NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 376/2014
ze dne 3. dubna 2014
o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V Unii by měla být zajištěna všeobecně vysoká úroveň bezpečnosti civilního letectví a mělo by být vyvinuto veškeré úsilí ke snížení počtu nehod a incidentů s cílem zajistit důvěru veřejnosti v leteckou dopravu.
(2)
Počet smrtelných nehod v civilním letectví zůstával v posledním desetiletí prakticky nezměněn. Nicméně existují obavy, že se v příštích desetiletích počty nehod zvýší v důsledku nárůstu letecké dopravy a zvyšující se technické složitosti letadel.
(3)
Cílem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (3) je předcházet nehodám usnadněním provádění rychlých a vysoce kvalitních šetření. Toto nařízení by do postupu šetření nehod a incidentů vedených vnitrostátními orgány pro šetření podle definice v nařízení (EU) č. 996/2010 nemělo zasahovat. V případě nehody či vážného incidentu se na oznámení události vztahuje nařízení (EU) č. 996/2010.
(4)
Stávající legislativní akty Unie, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (4) a prováděcí nařízení k němu, stanoví pro určité organizace povinnosti zavést systémy hlášení událostí v rámci jejich systémů řízení bezpečnosti. Dodržování nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích nařízení k němu by nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat toto nařízení. Stejně tak by dodržování tohoto nařízení nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcí nařízení k němu. To by však nemělo vést ke zřízení dvou paralelních systémů hlášení a nařízení (ES) č. 216/2008, jeho prováděcí nařízení a toto nařízení by se měly vzájemně doplňovat.
(5)
Z dosavadních zkušeností vyplývá, že v mnoha případech již před samotnou nehodou poukazuje na existenci bezpečnostních hrozeb řada událostí a jiných nedostatků. Bezpečnostní informace tak představují důležitý zdroj pro odhalování aktuálních nebo potenciálních bezpečnostních hrozeb. Ačkoli schopnost poučit se z nehody má zásadní význam, u čistě reaktivních systémů se ukázaly jejich meze, pokud jde o další zlepšování. Tyto reaktivní systémy by tak měly být za účelem účinného zvýšení bezpečnosti civilního letectví doplněny systémy proaktivními, které využívají jiné typy bezpečnostních informací. Unie, její členské státy, Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) a organizace by měly přispívat ke zvýšení bezpečnosti civilního letectví zavedením proaktivnějších a empiricky důkladněji podložených bezpečnostních mechanismů zaměřených na předcházení vzniku nehod na základě analýzy všech relevantních bezpečnostních informací, včetně informací o událostech v civilním letectví.
(6)
S cílem zvýšit bezpečnost civilního letectví by měly být hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, šířeny a analyzovány příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví, a na základě získaných informací by měla být přijímána vhodná bezpečnostní opatření. Tento proaktivní a empiricky podložený přístup by měly provádět příslušné orgány pro bezpečnost letectví členských států, organizace v rámci svých systémů řízení bezpečnosti a agentura.
(7)
Povinnosti organizací týkající se hlášení událostí by měly být přiměřené velikosti dotčené organizace a rozsahu její činnosti. Proto by mohly mít zejména menší organizace možnost rozhodnout o spojení či sloučení funkcí určitých pracovníků v rámci organizace souvisejících s hlášením událostí, o sdílení úkolů hlášení událostí s dalšími organizacemi stejné povahy či o tom, zda budou moci shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech externě zajišťovat specializované subjekty schválené příslušnými orgány členských států. Takové subjekty by měly dodržovat zásady ochrany a důvěrnosti stanovené tímto nařízením. Organizace využívající outsourcing by si měla nad úkoly zajišťovanými externími subjekty zachovat patřičnou kontrolu a měla by za uplatňování požadavků podle tohoto nařízení nést konečnou odpovědnost.
(8)
Je třeba zajistit, aby události, které pro bezpečnost letectví představují významné riziko, byly hlášeny přímými účastníky z řad pracovníků v letectví. Systémy povinného podávání hlášení by měly být doplněny systémy dobrovolného podávání hlášení, přičemž oba typy systémů by měly jednotlivcům umožňovat hlášení informací o událostech souvisejících s bezpečností letectví. Systémy povinného i dobrovolného podávání hlášení by měly být zřízeny v rámci organizