atskirai. Be to, išnagrinėjus kiekvienais nagrinėjamojo laikotarpio metais importo poveikį Sąjungos pramonės pelno dydžiui negauta reikšmingų rezultatų, nes subsidijų ir materialinės žalos bei jų priežastinio ryšio nereikia nustatyti kiekvieniems metams atskirai. Subsidijuoto importo ir materialinės žalos ryšys pakankamai įrodomas nagrinėjant pokyčius per visą nagrinėjamąjį laikotarpį.
(615)
Taip pat pažymima, kad Sąjungos pramonės pelningumas yra vienas iš pagrindinio reglamento 8 straipsnio 4 dalyje nurodytų veiksnių, kuriuos reikėtų nagrinėti tiriant subsidijuoto importo poveikį Sąjungos pramonės padėčiai. Vien tai, kad Sąjungos pramonė konkrečiais metais veikė pelningai, nebūtinai reiškia, kad ji nepatyrė jokios materialinės žalos. Be to, Sąjungos pramonės prarasta rinkos dalis nebūtinai turi tiksliai atitikti padidėjusią subsidijuoto importo rinkos dalį, kad būtų nustatytas šios žalos ir subsidijuoto importo priežastinis ryšys. Galiausiai, kiti veiksniai (pvz., importo iš kitų trečiųjų šalių arba suvartojimo raida), kurie galėjo turėti poveikio Sąjungos pramonei padarytai žalai, buvo išnagrinėti ir atskirai aptarti 619-732 konstatuojamosiose dalyse.
(616)
Šiuo atveju subsidijuoto importo padidėjimo dideliais kiekiais, dėl kurio buvo priverstinai mažinamos Sąjungos pramonės kainos, ir Sąjungos pramonės padėties sunkėjimo sutapimas yra akivaizdus priežastinio ryšio rodiklis, kaip paaiškinta 609-611 konstatuojamosiose dalyse. Todėl teiginiai, kad nėra subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos ryšio, buvo atmesti.
(617)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis toliau nesutiko su priežastinio ryšio analize, kadangi Sąjungos pramonės pelningumas analizuotas ne tam tikrų metų (ypač 2010 m.), o viso nagrinėjamojo laikotarpio atžvilgiu.
(618)
Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad išskiriant vienus konkrečius nagrinėjamojo laikotarpio metus ir neatsižvelgiant nei į Sąjungos pramonės raidą per visą nagrinėjamąjį laikotarpį, nei į jos sąsajas su subsidijuoto importo raida, negalima padaryti pagrįstų išvadų dėl priežastinio ryšio. Iš tokios analizės galima susidaryti tik dalinį vaizdą, todėl ja remiantis negalima daryti patikimų išvadų. Taigi pelningumo lygis, kuris taip pat nulėmė kitus 2010 m. Sąjungos pramonės finansinius rodiklius, išaugo dėl staigaus Sąjungos suvartojimo padidėjimo - tai lėmė labai palankios paramos sistemos, dėl kurių Sąjungos pramonės pardavimas pasiekė aukščiausią lygį tais metais, nors tai buvo tik laikino pobūdžio pagerėjimas, kurio šio tipo pramonė bet kokiu atveju nebūtų galėjusi išlaikyti. Todėl šį argumentą teko atmesti.
5.3. Kitų veiksnių poveikis
5.3.1. Importas iš kitų trečiųjų šalių
(619)
Modulių importo iš kitų trečiųjų šalių apimtis per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo 19 proc., o rinkos dalis per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo nuo 18,4 proc. iki 6,8 proc. Taivanas yra antras didžiausias eksportuotojas po KLR.
(620)
Elementų importo iš kitų trečiųjų šalių apimtis per nagrinėjamąjį laikotarpį padidėjo 186 proc., o tokiam importui tenkanti rinkos dalis padidėjo nuo 24 proc. 2009 m. iki apytikriai 36 proc. per TL. Kalbant apie elementus, Taivanas yra antras didžiausias eksportuotojas po KLR; importo iš Taivano apimtis ir rinkos dalys yra daug kartų didesnės nei importo iš kitų trečiųjų šalių, tačiau mažesnės nei importo iš KLR.
(621)
Modulių ir elementų importo iš trečiųjų šalių kaina vidutiniškai buvo didesnė už vidutinę vieneto importo iš Kinijos kainą. Iš turimos informacijos apie importą iš Taivano matyti, kad vidutinė modulių importo kaina buvo didesnė už vidutinę modulių importo iš Kinijos kainą, o vidutinė elementų importo kaina buvo tokia pati, kaip vidutinė elementų importo iš Kinijos kaina. Tačiau neturėta išsamios informacijos apie kiekvienos rūšies produkto kainą, todėl palyginimas remiantis vidutinėmis kainomis gali būti naudojamas tik kaip nuoroda, juo remiantis tvirtų išvadų padaryti negalima. Per nagrinėjamąjį laikotarpį elementų importo iš Taivano apimtis nuolat didėjo, dėl to rinkos dalis padidėjo apytikriai 14 procentinių punktų. Todėl, net jei pripažįstama, kad elementų importas iš Taivano galėjo būti susijęs su Sąjungos pramonei padaryta žala, negalima daryti išvados, kad dėl to būtų nutraukiamas priežastinis subsidijuoto importo iš KLR ir Sąjungos pramonės patirtos žalos ryšys, nes elementų importo apimtis iš KLR buvo šiek tiek didesnė nei importo iš Taivano. Kalbant apie kainas, vidutinės orientacinės kainos yra tokios pačios, tačiau negalima daryti išvadų, nes nėra informacijos apie importuotų elementų konkrečias rūšis. Tačiau apskritai tiriamojo produkto importo apimtis, nepaisant padidėjusios rinkos dalies, buvo mažesnė nei importo iš KLR, o kainų lygis per TL bendrai buvo didesnis, išskyrus elementus. Tuo remiantis ir ypač atsižvelgiant į importo iš kitų trečiųjų šalių apimtį ir rinkos dalį, taip pat į šio importo kainą, kuri vidutiniškai buvo tokia pati kaip Sąjungos pramonės kaina arba už ją didesnė, galima daryti išvadą, kad dėl importo iš trečiųjų šalių nenutrūksta subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
(622)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys pateikė pastabų dėl išvadų, susijusių su importu iš kitų trečiųjų šalių. Tačiau šios šalys nepateikė jokios naujos informacijos ar patvirtinančių įrodymų, dėl kurių būtų reikėję pakeisti susijusias išvadas.
(623)
Tos šalys ypač pabrėžė elementų importo iš Taivano apimties klausimą. Tačiau visa nagrinėjamojo produkto importo iš Taivano (1 132 MW) apimtis sudaro tik labai nedidelę (mažiau nei 5 proc.) bendro Sąjungos suvartojimo (21 559 MW) dalį, palyginti su importu iš KLR (15 005 MW). Todėl dėl importo iš Taivano daroma žala Sąjungos pramonei buvo labai nedidelė, jei ji iš viso buvo daroma, ir dėl to priežastinis ryšys nenutrūko.
12 lentelė
Importas iš kitų trečiųjų šalių ir jo rinkos dalis
MODULIAI
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo iš visų kitų trečiųjų šalių apimtis (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
169
138
119
Importo iš visų kitų trečiųjų šalių rinkos dalis
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
60
51
Importo iš Taivano apimtis (MW)
49
144
140
135
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
294
286
276
Importo iš Taivano rinkos dalis
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
79
64
54
Importo iš JAV apimtis (MW)
140
180
51
60
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
129
36
43
Importo iš JAV rinkos dalis
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
60
51
Importo iš kitų Azijos šalių apimtis (MW)
720
1 140
1 029
879
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
158
143
122
Importo iš kitų Azijos šalių rinkos dalis
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
60
51
Importo iš kitų pasaulio šalių apimtis (MW)
94
238
165
121
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
253
176
129
Importo iš kitų pasaulio šalių rinkos dalis
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
60
51
Šaltinis: Europressedienst
ELEMENTAI
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Importo iš visų kitų trečiųjų šalių apimtis (MW)
510
884
1 100
1 457
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
173
216
286
Importo iš visų kitų trečiųjų šalių rinkos dalis
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
92
64
47
Importo iš Taivano apimtis (MW)
235
400
540
997
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
170
230
424
Importo iš Taivano rinkos dalis
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
116
71
54
Importo iš JAV apimtis (MW)
40
40
40
33
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
100
100
83
Importo iš JAV rinkos dalis
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
61
47
Importo iš Japonijos apimtis (MW)
60
154
170
145
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
257
283
242
Importo iš Japonijos rinkos dalis
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
61
48
Importo iš kitų pasaulio šalių apimtis (MW)
175
290
350
282
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
166
200
161
Importo iš kitų pasaulio šalių rinkos dalis
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Vidutinė importo kaina (EUR/kW)
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
62
47
Šaltinis: Europressedienst
5.3.2. Nesubsidijuotas importas iš KLR
(624)
Nesubsidijuotas importas iš KLR buvo nuodugniai išnagrinėtas ir nustatyta, kad jis neturi didelio poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, dėl kurio galėtų būti nutrauktas nustatytas subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonės patirtos žalos priežastinis ryšys.
5.3.3. Sąjungos suvartojimo raida
(625)
Kaip minėta 509 konstatuojamojoje dalyje, per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių suvartojimas Sąjungoje padidėjo 221 proc., o elementų - 87 proc. Daugiausia suvartota 2011 m., per TL suvartojimas mažėjo, nors buvo suvartota gerokai daugiau nei nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje 2009 m. Sąjungos pramonė suvartojimo padidėjimu negalėjo pasinaudoti, nes per tą patį laikotarpį jos modulių rinkos dalis sumažėjo nuo 19 proc. iki 13 proc., o elementų - nuo 68 proc. iki 38 proc. Tuo pačiu metu KLR rinkos dalis iki 2011 m. gerokai padidėjo, o per TL, kai sumažėjo suvartojimas, buvo labai didelė, tačiau nesikeitė. Todėl atsižvelgiant į tai, kad, nepaisant Sąjungos suvartojimo sumažėjimo per TL, subsidijuotam importui iš KLR tenkanti rinkos dalis nekito (modulių atveju) arba ji dar padidėjo (elementų atveju) ir darė žalą Sąjungos pramonei per nagrinėjamąjį laikotarpį, negalima daryti išvados, jog suvartojimas tiek sumažėjo, kad dėl to nutrūktų subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės pajėgumai bet kuriuo atveju buvo daug mažesni nei vartojimo lygis, todėl per TL sumažėjęs suvartojimas negalėjo daryti poveikio žalingai Sąjungos pramonės padėčiai.
(626)
Remiantis turima informacija sunku nustatyti, kiek paklausa priklauso nuo valstybių narių paramos sistemų. Iš tikrųjų, kaip minima 632 konstatuojamojoje dalyje, yra visokių paramos sistemų, o šių sistemų sąsaja su paklausa labai sudėtinga, todėl sunku kiekybiškai įvertinti tikslų šių sistemų poveikį. Tačiau iš turimų įrodymų taip pat matyti, kad net ir tuo atveju, kai paramos sistemų nėra, saulės energijos paklausa bus ir net ilgainiui didės, nors ir mažiau nei tuo atveju, jei paramos sistemos būtų taikomos. Atsižvelgiant į tai kai kurios šalys tvirtino, kad kai kuriuose Sąjungos regionuose saulės baterijų plokščių pagaminamos energijos sąnaudos jau yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos, arba bent panašios.
(627)
Viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad importui iš Kinijos neatiteko visas padidėjęs suvartojamas produkto kiekis ir kad, nors modulių atveju Sąjungos pramonė 2009-2010 m. prarado rinkos dalį, jos pelningumas per tą patį laikotarpį vis tiek padidėjo. Be to, buvo tvirtinama, kad 2009 m., kai iš KLR importuotiems elementams teko tik 8 proc. rinkos, Sąjungos pramonė vis tiek patyrė 8 proc. nuostolių.
(628)
Kaip jau minėta 609-616 konstatuojamosiose dalyse, nepaisant sumažėjusio Sąjungos suvartojimo per TL, subsidijuoto importo iš KLR rinkos dalis liko tokia pati (modulių atveju) arba padidėjo (elementų atveju) ir darė žalą Sąjungos pramonei per nagrinėjamąjį laikotarpį. Todėl negalima preliminariai daryti išvados, kad vartojimas tiek sumažėjo, kad dėl to nutrūktų subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei darytos žalos priežastinis ryšys. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės pajėgumai bet kuriuo atveju buvo daug mažesni nei vartojimo lygis, todėl per TL sumažėjęs suvartojimas negalėjo daryti poveikio žalingai Sąjungos pramonės padėčiai. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(629)
Kita suinteresuotoji šalis nesutiko, kad paklausa Sąjungoje ir toliau išliks, net netaikant nacionalinių paramos schemų. Ši šalis teigė, kad egzistuoja paklausos ir paramos schemų ryšys ir kad nesant tokių schemų fotovoltinių produktų pramonės sektorius nebeveiktų pelningai ir todėl saulės baterijų plokščių paklausa taip pat išnyktų. Tačiau šalis nepateikė jokių įrodymų, kurie galėtų pakeisti 626 konstatuojamojoje dalyje pateiktas išvadas. Negavus jokios naujos informacijos šiuo klausimu, šis tvirtinimas buvo atmestas.
(630)
Po galutinio faktų atskleidimo Kinijos vyriausybė teigė, kad faktas, jog Sąjungos pramonės pajėgumai bet kokiu atveju neatitiko Sąjungos paklausos, yra nesvarbus, nes Sąjungos pramonės modulių pardavimo apimtis sumažėjo atitinkamai sumažėjus suvartojimui, ir pakartojo, kad suvartojimo sumažėjimas nuo 2011 m. iki TL padarė materialinę žalą Sąjungos pramonei. Nors nuo 2011 m. iki TL Sąjungos suvartojimas ir modulių pardavimo apimtis iš tiesų sumažėjo panašiai, tai turėtų būti vertinama atsižvelgiant į tai, kaip kito Kinijos subsidijuotos kainos, dėl kurių priverstinai labai mažintos Sąjungos pramonės kainos ir Sąjungos pramonė buvo priversta parduoti nuostolingai. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, kaip minėta laikinojo antidempingo reglamento 111 konstatuojamojoje dalyje, mažėjant suvartojimui importo iš KLR rinkos dalis išliko tokia pati (modulių atveju) arba padidėjo (elementų atveju). Tuo pačiu metu Kinijos importo kainos labai sumažėjo ir todėl priverstinai labai sumažintos Sąjungos pramonės pardavimo kainos. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
5.3.4. Supirkimo tarifai - pagrindinis paramos schemų pavyzdys
(631)
Kelios suinteresuotosios šalys tvirtino, kad Sąjungos pramonei daryta žala susijusi su valstybių narių įgyvendintu supirkimo tarifų mažinimu. Dėl šio sumažinimo tariamai sumažėjo saulės energijos įrenginių ir sumažėjo tiriamojo produkto paklausa Sąjungos rinkoje, todėl Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala.
(632)
Valstybės narės atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybai skatinti nustatė supirkimo tarifus, kvotas pagal ekologinius sertifikatus (kuriais būtų galima prekiauti), dotacijas investicijoms ir mokesčių lengvatas. Tam tikrose valstybėse narėse parama taip pat teikiama iš ES struktūrinių fondų. Dažniausiai taikomos paramos priemonės saulės energijos atveju - supirkimo tarifai. Komisija analizuodama daugiausia dėmesio skyrė būtent šiai paramos sistemai.
(633)
Supirkimo tarifai - finansinės paramos priemonė, kuri skirta siekti privalomų nacionalinių tikslų, susijusių su atsinaujinančiųjų šaltinių energijos naudojimu, nustatytų Direktyvoje 2009/28/EB (102) dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją. Paramos dydis ir supirkimo tarifų taikymas valstybėse narėse skiriasi. Taikant supirkimo tarifus tinklo operatoriai saulės energiją įpareigojami pirkti kainomis, kuriomis užtikrinama, kad saulės energijos gamintojai (dažniausia tai saulės energijos įrenginių savininkai) padengtų sąnaudas ir gautų pagrįstą pelną. Supirkimo tarifams, kaip ir kitoms paramos sistemoms, pagal SESV 107 ir 108 straipsnius dažniausiai taip pat taikomas valstybės pagalbos kontrolės reikalavimas, kuriuo užtikrinama, kad elektros gamintojams nebūtų kompensacijos permokų.
(634)
Nepaisant nacionalinių skirtumų pastebimi trys reiškiniai, susiję su supirkimo tarifų Sąjungoje pokyčiais: i) supirkimo tarifų normų sumažėjimas, ii) visos supirkimo tarifų sistemos sustabdymas (Ispanija) ir iii) galingumo ribų (viršutinių ribų) nustatymas įrenginiams, kurie atitinka reikalavimus finansavimui gauti, ir metinės naujai remiamos įrengtosios galios bendrų viršutinių ribų nustatymas valstybės narės lygmeniu. Panašu, kad viršutinės ribos nustatytos daugiausia 2012 m., dėl to jos veikiausiai neturi jokio poveikio suvartojimui per TL. Todėl analizuojant daugiausia dėmesio skirta neseniai Ispanijoje pritaikytam supirkimo tarifų sistemos sustabdymui ir supirkimo tarifų normų sumažinimui daugumoje valstybių narių. Analizuota, ar tai turėjo poveikio paklausai Sąjungos rinkoje ir ar dėl to Sąjungos pramonei galėjo būti daroma materialinė žala. Dėl to manyta, kad supirkimo tarifų pokyčių poveikis modulių paklausai buvo toks pat kaip elementų paklausai. Iš tiesų, kadangi elementai yra būtini moduliams gaminti ir kadangi jie nenaudojami kituose gamybos procesuose, modulių paklausos sumažėjimas automatiškai lemia elementų paklausos sumažėjimą.
(635)
Atliekant tyrimą patvirtinta supirkimo tarifų ir suvartojimo sąsaja, tačiau taip pat nustatyta, kad dėl suvartojimo sumažėjimo nuo 2011 m. iki TL nenutrūksta subsidijuoto importo iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys, kaip išsamiau aprašyta 625 konstatuojamojoje dalyje. Iš tikrųjų atlikus tyrimą pastebėta, kad tuo metu, kai blogėjo Sąjungos pramonės padėtis, eksportuojantys gamintojai išlaikė didelę modulių rinkos dalį (80 proc.) ir net padidino elementų (nuo 20 proc. 2011 m. iki 22 proc. per TL) rinkos dalį. Be to, pažymėtina, kad vidutinė Sąjungos pramonės modulių kaina per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjo 53 proc. daugiausia dėl to, kad labai padidėjo subsidijuotas importas, dėl kurio Sąjungos rinkoje darytas didelis spaudimas kainoms. Taigi, Sąjungos pramonės pelningumo sumažėjimas negali būti daugiausia susietas su sumažėjusiais supirkimo tarifais.
(636)
Atitinkamai pripažįstama, kad supirkimo tarifais buvo skatinama saulės energijos paklausa ir kad dėl to, kad neseniai sustabdyta supirkimo tarifų sistema (Ispanijoje) ir šie tarifai sumažinti kitose valstybėse narėse, sumažėjo tiriamojo produkto suvartojimas per TL ir tai veikiausiai susiję su Sąjungos pramonei daryta žala. Tačiau suvartojimas per TL nesumažėjo tiek, kad nutrūktų subsidijuotų importo ir Sąjungos pramonei darytos žalos priežastinis ryšys.
(637)
Kelios šalys teigė, kad sumažinus supirkimo tarifus investuotojams tapo nepatrauklu investuoti į saulės energiją, todėl Sąjungoje sumažėjo nagrinėjamojo produkto paklausa.
(638)
Atlikus tyrimą patvirtinta supirkimo tarifų normų ir investicijų į saulės energijos pramonę lygio sąsaja, tačiau taip pat nustatyta, kad investicijos į saulės energiją yra mažiau priklausomos nuo minėtų normų regionuose, kuriuose yra daugiau saulės šviesos ir kuriuose saulės energijos gamyba yra veiksmingesnė, taip pat regionuose, kuriuose taikomos didelės elektros energijos kainos. Iš tikrųjų, atlikus tyrimą buvo matyti, kad nepaisant sustabdytos supirkimo tarifų sistemos buvo vis dar investuojama (pvz., Ispanijoje). Be to, per tyrimą nustatyta, kad investicijos į saulės energiją buvo vis dar patrauklios net ir taikant mažesnes supirkimo tarifų normas. Remiantis tuo, kas išdėstyta, argumentas buvo atmestas.
(639)
Kelios šalys teigė, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių padidėjo spaudimas mažinti kainas, taigi darytas poveikis ir Sąjungos pramonės pelningumui. Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad buvo nagrinėtas tik supirkimo tarifų raidos poveikis paklausai, nors taip pat reikėjo išnagrinėti ir poveikį kainoms. Be to, kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad dauguma valstybių narių jau 2010 m. labai sumažino supirkimo tarifus, todėl buvo daromas spaudimas modulių kainoms.
(640)
Dėl šio teiginio reikėtų pažymėti, kad valstybės narės sumažino supirkimo tarifus skirtingu metu ir nevienodu tempu, todėl sunku apibūdinti bendrą visos Sąjungos padėtį. Nepriklausomai nuo momento, kai supirkimo tarifai tapo labai žemais, staigus Sąjungos kainų ir pelningumo sumažėjimas nagrinėjamuoju laikotarpiu negali būti paaiškinimas vien tik arba daugiausia supirkimo tarifų sumažinimu. Pirma, remiantis surinkta informacija apie Vokietiją ir Italiją, kurios 2011 m. kartu sudarė apie 75 proc. Sąjungos rinkos, vidutinės pardavimo kainos sumažėjo labiau, nei per TL sumažėjo supirkimo tarifų dydis. Antra, iš surinktų įrodymų matyti, kad kai kuriose šalyse, kaip antai Italijoje, net ir nustačius labai palankius supirkimo tarifus, Sąjungos pramonė turėjo labai sumažinti savo kainas. Galiausiai, Sąjungos gamintojai per TL turėjo parduoti už mažesnes nei jų gamybos sąnaudos kainas daugiausia todėl, kad eksportuojantiems Kinijos gamintojams teko 80 proc. Sąjungos suvartojimo, taigi jie galėjo daryti poveikį kainų nustatymo mechanizmui.
(641)
Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad iki 2011 m. investicijos į saulės energiją buvo labai patrauklios dėl didelių supirkimo tarifų ir sumažėjusių Sąjungos modulių kainų, nes investuotojai gaudavo labai didelę investicijų grąžą. Todėl buvo daug investuojama ir tai lėmė didelę saulės baterijų plokščių paklausą. Dėl padidėjusios paklausos supirkimo tarifai labai išaugo ir dauguma valstybių narių, siekdamos išvengti, inter alia, elektros energijos sąnaudų padidėjimo, sumažino galiojančius supirkimo tarifus. Tai rodo, kad kainos taip pat galėjo sumažėti dėl sumažintų supirkimo tarifų, o ne atvirkščiai. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(642)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis tvirtino, kad 640 konstatuojamoji dalis, kurioje teigiama, kad paklausos poreikį visoje Sąjungoje įvertinti sudėtinga, prieštarauja 608 konstatuojamajai daliai, kurioje išdėstyta, kad atliekant priežastinio ryšio analizę pagal valstybes nares gauti rezultatai nebūtų reikšmingi. Šiuo atžvilgiu paaiškinama, kad 640 konstatuojamojoje dalyje minint vertinimą kalbama apie tai, kad sunku bendrai apibūdinti supirkimo tarifų pokyčius visos Sąjungos atžvilgiu, o ne Sąjungos paklausą, kaip teigia suinteresuotoji šalis. Todėl tai reiškia, kad šios dvi konstatuojamosios dalys viena kitai neprieštarauja, todėl argumentas buvo atmestas.
(643)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad netgi nustačius didelius supirkimo tarifus, modulių kaina gali labai sumažėti dėl technologijų plėtros, masto ekonomijos, sumažėjusių sąnaudų ir didėjančių pasaulinių gamybos pajėgumų. Dėl šio teiginio pažymima, kad iš surinktų įrodymų matyti, kad net tais atvejais, kai supirkimo tarifai buvo dideli, Italijos gamintojai turėjo taip sumažinti savo kainas, kad jos tapo mažesnės už gamybos sąnaudas. Nors minėti veiksniai iš tiesų galėjo padaryti poveikį vidutinėms sąnaudoms, jais negalima paaiškinti, kodėl Sąjungos gamintojai turėjo taip sumažinti savo kainas, kad jos tapo mažesnės už jų gamybos sąnaudas. Taigi daroma išvada, kad kainos tapo visiškai nestabilios daugiausia dėl subsidijuoto importo iš KLR, todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
(644)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad 641 konstatuojamojoje dalyje padaryta išvada, kad supirkimo tarifai taip pat galėjo būti sumažinti dėl mažėjančių kainų, o ne atvirkščiai, nėra pagrįsta jokiais įrodymais.
(645)
Pažymima, kad 641 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados padarytos remiantis atliekant tyrimą turėta informacija, o aprašytas scenarijus iš tiesų laikytas pagrįstu atsižvelgiant į šios konkrečios rinkos aplinkybes. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(646)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis nesutiko su išvada, kad spaudimas mažinti kainas Sąjungos gamintojams daugiausia buvo daromas dėl subsidijuoto importo, ir tvirtino, kad, priešingai, Sąjungos gamintojai buvo priversti mažinti savo kainas dėl sumažintų supirkimo tarifų. Ta pati šalis pakartojo, kad sumažinus supirkimo tarifus fotovoltinių sistemų kainos sumažėjo tiek pat, kiek supirkimo tarifai, todėl projektų vystytojų išlaidos nepadidėjo, o tai galiausiai lėmė Sąjungos gamintojų kainoms daromą spaudimą.
(647)
Kadangi nepateikta jokių šiuos teiginius pagrindžiančių įrodymų, Komisija patvirtino savo analizę ir išvadas, išdėstytas 640-641 konstatuojamosiose dalyse.
(648)
Ta pati šalis teigė, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių rinkoms yra daromas poveikis ir pateikė informacijos apie fotovoltinių įrenginių Jungtinėje Karalystėje 2012 ir 2013 m. skaičių. Šios šalies pateikta informacija buvo Jungtinės Karalystės vyriausybės leidinys, kuris rėmėsi savaitiniais registracijos Jungtinės Karalystės centriniame supirkimo tarifų registre (Central FiT Register (CFR)) duomenimis. Pažymima, kad ši informacija daugiausia susijusi su į TL nepatenkančiu laikotarpiu ir tik su viena valstybe nare, o atliekant šį tyrimą atsižvelgta į visos Sąjungos rinkos padėtį. Bet kokiu atveju neginčijama, kad supirkimo tarifų dydžiai daro poveikį paklausai, kadangi investicijų vietovėse, kuriose yra mažiau saulės šviesos, pelningumas priklauso nuo supirkimo tarifų dydžių. Tačiau tam, kad įrodytų, jog dėl TL nustatytų supirkimo tarifų dydžių padaryta žala, suinteresuotosios šalys būtų turėjusios įrodyti, kad Sąjungos gamintojų kainų padidėjimas iki nežalingo lygio būtų reiškęs, kad Sąjungos gamintojai nebūtų galėję parduoti nagrinėjamojo produkto, nes esant tokioms kainoms investicijos į fotovoltines sistemas nebūtų buvę įmanomos. Tokių įrodymų nepateikta. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(649)
Kai kurios šalys teigė, kad atsižvelgiant į mažus supirkimo tarifus investicijos į fotovoltinių produktų sektoriaus projektus buvo ekonomiškai perspektyvios tik naudojant pigesnes iš KLR importuotas saulės baterijų plokštes. Todėl teigta, kad sumažinus supirkimo tarifus padaryta materialinė žala Sąjungos pramonei. Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad supirkimo tarifų dydis turi įtakos modulių kainų nustatymo mechanizmui.
(650)
Pažymėtina, kad modulio sąnaudos, kuriomis investicijos į projektus būtų ekonomiškai perspektyvios, priklauso nuo valstybės narės arba regiono ir daugelio veiksnių, kaip antai supirkimo tarifų, kitų reglamentavimo iniciatyvų, saulės šviesos kiekio, įprastinės elektros energijos kainų ir t. t. Be to, tyrime atskleista, kad dabartinė įranga vis mažiau priklauso nuo supirkimo tarifų, nes panašu, kad keliuose Europos regionuose, kaip antai didelėje Italijos dalyje, Ispanijoje, Portugalijoje, pietų Prancūzijoje ir Graikijoje pasiektos fotovoltinių produktų energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Tuo remiantis teiginiai šiuo klausimu buvo atmesti.
(651)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Komisija netyrė, ar Sąjungos pramonė nenumatė, kad valstybės paramos sistemos bus staiga panaikintos arba sumažintos. Jokių šį teiginį pagrindžiančių argumentų nepateikta. Tačiau reikėtų pažymėti, kad remiantis surinktais įrodymais nėra informacijos, iš kurios būtų galima matyti, kad Sąjungos pramonė netinkamai reagavo į rinkos ženklus (t. y. suvartojimo raidą) ir kitą turimą informaciją (t. y. paramos sistemų sumažinimą). Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(652)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad sumažinus supirkimo tarifus Sąjungos pramonės pardavimas sumažėjo, nes investicijos būtų buvusios perspektyvios tik mažesnėmis Kinijos kainomis. Iš surinktų įrodymų iš tiesų matyti, kad Sąjungos pramonės pardavimas per TL šiek tiek sumažėjo, priešingai nei būtų galima tikėtis, jei fotovoltinių produktų sektoriaus projektai būtų buvę perspektyvūs tik naudojant modulius iš Kinijos. Atvirkščiai, Sąjungos pramonės modulių pardavimas didėjo iki 2011 m., o per TL šiek tiek sumažėjo, taip pat kaip suvartojimas. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(653)
Viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad sumažinus supirkimo tarifus Sąjungos pramonė buvo priversta mažinti kainas, kad išlaikytų investuotojų susidomėjimą fotovoltine energija ir skatintų paklausą ir augimą.
(654)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė kainas mažinti buvo priversta daugiausia dėl subsidijuoto importo daromo spaudimo, o ne dėl sumažintų supirkimo tarifų. Tai rodo ir tai, kad Sąjungos pramonės kainos daugiausia sumažėjo 2010 ir 2011 m., prieš iš esmės sumažinant supirkimo tarifus. Iš tikrųjų padidėjus subsidijuotam importui iš KLR, dėl kurio buvo priverstinai labai mažinamos Sąjungos pramonės kainos, Sąjungos pramonė buvo priversta vis daugiau mažinti kainas. Todėl tuo remiantis tvirtinimas buvo atmestas.
(655)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad laikinojo antidempingo reglamento 174 ir 175 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių priežastinis ryšys nenutrūko, neturi nei faktinio, nei teisinio pagrindo ir neatitinka pagrindinio reglamento 8 straipsnio 5 dalies, nes Komisija neįvertino žalos, kuri padaryta sumažinus supirkimo tarifus, lygio, ir kadangi ji manė, kad vienintelė priežastis, dėl kurios labai sumažėjo Sąjungos pramonės kaina, buvo subsidijuotas importas iš Kinijos. Ta pati šalis teigė, kad modulių ir elementų kainos sumažėjo ne dėl importo iš Kinijos daromo spaudimo, o tai buvo pasaulinio masto reiškinys.
(656)
Dėl tvirtinimo, kad Komisija neatliko žalos, kuri padaryta sumažinus supirkimo tarifus, lygio tyrimo, daroma nuoroda į 628 ir 629 konstatuojamąsias dalis bei 640 ir 641 konstatuojamąsias dalis, kuriose Komisija nusprendė, kad nei sumažėjusi paklausa, nei supirkimo tarifų poveikis Sąjungos kainoms nebuvo tokio masto, kad dėl jų būtų galėjęs nutrūkti Sąjungos pramonei padarytos žalos ir subsidijuoto importo iš KLR priežastinis ryšys, neatsižvelgiant į tai, ar ir jei taip, kokiu mastu, šiuos veiksnius galėjo nulemti supirkimo tarifų sumažinimas. Todėl teiginys, kad Komisijos išvados nepatvirtintos faktais, buvo atmestas. Dėl teiginio, kad modulių ir elementų kainų sumažėjimas buvo visuotinis reiškinys, daroma nuoroda į 619-621 konstatuojamąsias dalis, kuriose įvertintos importo iš kitų šalių, išskyrus KLR, į Sąjungą apimtys ir kainos. Nors modulių ir elementų kainos iš tiesų mažėjo visame pasaulyje, dėl subsidijuoto importo iš KLR ši tendencija dar labiau pablogėjo ir pasiekė nuostolingą lygį. Remiantis tuo, kas išdėstyta, argumentas buvo atmestas.
(657)
Trumpiau tariant, supirkimo tarifai buvo svarbus Sąjungos fotovoltinės energijos rinkos raidos veiksnys, be to, supirkimo tarifai turėjo poveikio tiriamojo produkto suvartojimo raidai. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad suvartojimas labai nesumažėjo, nors supirkimo tarifai ir buvo gerokai sumažinti. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos kainos daugiausia sumažėjo ne dėl supirkimo tarifų sumažinimo. Todėl daroma išvada, kad supirkimo tarifų pokyčiai nebuvo tokie, kad nutrūktų subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei darytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
5.3.5. Kita Sąjungos pramonei teikiama finansinė parama
(658)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonei materialinė žala daryta dėl to, kad sumažėjo Sąjungos pramonei teikiama finansinė parama. Šiam teiginiui paremti pateikta informacijos, kuri buvo pagrįsta vienam iš Sąjungos gamintojų iki nagrinėjamojo laikotarpio (t. y. 2003-2006 m.) suteiktomis subsidijomis.
(659)
Pateiktais įrodymais nebuvo atskleista jokia Sąjungos pramonei darytos materialinės žalos ir tariamų vieno iš Sąjungos gamintojų iki nagrinėjamojo laikotarpio gautų subsidijų sąsaja. Be to, ši informacija susijusi su laikotarpiu iki nagrinėjamojo laikotarpio, todėl ji yra neaktuali. Taigi, nenustatyta Sąjungos pramonės gautos tariamos subsidijos ir patirtos materialinės žalos sąsaja. Tuo remiantis šis argumentas buvo atmestas.
5.3.6. Pajėgumų perteklius
(660)
Teigta, kad materialinė žala Sąjungos pramonei padaryta dėl pajėgumų pertekliaus Sąjungos rinkoje ir apskritai pasaulinėje rinkoje. Taip pat tvirtinta, kad dėl pajėgumų pertekliaus pasaulinėje rinkoje Sąjungos pramonė ėmėsi šiuo metu vykdomos konsolidacijos ir kad žala padaryta dėl to, kad buvo per daug gamybos pajėgumų. Be to, kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonei daryta materialinė žala buvo susijusi su Sąjungos pramonės pajėgumų pertekliumi, dėl kurio daryta žala sau. Priešingai, kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonė žalą patyrė dėl to, kad Sąjungos pramonė neskyrė reikiamų investicijų pajėgumams didinti.
(661)
Sąjungos pramonė iš tiesų padidino gamybos pajėgumus, tačiau jos bendra gamybos apimtis neatitiko didėjančio suvartojimo lygio Sąjungos rinkoje per nagrinėjamąjį laikotarpį. Taigi, Sąjungos pramonės gamybos pajėgumai buvo pagrįsti ir atitiko rinkos pokyčius, t. y. suvartojimo didėjimą. Todėl to negalima laikyti patirtos žalos priežastimi.
(662)
Panašiai, remiantis tuo, kas išdėstyta, atliekant tyrimą nepatvirtintas argumentas, kad Sąjungos pramonė neinvestavo į pajėgumų didinimą. Priešingai, kaip minėta pirmiau, Sąjungos pramonė per nagrinėjamąjį laikotarpį palaipsniui didino pajėgumus ir per visą nagrinėjamąjį laikotarpį turėjo perteklinių pajėgumų, o tai rodo, kad ji galėjo patenkinti papildomą paklausą. Todėl šį argumentą teko atmesti.
(663)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad visi rinkos veiklos vykdytojai, įskaitant vartotojų ir gamintojų grandžių sektorius, buvo atsidūrę sudėtingoje padėtyje dėl pajėgumų pertekliaus pasaulinėje rinkoje ir dėl to pasikeitusios rinkos. Dėl to tvirtinta, kad tiriamasis produktas tapo preke, kuriai pavieniai gamintojai jau nebegali nustatyti kainos, nes jos priklauso nuo pasaulinės paklausos ir pasiūlos. Teigta, kad ne dėl subsidijuoto importo, o dėl šios padėties Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą.
(664)
Per tyrimą patvirtinta, kad pasaulinėje rinkoje buvo per daug pajėgumų, daugiausia KLR kilmės. Kalbant apie rinkos pokytį, dėl kurio tiriamasis produktas tariamai tapo preke, šiuo pokyčiu nepateisinama nesąžininga kainodara ir nesąžininga prekybos praktika. Dėl to pažymėtina, kad Sąjungos pramonė jau daugiau nei 20 metų gamina ir parduoda tiriamąjį produktą, o KLR nagrinėjamojo produkto pramonė išsivystė tik visai neseniai (pereito dešimtmečio viduryje), daugiausia dėl supirkimo tarifų ir kitų politinių iniciatyvų Sąjungoje ir vėliau padidėjusios paklausos. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(665)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad pajėgumų perteklius nulėmė kainų racionalizavimą. Šiuo atžvilgiu reikėtų pabrėžti, kad, viena vertus, dėl pajėgumų pertekliaus iš tiesų vyko varžybos mažinant Sąjungos pramonės kainas, kurios vidutiniškai mažėjo labiau nei gamybos sąnaudos. Kita vertus, Sąjungos pramonės pajėgumai padidėjo dėl rinkos pokyčių ir buvo laikomi pagrįstais. Be to, elementų gamybos pajėgumai padidėjo mažiau nei modulių. Todėl tvirtinimas šiuo klausimu turėjo būti atmestas.
(666)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad žala Sąjungos pramonei buvo padaryta dėl to, kad Sąjungos pramonė sutelkė dėmesį tik į specializuotas investicijas ir neskyrė reikiamų investicijų pajėgumams didinti ir sąnaudoms mažinti. Be to, šio teiginio nebuvo galima patvirtinti remiantis tyrimo išvadomis, iš kurių matyti, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį Sąjungos pramonė padidino savo gamybos pajėgumus ir veiksmingumą. Todėl teiginys buvo atmestas.
(667)
Be to, suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos pramonė padidino savo gamybos pajėgumus, nors pajėgumų naudojimo koeficientas jau buvo mažas, todėl buvo daroma žala sau. Šiam teiginiui pagrįsti palyginta atrinktų Sąjungos gamintojų investicijų tendencija ir visos Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo tendencija, tačiau tai nėra tinkamas palyginimo pagrindas. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė neišplėtė savo gamybos pajėgumų tiek, kad viršytų Sąjungos vartojimo raidą, todėl šis argumentas buvo atmestas.
(668)
Iš surinktų įrodymų taip pat matyti, kad investuodama į naujus įrenginius Sąjungos pramonė galėjo sumažinti savo gamybos sąnaudas ir išlikti konkurencinga. Todėl šį argumentą teko atmesti.
(669)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys nesutiko, kad Sąjungos pramonės pajėgumai buvo padidinti pagrįstai ir remiantis rinkos pokyčiais, visų pirma Sąjungos suvartojimo raida. Tačiau per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių gamybos pajėgumai padidėjo 106 proc., o Sąjungos suvartojimas padidėjo 221 proc., t. y. daugiau nei dvigubai. Taip pat per nagrinėjamąjį laikotarpį elementų gamybos pajėgumai padidėjo 39 proc., o Sąjungos suvartojimas padidėjo 87 proc. Tai rodo, kad pajėgumai padidėjo gerokai mažiau nei suvartojimas, todėl tokio padidėjimo negalima laikyti netinkamu atsižvelgiant į tai, kad Sąjungoje niekuomet nebuvo pajėgumų pertekliaus. Be to, analizė, ar pajėgumų padidinimas buvo pagrįstas, neturėtų būti atliekama atskirai kiekvieniems metams, tačiau reikėtų atsižvelgti į viso nagrinėjamojo laikotarpio tendenciją. Padidinti pajėgumai paprastai pradės visapusiškai veikti tik praėjus tam tikram laikui po investicijų, todėl atlikus tik vienerių metų analizę gali būti gauti tikrovės neatitinkantys rezultatai. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
5.3.7. Žaliavų kainų poveikis
(670)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonei daryta materialinė žala buvo susijusi su pagrindinės plokštelių gamybos žaliavos, polikristalinio silicio, kainų raida. Tvirtinta, kad Sąjungos pramonė sudarė ilgalaikes fiksuotos kainos tiekimo sutartis ir todėl negalėjo pasinaudoti per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjusiomis polikristalinio silicio kainomis.
(671)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad nors Sąjungos pramonė turėjo sudariusi ilgalaikes polikristalinio silicio tiekimo sutartis, dėl šių sutarčių sąlygų buvo iš esmės iš naujo deramasi remiantis polikristalinio silicio kainų raida ir sutarčių kainos buvo panašios į neatidėliotinų sandorių rinkos kainas, o kartais už jas net mažesnės.
(672)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad dėl ilgalaikių sutarčių dėl žaliavų Sąjungos pramonė ar bent jos dalis negalėjo pasinaudoti per TL sumažėjusiomis polikristalinio silicio kainomis. Šios šalys teigė, kad dėl ilgalaikių sutarčių dėl polikristalinio silicio ir (arba) plokštelių sąlygų keitimo arba nutraukimo taikytos netesybos. Pagrįsdamos šį argumentą šios šalys pateikė spaudos straipsnių, kuriuose pranešama, kad kai kuriems Sąjungos gamintojams grėsė bylinėjimasis arba jie nutraukė savo sutartis. Kai kurios šalys pateikė informacijos, kuria tariamai patvirtinama, kad dėl ilgalaikių sutarčių nebuvo galima iš naujo derėtis.
(673)
Polikristalinis silicis yra pagrindinė plokštelių gamintojų žaliava. Atlikus tyrimą nustatyta, kad polikristalinio silicio kainos išaugo 2008 m., kai jų didžiausia kaina siekė maždaug 500 USD/kg, tačiau 2009 m. vėl sumažėjo (2009 m. pabaigoje buvo maždaug 50-55 USD/kg), o 2010 m. ir 2011 m. pradžioje padidėjo tik šiek tiek. Per TL kainos labai sumažėjo ir siekė tik 30 USD/kg (JRC Mokslo ir politikos ataskaita, 2012 m. fotovoltinių produktų sektoriaus padėties ataskaita). Reikėtų pažymėti, kad polikristalinio silicio kainų poveikis Sąjungos pramonei galėjo būti tik gana nedidelis, nes bet koks poveikis elementų ir modulių gamybos sąnaudoms būtų išsisklaidęs vertės grandinėje. Be to, pirmiau nurodytuose spaudos straipsniuose kalbama apie pokyčius po TL, kurie neturėjo poveikio susijusių Sąjungos gamintojų padėčiai per TL, todėl į juos negali būti atsižvelgta. Galima patvirtinti, kad Sąjungos pramonė iš tiesų galėjo iš naujo derėtis ne tik dėl ilgalaikėse sutartyse nustatytų kainų, bet ir dėl su šiomis ilgalaikėmis sutartimis susijusių sutartinių netesybų.
(674)
Viena iš minėtų suinteresuotųjų šalių toliau teigė, kad pakanka to, kad poveikis dėl ilgalaikių sutarčių būtų darytas tik kai kuriems Sąjungos gamintojams, ir kad visos Sąjungos pramonės padėtis yra nereikšminga. Ji teigė, kad didesnių sąnaudų poveikis nebūtinai turi būti vienodas visiems veiklos vykdytojams. Šiame argumente neatsižvelgiama į išvadą, kad apskritai Sąjungos pramonės vidutinės polikristalinio silicio kainos daugeliu atvejų nebuvo didesnės už rinkos arba momentines kainas, todėl klausimas, ar dėl didesnių sąnaudų poveikis darytas visiems ar tik keliems veiklos vykdytojams nelaikytas tinkamu. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(675)
Kita suinteresuotojo šalis Komisijos paprašė atskirti ir įvertinti kiekvieno Sąjungos pramonei įtaką darančio veiksnio poveikį; konkrečiai, atskirai turėtų būti vertinamas didelis polikristalinio silicio kainų sumažėjimas. Šiuo atžvilgiu teigta, kad pardavimo kainos sumažėjo dėl sumažėjusių polikristalinio silicio kainų, o ne dėl importo iš Kinijos daromo spaudimo kainoms. Kalbant apie Sąjungos pramonę reikėtų pažymėti, kad vidutinės pardavimo kainos sumažėjo daug daugiau nei vidutinės gamybos sąnaudos, kurioms įtakos galėjo turėti sumažėjusios žaliavų kainos. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(676)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo, kad sumažėjusių polikristalinio silicio kainų poveikis Sąjungos pramonės sąnaudoms nebuvo ribotas ar išsisklaidė vertės grandinėje, kaip nuspręsta atlikus tyrimą. Tačiau, kaip minėta 255 konstatuojamojoje dalyje, polikristalinis silicis yra pagrindinė plokštelių gamintojų žaliava, taigi nustatyta, kad bet koks poveikis elementų ar modulių gamybos sąnaudoms išsisklaidė vertės grandinėje. Suinteresuotosios šalys nepateikė jokių šią išvadą paneigiančių įrodymų. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjusios polikristalinio silicio kainos atsispindėjo vidutinėse atrinktų Sąjungos gamintojų elementų ir modulių gamybos sąnaudose, kurios sumažėjo panašiai kaip polikristalinio silicio kainos. Viena suinteresuotoji šalis suabejojo tariamų sutartinių netesybų, kurias Sąjungos pramonė turėjo mokėti iš naujo derėdamasi dėl tiekėjų sutarčių, poveikiu. Šiuo atžvilgiu negalima atmesti galimybės, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį tam tikri gamintojai galbūt turėjo mokėti netesybas dėl plokštelių tiekimo sutarčių nutraukimo. Tačiau Komisija nerado jokių įrodymų, kad šios netesybos būtų galėjusios turėti įtakos visai Sąjungos pramonės padėčiai arba kad jos būtų buvusios tipiškos. Susijusi suinteresuotoji šalis tokių įrodymų taip pat nepateikė. Nors negalima visiškai atmesti galimybės, kad netesybos galėjo padaryti tam tikrą neigiamą poveikį tam tikriems Sąjungos gamintojams, bendras poveikis Sąjungos pramonei galėjo būti tik labai nedidelis, todėl subsidijuoto importo ir visai Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys dėl jo negalėjo nutrūkti. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
(677)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad tiriamojo produkto pardavimo kainos Sąjungoje iš dalies sumažėjo dėl sumažėjusių polikristalinio silicio kainų. Tačiau šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad atliekant tyrimą nustatyta, kad importas iš KLR buvo subsidijuotas ir dėl jo buvo priverstinai labai mažinamos Sąjungos pramonės kainos. Todėl kainos sumažėjo labiau nei gamybos sąnaudos, kurių sumažėjimą galima paaiškinti sumažėjusiomis žaliavų kainomis. Jei kainos sumažėjo tik dėl sumažėjusių žaliavų kainų, Sąjungos pramonė nebūtų buvusi priversta mažinti savo pardavimo kainų tiek, kad šios taptų mažesnės už jos gamybos sąnaudas. Todėl šis teiginys turi būti atmestas.
(678)
Kita suinteresuotoji šalis pakartojo, kad vieno Sąjungos gamintojo bylinėjimasis po TL galėjo turėti įtakos bent jau šio Sąjungos gamintojo padėčiai dar per TL. Tačiau ši šalis nepaaiškino, kaip ir kokiu mastu toks įvykis, kuris įvyko po TL, būtų iš tiesų galėjęs turėti įtakos šio gamintojo padėčiai per TL. Be to, atlikus tyrimą nenustatyta jokių tokio poveikio įrodymų. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(679)
Be to, ta pati suinteresuotoji šalis suabejojo pirmiau išdėstytais rezultatais, kadangi tariamai nepateikta jokių įrodymų. Tačiau tyrimo išvados buvo pagrįstos faktais ir patvirtinamaisiais įrodymais, kurių nekonfidencialios versijos buvo pateiktos visoms suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(680)
Tuo remiantis daroma išvada, kad net jei ilgalaikės sutartys kai kuriems tam tikriems Sąjungos gamintojams turėjo poveikio, apskritai Sąjungos pramonei dėl šių ilgalaikių sutarčių neigiamas poveikis nedarytas ir ji galėjo visapusiškai pasinaudoti žaliavų kainų sumažėjimu. Taigi dėl ilgalaikių sutarčių subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys nutrūkti negalėjo.
5.3.8. Sau padaryta žala. Automatizacijos, dydžio, masto ekonomijos, konsolidacijos, inovacijų, išlaidų veiksmingumo ir Sąjungos pramonės importo poveikis
(681)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonei žala padaryta dėl to, kad labai automatizuotas gamybos procesas. Teigta, kad mažieji gamintojai šiuo požiūriu buvo nepalankioje padėtyje, palyginti su dideliais vertikaliai integruotais gamintojais, todėl mažųjų gamintojų patirta žala negali būti susieta su subsidijuotu importu. Dėl to taip pat teigta, kad bet kuriuo atveju Sąjungos pramonė buvo nedidelė, todėl ji negalėjo pasinaudoti masto ekonomija.
(682)
Per tyrimą nustatyta, kad mažieji gamintojai Sąjungos rinkoje taip pat buvo labai automatizavę gamybą ir tai turėjo teigiamo poveikio jų gamybos sąnaudoms. Dauguma Sąjungos gamintojų specializuojasi vienoje gamybos proceso dalyje (elementai arba moduliai) ir dėl šios specializacijos didėja jų konkurencingumas konkretaus tam tikros rūšies jų gaminamo produkto atžvilgiu. Todėl argumentą, kad dėl didelio gamybos automatizavimo daryta žala Sąjungos pramonei, teko atmesti.
(683)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad dėl spaudimo kainoms Sąjungos pramonė ir Kinijos pramonė ėmėsi konsolidacijos ir taip Sąjungos pramonei darė materialinę žalą. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad konsolidacija buvo veikiau subsidijuoto importo ir nesąžiningos prekybos praktikos pasekmė. Be to, ši šalis nepateikė jokių įrodymų dėl to, kokiu mastu konsolidacijos procesas buvo padarytos žalos priežastis.
(684)
Taip pat teigta, kad žala daryta dėl to, kad Sąjungos pramonė nepakankamai vertikaliai integruota. Apskritai vertikaliai integruotų gamintojų tiekimo grandinė įprastomis rinkos sąlygomis turėtų būti daugiau apsaugota. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad dalis Sąjungos pramonės, kuri buvo vertikaliai integruota, negalėjo visapusiškai išnaudoti vertikalios integracijos pranašumo dėl to, kad subsidijuoto importo daromas spaudimas kainoms buvo ypač didelis. Be to, Sąjungos pramonė ir net vertikaliai integruoti Sąjungos gamintojai dėl subsidijuoto importo negalėjo visapusiškai pasinaudoti dideliais pajėgumų naudojimo koeficientais masto ekonomijai užtikrinti. Per tyrimą nebuvo atskleista ir jokios sąsajos tarp vertikalios integracijos ir didesnio pelningumo, nes dėl didelio spaudimo kainoms šis santykis buvo pakeistas.
(685)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonei trūko techninių inovacijų ir investicijų į pažangiąsias technologijas. Tačiau per tyrimą negauta jokių faktinių įrodymų šiems teiginiams pagrįsti. Priešingai, per tyrimą nustatyta, kad didžioji Sąjungos pramonės investicijų dalis buvo skirta naujiems įrenginiams ir MTTP ir kad nėra reikšmingų technologinių skirtumų tarp produktų pasauliniu mastu.
(686)
Be to, viena suinteresuotoji šalis teigė, kad materialinė žala daryta dėl nevykusio projektų įgyvendinimo (neįvykdyti projektai). Dėl to pažymėtina, kad šis argumentas nebuvo pagrįstas. Be to, nepavykusius projektus veikiau galima vadinti subsidijuoto importo pasekme. Todėl argumentas turėjo būti atmestas.
(687)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonė laiku neracionalizavo sąnaudų, kad prisiderintų prie pasaulinės rinkos pokyčių. Kitos šalys teigė, kad darbo ir pridėtinės sąnaudos Sąjungoje didesnės nei KLR.
(688)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės gamybos sąnaudos per nagrinėjamąjį laikotarpį pastoviai mažėjo. Su moduliais ir elementais susijęs našumas padidėjo. Kaip minėta pirmiau, dėl didelės subsidijuoto importo iš KLR apimties ir dėl jo daromo didelio spaudimo kainoms Sąjungos rinkoje Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti sumažėjusiomis sąnaudomis.
(689)
Pažymima, kad eksportuojantys KLR gamintojai neturi jokio lyginamojo pranašumo naudotų žaliavų (polikristalinio silicio) ir įrenginių atžvilgiu, nes jie daugiausia importuoti iš Sąjungos. Darbo ir pridėtinės sąnaudos, įskaitant nusidėvėjimą, sudarė vidutiniškai mažiau nei 10 proc. visų modulio sąnaudų per TL ir nelaikoma, kad jos turėtų didelio poveikio. Elektros energijos sąnaudos sudarė vidutiniškai mažiau nei 1 proc. visų modulio sąnaudų per TL ir nelaikoma, kad jos turėtų didelio poveikio. Be to, tvirtinimas, kad Kinija naudojo naujausius įrenginius, buvo nepagrįstas.
(690)
Be to, teigta, kad kai kurie Sąjungos gamintojai elementus ir (arba) modulius tiekė iš nagrinėjamosios šalies ir šiuos produktus Sąjungos rinkoje perpardavė kaip nuosavus. Dėl šių sandorių padaryta žala negali būti priskiriama subsidijuotam importui. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės nagrinėjamojo produkto importas pagal pobūdį buvo papildomas, o jo apimtis nedidelė, palyginti su visa Sąjungos gamybos apimtimi, todėl jo poveikis, jei jis būtų padarytas, būtų mažas ir todėl negalima laikyti, kad dėl jo nutrūktų subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
(691)
Taigi, norėdama prisiderinti prie mažėjančių importo iš KLR kainų tendencijos, Sąjungos pramonė turėjo dėti daug pastangų gamybos sąnaudoms racionalizuoti. Nepaisant Sąjungos pramonės pastangų, pardavimo kainose šio sąnaudų racionalizavimo nematyti, nes dėl subsidijuoto importo priverstinai labai mažintos kainos.
(692)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepakankamos Sąjungos pramonės masto ekonomijos. Teigta, kad mažieji gamintojai šiuo požiūriu buvo nepalankioje padėtyje, palyginti su dideliais vertikaliai integruotais gamintojais, todėl mažųjų gamintojų patirta žala negali būti susieta su subsidijuotu importu. Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad gamybos proceso automatizacija yra brangi, todėl siekiant mažinti gamybos sąnaudas masto ekonomija yra dar svarbesnė.
(693)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė, net ir didesni ir vertikaliai integruoti Sąjungos gamintojai dėl subsidijuoto importo negalėjo visapusiškai pasinaudoti dideliais pajėgumų naudojimo koeficientais masto ekonomijai užtikrinti. Bet kokiu atveju per tyrimą nebuvo atskleista jokios sąsajos tarp dydžio, vertikalios integracijos ir didesnio pelningumo, nes dėl didelio subsidijuoto importo daromo spaudimo kainoms ši sąsaja buvo pakeista. Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad rinkoje, kurioje pajėgumų naudojimas buvo mažas, masto ekonomija tapo nebenaudinga, tai taip pat pasakytina apie Kinijos gamintojus. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(694)
Viena suinteresuotoji šalis taip pat teigė, kad investuotojai ir bankai nefinansuoja projektų, jei modulio gamintojas yra per mažas, nes stambūs gamintojai suteikia geresnes garantijas ir yra patrauklesni bankams. Kitaip tariant, investuotojai ir bankai nelinkę finansuoti su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusių projektų, kuriuose naudojami Sąjungoje pagaminti moduliai. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad jei investuotojai ir bankai galbūt renkasi verčiau finansuoti Kinijos gamintojus, kurių gamybos pajėgumai yra didesni, taip yra dėl iškraipymo, kuris Sąjungos rinkoje atsirado dėl subsidijuoto importo. Kaip minėta, gamybos linijų dydis yra nesvarbus, jei pajėgumų naudojimo koeficientas išlieka mažas. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(695)
Viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad Sąjungos pramonės sąnaudų struktūra buvo nepalanki, palyginti su Kinijos konkurentais, nes pastarųjų darbo, elektros energijos ir nusidėvėjimo sąnaudos buvo mažesnės, be to, jie turėjo naujausius įrenginius. Tačiau suinteresuotoji šalis negalėjo pateikti naujos informacijos ar įrodymų, kuriais būtų galima paneigti šio tyrimo išvadas šiuo klausimu. Visų pirma, tvirtinimas, kad Kinijos gamintojai naudojo naujausius įrenginius, aptartas laikinojo antidempingo reglamento 203 konstatuojamojoje dalyje, kuriame teigiama, kad eksportuojantys KLR gamintojai neturėjo jokio lyginamojo pranašumo, ypač todėl, kad įrenginiai ir įranga buvo importuoti iš Europos Sąjungos. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(696)
Kita šalis tvirtino, kad Kinija turėjo lyginamąjį pranašumą polikristalinio silicio kainų ir masto ekonomijos atžvilgiu, o tai lėmė mažesnes įrenginių sąnaudas. Ši šalis šiuo klausimu nepateikė jokios naujos informacijos arba patvirtinančių įrodymų. Todėl šios šalies tvirtinimas turėjo būti atmestas.
(697)
Be to, viena šalis teigė, kad kai kurie Sąjungos gamintojai elementus ir (arba) modulius tiekė iš nagrinėjamosios šalies ir šiuos produktus Sąjungos rinkoje perpardavė kaip nuosavus. Ji paprašė dėl šių sandorių padarytos žalos nepriskirti subsidijuotam importui. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės nagrinėjamojo produkto importas pagal pobūdį buvo papildomas, o jo apimtis nedidelė, palyginti su visa Sąjungos gamybos apimtimi, todėl jo poveikis, jei jis būtų padarytas, būtų mažas ir todėl negalima laikyti, kad dėl jo nutrūktų subsidijuotų importo ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
(698)
Vienas nesusijęs importuotojas tvirtino, kad reikėtų atsižvelgti į tai, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu padidėjo darbuotojų skaičius. Dėl šio teiginio pažymima, kad 2009-2011 m. užimtumas modulių atžvilgiu padidėjo, o per TL sumažėjo. Elementų atžvilgiu užimtumas didėjo iki 2010 m., 2011 m. sumažėjo, o per TL mažėjo dar labiau. Pažymima, kad modulių atžvilgiu užimtumas kito panašiai kaip Sąjungos gamyba. Dėl elementų, kadangi Kinijos importo rinkos dalis per visą laikotarpį didėjo ir darė žalą Sąjungos pramonei, Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti didėjančiu suvartojimu taip, kaip tikėtasi. Todėl užimtumas 2011 m. ir per TL sumažėjo dėl bendrovių, kurios tapo nemokios arba nutraukė elementų gamybą.
(699)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepakankamos masto ekonomijos. Kaip jau paaiškinta 682 konstatuojamojoje dalyje ir laikinojo antidempingo reglamento 195 ir 196 konstatuojamosiose dalyse, net pasaulinėje rinkoje masto ekonomija sumažėja, taigi ir tampa nebenaudinga, jei naudojimo koeficientas iš esmės yra mažas, nors visame pasaulyje pajėgumų perteklius buvo labai didelis. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(700)
Be to, ta pati šalis pabrėžė, kad žala Sąjungos pramonei padaryta todėl, kad Sąjungos pramonė nesugebėjo pasinaudoti jokiu sąnaudų pranašumu. Ši šalis teigė, kad visų pirma taip buvo todėl, kad dauguma Sąjungos gamintojų buvo vertikaliai integruoti. Tačiau ši šalis nepateikė jokios papildomos informacijos apie tai, kokio masto neigiamą poveikį jų sąnaudų struktūrai galėjo padaryti tai, kad gamintojai yra vertikaliai integruoti. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(701)
Tuo remiantis visus pirmiau minėtus argumentus teko atmesti.
5.3.9. Konkurencija su fotovoltiniais produktais plona plėvele ir kitomis fotovoltinėmis technologijomis
(702)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad žala Sąjungos pramonei daryta dėl konkurencijos su fotovoltiniais produktais plona plėvele ir kitomis fotovoltinėmis technologijomis, nes šias technologijas buvo galima pakeisti, o jų galutinio naudojimo paskirtis buvo ta pati. Taip pat teigta, kad fotovoltiniai produktai plona plėvele konkuravo su tiriamuoju produktu, ypač antžeminės ir komercinės arba pramoninės paskirties stoge montuojamos sistemos, kurios sudaro didelę bendros Sąjungos fotovoltinių produktų rinkos dalį.
(703)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad fotovoltiniai produktai plona plėvele gaminami iš kitų žaliavų, jiems nenaudojamos plokštelės iš kristalinio silicio. Apskritai jų energijos konversijos naudingumo koeficientas yra gerokai žemesnis, be to, jų galios vatais atidavimas yra mažesnis nei modulių iš kristalinio silicio. Todėl jų negalima naudoti ribotose vietose, kaip antai stogų, t. y. jų negalima visiškai pakeisti nagrinėjamuoju produktu. Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad, nors fotovoltiniai produktai plona plėvele yra pigesni nei tiriamasis produktas, nagrinėjamuoju laikotarpiu jiems tenka tik ribota visos Sąjungos saulės energijos rinkos dalis. Taigi, nors produktai plona plėvele gali iš dalies konkuruoti su nagrinėjamuoju produktu, ši konkurencija laikoma ribota.
(704)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad materialinė žala Sąjungos pramonei greičiausiai padaryta dėl konkurencijos su produktais plona plėvele. Šiuo atžvilgiu šalis teigė, kad Vokietijoje beveik per visą TL produktų plona plėvele rinkos dalis visoje saulės energijos rinkoje buvo gana didelė ir sumažėjo tik 2012 m. pradžioje.
(705)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad vidutinės produktų plona plėvele kainos iš tiesų buvo mažesnės nei vidutinės tiriamojo produkto kainos.
(706)
Tačiau, kaip nustatyta 703 konstatuojamojoje dalyje, produktų plona plėvele energijos konversijos naudingumo koeficientas yra gerokai žemesnis ir jų galios vatais atidavimas yra mažesnis nei modulių iš kristalinio silicio, todėl dėl konkurencijos tarp šių produktų, jei ji ir buvo, negalėjo būti daroma žala Sąjungos pramonei, kadangi kristalinio silicio moduliai yra pagrindinė technologija Sąjungos saulės energijos rinkoje. JRC 2012 m. fotovoltinių produktų sektoriaus padėties ataskaitoje teigiama, kad sumažėjus polikristalinio silicio kainoms produktų plona plėvele rinkos dalis per pastaruosius metus atiteko kristalinio silicio moduliams.
(707)
Todėl šie argumentai buvo atmesti.
5.3.10. Finansų krizė ir jos poveikis
(708)
Teigta, kad finansų krizė ir ekonomikos nuosmukis turėjo neigiamo poveikio Sąjungos pramonės galimybėms gauti finansavimą, todėl Sąjungos pramonė patyrė žalą.
(709)
Sąjungos pramonės pajėgumas padidinti kapitalą per nagrinėjamąjį laikotarpį gerokai sumažėjo. Saulės energijos pramonė yra kapitalo imli pramonė, todėl pajėgumas padidinti kapitalą yra itin svarbus. Ekonomikos nuosmukis turėjo tam tikro poveikio Sąjungos pramonės padėčiai. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad nepaisant Sąjungos rinkos augimo 2009-2011 m. Sąjungos pramonės padėtis pablogėjo dėl subsidijuoto importo iš KLR, dėl kurio buvo priverstinai labai mažinamos Sąjungos pramonės pardavimo kainos. Todėl padaryta išvada, kad galimą finansų krizės poveikį padidino subsidijuoto importo iš Kinijos padidėjimas ir kad ribotos galimybės gauti finansavimą iš esmės buvo neigiamo rinkos klimato pasekmė, o Sąjungos pramonės padėtis ir perspektyvos - subsidijuoto importo pasekmė.
(710)
Be to, tirta, ar žala Sąjungos pramonei padaryta dėl Sąjungos pramonės nesugebėjimo užtikrinti tinkamą finansavimą kol jos veikla dar buvo pelninga. Atlikus tyrimą nustatyta, kad, pvz., 2010 m. Sąjungos pramonė vis dar veikė pelningai, palyginti su 2009 m. su moduliais susijusios investicijos padidėjo 315 proc., o tuo pačiu metu su elementais susijusios investicijos išaugo 10 proc. Kadangi fotovoltinių produktų pramonė yra imli kapitalui, laikoma, kad Sąjungos pramonė nuolat ieško tinkamo finansavimo, siekdama didinti sąnaudų veiksmingumą ir konkuruoti su nesąžiningu subsidijuotu importu. Todėl daroma išvada, kad nepakankamos galimybės gauti finansavimą buvo iškreiptos padėties rezultatas, o ne priežastis.
(711)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad finansų krizės žalingą poveikį reikėtų atsieti bei išskirti ir jo nereikėtų priskirti subsidijuotam importui. Ši šalis nurodė viešą informaciją, pagal kurią bent vienas Sąjungos gamintojas manė, kad finansų krizė buvo pagrindinė jo žalingos padėties priežastis. Šio tyrimo išvados buvo pagrįstos konkrečiais bendrovės duomenimis, kurie aprėpia gerokai daugiau informacijos nei viešos konkrečių bendrovių ataskaitos. Todėl remiantis paminėta vieša ataskaita negalima paneigti pateiktų išvadų dėl finansų krizės, kad nors ji ir turėjo tam tikro poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, dėl jos negalėjo nutrūkti subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(712)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad reikėtų atsižvelgti į skirtingas Sąjungos pramonės ir eksportuojančių Kinijos gamintojų galimybes gauti finansavimą. Ši šalis teigė, kad būtent tai, o ne subsidijuotas importas, buvo vienas iš svarbiausių veiksnių, dėl kurių padaryta materialinė žala Sąjungos pramonei. Tačiau nustatyta, kad dėl tam tikriems Kinijos gamintojams teikiamos pirmenybės gauti finansavimą rinka buvo iškreipta, ir tai gali būti viena iš pagrindinių priežasčių, dėl kurių eksportuojantys Kinijos gamintojai galėjo eksportuoti subsidijuotą nagrinėjamąjį produktą. Taigi dėl šio veiksnio subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys nutrūkti negalėjo. Todėl teiginys buvo atmestas.
(713)
Tuo remiantis padaryta išvada, kad nors finansų krizė turėjo tam tikro poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, dėl jo negalėjo nutrūkti subsidijuoto importo ir Sąjungos pramonei darytos žalos priežastinis ryšys. Todėl argumentai buvo atmesti.
5.3.11. Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatai
(714)
Kai kurios šalys teigė, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį Sąjungos pramonės modulių pardavimas eksportui labai sumažėjo ypač 2009-2011 m., o elementų - nuo 2009 m. iki 2012 m. pirmojo ketvirčio, ir kad dėl to Sąjungos pramonei daryta materialinė žala.
(715)
Tačiau, kaip parodyta toliau lentelėje, nepaisant sumažėjimo per TL, modulių eksporto apimtis yra didelė, o vidutinė kaina per TL buvo didesnė už vidutines modulių sąnaudas per visą nagrinėjamąjį laikotarpį. Todėl tai negalėjo daryti žalos Sąjungos pramonei. Elementų eksporto apimtis sudarė tik 12 proc. visos elementų gamybos apimties. Todėl, nepaisant mažų kainų per TL, tai galėjo turėti tik nedidelio poveikio Sąjungos pramonės padėčiai. Todėl su tuo susijęs argumentas turėjo būti atmestas.
13-a lentelė
Moduliai
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Modulių eksporto apimtis (MW)
989
1 279
1 157
1 148
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
129
117
116
Vidutinė eksporto kaina (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
76
59
49
Šaltinis: Europressedienst
13-b lentelė
Elementai
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Elementų eksporto apimtis (MW)
62
320
315
238
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
516
508
384
Vidutinė eksporto kaina (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Indeksas 2009 m. = 100)
100
78
61
47
Šaltinis: Europressedienst
(716)
Tuo remiantis nustatyta, kad Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatų poveikis nebuvo toks, kad dėl jo būtų daryta materialinė žala Sąjungos pramonei. Todėl su tuo susiję šalių argumentai turėjo būti atmesti.
5.3.12. Skalūnų dujų telkinių atradimas Europos Sąjungoje
(717)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žalą Sąjungos pramonei darė Sąjungoje atrasti skalūnų dujų telkiniai, o perspektyvos didinti pigių skalūnų dujų gamybą Sąjungoje sumažino valstybės ir privačias investicijas į atsinaujinančiųjų šaltinių energijos projektus.
(718)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį labai padidėjo tiriamojo produkto suvartojimas, kaip jau minėta 509 konstatuojamojoje dalyje. Be to, per tyrimą negauta faktinių įrodymų, kad Sąjungos pramonei būtų daryta žala dėl to, kad Europos Sąjungoje buvo atrasti skalūnų dujų telkiniai. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
5.3.13. Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema
(719)
Ta pati šalis teigė, kad žalą Sąjungos pramonei darė mažos investicijos į saulės energijos gamybą dėl mažų rinkos kainų už Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos išmetamųjų teršalų kreditus.
(720)
Tačiau nepateikta įrodymų ir atlikus tyrimą nenustatyta jokių faktinių aplinkybių, kuriomis šie teiginiai būtų patvirtinti. Priešingai, per tyrimą nustatyta, kad tiriamojo produkto suvartojimas per nagrinėjamąjį laikotarpį gerokai padidėjo. Tuo remiantis tvirtinimas buvo atmestas.
5.3.14. Valdymo sprendimai
(721)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad bent vienam Sąjungos gamintojui materialinę žalą darė netinkami valdymo sprendimai. Šie teiginiai pagrįsti metinėmis finansinėmis ataskaitomis ir tam tikra bendrovės akcininko kitiems akcininkams siųsto rašto informacija ir spaudoje paskelbtu straipsniu.
(722)
Iš byloje surinktos informacijos nematyti, kad kurie nors susijusios bendrovės valdymo sprendimai būtų neįprasti ar neapgalvoti arba turėtų poveikio visai Sąjungos pramonei. Todėl šis argumentas atmestas.
5.3.15. Kita vyriausybės politika
(723)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad materialinę žalą Sąjungos pramonei darė kita vyriausybės politika, pvz., atsinaujinančiosios energijos, inovacijų skatinimo, biurokratinių kliūčių panaikinimo ar prekybos lengvinimo politika ir tinklų prieigos reglamentai, nes išvardytos politikos kryptys yra naudingos eksportuojantiems gamintojams. Tačiau net jei iš tiesų dėl tam tikros nurodytos politikos gali būti sudarytos palankesnės sąlygos importui iš kitų trečiųjų šalių ir apskritai saulės energijos pramonės augimui, tokia politika būtų naudinga ir Sąjungos pramonei. Be to, tokia politika nereiškia, kad į Sąjungą turėtų būti importuojama žalingomis subsidijuotomis kainomis. Todėl šis argumentas atmestas.
5.3.16. Kiti argumentai
(724)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepalankios jos, kaip pirmtakės, padėties ir nepakankamos politinės Europos Komisijos paramos ankstesniais metais. Ši šalis taip pat teigė, kad kiekvienoje rinkoje svarbūs veiksniai yra ne tik nacionalinės paramos sistemos, taip pat gyventojų skaičius, BVP, elektros energijos suvartojimas, finansavimo galimybės ir prisijungimo prie tinklo galimybės. Tačiau minėta šalis negalėjo pagrįsti savo teiginių, todėl jie buvo atmesti.
(725)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis pakartojo, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepalankios jos, kaip pirmtakės, padėties. Tačiau šis teiginys nebuvo nei nagrinėtas, nei pagrįstas ir todėl turėjo būti atmestas.
5.4. Suvestinis kitų veiksnių, dėl kurių, kaip nustatyta, padaryta žala, vertinimas
(726)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad žala galėjo būti padaryta dėl šių kitų veiksnių: nagrinėjamojo produkto importo iš Taivano; supirkimo tarifų sumažėjimo; kai kurių Sąjungos gamintojų ilgalaikių sutarčių dėl polikristalinio silicio; finansų ir ekonomikos krizės.
(727)
Kaip išdėstyta atitinkamai 5.3.1 ir 5.3.7 skirsniuose, dėl importo iš Taivano ir tam tikrų Sąjungos gamintojų sudarytų ilgalaikių sutarčių dėl polikristalinio silicio poveikis galėjo būti tik labai nedidelis, nes bet koks poveikis išsisklaidė vertės grandinėje.
(728)
Kalbant apie ekonomikos ir finansų krizę, atlikus tyrimą nustatyta, kad pagrindinė priežastis, dėl kurios Sąjungos pramonė patyrė sunkumų ieškodama investicijoms reikalingo kapitalo, buvo subsidijuotas importas, dėl kurio Sąjungos pramonė negalėjo parduoti savo produktų už pelningą kainą, nors Sąjungos rinka sparčiai augo (2009-2011 m.).
(729)
Kiek tai susiję su supirkimo tarifais, trečiosios šalys negalėjo įrodyti, kad supirkimo tarifų dydžiai per TL buvo tokie maži, kad dėl jų Sąjungos gamintojai negalėjo parduoti nagrinėjamojo produkto už nežalingą kainą. Institucijos mano, kad paklausa galėjo sumažėti dėl sumažinto supirkimo tarifų dydžio, nes investicijos tam tikrose vietovėse tapo nebeperspektyvios. Tačiau priežastinis ryšys dėl to nutrūkti negali, netgi kartu sudėjus visus kitus veiksnius, dėl kurių, kaip nustatyta, padaryta žala, nes jų dydis vis dar buvo toks, kad nesant subsidijuoto importo Sąjungos gamintojai galėjo parduoti savo produktus už nežalingą kainą.
(730)
Todėl netgi įvertinus visų keturių kitų veiksnių, dėl kurių galėjo būti padaryta žala, poveikį subsidijavimo ir žalos priežastinis ryšys nenutrūksta.
5.5. Išvada dėl priežastinio ryšio
(731)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad tarp Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos ir subsidijuoto importo iš KLR yra priežastinis ryšys. Analizuotos kitos galimos žalos priežastys, kaip antai importas iš kitų trečiųjų šalių, suvartojimas, supirkimo tarifai, kita Sąjungos pramonei teikiama finansinė parama, pajėgumų perteklius, žaliavų kainų poveikis, sau daroma žala, konkurencija su produktais plona plėvele, finansų krizė ir jos poveikis, Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatai, skalūnų dujų telkinių atradimas Europos Sąjungoje, valdymo sprendimai, Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema ir kita vyriausybės politika, tačiau nustatyta, kad dėl nė vienos iš jų nenutrūksta nustatytas subsidijuoto importo iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
(732)
Visų veiksnių, dėl kurių padaryta žala, išskyrus subsidijuotą importą, poveikis buvo išnagrinėtas atskirai ir kartu. Todėl daroma išvada, kad bendrai įvertinus visų veiksnių, dėl kurių galėjo būti padaryta žala Sąjungos pramonei (t. y. importo iš trečiųjų šalių, supirkimo tarifų, žaliavų kainų poveikio, finansų krizės), poveikį negalima paaiškinti Sąjungos pramonei padarytos žalos, ypač kiek tai susiję su mažomis kainomis ir finansiniais nuostoliais, patirtais dėl į rinką besiskverbiančio dideliais kiekiais ir mažomis kainomis iš KLR importuojamo nagrinėjamojo produkto. Todėl atsižvelgiant į pirmiau pateiktą analizę, kurioje buvo tinkamai atskirtas visų žinomų veiksnių poveikis Sąjungos pramonės padėčiai nuo subsidijuoto importo žalingo poveikio, padaryta išvada, kad yra subsidijuoto importo iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
6. SĄJUNGOS INTERESAI
6.1. Pirminės pastabos
(733)
Remiantis pagrindinio reglamento 31 straipsniu nagrinėta, ar nepaisant pateiktų išvadų dėl žalingo subsidijavimo buvo įtikinamų priežasčių, leidžiančių daryti išvadą, kad šiuo konkrečiu atveju kompensacinių priemonių nustatymas prieštarautų Sąjungos interesams. Šiuo tikslu ir pagal pagrindinio reglamento 31 straipsnio 1 dalį Sąjungos interesai buvo nagrinėjami remiantis įvairių visų su šiuo tyrimu susijusių dalyvių, įskaitant Sąjungos pramonės, fotovoltinių produktų sektoriaus gamintojų ir vartotojų grandies bendrovių, taip pat nagrinėjamojo produkto importuotojų, naudotojų ir vartotojų, interesų vertinimu.
(734)
Inicijavus gretutinį antidempingo tyrimą apie save pranešė apie 150 ekonominės veiklos vykdytojų; atliekant šį tyrimą į juos buvo tinkamai atsižvelgta. Specialūs klausimynai nusiųsti nesusijusiems importuotojams, gamintojų grandies veiklos vykdytojams (įskaitant žaliavų gamintoją ir tiriamojo produkto gamybos įrangos tiekėjus), vartotojų grandies veiklos vykdytojams (įskaitant projektų vystytojus ir montuotojus) ir vartotojų organizacijai BEUC. Informacijos pateikė trys asociacijos, atstovaujančios įvairiems veiklos vykdytojams (Sąjungos pramonei ir gamintojų bei vartotojų grandžių veiklos vykdytojams) fotovoltinių produktų sektoriuje.
(735)
Teigta, kad vertinant Sąjungos interesus nebuvo remtasi tipišku veiklos vykdytojų skaičiumi.
(736)
Komisija su įvairiais veiklos vykdytojais susisiekė toliau nurodytais būdais.
(737)
Dėl gamintojų ir vartotojų grandžių veiklos vykdytojų, kaip minėta 734 konstatuojamojoje dalyje, Komisija taip pat nusiuntė specialius klausimynus maždaug 150 veiklos vykdytojų, įskaitant tuos nesusijusius importuotojus, kurie pranešė apie save inicijavus tyrimą ir todėl turėjo galimybę Komisijai pateikti atitinkamus duomenis. Gautas 21 klausimyno atsakymas. Be to, atsižvelgta ne tik į klausimyno atsakymus, bet ir į patikrinamas ir tinkamai pagrįstas pastabas ir informaciją, kuriuos per nustatytą laikotarpį pateikė suinteresuotosios šalys, neatsižvelgiant į tai, ar šios šalys atsakė į klausimyną. Visų pirma, AFASE Komisijai pateikė pastabas savo narių - fotovoltinių produktų sektoriaus veiklos vykdytojų, kurie taip pat nagrinėti, vardu.
(738)
Dėl nesusijusių importuotojų, kaip minėta 25 konstatuojamojoje dalyje, Komisija susisiekė su visais 250 nesusijusių importuotojų, apie kuriuos pranešė skundo pateikėjas, ir pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnį laikinai atrinko bendroves, kurioms tenka didžiausia tipiška importo apimtis ir kurias būtų galima tinkamai ištirti per turimą laikotarpį. Tačiau patikrinus paaiškėjo, kad tik viena iš laikinai atrinktų bendrovių iš tiesų buvo nesusijusi importuotoja. Vėlesniame tyrimo etape dar keli nesusiję importuotojai, kurie iš pradžių inicijavimo etape pateikė atrankos formos atsakymus, tačiau nebuvo atrinkti, buvo pakviesti toliau bendradarbiauti atliekant tyrimą. Šeši iš jų sutiko, jiems nusiųstas klausimynas ir penki pateikė atsakymus, iš kurių trys laikyti pakankamai išsamiais. Taigi, galiausiai atrinkti nesusiję importuotojai - keturi nesusiję importuotojai, kuriems teko 2-5 proc. nagrinėjamojo produkto importo apimties. Dėl tokios mažos procentinės dalies, reikia atsižvelgti į tai, kad didžioji nagrinėjamojo produkto importo į Sąjungą dalis nevykdoma per nesusijusius importuotojus.
(739)
Galima apibendrinti, kad nagrinėjant Sąjungos interesus remtasi šia informacija:
-
aštuonių atrinktų Sąjungos gamintojų ir keturių atrinktų nesusijusių importuotojų pateiktais klausimyno atsakymais, taip pat aštuonių gamintojų grandies veiklos vykdytojų ir trylikos vartotojų grandies veiklos vykdytojų (septynių projektų vystytojų ir (arba) montuotojų, šešių paslaugų teikėjų, taip pat vykdančių veiklą fotovoltinių produktų sektoriuje) iš 150 veiklos vykdytojų, kurie pranešė apie save inicijavus tyrimą ir kuriems nusiųsti specialūs klausimynai, pateiktais specialių klausimynų atsakymais;
-
duomenimis, kurie patikrinti atlikus patikrinimą vietoje aštuonių Sąjungos gamintojų, vieno nesusijusio importuotojo, dviejų gamintojų grandies veiklos vykdytojų, keturių vartotojų grandies veiklos vykdytojų (projektų vystytojų ir (arba) montuotojų) ir vienos asociacijos patalpose (žr. laikinojo antidempingo reglamento 17 konstatuojamąją dalį ir šio reglamento 29 konstatuojamąją dalį).
-
duomenimis apie Sąjungos interesus, kuriuos pateikė kitos suinteresuotosios šalys, įskaitant asociacijas, ir viešais duomenimis apie fotovoltinių produktų rinkos raidą Europoje, visų pirma, EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyva.
6.2. Sąjungos pramonės interesai
(740)
Sąjungos pramonė panašaus produkto gamybai ir pardavimui per TL buvo tiesiogiai įdarbinusi apie 21 000 darbuotojų.
(741)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonei dėl subsidijuoto importo iš nagrinėjamosios šalies per TL padaryta materialinė žala. Primenama, kad tam tikrų žalos rodiklių raidos tendencija per nagrinėjamąjį laikotarpį buvo neigiama. Visų pirma, padarytas didelis poveikis su bendradarbiaujančių Sąjungos gamintojų finansine veikla susijusiems žalos rodikliams, kaip antai pelningumui, grynųjų pinigų srautui ir investicijų grąžai. Iš tiesų Sąjungos modulių ir elementų gamintojai 2011 m. ir per TL veikė nuostolingai. Todėl kai kurie Sąjungos gamintojai jau buvo priversti uždaryti gamybos įmones, o tam tikri kiti tapo nemokūs. Panašu, kad nenustačius priemonių Sąjungos pramonės ekonominė padėtis toliau blogėtų.
(742)
Tikimasi, kad nustačius kompensacines priemones bus atkurtos sąžiningos prekybos sąlygos Sąjungos rinkoje, kuriomis pasinaudojusi Sąjungos pramonė galės panašaus produkto kainas priderinti prie gamybos sąnaudų ir padidinti pelningumą. Taip pat galima tikėtis, kad nustačius kompensacines priemones Sąjungos pramonė galėtų atgauti bent dalį per nagrinėjamąjį laikotarpį prarastos rinkos dalies, o tai turėtų teigiamo poveikio jos bendrai finansinei padėčiai. Be to, Sąjungos pramonė galėtų lengviau padidinti kapitalą ir toliau investuoti į MTTP ir inovacijas fotovoltinių produktų rinkoje. Pagaliau per tyrimą taip pat nustatyta, kad Sąjungos gamintojai, kurie dėl importo iš Kinijos daromo spaudimo buvo priversti sustabdyti gamybą, galėtų atnaujinti veiklą. Apskritai pagal šį scenarijų būtų išsaugota ne tik 21 000 esamų Sąjungos pramonės darbo vietų (per TL), bet ir būtų pagrįstų perspektyvų gamybai ir užimtumui toliau didinti.
(743)
Manoma, kad nenustačius priemonių dar būtų prarasta rinkos dalis ir toliau blogėtų Sąjungos pramonės pelningumas. Trumpuoju ar vidutiniu laikotarpiu šie rodikliai nebūtų stabilūs. Todėl be daugelio Sąjungos gamintojų, kurie jau buvo priversti pasitraukti iš rinkos, kiti gamintojai taptų nemokiais ir per trumpą laikotarpį veikiausiai pranyktų iš Sąjungos pramonės taip padarydami didelį poveikį šiuo metu užimtoms darbo vietoms.
(744)
Kai kurios suinteresuotosios šalys nesutiko, kad Sąjungos pramonė galėtų pasinaudoti kompensacinėmis priemonėmis, ir teigė, kad i) nustačius priemones sumažės fotovoltinių produktų paklausa Sąjungoje, todėl Sąjungos pramonė negalės parduoti daugiau, ii) Sąjungos pramonės gamybos įrenginiai yra per maži, kad būtų galima patenkinti tam tikrų rūšių įrenginių, kaip antai komercinių stoge montuojamų ir didelių antžeminių sistemų, paklausą, iii) Sąjungos gamintojai nėra patrauklūs bankams, iv) nustačius muitus elementams de facto padidės Sąjungos gamintojų modulių gamybos kaina, todėl jie taps nebe tokie patrauklūs vartotojams, v) jei labai sumažės importas iš Kinijos, tuo, kad iš KLR importuojama mažiau, greičiausiai pasinaudos kitų trečiųjų šalių gamintojai.
(745)
Dėl tvirtinimo, kad nustačius priemones sumažės fotovoltinių produktų paklausa Sąjungoje, todėl Sąjungos pramonė negalės parduoti daugiau, pažymima, kad šalys negalėjo pateikti jokių patikrinamų įrodymų, kad egzistuoja tiesioginis ryšys tarp priemonių nustatymo ir sumažėjusios fotovoltinių produktų paklausos, kuriai pastaraisiais metais įtakos turėjo keli veiksniai.
(746)
Atsakant į teiginį, kad Sąjungos pramonės gamybos įrenginiai yra per maži, kad būtų galima patenkinti tam tikrų rūšių įrenginių, kaip antai komercinių stoge montuojamų ir didelių antžeminių sistemų, paklausą, reikėtų pažymėti, kad atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė yra pajėgi tiekti tiek komercinius ir pramoninius įrenginius (40 kW-1 MW), tiek paslaugoms teikti skirtus įrenginius (1-10 MW). Be to, atliekant tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad tame pačiame projekte nebuvo galima naudoti skirtingų gamintojų tiekiamų produktų. Todėl teiginys buvo atmestas.
(747)
Argumentas, kad Sąjungos pramonė negalėtų pasinaudoti priemonėmis, nes Sąjungos gamintojai nėra patrauklūs bankams, ir investiciniai fondai nesutiktų finansuoti projektų, kuriuose naudojami ES pagaminti moduliai, nebuvo pagrįstas. Bet kokiu atveju tikimasi, kad nustačius priemones bus atkurtos sąžiningos rinkos sąlygos, o tai turėtų užtikrinti investuotojus, įskaitant bankų sektoriaus, kad Sąjungos gamintojai gali vystyti perspektyvius projektus. Tuo remiantis šis teiginys atmestas.
(748)
Dėl tvirtinimo, kad nustačius muitus elementams de facto padidės Sąjungos gamintojų modulių gamybos kaina, todėl jie taps nebe tokie patrauklūs vartotojams, neatmetama, kad nustačius muitus ilgainiui kainos gali šiek tiek padidėti, tačiau taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad viešuose šaltiniuose nurodoma modulių ir elementų kainų mažėjimo tendencija. Taigi, net jei nustačius priemones elementų sąnaudos gali padidėti, modulių sąnaudos turėtų mažėti dėl bendros kainų mažėjimo tendencijos. Susiję gamintojai taip pat gali nuspręsti tiekti elementus iš Sąjungos, o nebe iš KLR. Galiausiai manoma, kad nustačius priemones padidės Sąjungos elementų gamintojų pajėgumų naudojimas, taigi padidės jų masto ekonomija ir todėl sumažės sąnaudos. Todėl teiginys buvo atmestas.
(749)
Argumentas, kad labai sumažėjus importui iš Kinijos tuo greičiausiai pasinaudos kitų trečiųjų šalių gamintojai, o ne Sąjungos pramonė, atlikus tyrimą nepatvirtintas. Atliekant tyrimą nenustatyta jokių aiškių požymių, kad kitos trečiosios šalys masiškai nukreips savo eksportą į Sąjungos rinką, ypač atsižvelgiant į tai, kad vieši šaltiniai prognozuoja galimą kitų trečiųjų šalių rinkų, ypač Azijoje, plėtrą. Galiausiai nėra požymių, kad net jei sumažėjus importui iš Kinijos padidėtų importas iš kitų trečiųjų šalių, Sąjungos pramonė negalės konkuruoti su importu iš šių šalių.
(750)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kai kurios šalys tvirtino, kad nerealu tikėtis tvarios Sąjungos pramonės, kuri gamintų modulius ir elementus, atsiradimo, nes nėra racionalaus investuotojo, kuris investuotų į Sąjungos gamintojus, kurių sąnaudų struktūra tariamai yra nepalanki, ir todėl jie negali gaminti konkurencingomis kainomis. Atlikus tyrimą nepatvirtinta, kad Sąjungos pramonės sąnaudų struktūra yra nepalanki, kaip paaiškinta laikinojo antidempingo reglamento 202 ir 203 konstatuojamosiose dalyse. Todėl, jei nebūtų subsidijuoto importo ir būtų veiksmingiau panaudojami gamybos pajėgumai, turėtų būti pasiekta masto ekonomija ir galėtų atsirasti tvari Sąjungos pramonė. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šis argumentas buvo atmestas.
(751)
Viena šalis tvirtino, kad supirkimo tarifų pokyčiai daro poveikį paklausai Sąjungoje, o investuotojų numatoma investicijų grąža yra susijusi su šiais pokyčiais. Visų pirma, ji tvirtino, kad jei nustačius muitus Sąjungoje kainos padidės, o supirkimo tarifai atitinkamai nepadidės, paklausa sumažės ir Sąjungos pramonė nustatytais muitais nepasinaudos.
(752)
Atsakant į minėtą teiginį pažymima, kad, nepaisant supirkimo tarifų dydžio ir fotovoltinių įrenginių paklausos sąsajos, iš atliekant tyrimą surinktų įrodymų matyti, kad ateityje paklausa vis mažiau priklausys nuo supirkimo tarifų ir kitų paramos sistemų, nes keliose Sąjungos vietovėse tam tikrų rūšių įrangos saulės energijos sąnaudos greičiausiai jau yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Be to, numatoma investicijų grąža turėtų būti grindžiama sąžiningomis rinkos kainomis. Galiausiai, neatmetama, kad nustačius muitus ilgainiui kainos gali šiek tiek padidėti, tačiau taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad viešuose šaltiniuose nurodoma bendra kainų mažėjimo tendencija. Todėl šis argumentas atmestas.
(753)
Suinteresuotosios šalys nurodė, kad todėl, kad saulės baterijų plokščių paklausa yra susijusi su paramos sistemomis, ypač supirkimo tarifais, ir elektros energijos kainomis galutiniams vartotojams (pagal kurias nustatoma, ar pagaminamos energijos sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos), paklausos kainų elastingumas gali būti labai didelis. Nors dėl ypatingo rinkos pobūdžio, kurį nurodė suinteresuotosios šalys, labai padidėjus kainoms paklausa iš tiesų gali gerokai sumažėti, argumentas turi būti atmestas, kadangi labai mažai tikėtina, kad kainų padidėjimas nustačius priemones bus svarbus dėl toliau nurodytų priežasčių. Visų pirma, visi turimi šaltiniai patvirtina, kad nagrinėjamojo produkto kainos labai mažėjo per visą TL ir nuo TL pabaigos iki šiol mažėja toliau. Antra, ekonominis įsipareigojimo, kurį priėmė Komisija, poveikis yra tai, kad eksportuojantys Kinijos gamintojai tieks tokį nagrinėjamojo produkto kiekį, kuris apytiksliai atitinka dabartinę jų rinkos dalį, už minimalią importo kainą, kuri neviršys 60 c/W, o tai yra daug mažiau nei per TL nustatyta kaina. Esant šiam kainų lygiui mažai tikėtina, kad paklausa smarkiai sumažės, nes kainų lygis užtikrina pakankamą paklausą tiek pagal esamą paramos lygį pagal paramos schemas, tiek pagal esamą pagaminamos energijos sąnaudų ir kitų rūšių energijos sąnaudų atitikties lygį. Be to, tikimasi, kad elektros energijos kaina galutiniams naudotojams didės, o nagrinėjamojo produkto kaina turėtų mažėti. Įsipareigojime taikant indeksavimo formulę užtikrinama, kad skaičiuojant mažiausią importo kainą atsižvelgiama į tolesnį nagrinėjamojo produkto kainos mažėjimą. Todėl šie argumentai turi būti atmesti.
(754)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad Sąjungos pramonės interesai nėra reikšmingai, nes gamintojų ir vartotojų grandžių pramonės sukurta pridėtinė vertė yra daug didesnė už Sąjungos pramonės sukurtą vertę fotovoltinių produktų vertės grandinėje. Argumentas, kad įvairių fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus segmentų pridėtinė vertė skiriasi, neginčijamas. Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą dėl nesąžiningos prekybos praktikos. Iš tiesų kai kurie Sąjungos gamintojai jau buvo priversti uždaryti įmones, o nenustačius priemonių padėtis neabejotinai blogėtų. Visi fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus segmentai yra glaudžiai susiję, todėl Sąjungos gamybos išnykimas būtų žalingas visam fotovoltinių produktų sektoriui ir jis taptų visiškai priklausomu nuo išorės pasiūlos. Dėl minėtos priežasties bei dėl pasiūlos saugumo priežasčių šis argumentas atmestas.
(755)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad tai, jog gamintojų ir vartotojų grandžių pramonės sukurta pridėtinė vertė yra daug didesnė už Sąjungos pramonės sukurtą nagrinėjamojo produkto vertę yra susiję su klausimu, ar turėtų būti taikomi kompensaciniai muitai. Šiuo atžvilgiu patvirtinama, kad įvertindamos Sąjungos interesus institucijos atsižvelgė tiek į teigiamus, tiek į neigiamus muitų padarinius skirtingiems ekonominės veiklos vykdytojams. Nors priemonių poveikis gamintojų ir vartotojų grandžių pramonei ribotas, bet jas taikant Sąjungos pramonė turės galimybę atsigauti nuo žalingo subsidijavimo.
(756)
Viena šalis prieštaravo dėl darbo vietų, kurios būtų išsaugotos nustatant priemones, skaičiaus. Jos teigimu, Sąjungos pramonėje dirba 6 000 darbuotojų, o ne 25 000, kaip nurodyta laikinojo antidempingo reglamento 229 konstatuojamojoje dalyje.
(757)
Tačiau šis teiginys nepagrįstas jokiais įrodymas ir todėl buvo atmestas. Paaiškinta, kad atsižvelgiant į tai, jog plokštelės neįtrauktos į produkto apibrėžtąją sritį, Sąjungos pramonės užimtumas per TL buvo maždaug 21 000 darbuotojų. Suinteresuotosios šalys nepateikė jokių įrodymų, kad po TL Sąjungos darbuotojų skaičius labai pasikeitė.
(758)
Taigi, atlikus tyrimą įrodyta, kad dėl subsidijuoto importo iš KLR Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą ir negalėjo investicijoms skirti lėšų, gaunamų pelningai pardavus produktą. Tikimasi, kad nustačius kompensacines priemones bus atkurtos sąžiningos prekybos sąlygos Sąjungos rinkoje ir Sąjungos pramonė galės konkuruoti esant vienodoms sąlygoms. Pasinaudodama tikėtinu importo iš KLR sumažėjimu Sąjungos pramonė turėtų padidinti pardavimą Sąjungoje bei trumpuoju laikotarpiu geriau panaudoti turimus gamybos pajėgumus. Tai savo ruožtu sukurtų masto ekonomiją. Nors įmanoma, kad nustačius priemones trumpuoju laikotarpiu padidės panašaus produkto kainos, tikėtina, kad bendra kainos mažėjimo tendencija išliks; tai grindžiama tolesniu tiriamojo produkto gamybos sąnaudų mažėjimu bei trečiųjų šalių gamintojų, kurie taip pat konkuruos Sąjungos rinkoje, daromu konkurenciniu spaudimu.
(759)
Todėl daroma išvada, kad nustačius kompensacines priemones nebūtų prieštaraujama Sąjungos pramonės interesams.
6.3. Nesusijusių importuotojų interesai
(760)
Kaip minėta 26 konstatuojamojoje dalyje, išnagrinėta atrinktų importuotojų padėtis.
(761)
Apskritai per TL keturių bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų veikla, susijusi su nagrinėjamuoju produktu, sudarė 60-100 proc. jų bendros veiklos. Be to, keturi bendradarbiaujantys nesusiję importuotojai iš KLR importavo 16-100 proc. jų bendro importuoto modulių kiekio; tik vienas iš jų importavo vien tik iš nagrinėjamosios šalies. Keturių bendradarbiaujančių importuotojų pelningumas, susijęs su nagrinėjamuoju produktu, per TL vidutiniškai sudarė apie 2,3 proc.
(762)
Buvo pateiktas argumentas, kad nagrinėjamajam produktui nustačius priemones importuotojo verslui būtų padarytas neigiamas poveikis. Pirma, nustačius muitus nebūtų panaikintas visas importas iš KLR. Antra, galima tikėtis, kad priemonių nustatymas gali turėti neigiamo poveikio importuotojų, kurie importuoja tik iš KLR, finansinei padėčiai, tačiau atsižvelgiant į tai, kad veikiausiai padidėtų importas iš kitų trečiųjų šalių, importuotojai, kurie importuoja iš KLR, galėtų pakeisti savo tiekimo šaltinius.
(763)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad muitų poveikis nesusijusiems importuotojams buvo nepakankamai įvertintas, nes nėra kitų alternatyvių pasiūlos šaltinių, kuriais būtų galima iš karto pasinaudoti ir kurie nustačius muitus pakeistų iš Kinijos importuojamą nagrinėjamąjį produktą, o atsižvelgiant į tai, kad didžioji dali gamybos sutelkta KLR, pakeisti pasiūlos šaltinį yra sunku ir todėl būtų patiriamos didelės papildomos sąnaudos.
(764)
Šiuo atžvilgiu primenama, kad dėl nustatytų priemonių nagrinėjamojo produkto importas iš KLR neturėtų nutrūkti. Tyrime nurodyta, kad galimas importo iš KLR sumažėjimas turės poveikio ypač tiems importuotojams, kurie importuoja nagrinėjamąjį produktą tik iš KLR; taip yra vieno iš keturių bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų atveju. Dėl priemonių poveikio nesusijusių importuotojų finansinei padėčiai, neatmetama, kad poveikis gali būti neigiamas, bet padaryta išvada, kad tai daugiausiai priklausys nuo jų gebėjimo pakeisti tiekimo šaltinį arba bent iš dalies perkelti galimą kainos padidėjimą vartotojams. Ekonominės veiklos vykdytojams, importuojantiems produktą ne tik iš KLR arba importuojantiems ne tik nagrinėjamąjį, bet ir kitus produktus, neigiamas poveikis bus dar mažesnis. Todėl Komisija mano, kad nors tikėtina, kad bus daromas neigiamas poveikis nagrinėjamojo produkto importuotojams, šis poveikis vidutiniškai bus ribotas.
(765)
Vienas nesusijęs importuotojas teigė, kad jam reikia daug darbo laiko ir finansinių investicijų, kad jis galėtų gauti produktus iš naujo tiekėjo. Šiuo požiūriu po galutinio atskleidimo pateiktas teiginys, kad atliekant tikrinimą vietoje patikrinimo grupei pateikti svarbūs įrodymai, susiję su ilgalaikio bandymo reikalavimu, kurį importuotojas privalo įvykdyti prieš nuspręsdamas produktą tiekti iš tam tikro eksportuotojo.
(766)
Pripažįstama, kad dėl naujo importuotojo ir tiekėjo sandorio gali būti patiriama papildomų sąnaudų ir prarandama laiko (pvz., išbandant produktą). Tačiau šis poveikis nėra didesnis už būtinybę atkurti sąžiningą konkurenciją rinkoje. Tuo pačiu metu, tiekėjų keitimas laikomas normalia rizika, kuri įvertinta importuotojo verslo veikloje ir susijusi su tuo, kad fotovoltinių produktų pramonė stiprėja ir todėl nuolatos vyksta pokyčiai (pvz., bankrotai, konsolidavimas), dėl kurių reikia keisti tiekėjus. Be to, gali būti laikoma, kad naujų rūšių moduliai, kurie nuolatos tiekiami rinkai (pasižymintys, pvz., naujomis veiksmingumo savybėmis) taip pat turi būti išbandomi. Šiuo požiūriu galima laikyti, kad naujo produkto (net to paties tiekėjo) bandymas nėra neįprasta veikla. Todėl pateiktas argumentas atmestas.
(767)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo dvi šalys pakartotinai tvirtino, kad nebuvo tinkamai atsižvelgta į nesusijusių importuotojų interesus. Viena šalis teigė, kad šalys, negavusios nekonfidencialios papildomų bendradarbiaujančių importuotojų klausimyno atsakymų versijos, negalėjo atlikti tinkamo vertinimo. Remdamasi tuo, jog trečiųjų šalių rinkos tariamai auga, ji suabejojo Komisijos vertinimu dėl galimybės, kad importas iš kitų trečiųjų šalių į Sąjungą padidės ir importuotojai galės pakeisti tiekimo šaltinius. Šiuo atžvilgiu šalis teigė, kad tokia prielaida prieštarauja 749 konstatuojamojoje dalyje nurodytai išvadai, t. y. kad importo iš trečiųjų šalių apimtis nebus didelė. Kita šalis suabejojo, ar Komisija atsižvelgė į nediskriminavimo principą, nes Komisijos vertinime Sąjungos gamintojams skiriama daugiau dėmesio nei kitiems veiklos vykdytojams.
(768)
Pirma, patvirtinama, kad po laikinojo antidempingo reglamento paskelbimo gautų papildomų bendradarbiaujančių importuotojų klausimyno atsakymų nekonfidenciali versija buvo įtraukta į suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtą dokumentų rinkinį. Antra, prielaida, kad sumažėjus importui iš KLR importas iš trečiųjų šalių gali padidėti, neprieštarauja prielaidai, kad, atsižvelgiant į didėjančią pasaulinę fotovoltinės įrangos paklausą, toks padidėjimas nebūtų didelis. Tuo pačiu metu tikimasi, kad Sąjungos pramonė atgaus tam tikrą rinkos dalį, kuri prieš tai atiteko produktams iš KLR, todėl negalima neatsižvelgti į tai, kad nesusiję importuotojai patirs nuostolių. Tačiau pastebima, kad tikimasi, kad ilguoju laikotarpiu fotovoltinių produktų rinka didės, nes vis daugiau vietovių saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Galiausiai, paaiškinama, kad, kaip ir visuose prekybos apsaugos tyrimuose, nors Sąjungos pramonės padėtis yra vertinama siekiant nustatyti, ar ji dėl subsidijuoto importo patyrė materialinės žalos, atsižvelgiant į Sąjungos interesų analizę Sąjungos pramonė buvo vertinama vienodomis sąlygomis kaip ir kiti ekonominės veiklos vykdytojai, įskaitant nesusijusius importuotojus. Taip pat paaiškinta, kad tyrimas, ar Sąjungos pramonė patyrė materialinės žalos, atliekamas konkrečiai pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 4 dalį, kurioje nurodyti pagrindiniai tokio tyrimo standartai. Pagal pagrindinio reglamento 31 straipsnyje nurodytus standartus Sąjungos interesai tiriami tik tada, jei nustatoma, kad vyko žalingas subsidijavimas. Todėl laikyta, kad galimas neigiamas priemonių poveikis tam tikriems importuotojams, ypač tiems, kurie importuoja tik iš KLR, nėra didesnis už priemonių naudą Sąjungos pramonei ir vidutinio bei ilgo laikotarpio naudą Sąjungos fotovoltinių produktų pramonei dėl sąžiningos konkurencijos.
(769)
Todėl padaryta išvada, kad nustačius siūlomo dydžio priemones nesusijusių nagrinėjamojo produkto importuotojų padėčiai būtų padarytas tam tikras neigiamas poveikis.
6.4. Gamintojų grandies veiklos vykdytojų interesai
(770)
Gamintojų grandies veiklos vykdytojai daugiausia gamina žaliavas, taip pat gamina ir projektuoja tiriamojo produkto gamybos įrangą. Iš aštuonių gamintojų grandies veiklos vykdytojų gauti klausimyno atsakymai. Surengti du žaliavų gamintojo ir gamybos įrangos gamintojo tikrinamieji vizitai.
(771)
Apskritai per TL aštuonių bendradarbiaujančių gamintojų grandies veiklos vykdytojų veikla, susijusi tiriamuoju produktu, skyrėsi priklausomai nuo jų bendros veiklos: tik vienos bendradarbiaujančios bendrovės 100 proc. veiklos buvo susijusi su tiriamuoju produktu, o kitų veiklos vykdytojų atveju šis santykis sudarė 6-80 proc. Per TL su nagrinėjamuoju produktu susijusi veikla vidutiniškai sudarė apie 41 proc. bendros bendradarbiaujančių gamintojų grandies veiklos vykdytojų veiklos. Aštuoni bendradarbiaujantys gamintojų grandies veiklos vykdytojai per TL buvo įdarbinę apie 4 200 darbuotojų. Pelningumas svyravo nuo labai didelio iki šiek tiek neigiamo, nelygu segmentas ir individuali bendrovė. Per tyrimą nustatyta, kad veiklos vykdytojai, kurių pelningumas buvo neigiamas, nukentėjo dėl blogos Sąjungos pramonės padėties, nes kai kurie prarasti jų pirkėjai buvo Sąjungos tiriamojo produkto gamintojai, ir dėl suvartojimo sumažėjimo. Neįtraukus plokštelių į produkto apibrėžtąją sritį Sąjungos gamintojai, gaminantys šį produktą, turėtų gauti naudos dėl nustatytų muitų, nes tikimasi, kad Sąjungos pramonė padidins elementų ir modulių gamybą.
(772)
Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojai produktą parduodavo Sąjungoje, KLR ir kitoms trečiosioms šalims. Per TL parduota taip: Sąjungoje parduota apie 20 proc. produkto, KLR - beveik 50 proc., o kitoms trečiosioms šalims - apie 30 proc.
(773)
Kai kurios gamintojų grandies šalys teigė, kad nustačius kompensacines priemones jų veiklai būtų padarytas neigiamas poveikis, nes KLR yra pagrindinė jų eksporto rinka. Tvirtinta, kad dėl muitų gerokai sumažėtų nagrinėjamojo produkto importas iš KLR į Sąjungą, o KLR dėl to sumažintų polikristalinio silicio ir gamybos įrangos importą iš Sąjungos. Todėl Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojai turėtų tariamai sumažinti veiklos apimtį ir darbo vietų skaičių Sąjungoje.
(774)
Pažymima, kad muitu siekiama atkurti vienodas prekybos sąlygas, o ne panaikinti nagrinėjamojo produkto importą iš Kinijos. Taigi į Sąjungos rinką turėtų būti toliau importuojamas tam tikras produkto kiekis iš Kinijos, tačiau sąžiningomis kainomis. Be to, per tyrimą nustatyta, kad Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojų apskritai yra įvairiose nacionalinėse rinkose, tad jie nepriklauso vien tik nuo jų eksporto į KLR. Todėl būtų pagrįsta manyti, kad pasaulinėje fotovoltinių produktų rinkoje Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojams sumažėsiantį eksportą į KLR veikiausiai pavyktų kompensuoti eksportu į kitas rinkas, kurios viešų rinkos tyrimų duomenimis veikiausiai augs. Bet kuriuo atveju Kinijos fotovoltinių produktų rinkoje jau pastebimas didelis gamybos pajėgumų perteklius, todėl abejojama, ar Sąjungos gamybos įrangos gamintojams per trumpą ar vidutinį laikotarpį pavyktų parduoti daugiau gamybos įrangos KLR.
(775)
Suinteresuotosios šalys teigė, kad fotovoltinių produktų vertės grandinėje didžioji dalis žaliavų gaunama iš Sąjungos ir kad nustačius muitus tokia palanki padėtis pasikeistų. Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis nurodė, kad šiuo atveju nustačius priemones KLR gali imtis atsakomųjų priemonių ir nustatyti priemones Sąjungos produktams.
(776)
Šiuo atžvilgiu tikimasi, kad net ir nustačius muitus ir toliau bus importuojama iš Kinijos į Sąjungą. Be to, remiantis įvairiais fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus šaltiniais, kaip antai EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyva, numatoma, kad galimas paklausos Sąjungoje sumažėjimas bus trumpalaikis (2013 ir 2014 m.) ir kad suvartojimas Sąjungoje vėlesniais metais vėl padidės. Be to, nutraukus nesąžiningą prekybos praktiką tikėtina, kad Sąjungos fotovoltinių produktų rinka vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu taps stabili ir tai bus naudinga visiems Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams. Galiausiai, dėl argumento dėl galimų KLR atsakomųjų veiksmų šiuo atveju nustačius priemones, primenama, kad KLR, kaip PPO narė, gali vykdyti prekybos apsaugos tyrimus tik pagrįstomis aplinkybėmis ir toks tyrimas turi atitikti griežtas PPO taisykles. Komisija stebi visus tokius tyrimus, siekdama užtikrinti, kad laikomasi PPO taisyklių. Todėl šis argumentas atmestas.
(777)
Kai kurios šalys prieštaravo argumentui, kad sumažėjęs Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojų fotovoltinių produktų eksportas į KLR galėtų būti kompensuojamas eksportu į kitas rinkas, teigdamos kad dėl muitų sumažės pasaulinė produkto paklausa.
(778)
Šiuo atžvilgiu visų pirma pažymima, kad nemanoma, kad nustačius muitus importas iš Kinijos visiškai nutrūktų. Be to, remiantis atliekant tyrimą gauta informacija nenustatyta jokio importo iš KLR Sąjungos rinkoje ir eksporto iš KLR į kitas rinkas ryšio. Be to, viešuose šaltiniuose, kaip antai EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyvoje, numatoma, kad ateinančiais metais pasaulinė fotovoltinių produktų rinka augs. Dėl Kinijos fotovoltinių produktų rinkos, yra požymių, kad vartojimas KLR vidaus rinkoje labai išaugs (pvz., kaip nurodė EPIA). Atsižvelgiant į tai, nėra tikėtina, kad nustačius priemones labai sumažės Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojų eksportas į KLR.
(779)
Taip pat reikėtų pastebėti, kad paklausos sumažėjimas Sąjungoje 2013 ir 2014 m. gali turėti neigiamą poveikį gamintojų grandies veiklos vykdytojams. Tačiau tai negali būti siejama, bent jau didžiąja dalimi, su muitais. Be to, dėl Sąjungos fotovoltinių produktų pramonei skirtų įrenginių gamintojų, dėl esamų didelių nepanaudotų pajėgumų KLR, nėra tikėtina, kad jų eksportas į KLR labai padidėtų, net ir tuo atveju, jei Kinijos gamintojai padidintų gamybos apimtis. Galiausiai, remiantis atliekant tyrimą surinkta informacija, įrenginių gamintojams poveikio taip pat gali turėti Kinijos 12-tasis saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio planas, kuriame numatyta, kad iki 2015 m. 80 proc. elementų gamybos įrangos turėtų būti KLR kilmės. Net jei toks pokytis vyks laikantis PPO taisyklių, dėl jo taip pat gali būti ribojamos Sąjungos įrenginių gamintojų galimybės konkuruoti Kinijos rinkoje. Todėl pirmiau pateiktas argumentas buvo atmestas.
(780)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo KLR vyriausybė teigė, kad 12-tasis saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio planas numato tik bendruosius principus, kurie nėra privalomi, nes jų įgyvendinimo galia nėra nustatyta, todėl neturėtų būti laikoma, kad bus ribojamos Sąjungos įrenginių gamintojų galimybės konkuruoti Kinijos rinkoje. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad KLR vyriausybė įtraukė fotovoltinių produktų pramonę į 12-tojo penkmečio plano strateginių pramonės šakų sąrašą bei paskelbė specialų saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio planą. Šiame plane KLR vyriausybė nurodė remianti „pažangias įmones“ ir „pagrindines įmones“, įsipareigojo „padėti įgyvendinti fotovoltinių produktų pramonės skatinimo politiką“ ir „formuoti bendrą parengtį pramonės, finansų ir mokesčių srities politikai remti…“. Be to, kadangi plane nustatyta, ką Kinijos pramonė turėtų pasiekti per penkerius metus, jis daro didelį poveikį verslo aplinkai, tiek KLR, tiek ir su KLR verslo ryšių turinčiose šalyse. Atsižvelgiant į tai, yra aiškių požymių, kad šiuo planu ribojama Kinijos elementų gamintojų ir į Kinijos rinką eksportuojančių Sąjungos gamybos įrangos gamintojų pasirinkimo laisvė. Todėl šis argumentas atmestas.
(781)
Vienas bendradarbiaujantis žaliavų gamintojas prieštaravo, kad sumažėjusi gamyba Kinijos rinkoje bus kompensuojama kitose rinkose, atsižvelgiant į tai, kad KLR įrengta daug gamybos pajėgumų, kuriuos įrengti kitur nebūtų lengva. Šis argumentas atmetamas, nes nėra tariamo gamybos Kinijos rinkoje sumažėjimo požymių.
(782)
Viena suinteresuotoji šalis prieštaravo dėl laikinojo antidempingo reglamento 236 konstatuojamojoje dalyje nurodyto gamintojų grandies darbuotojų skaičiaus. Paaiškinama, kad nurodyti 4 200 darbuotojų yra susiję tik su bendradarbiaujančiais gamintojų grandies veiklos vykdytojais, kaip antai įrangos gamintojais ir polikristalinio silicio tiekėju, remiantis jų klausimyno atsakymais, o ne su visu sektoriumi.
(783)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, daroma išvada, kad kompensacinių priemonių poveikis gamybos įrangos gamintojams nebūtų reikšmingas, o poveikis žaliavų tiekėjui trumpą laikotarpį gali būti neigiamas atsižvelgiant į jo galimą pardavimo Kinijai sumažėjimą.
6.5. Vartotojų grandies veiklos vykdytojų interesai
(784)
Vartotojų grandies veiklos vykdytojai daugiausia susiję su projektų vystymu, rinkodara bei ryšiais ir fotovoltinių produktų montavimu. Trylika vartotojų grandies veiklos vykdytojų pateikė klausimyno atsakymus, t. y. septyni veiklos vykdytojai, kurių veikla yra tiesiogiai susijusi su panašiu produktu (t. y. projekto vystytojai ir montuotojai), ir šeši fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus paslaugų (logistikos, transporto, viešųjų ryšių ir t. t.) teikėjai, t. y. veiklos vykdytojai, kurių veikla nėra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu. Vieną iš šių klausimyno atsakymų pateikė nesusijęs importuotojas, kuris, kaip paaiškėjo, buvo vartotojų grandies veiklos vykdytojas, nes jo veikla - montavimas (žr. 25 konstatuojamąją dalį).
(785)
Laikinojo antidempingo reglamento 242 konstatuojamojoje dalyje įvertinta, kad apskritai vartotojų grandies veiklos vykdytojų (montuotojų ir projektų vystytojų) veikla, susijusi su tiriamuoju produktu, skyrėsi, palyginti su jų bendra veikla. Per TL ji vidutiniškai sudarė 41 proc. Bendradarbiaujančių veiklos vykdytojų pelningumas, susijęs su tiriamuoju produktu, per TL vidutiniškai sudarė apie 11 proc. Septyni bendradarbiaujantys vartotojų grandies veiklos vykdytojai per TL buvo įdarbinę apie 550 darbuotojų.
(786)
Kelios šalys prieštaravo dėl vartotojų grandies veiklos vykdytojų apyvartos, pelningumo ir užimtumo duomenų, kuriuos Komisija gavo iš septynių vartotojų grandies veiklos vykdytojų klausimyno atsakymų, tipiškumo. AFASE pateikė atliktos jos narių (montuotojų) apklausos rezultatus, siekdama parodyti, kad pagrindinis daugumos montuotojų pajamų šaltinis yra fotovoltinių produktų pramonės sektorius. AFASE taip pat tvirtino, kad vartotojų grandies veiklos vykdytojai, ypač montuotojai, priešingai nei nustatyta laikinojo antidempingo reglamento 242 konstatuojamojoje dalyje pateiktose išvadose, gavo tik vienženklį pelno dydį ir negalėtų absorbuoti muitų.
(787)
Dėl laikinajame antidempingo reglamente naudotų duomenų tipiškumo, Komisija naudojo visus duomenis, kuriuos pateikė specialaus klausimyno atsakymus pateikę vartotojų grandies veiklos vykdytojai, ir AFASE pateiktus duomenis, kaip paaiškinta 737 konstatuojamojoje dalyje.
(788)
Dėl teiginio, kad fotovoltinių produktų pramonės sektorius yra pagrindinis daugumos montuotojų pajamų šaltinis, išsamiau išnagrinėjus septynių vartotojų grandies veiklos vykdytojų (montuotojų ir projektų vystytojų) pateiktus klausimyno atsakymus patvirtinta, kad tiesiogiai su tiriamuoju produktu susijusi veikla sudarė vidutiniškai 42 proc. šių veiklos vykdytojų veiklos, o vidutinis pelningumas buvo 11 proc. Tačiau, atsižvelgiant į jų veiklą (tiesiogiai nesusijusią su tiriamuoju produktu), bendra svarba labai padidėja trijų iš septynių veiklos vykdytojų atveju. Todėl atitinkama procentinė dalis per TL sudarytų 45-100 proc. Be to, septynių veiklos vykdytojų (montuotojų ir projektų vystytojų) su fotovoltiniais produktais susijusios veiklos pelningumas, įskaitant tiesiogiai su tiriamuoju produktu nesusijusią veiklą, vidutiniškai sudarytų 9 proc. Dėl užimtumo, septynių veiklos vykdytojų su fotovoltiniais produktais susijusi veikla, įskaitant tiesiogiai su tiriamuoju produktu nesusijusią veiklą, TL atitiko 660 darbo (visą darbo dieną) vietų. Be su fotovoltiniais produktais susijusių projektų ir montavimo šie veiklos vykdytojai taip pat atliko vėjo energijos montavimo veiklą ir gamino elektros energijos įrangą.
(789)
Laikoma, kad bet koks vartotojų grandies veiklos vykdytojams daromas priemonių poveikis visų pirma turėtų būti vertinamas pagal jų veiklą, tiesiogiai susijusią su tiriamuoju produktu; per TL tokios veiklos vidutinis pelningumas buvo 11 proc. Tačiau net jei tai vertinama pagal visą su fotovoltiniais produktais susijusią veiklą, tiesiogiai nesusijusią su tiriamuoju produktu, išvados labai nesikeistų, nes apskritai, įvairūs vertinti veiksniai, konkrečiai pelningumas ir galimybė iš dalies absorbuoti muitą, nelabai skyrėsi (vidutinis pelningumas sumažėja nuo 11 proc. iki 9 proc.). Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis, kurios patalpose Komisija surengė tikrinamąjį vizitą, prieštaravo dėl išvados dėl montuotojų ir projekto vystytojų pelningumo tipiškumo; jos nuomone, ši išvada tariamai pagrįsta tik vienu sandoriu. Šis argumentas atmetamas, nes Komisija vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelningumą apskaičiavo pagal visą vartotojų grandies veiklos vykdytojų klausimyno atsakymuose pateiktą informaciją.
(790)
Dėl AFASE surengtos narių apklausos, visų pirma pastebima, kad visi veiklos vykdytojai turėjo galimybę inicijuojant tyrimą pranešti apie save ir atsakyti į specialų vartotojų grandies veiklos vykdytojams parengtą klausimyną, kuriame prašoma informacijos, būtinos muitų poveikiui šiems veiklos vykdytojams įvertinti. Antra, apklausoje nenurodyta montuotojų tapatybė, todėl nebuvo galima patikrinti, ar pateikti duomenys yra susiję ir patikimi. Trečia, nors kai kurie apklausoje pateikti klausimai buvo susiję su montuotojų galimybe absorbuoti galimus muitus, apklausoje nepateikta jokių nuorodų į šių montuotojų gautą pelną per TL, taigi trūko svarbaus veiksnio priemonių poveikiui įvertinti. Todėl pagal pateiktą apklausą negalima daryti prasmingų išvadų.
(791)
Buvo pateiktas argumentas, jog priemonės neatitinka Sąjungos interesų, nes dėl jų padidės modulių kainos ir galutiniai naudotojai (vartotojai) nebus skatinami jų montuoti. Todėl vartotojų grandies veiklos vykdytojams tektų mažiau užsakymų ir jie turėtų mažinti veiklos apimtį. Šis vertinimas buvo pagrįstas Prognos atliktu tyrimu dėl galimo darbo vietų sumažėjimo, kuris buvo pateiktas atliekant šį tyrimą. Tyrime numatyta, kad nustačius muitus pavojus iškiltų daugumai darbo vietų fotovoltinių produktų rinkoje Sąjungoje. Tyrime naudotas EPIA vertinimas, pagal kurį bendras tiesiogiai su fotovoltiniais produktais susijusių darbo vietų skaičius 2011 m. visais etapais Sąjungos fotovoltinių produktų rinkoje, įskaitant Sąjungos gamintojus, importuotojus ir gamintojų bei vartotojų grandžių veiklos vykdytojus, buvo 265 000. Atskaitos tašku pasirinkus visų tiesioginių su fotovoltiniais produktais susijusių darbo vietų skaičių 2011 m., Prognos tyrime padaryta išvada, kad iš 265 000 darbo vietų per tris metus priklausomai nuo muitų dydžio bus prarasta 242 000 darbo vietų. Daugiausia darbo vietų tariamai bus prarasta vartotojų grandies rinkoje, kurioje Prognos teigimu 2011 m. dirbo apie 220 000 darbuotojų.
(792)
Per tyrimą nebuvo patvirtintas minėtas scenarijus ir nustatytas daug mažesnis tiesiogiai su fotovoltiniais produktais susijusių darbo vietų Sąjungos fotovoltinių produktų rinkoje skaičius 2011 m., per TL ir 2012 m.
(793)
Pirmiausia atliekant tyrimą suabejota EPIA nustatyto bendro darbo vietų, tiesiogiai susijusių su fotovoltiniais produktais, skaičiaus tikslumu. Tiksliau per tikrinamąjį vizitą EPIA patalpose paaiškėjo, kad duomenys, kuriais remiantis padaryta išvada dėl 265 000 darbo vietų, buvo netikslūs ir jais remiantis nebuvo galima padaryti tokios išvados. Iš tiesų per tikrinamąjį vizitą gauta informacijos, iš kurios matyti, kad 2011 m. nustatyto darbo vietų, tiesiogiai susijusių su fotovoltiniais produktais, skaičiaus paklaida yra apytikriai 20 proc. Be to, minėtam skaičiui priskiriamos darbo vietos kitose Europos šalyse, kurios nepriklauso Europos Sąjungai, taip pat darbo vietos, susijusios su produktais plona plėvele, kurie nepatenka į tyrimo apibrėžtąją sritį.
(794)
Paaiškinama, kad Europos fotovoltinių produktų asociacijos nustatyto bendro darbo vietų, tiesiogiai susijusių su fotovoltiniais produktais, skaičiaus 20 proc. paklaidos dydis, kuris gali būti taikomas didėjimo arba mažėjimo kryptimi, paaiškėjo atlikus tikrinimą EPIA. Tai rodo, kad tiksliai įvertinti vartotojų grandies sektoriaus užimtumą sunku, nes duomenys gaunami vos iš kelių šaltinių ir dažnai nesutampa.
(795)
Nepaisant šių abejonių, net jei analizuojant priemonių poveikį būtų naudotas pradinis darbo vietų skaičius, turi būti pateiktos toliau nurodytos pastabos. Apskaičiuotos 2011 m. darbo vietos Europoje, susijusios su fotovoltiniais produktais, buvo susietos su labai dideliu fotovoltinių produktų įrenginių skaičiumi Sąjungoje tais metais (apie 20 GW). Galima pagrįstai manyti, kad, atsižvelgiant į mažėjantį įrenginių skaičių iki apytikriai 17,5 GW per TL ir 15 GW 2012 m., darbo vietų skaičius ypač vartotojų grandies sektoriuje, kuris tiesiogiai susietas su įrenginių lygmeniu, atitinkamai sumažėjo. Šiuo atžvilgiu viešoje specializuotoje žiniasklaidoje nurodyta, kad Vokietijoje, kuri yra didžiausia nacionalinė rinka, užimtumas fotovoltinių produktų rinkoje 2011-2012 m. sumažėjo nuo 128 000 iki 100 000 darbo vietų, įskaitant gamintojų sukurtas darbo vietas. Be to, atliekant tyrimą iš esmės suabejota, ar į nurodytą skaičių įtrauktos tik visos darbo dienos ekvivalento darbo vietos, skirtos tik fotovoltinių produktų pramonei. Šiuo atžvilgiu per tyrimą nustatyta, kad ypač vartotojų grandies rinkoje (įrenginių montavimas) su fotovoltiniais produktais susijusi veikla paprastai sudaro tik dalį daug didesnės verslo, kurio pagrindinė veikla - šildymo ar elektros įrenginiai, santechnika ir pan., apimties.
(796)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, panašu, kad nustačius priemones gali didėti tiriamojo produkto kainos Sąjungoje ir taip per trumpą laiką gali sumažėti fotovoltinių įrenginių. Vis dėlto su šia rinkos dalimi susijusioms darbo vietoms dėl toliau nurodytų priežasčių neigiamas poveikis gali būti labai nedidelis. Pirma, su fotovoltiniais produktais susijusi bent kai kurių montuotojų veikla yra tik dalis jų verslo veiklos, be to, ji yra sezoninė. Todėl sumažėjus fotovoltinių įrenginių paklausai montuotojai galėtų vykdyti kitą veiklą. Sąjungos lygmeniu nustatyti atsinaujinančiųjų šaltinių energijos ir energijos vartojimo efektyvumo tikslai valstybėms narėms yra teisiškai privalomi, todėl tikimasi, kad sumažėjus saulės energijos įrenginių paklausai padidės kitų formų atsinaujinančiųjų šaltinių elektros energijos paklausa ir energijos vartojimo efektyvumas. Daugelis darbuotojų vartotojų grandies sektoriuje veikiausiai turi įgūdžių, kurių reikia norint pasinaudoti didėjančia paklausa šiuose panašiuose sektoriuose. Antra, atsižvelgiant į šiuo metu vartotojų grandies rinkoje gaunamą pelną (žr. 785 konstatuojamąją dalį), montuotojai galėtų absorbuoti dalį padidėjusios kainos taip sumažindami poveikį galutinėms kainoms ir fotovoltinių įrenginių paklausai.
(797)
Nepriklausomai nuo muitų nustatymo, viešose fotovoltinių įrenginių paklausos prognozėse nurodoma, kad paklausa 2013 m. veikiausiai sumažės, o metinė įrengtoji galia 2013 m. sudarys 9,8-16,5 GW - veikiausiai tai bet kokiu atveju turėtų neigiamo poveikio darbo vietų skaičiui vartotojų grandies rinkoje.
(798)
Pagaliau pažymima, kad fotovoltinių įrenginių kainos veikiausiai bet kuriuo atveju padidėtų, nes KLR produkcija, kuri yra tiekiama Sąjungos rinkai, yra labai nuostolinga, dėl to susidarė nestabili padėtis.
(799)
Dėl prarastų darbo vietų, atliekant tyrimą gauta informacija patvirtino, kad vartotojų grandies sektoriuje darbo vietos prarastos dėl fotovoltinių įrenginių paklausos Sąjungoje sumažėjimo 5 GW 2011-2012 m. Šis darbo vietų sumažėjimas negali būti susijęs su priemonėmis, nes jis atsispindi rinkos raidoje. Be to, numatoma, kad 2013 ir 2014 m. paklausa toliau mažės, ir tikėtina, kad fotovoltinių produktų pramonėje bus prarasta dar daugiau darbo vietų. Keli tyrimų centrai tokią paklausos raidą panašiai prognozavo prieš inicijuojant tyrimą, todėl tokios prarastos darbo vietos negali būti siejamos su priemonių nustatymu.
(800)
Sąjungos pramonė pateikė konsultanto PriceWaterHouseCoopers (toliau - PWC) tyrimą dėl galimo priemonės nustatymo poveikio su fotovoltiniais produktais susijusioms darbo vietoms. Šiame PWC tyrime daroma nuoroda į Prognos tyrimą, kuriame numatyta, kad fotovoltinių produktų rinkoje nes prarandama daug darbo vietų; šį tyrimą AFASE pateikė prieš nustatant laikinuosius antidempingo muitus ir į jį atsižvelgta 791 konstatuojamojoje dalyje. PWC tyrime kritikuojamas Prognos tyrimas ir nurodoma, kad bendras Prognos numatomas prarastų darbo vietų skaičius iš tiesų viršijo esamą su fotovoltiniais produktais susijusių darbo vietų skaičių Sąjungoje. Dėl muitų poveikio Sąjungos rinkai, PWC padarė priešingas išvadas nei Prognos ir numatė, kad darbo vietoms Sąjungoje bus padarytas teigiamas poveikis ir kad nauda viršija galimą neigiamą muitų poveikį (pvz., paklausai).
(801)
AFASE teigė, kad Komisija neatskleidė šaltinio, pagal kurį EPIA apskaičiavo 2011 m. 20 proc. dydžio darbo vietų, tiesiogiai susijusių su fotovoltiniais produktais, skaičiaus paklaidą.
(802)
Šis 20 proc. paklaidos dydis, kuris gali būti taikomas didėjimo arba mažėjimo kryptimi, paaiškėjo atlikus tikrinimą EPIA. Tai rodo, kad tiksliai įvertintini vartotojų grandies sektoriaus užimtumą sunku, nes duomenys gaunami vos iš kelių šaltinių ir dažnai nesutampa.
(803)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kai kurios šalys tvirtino, kad Komisijos tyrime nutylėta tai, kad dėl muitų bus prarasta dar daugiau darbo vietų, kurių jau ir taip mažėja dėl sumažėjusio fotovoltinių įrenginių skaičiaus po 2011 m. Teigta, kad toks darbo vietų praradimas, ypač vartotojų grandies sektoriuje, yra glaudžiai susijęs su tuo, kad fotovoltinės įrangos montuotojai priklauso nuo saulės energijos įrenginių. Be to, AFASE kritikavo Komisiją dėl to, kad ji tinkamai neatsižvelgė į atliktą AFASE narių apklausą bei panašią apklausą, kurią atliko Jungtinės Karalystės saulės energijos prekybos asociacija, kuriomis tariamai patvirtinama minėta priklausomybė.
(804)
Dėl tariamo Komisijos nutylėjimo, susijusio su poveikiu darbo vietoms, į tai atsižvelgta 799 ir 800 konstatuojamosiose dalyse, kuriose nagrinėti teiginiai dėl priemonių poveikio fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus darbo vietoms ir pripažįstama, kad iš tiesų trumpuoju laikotarpiu dėl priemonių gali sumažėti vartotojų grandies sektoriaus darbo vietų skaičius.
(805)
Dėl AFASE ir Jungtinės Karalystės saulės energijos prekybos asociacijos atliktų apklausų, atsakymuose dėl galutinio faktų atskleidimo nurodytos apklausoje dalyvavusios bendrovės. Tačiau apklausos tebebuvo neišsamios, nes kai kurie atsakymai buvo nepakankamai išsamūs. Išnagrinėjus apklausos rezultatus padarytos toliau nurodytos išvados. Dėl AFASE apklausos visų pirma pastebima, kad dauguma iš 50 apklaustų montuotojų nurodė, kad veikia tik fotovoltinių produktų rinkoje. 15 iš 50 montuotojų nurodė, kad iš dalies atlieka ir kitą, su fotovoltiniais produktais nesusijusią veiklą, kaip antai susijusią su šildymu, elektros instaliacija arba vėjo energija. Jungtinės Karalystės apklausos atveju, 21 iš 31 apklaustos Jungtinės Karalystės bendrovės atsakė, kad atlieka ir kitą, su fotovoltiniais produktais nesusijusią veiklą. Tai rodo, kad dėl beveik pusės projektų vystytojų ir montuotojų patvirtinta laikinojo antidempingo reglamento 247 konstatuojamojoje dalyje pateikta išvada dėl galimybės atlikti kitą veiklą, kaip antai elektros ir šildymo instaliavimas, santechnika ir kita su ekologiškos energijos įrenginiais susijusi veikla. Tačiau pripažįstama, kad tokios galimybės gali būti mažesnės, nei laikyta laikinajame antidempingo reglamente. Todėl toks švelninantis poveikis, susijęs su darbo vietų praradimu, gali būti ne toks svarbus, kaip manyta. Antra, kai kurie AFASE ir Jungtinės Karalystės saulės energijos prekybos asociacijos apklausti veiklos vykdytojai naudojo Sąjungoje pagamintus produktus ir kai kurie, siekdami išvengti padidėjusių kainų, nustačius priemones ketina įsigyti ne Kinijos kilmės produktų.
Taigi, tikimasi, kad priklausomybė nuo importo iš Kinijos ir priemonių poveikis sumažės, nes veiklos vykdytojai turi prieigą prie Sąjungoje pagamintų produktų. Trečia, pagal apskaičiuotą priemonių poveikį visų apklaustų veiklos vykdytojų verslui nebuvo galima daryti tvirtų išvadų, nes vertinimas buvo įvairus. Kai kurios bendrovės netgi negalėjo įvertinti tokio poveikio. Ketvirta, Jungtinės Karalystės apklausoje atsakymai į klausimą dėl fotovoltinių produktų projektų skaičiaus, kurie galėtų būti panaikinti nustačius priemones, buvo įvairūs - nuo „nedaug“ iki „visi projektai“. Kai kurie veiklos vykdytojai negalėjo apskaičiuoti atsakymo. Galiausiai, abejose apklausose nebuvo klausimo apie apklaustų ekonominės veiklos vykdytojų pelningumą, kuris svarbus vertinant galimą kainos padidėjimo (nustačius muitus) absorbciją.
(806)
Kelios šalys teigė, kad montuotojai negali lengvai pakeisti veiklos pobūdžio arba pradėti su kitais ekologiškos energijos įrenginiais susijusios veiklos, nes tai susiję su labai skirtingomis technologijomis ir praktine patirtimi. Todėl nustačius priemones jie nutrauktų veiklą. Po galutinio faktų atskleidimo šį teiginį pakartojo viena suinteresuotoji šalis, teigusi, kad montuotojai investavo daug lėšų į fotovoltinių produktų pramonės specializaciją, kaip antai į mokymus, o tai rodo, kad jie daugiausia dėmesio skiria fotovoltinių produktų pramonės sektoriui ir negalėtų paprasčiausiai pradėti užsiimti kita veikla.
(807)
Šis argumentas buvo nepakankamai pagrįstas, nes nebuvo parodyta, kokių tikslių žinių reikia montuotojui ir kaip sudėtinga bei brangu jas įgyti. Nepaisant to, institucijos pripažįsta, kad montuotojai įgijo specializuotos praktinės patirties, susijusios su fotovoltinių modulių montavimu. Tačiau, šios praktinės patirties vystymas yra palyginti naujas ir papildo pradines montuotojų žinias, susijusias su elektros ir šildymo įrenginių instaliacija, santechnika ir t.t. Ši patirtis taip pat vystyta kaip atsakas į nesąžiningą praktiką, konkrečiai didelės apimties subsidijuotą importą iš KLR. Nepriklausomai nuo specialių montuotojų darbuotojų įgūdžių, argumentas svarstytas kartu su 792-800 konstatuojamosiose dalyse pateikta vartotojų grandies sektoriaus užimtumo padėties analize; trumpuoju laikotarpiu užimtumui gali būti daromas neigiamas poveikis, bet dėl tvarios prekybos vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu montuotojų užimtumas turėtų padidėti. Todėl argumentas buvo atmestas.
(808)
Kelios šalys prieštaravo dėl vartotojų grandies veiklos vykdytojų galimybių bent iš dalies absorbuoti galimą kainos padidėjimą. Šis argumentas buvo nepakankamai pagrįstas, todėl nebuvo galima įvertinti, kiek šis teiginys buvo teisingas. Apskaičiuota, kad su nagrinėjamuoju produktu tiesiogiai susijęs bendradarbiaujančių vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelningumas vidutiniškai siekė maždaug 11 proc., taigi minėti veiklos vykdytojai bent iš dalies gali absorbuoti kainų padidėjimą (jei toks būtų). Šiomis aplinkybėmis primenama, kad apskritai kainos mažėja.
(809)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kai kurios šalys pakartotinai tvirtino, kad nustačius priemones kyla didelė saulės energijos produktų paklausos Sąjungoje sumažėjimo rizika, ir tai, šalių nuomone, yra argumentas prieš priemonių nustatymą. Viena šalis teigė, kad šiuo metu saulės energijos kainos yra labai elastingos paklausos atžvilgiu ir esant netgi nedideliam saulės energijos produktų kainos padidėjimui paklausa galėtų gerokai sumažėti. Ši šalis apskaičiavo, kad dėl kompensacinio 30 proc. dydžio muito paklausa sumažėtų dar 8 GW, o dėl 50 proc. muito paklausa sumažėtų 10 GW. Šiuo klausimu ASAFE nurodė rinkos analitiko atliktą tyrimą, kuriame numatoma, kad 2013 m. dėl 50 proc. muito paklausa sumažėtų 2 GW, t. y. daug mažesniu dydžiu.
(810)
Nors, be minėtųjų, tyrimo metu šalys pateikė skirtingus paklausos sumažėjimo scenarijus, juose nebuvo pateikta palygintinų rezultatų. Nors negalima atmesti, kad nustačius muitus gali sumažėti fotovoltinių įrenginių paklausa, tokį poveikį sunku išmatuoti, atsižvelgiant į įvairius veiksnius, lemiančius fotovoltinių įrenginių patrauklumą Sąjungoje. Be to, net jei trumpuoju laikotarpiu paklausa sumažėtų, tikimasi, kad vidutinio ir ilgojo laikotarpio nauda dėl sąžiningos prekybos viršys trumpalaikį neigiamą poveikį. Galiausiai, pati AFASE pripažino, kad tiesioginio paklausos ir muitų ryšio vertinimą būtų galima atlikti tik nustačius muitus. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(811)
Kaip minėta 784 konstatuojamojoje dalyje, šešių klausimynų atsakymus pateikė fotovoltinių produktų sektoriaus paslaugų (logistikos, transporto, viešųjų ryšių ir t. t.) teikėjai, t. y. veiklos vykdytojai, kurių veikla nėra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu. Pagal šiuos atsakymus nustatyta santykinė su fotovoltiniais produktais susijusios veiklos svarba, palyginti su visa bendradarbiaujančių susijusių veiklos vykdytojų veikla. Nepaisant tam tikrų atsakymų trūkumų, pagal klausimyno atsakymuose pateiktus duomenis buvo galima įvertinti, kad su fotovoltiniais produktais susijusi veikla, palyginti su visa jų veikla, buvo nedidelė. Iš tiesų, su fotovoltiniais produktais susijusi veikla vidutiniškai sudarė tik 5 proc. jų bendros apyvartos ir maždaug 8 proc. bendro užimtumo. Pelningumas vidutiniškai siekė apie 7 proc. Tačiau pažymima, kad pelningumo duomenys buvo neišsamūs, nes ne visi veiklos vykdytojai pateikė šią informaciją. Todėl padaryta išvada, kad nėra tikėtina, kad bet koks priemonių poveikis fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus paslaugų teikėjų ekonominei padėčiai būtų reikšmingas.
(812)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, daroma išvada, kad priemonių poveikis vartotojų grandies veiklos vykdytojams būtų nežymiai neigiamas per trumpąjį laikotarpį atsižvelgiant į tai, kad įrenginių skaičius sumažėtų daugiau nei pagal priešingą scenarijų, kai netaikomi muitai, kurį numatė pagrindiniai mokslinių tyrimų centrai, ir į tai, kokiu mastu vartotojų grandies veiklos vykdytojams nepavyktų absorbuoti muito. Nepaisant galimo fotovoltinių įrenginių paklausos sumažėjimo montuotojai galėtų imtis kitos veiklos, kuri būtų susijusi su ekologiškais energijos šaltiniais ar montuotojų pagrindine verslo veikla, kaip nurodyta pirmiau. Todėl padaryta išvada, kad, atsižvelgiant į pateiktus duomenis, nėra tikėtina, kad bet koks priemonių poveikis fotovoltinių produktų pramonės sektoriaus paslaugų teikėjų ekonominei padėčiai būtų reikšmingas.
6.6. Galutinių naudotojų (vartotojų) interesai
(813)
Informacijos nepateikė nė viena šalis, tiesiogiai atstovaujanti galutinių naudotojų interesams, pavyzdžiui vartotojų asociacija. Šiuo atveju vertinami dviejų tipų galutiniai naudotojai - vartotojai (namų ūkiai) ir kiti galutiniai naudotojai (pvz., institucijos, kiti investuotojai). Per tyrimą nustatyta, kad vartotojai užsakė tik apie ketvirtadalį veikiančių fotovoltinių įrenginių Sąjungoje (vadinamųjų stogo, mažesnių įrenginių). Kitus įrenginius (montuojamus ant žemės, pramoninius ir komercinius, daug didesnius) užsakė kiti galutiniai naudotojai.
(814)
Kelios šalys teigė, kad nustačius priemones vartotojams didėtų fotovoltinių modulių kainos. Galima tikėtis, kad nustačius muitus fotovoltinių modulių kainos Sąjungos rinkoje šiek tiek padidėtų, tačiau poveikis vartotojams ir kitiems galutiniams naudotojams veikiausiai būtų nežymus, nes per tyrimą nustatyta, kad modulio kaina sudaro iki 50 proc. bendrų fotovoltinio įrenginio sąnaudų. Atsižvelgiant į projektų vystytojų ir montuotojų gautą pelną pagrįstai manoma, kad galimas modulių kainų padidėjimas vartotojams gali būti bent iš dalies absorbuotas ir tokiu būdu sušvelnintas. Remiantis turimais įrodymais daroma išvada, kad siūlomo muito dydžio priemonės bus bent iš dalies padengtos tiekimo grandinėje, todėl mažmeninio lygmens vartotojams kainos nebūtinai turės didėti.
(815)
Be to, pažymima, kad nenustačius muitų Sąjungos pramonė veikiausiai išnyktų, o vartotojams ateityje liktų vienintelis modulių pasiūlos šaltinis. Pagal tokį scenarijų eksportuojantys Kinijos gamintojai galėtų toliau stiprinti ir taip stiprią padėtį rinkoje, dėl to per trumpąjį ar vidutinį laikotarpį galėtų padidėti kainos ir vartotojams ir (arba) galutiniams naudotojams būtų padaryta žala. Bet kuriuo atveju, kaip minėta pirmiau, kainos veikiausiai didėtų atsižvelgiant į tai, kad KLR produkcija yra nuostolinga.
(816)
Kai kurios šalys teigė, kad dėl muitų padidėtų tiriamojo produkto kaina. Todėl sumažėtų fotovoltinių įrenginių paklausa, nes jie vartotojams būtų per brangūs ir nebūtų pakankamai patrauklūs kitiems investuotojams.
(817)
Kaip minėta 752 konstatuojamojoje dalyje, net jei nustačius priemones kainos laikinai padidėtų, keliuose šaltiniuose patvirtinta, kad apskritai kainos mažėja. Todėl šis argumentas atmetamas. Nors dėl priemonių galimą kainos padidėjimą ir galimą paklausos sumažėjimą sunku tiksliai kiekybiškai įvertinti, atkreipiamas dėmesys į kelis aspektus. Pirma, tiriamasis produktas sudaro iki 50 proc. bendrų fotovoltinių įrenginių sąnaudų, todėl muitą galima bent iš dalies absorbuoti. Antra, tikėtina, kad dėl Sąjungos pramonės konkurencijos su trečiųjų šalių gamintojais, jau veikiančiais Sąjungos rinkoje, kainos išliks žemos. Tuo pačiu metu Sąjungos pramonė turėtų sugebėti pasiekti geresnių finansinių rezultatų dėl masto ekonomijos - geresnio gamybos įmonių panaudojimo ir sumažėjusių gamybos sąnaudų. Trečia, fotovoltinės įrangos paklausa yra susijusi ne tik su tiriamojo produkto kainų lygiais, bet ir su supirkimo tarifų lygiu. Esant dabartiniams paklausos lygiams, palyginti su 2011 m. ir TL, tikėtina, kad supirkimo tarifai nemažės taip greitai, kaip nagrinėjamuoju laikotarpiu, todėl bus galima nuolatos investuoti į fotovoltinių produktų projektus. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(818)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis prieštaravo minėtoms išvadoms. Ji teigė, kad nustačius priemones kainos mažėjimo tendencija nebeišliks. Šalis priminė, kad dėl priemonių labai padidėja sąnaudos ir to negalima visiškai kompensuoti sąnaudų sumažėjimu arba importu iš trečiųjų šalių. Be to, buvo pakartota, kad Sąjungos pramonė negalės naujai investuoti į įmones ir įrenginius, o vartotojų grandies veiklos vykdytojai, kurių pelningumas tėra 11 proc., gali absorbuoti tik nedidelę dalį. Galiausiai, nėra įrodymų, kad supirkimo tarifai gali kompensuoti kainos padidėjimą.
(819)
Primenama, kad, priešingai šiam teiginiui, nėra tikimasi, kad kainos padidėjimas dėl priemonių bus visiškai kompensuotas; manoma, kad galimas laikinas kainų padidėjimas nustačius priemones (žr. laikinojo antidempingo reglamento 247 konstatuojamąją dalį). Iš tiesų, toks kainų padidėjimas gali susidaryti dėl Kinijos subsidijuotų kainų ir ne Kinijos kilmės produktų kainų lygių skirtumų. Tačiau remiantis atliekant tyrimą gauta informacija galima teigti, kad numatomą kainos padidėjimą gali iš dalies absorbuoti keli veiksniai, atsižvelgiant į tai, kad vartotojų grandies sektoriaus pelnas vidutiniškai siekia 11 proc. Galiausiai, dėl teiginio, kad nėra jokių įrodymų, jog supirkimo tarifai gali kompensuoti kainos padidėjimą, pagrįstai manoma, kad supirkimo tarifai bėgant laikui bus koreguojami pagal projektų kainų raidą.
(820)
Viena šalis teigė, kad nuo 2013 m. kovo mėn. modulių kainos Sąjungoje padidėjo 20 proc., o nuo 2013 m. atsargų labai trūksta. Šis argumentas nebuvo pagrįstas ir priešingai, remiantis viešais informacijos šaltiniais, patvirtinta, kad antrame 2013 m. ketvirtyje kainos išliko stabilios. Net jei ši informacija būtų teisinga, ja būtų įrodyta tik tai, kad registruojant importuojamą produktą į kainą buvo įtraukta galimo kompensacinio muito rizika. Todėl šis argumentas atmestas.
(821)
Kita šalis teigė, kad investuotojai negautų grąžos iš investicijų į fotovoltinių produktų projektus, jei supirkimo tarifų sumažėjimas nebūtų susietas su mažėjančiomis projekto sąnaudomis, įskaitant modulių kainas, nes jos sudaro didelę projektų sąnaudų dalį. Šiuo klausimu buvo teigiama, kad dėl muitų padidėjus kainoms sumažėtų daugelio fotovoltinių produktų projektų įgyvendinamumas.
(822)
Kaip minėta 752 konstatuojamojoje dalyje, bendra tiriamojo produkto kainų tendencija yra mažėjanti. Be to, supirkimo tarifų svarba rinkos požiūriu mažėja, nes keliuose regionuose saulės energijos sąnaudos greičiausiai taps tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Tuo remiantis argumentas, kad fotovoltinių modulių kaina galėtų daryti neigiamą poveikį fotovoltinių produktų projektams, įskaitant ir abejonę dėl jų įgyvendinamumo, buvo atmestas.
(823)
Viena suinteresuotoji šalis pateikė vidaus ekonominį tyrimą, siekdama įrodyti, kad taikant muitus daugelio fotovoltinių produktų projektų įgyvendinamumui kiltų grėsmė.
(824)
Šiame tyrime nebuvo tinkamai kiekybiškai įvertinta, kiek galėtų sumažėti investicijų į fotovoltinių produktų įrenginius patrauklumas (pvz., investicijų grąža) jei padidėtų tiriamojo produkto kainos. Vis dėlto ši tyrime taikyta prielaida, kad bet koks muitas būtų visiškai perkeliamas galutiniams naudotojams arba vartotojams, atsižvelgiant į esamą vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelno dydį nėra tikėtina. Be to, sprendimas investuoti nėra pagrįstas vien tik modulių kaina, bet priklauso ir nuo daugelio kitų veiksnių, inter alia, bendrų palankių konkrečios šalies sąlygų fotovoltiniams įrenginiams, elektros energijos kainą atitinkančio paramos lygio (saulės energijos sąnaudų atitikties kitų rūšių energijos sąnaudoms). Todėl šį argumentą reikėjo atmesti.
(825)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, daroma išvada, kad apskritai nustačius priemones poveikis vartotojams ir kitiems galutiniams naudotojams būtų nedidelis. Taip būtų nepaisant nacionalinių paramos sistemų vaidmens skatinant fotovoltinių produktų paklausą. Jei nacionalinės paramos sistemos bus priderintos prie didesnių saulės baterijų plokščių kainų (taikant didesnius supirkimo tarifus), poveikio vartotojams gali visai nebūti.
6.7. Kiti argumentai
(826)
Kai kurios šalys tvirtino, kad Sąjungos pramonė negali Sąjungos rinkai tiekti reikiamo produkto kiekio, todėl nustačius kompensacinius muitus kiltų didelė rizika, kad Sąjungai pritrūktų produkto, dėl to nagrinėjamojo produkto kainos dar labiau padidėtų.
(827)
Per tyrimą nustatyta, kad šis argumentas nepagrįstas. Sąjungos pramonė nuo 2009 m. neišnaudoja visų savo gamybos pajėgumų. Per TL Sąjungos modulių gamybos pajėgumų naudojimo koeficientas buvo 41 proc., o papildomi nepanaudoti pajėgumai sudarė apie 5,7 GW; Sąjungos elementų gamybos pajėgumų naudojimo koeficientas buvo 63 proc., o papildomi nepanaudoti pajėgumai sudarė apie 1,2 GW. Todėl turėdama nepanaudotų pajėgumų Sąjungos pramonė per trumpą laikotarpį galėtų konkuruoti dėl papildomos rinkos dalies. Taip pat pagrįstai manoma, kad per vidutinį laikotarpį Sąjungos pramonė padidins gamybos pajėgumus ir galės pasiekti didesnę masto ekonomiją ir toliau mažinti kainą. Be to, pasaulyje yra ir kitų pasiūlos šaltinių, kuriais Sąjungos rinkoje jau naudojamasi ir kurie galės konkuruoti Sąjungos rinkoje, jei Kinijos produktų importo apimtis sumažės. Per tyrimą nustatyta, kad per TL ne Kinijos kilmės nepanaudoti modulių gamybos pajėgumai už Sąjungos ribų sudarė 5,6 GW, o elementų - 6 GW. Todėl daroma išvada, kad visų Sąjungos ir trečiųjų gamintojų už Sąjungos ribų nepanaudotų pajėgumų pakanka, kad per trumpą laikotarpį būtų papildyta galima sumažėjusi importo iš Kinijos apimtis atsižvelgiant į fotovoltinių įrenginių paklausą ES, kurią didieji mokslinių tyrimų centrai, kaip antai EPIA, prognozuoja 2013 m. (9,8-16,5 GW) ir 2014 m. (9-17,1 GW).
(828)
Nors padaryta konservatyvesnė prielaida dėl Sąjungos gamybos pajėgumų (žr. 545 konstatuojamąją dalį), bendri Sąjungos ir trečiųjų šalių nepanaudoti pajėgumai būtų pakankami trumpuoju laikotarpiu sumažėjusiam Kinijos importui padengti. Taip pat pagrįstai manoma, kad per vidutinį laikotarpį Sąjungos pramonė padidins gamybos pajėgumus ir galės pasiekti didesnę masto ekonomiją ir toliau mažinti kainą. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(829)
Kai kurios šalys taip pat tvirtino, kad nagrinėjamajam produktui nustačius muitus bus pakenkta fotovoltinių produktų rinkos plėtrai Europoje ir nebus pasiekti strategijos „Europa 2020“ tikslai, susiję su atsinaujinančiaisiais energijos šaltiniais ir ES išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimu.
(830)
Pirma, 2020 m. tikslai nepriklauso vien nuo saulės energijos. Tokia pat svarbi ir kita ekologiška energija, pvz., vėjas, biomasė, vandens energija ir pan. 2020 m. tiksluose nėra nustatytas tikslus procentas, susijęs su saulės energija, todėl nemanoma, kad šiek tiek mažesnis fotovoltinių įrenginių kiekis padidintų bendras strategijos „Europa 2020“ sąnaudas. Be to, saulės baterijų plokščių kaina yra tik vienas iš daugelio veiksnių, kurie yra svarbūs fotovoltinių produktų pramonės plėtrai Sąjungoje. Taip pat svarbu palanki teisinė ir finansinė sistema Sąjungos ir nacionaliniu lygmeniu, didesnės galimybės gauti finansavimą atsinaujinančiųjų šaltinių energijos projektams ir investicijos į MTTP. Kalbant apie su saulės energija susijusių investicijų finansavimą, nustačius muitus pagerės Sąjungos pramonės ir viso fotovoltinių produktų sektoriaus padėtis. Dėl to veikiausiai tiek Sąjungos pramonei, tiek investuotojams į fotovoltinių produktų sektorių bus daugiau galimybių padidinti kapitalą. Pagaliau primenama, kad muito tikslas - atkurti sąžiningą konkurenciją, o ne panaikinti importą iš Kinijos. Jei nagrinėjamojo produkto kaina padidėtų, vartotojų grandies rinkoje gauto pelno įrodymai leidžia daryti prielaidą, kad veiklos vykdytojai vartotojų grandies rinkoje iš dalies absorbuotų kainos padidėjimą. Taigi, modulių kaina galutiniams naudotojams ir (arba) vartotojams neturėtų labai padidėti, be to, būtų galima užtikrinti prognozuojamą saulės energijos įrenginių paklausą.
(831)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, daroma išvada, kad apskritai nustačius priemones kitai ES politikai neturėtų būti padarytas didelis nepageidaujamas poveikis.
6.8. Išvada dėl Sąjungos interesų
(832)
Bendras teigiamas poveikis Sąjungos pramonei yra didesnis už galimą neigiamą poveikį kitiems veiklos vykdytojams fotovoltinių produktų rinkoje, įskaitant galutinius naudotojus (vartotojus).
(833)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, daroma išvada, kad, remiantis turima informacija apie Sąjungos interesus, nėra įtikinamų priežasčių, dėl kurių importuojamam KLR kilmės nagrinėjamajam produktui nereikėtų nustatyti galutinių priemonių.
7. GALUTINĖS KOMPENSACINĖS PRIEMONĖS
(834)
Atsižvelgiant į išvadas dėl subsidijavimo, jo padarytos žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų, reikėtų nustatyti galutines kompensacines priemones, kad būtų užkirstas kelias tolesnei žalai, kurią Sąjungos pramonei daro subsidijuotas importas.
7.1. Žalos pašalinimo lygis
(835)
Nustatant šių priemonių dydį buvo atsižvelgta į nustatytus subsidijų skirtumus ir muito dydį, kurio reikia Sąjungos gamintojų patiriamai žalai pašalinti, neviršijant nustatyto subsidijavimo skirtumo.
(836)
Apskaičiuojant muito dydį, kurio reikia žalingo subsidijavimo poveikiui pašalinti, laikyta, kad taikant bet kurias priemones Sąjungos pramonė turėtų galėti padengti gamybos sąnaudas ir gauti tokį ikimokestinį pelną, kurį tokios rūšies pramonė pagrįstai galėtų uždirbti įprastomis konkurencijos sąlygomis, t. y. kai nėra subsidijuoto importo, parduodama panašų produktą Sąjungoje. Pagal Bendrojo Teismo praktiką, toks pelnas yra nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje gautas pelnas, t. y. prieš padidėjant subsidijuotam importui. Todėl, remiantis svertiniu vidutiniu ES pramonės 2009 ir 2010 m., kuomet ji veikė pelningai, už modulius ir elementus gautu pelnu, nustatytas 8 proc. tikslinis pelno dydis.
(837)
Po galutinio faktų atskleidimo Sąjungos pramonė teigė, kad Sąjungos pramonės pelningumo lygiu, pasiektu nesant subsidijuoto importo, reikėtų laikyti 2010 m. pelno dydį, o ne vidutinį 2009 ir 2010 m. pelno dydį. Šiuo atžvilgiu buvo teigiama, kad 2009 m. pelningumas buvo nepakankamas ir kad dvejais metais aplinkybės akivaizdžiai skyrėsi, ypač atsižvelgiant į vartojimo pokytį 2010 m., kurį sumažino tais metais vykusio subsidijavimo poveikis. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad nustatant žalos pašalinimo lygį nėra svarbu, ar Sąjungos pramonės gautas pelno dydis buvo pakankamas. Žalos pašalinimo lygis turėtų būti grindžiamas pelnu, kurį pagrįstai galima gauti nesant subsidijuoto importo. Tyrimą atliekančios institucijos paprastai laiko, kad toks lygis pasiektas nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje. Šiuo atveju Sąjungos pramonė patyrė su elementų pardavimu susijusių nuostolių nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje (2009 m.), todėl šis metodas nebuvo tinkamas ir laikyta, kad patikimiau žalos pašalinimo lygiui nustatyti remtis vidutiniu nagrinėjamojo laikotarpio pirmųjų ir antrųjų metų pelno dydžiu. Šiuo atžvilgiu taip pat manoma, kad nėra svarbu, jog dvejais metais aplinkybės skyrėsi.
(838)
Kita šalis pakartotinai teigė, kad moduliams ir elementams turėtų būti nustatytas skirtingas tikslinis pelnas, nes šių rūšių produktų raida nagrinėjamuoju laikotarpiu buvo skirtinga. Nors rodikliai nurodomi atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl subsidijų skirtumai ir žalos pašalinimo lygis nustatyti remiantis šiuo pagrindu.
(839)
Tuo remiantis buvo apskaičiuota nežalinga Sąjungos pramonės panašaus produkto kaina. Nežalinga kaina nustatyta pirmiau minėtą 8 proc. pelno dydį pridėjus prie atrinktų Sąjungos gamintojų gamybos sąnaudų per TL.
(840)
Tuomet remiantis atrinktų bendradarbiaujančių eksportuojančių KLR gamintojų vidutinės svertinės importo kainos, nustatytos skaičiuojant priverstinį kainų mažinimą ir tinkamai pakoreguotos atsižvelgiant į importo sąnaudas ir muitus, ir per TL Sąjungos gamintojų Sąjungos rinkoje parduoto panašaus produkto vidutinės svertinės nežalingos kainos palyginimu nustatyta, kiek reikia didinti kainą. Atlikus šį palyginimą gautas skirtumas išreikštas vidutinės svertinės CIF importo vertės procentine dalimi.
(841)
Viena šalis teigė, kad atrinkti Sąjungos gamintojai buvo susiję su aukštesniojo lygio rinka, kaip antai privačiu ir nedidelės apimties komercinių įstaigų sektoriumi, kuriame taikyti aukštesni supirkimo tarifai, ir teigė, kad Sąjungos pramonės pardavimo kaina turėtų būti atitinkamai koreguojama. Reikėtų pažymėti, kad apskaičiuojant žalos skirtumą šis teiginys neturėtų būti lemiamas, nes atlikus tyrimą nustatyta, kad šie Sąjungos gamintojai veikė nuostolingai.
7.2. Galutinės priemonės
(842)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikyta, kad, remiantis pagrindinio reglamento 15 straipsniu, importuojamiems KLR kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) turėtų būti nustatytas galutinis kompensacinis muitas, kurių dydis prilygtų mažesniam iš nustatytų subsidijų ir žalos skirtumų, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle. Šiuo atveju turėtų būti nustatyta muito norma, kuri prilygtų nustatytam subsidijų skirtumų dydžiui.
(843)
Atsižvelgiant į aukštą eksportuojančių Kinijos gamintojų bendradarbiavimo lygį, visoms kitoms bendrovėms nustatytas didžiausio muito, nustatytino atitinkamai atrinktoms ar atliekant tyrimą bendradarbiaujančioms bendrovėms, dydžio muitas. Visoms kitoms bendrovėms nustatytas muitas bus taikomas toms bendrovėms, kurios atliekant tyrimą nebendradarbiavimo.
(844)
Priede išvardytoms neatrinktoms bendradarbiaujančioms Kinijos bendrovėms nustatoma atrinktoms bendrovėms nustatytų normų svertiniam vidurkiui lygi galutinė muito norma.
(845)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, nustatytos šios muitų normos:
Bendrovės pavadinimas
Subsidijų skirtumas
Žalos skirtumas
Kompensacinis muitas
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sunshine Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd.
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co., Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co., Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co Ltd.
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co., Ltd.
de minimis.
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co., Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Priede išvardytos bendrovės
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Visos kitos bendrovės
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Minėtos galutinės kompensacinės priemonės nustatytos kaip ad valorem muitai.
(847)
Šiame reglamente nurodytos atskiroms bendrovėms taikomos kompensacinio muito normos nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl jos atitinka šių bendrovių padėtį, nustatytą atliekant tyrimą. Šios muito normos (kitokios, nei visai šaliai galiojančios muito normos, taikomos „visoms kitoms bendrovėms“) taikomos išimtinai importuojamiems nagrinėjamosios šalies kilmės produktams, kuriuos pagamino bendrovės, t. y. konkretūs paminėti juridiniai asmenys. Importuojamiems produktams, pagamintiems bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas ir adresas konkrečiai nepaminėti 1 straipsnyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, negali būti taikomos šios normos - jiems taikoma „visoms kitoms bendrovėms“ nustatyta muito norma.
(848)
Visi prašymai taikyti konkrečiai bendrovei nustatytą kompensacinio muito normą (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įkūrus naują gamybos arba pardavimo subjektą) turėtų būti nedelsiant siunčiami Komisijai (103), nurodant visą svarbią informaciją, ypač informaciją apie bendrovės veiklos pasikeitimus, susijusius su gamyba ir pardavimu vidaus rinkoje bei eksportu, kuriuos lėmė, pavyzdžiui, minėtas pavadinimo pasikeitimas arba gamybos ir pardavimo subjekto pasikeitimas. Prireikus reglamentas bus atitinkamai iš dalies pakeistas atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios muito normos, sąrašą.
(849)
Siekiant užtikrinti tinkamą kompensacinio muito taikymą, kitoms bendrovėms nustatyto dydžio muitas turėtų būti taikomas ne tik nebendradarbiaujantiems eksportuojantiems gamintojams, bet ir tiems gamintojams, kurie per TL neeksportavo į Sąjungą.
(850)
Priemonės nustatomos tam, kad Sąjungos gamintojai galėtų atsigauti nuo žalingo subsidijavimo poveikio. Jei iš pradžių galima nauda Sąjungos gamintojams neprilygtų Sąjungos kitų ekonominės veiklos vykdytojų sąnaudoms, šį skirtumą galėtų kompensuoti didesnė ir (arba) atnaujinta gamyba Sąjungoje. Tačiau numatytas padidėjusios gamybos Sąjungoje scenarijus gali neatitikti šios kintančios rinkos vystymosi. 2009-2011 m. Sąjungos modelių suvartojimas padidėjo 264 proc., o per 6 mėnesius nuo 2011 m. iki TL sumažėjo 43 procentiniais punktais. Šis kintamumas dar įspūdingesnis, jei vertinamas 2006-2011 m. laikotarpis, kuomet Sąjungos modulių suvartojimas padidėjo nuo mažiau nei 1 GW iki beveik 20 GW, t. y. beveik 2 000 proc. vos per penkis metus. Tikimasi, kad rinka ir toliau išliks kintanti; verslo asociacijų paskelbtose prognozėse numatomas 100 proc. skirtumas, o vidutiniu 2014-2015 m. laikotarpiu numatomų skirtingų scenarijų skirtumas dar didesnis.
(851)
Atsižvelgiant į šias priežastis, manoma, kad tokiomis išskirtinėmis aplinkybėmis tinkama priemones nustatyti tik dvejų metų laikotarpiui.
(852)
Šio laikotarpio turėtų pakakti Sąjungos gamybai padidinti ir (arba) atgaivinti, tuo pačiu metu nekeliant didelio pavojaus kitų Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojų padėčiai. Manoma, kad dvejų metų laikotarpis tinkamiausias norint išnagrinėti, ar dėl nustatytų priemonių tikrai padidės gamyba Sąjungoje ir taip bus išlygintas neigiamas poveikis kitiems Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams.
(853)
Po galutinio atskleidimo vienas Sąjungos gamintojas pateikė argumentą, kad 2 metų laikotarpis yra pernelyg trumpas atsigauti nuo patirtos žalos. Be to, buvo teigiama, kad per 2 metus Sąjungos gamintojai negalėtų parengti verslo planų esamiems ir būsimiems metams. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priemonės galios iki 2015 m. gruodžio mėn. ir to turėtų pakakti Sąjungos gamintojams parengti verslo planus iki 2015 m.
(854)
Be to, Sąjungos gamintojas neginčijo priežasčių, dėl kurių galiojimas nustatytas dvejiems metams, t. y. rinkos kintamumo. Gamintojas netgi konkrečiai pritarė peržiūrai, kuri būtų atliekama, jei pasikeitus rinkos padėčiai reikėtų pakeisti priemones. Kadangi iš tiesų didelė tikimybė, kad šios kintančios rinkos sąlygos per dvejus metus pasikeis, laikoma, kad tinkama iš pat pradžių priemones dvejų metų laikotarpiui.
(855)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas skundo pateikėjas teigė, kad investicijoms į gamybą dvejų metų nepakanka ir nurodė 852 konstatuojamąją dalį. Tačiau dėl didelių nepanaudotų Sąjungos pramonės pajėgumų gamybą galima geriau padidinti panaudojant esamus gamybos pajėgumus, o tai turėtų būti įmanoma be didelių papildomų investicijų.
(856)
Skundo pateikėjas toliau teigė, kad nepakanka dvejiems metams nustatyti galutines kompensacines priemones siekiant, kad Sąjungos pramonė atsigautų nuo buvusio subsidijavimo žalingo poveikio. Tačiau nustatant kompensacinius muitus negalima atsižvelgti vien tik į Sąjungos pramonės interesus, o būtina suderinti galimą naudą Sąjungos gamintojams ir sąnaudas Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams. Tuo remiantis patvirtinamas sprendimas priemones taikyti tik dvejus metus.
(857)
Visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriomis remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį kompensacinį muitą importuojamiems KLR kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio atskleidimo.
(858)
Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
7.3. Registracija ir taikymas atgaline data
(859)
Kaip minėta 7 konstatuojamojoje dalyje, 2013 m. kovo 1 d. Komisija priėmė Reglamentą (ES) Nr. 182/2013, kuriuo nustatomas reikalavimas nuo 2013 m. kovo 6 d. registruoti importuojamus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamus fotovoltinius modulius iš kristalinio silicio ir jų pagrindines sudėtines dalis (t. y. elementus ir plokšteles).
(860)
Nuo 2013 m. birželio 6 d. laikinuoju antidempingo reglamentu buvo nutraukta importo registracija, kuri vykdyta siekiant apsisaugoti nuo importo dempingo kaina. Kalbant apie šį antisubsidijų tyrimą ir atsižvelgiant į aprašytus nustatytuosius faktus, reikėtų taip pat nutraukti importuojamų produktų registraciją, kuri pagal pagrindinio reglamento 24 straipsnio 5 dalį vykdyta dėl antisubsidijų tyrimo.
(861)
Dėl galimo kompensacinių priemonių taikymo atgaline data turi būti įvertinti pagrindinio reglamento 16 straipsnio 4 dalyje išdėstyti kriterijai. Pagal šį straipsnį galutinis kompensacinis muitas gali būti taikomas produktams, įvežtiems vartoti ne anksčiau kaip 90 dienų iki laikinųjų priemonių taikymo pradžios, bet ne anksčiau tyrimo inicijavimo.
(862)
Šiuo atveju laikinosios kompensacinės priemonės netaikytos. Todėl nuspręsta, kad galutinis kompensacinis muitas neturėtų būti taikomas atgaline data.
8. PRIEMONIŲ FORMA
(863)
Po laikinųjų antidempingo priemonių priėmimo gretutiniame antidempingo tyrime (104), bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų grupė, įskaitant jų susijusias bendroves KLR ir Europos Sąjungoje, kartu su Kinijos įrenginių ir elektronikos gaminių importo ir eksporto prekybos rūmais (CCCME) pagal pagrindinio antidempingo reglamento 8 straipsnio 1 dalį pasiūlė jungtinį įsipareigojimą dėl kainos (105). Kinijos valdžios institucijos taip pat parėmė šį įsipareigojimo pasiūlymą. Komisija išnagrinėjo pasiūlymą ir Komisijos sprendimu 2013/423/ES (106) priėmė šį įsipareigojimą.
(864)
Priėmus Sprendimą 2013/423/ES eksportuojantys gamintojai kartu su CCCME pateikė pranešimą dėl jų pradinio pasiūlymo pakeitimo. Jie prašė peržiūrėti įsipareigojimą atsižvelgiant į tai, kad plokštelės neįtrauktos į produkto apibrėžtąją sritį, kaip aprašyta 46 ir 99 konstatuojamosiose dalyse. Be to, keli papildomi eksportuotojai per pagrindinio antidempingo reglamento 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą terminą paprašė būti įtraukti į įsipareigojimą.
(865)
Ta pati eksportuojančių gamintojų grupė kartu su CCCME per pagrindinio reglamento (107) 13 straipsnio 2 dalyje nurodytą terminą prašė, kad Komisija priimtų to įsipareigojimo sąlygas, kuriomis taip pat pašalinamas žalingo subsidijavimo poveikis. Įgyvendinimo sprendimu 2013/707/ES Komisija priėmė šį įsipareigojimą dėl galutinių muitų,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementams, naudojamiems fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio (elementų storis neviršija 400 mikrometrų), kurių KN kodai šiuo metu yra ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90 (TARIC kodai 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039), nustatomas galutinis kompensacinis muitas, išskyrus atvejus, kai šie produktai vežami tranzitu, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje.
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą;
-
moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose.
2. Galutinio kompensacinio muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytų produktų, kuriuos pagamino toliau išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra tokia:
Bendrovė
Muito norma
Papildomas TARIC kodas
Wuxi Suntech Power Co., Ltd;
Suntech Power Co., Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co., Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co., Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co., Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Priede išvardytos bendrovės
6,4 %
Visos kitos bendrovės
11,5 %
B999 (108)
3. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
1. Importuotiems ir į laisvą apyvartą išleistiems produktams, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 8541 40 90 (TARIC kodai 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039), ir kurių sąskaitas faktūras išdavusios bendrovės, kurių įsipareigojimus priėmė Komisija ir kurių pavadinimai įtraukti į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priedą, 1 straipsniu nustatytas antisubsidijų muitas netaikomas, jeigu:
a)
bendrovė, kurios pavadinimas įtrauktas į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priede pateikiamą sąrašą, pirmiau nurodytus produktus pati arba per susijusią bendrovę, irgi įtrauktą į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priede pateikiamą sąrašą, gamino, vežė ir išrašė sąskaitas faktūras su ja susijusioms Sąjungos bendrovėms importuotojoms, atliekančioms prekių išleidimo į laisvą apyvartą Sąjungoje procedūras, arba pirmam nepriklausomam pirkėjui, kuris veikia kaip importuotojas ir atlieka prekių išleidimo į laisvą apyvartą Sąjungoje procedūras;
b)
kartu su tokiais importuojamais produktais pateikiama įsipareigojimo sąskaita faktūra, t. y. prekybinė sąskaita faktūra, kurioje pateikiami bent šio reglamento 2 priede išvardyti rekvizitai ir deklaracija;
c)
kartu su tokiais importuojamais produktais pateikiamas eksporto įsipareigojimo sertifikatas, kaip nurodyta šio reglamento 3 priede; ir
d)
deklaruotos ir muitinei pateiktos prekės tiksliai atitinka įsipareigojimo sąskaitoje faktūroje pateiktą aprašymą.
2. Skola muitinei nustatoma priimant deklaraciją dėl išleidimo į laisvą apyvartą:
a)
nustačius, kad dėl 1 dalyje aprašytų importuojamų produktų nesilaikoma vienos ar daugiau toje dalyje išvardytų sąlygų; arba
b)
jeigu Komisija atšaukia pagal Reglamento (EB) Nr. 597/2009 13 straipsnio 9 dalį priimtą įsipareigojimą reglamentu arba sprendimu, kuriame nurodomi konkretūs sandoriai, ir susijusias įsipareigojimo sąskaitas faktūras paskelbia negaliojančiomis.
3 straipsnis
Bendrovės, kurių įsipareigojimus Komisija priėmė ir kurios yra išvardytos Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priede ir atitinka tam tikras jame nurodytas sąlygas, taip pat išduos sandorių, kuriems taikomas antisubsidijų muitas, sąskaitą faktūrą. Ši sąskaita faktūra turi būti prekybinė sąskaita faktūra, kurioje nurodomi bent šio reglamento 4 priede išvardyti rekvizitai.
4 straipsnis
Remiantis Reglamentu (ES) Nr. 182/2013, kuriuo nustatomas reikalavimas registruoti importuojamus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamus fotovoltinius modulius iš kristalinio silicio ir jų pagrindines sudėtines dalis (t. y. elementus ir plokšteles), nustatyta importo registracija nutraukiama.
5 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis nustoja galioti 2015 m. gruodžio 7 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gruodžio 2 d.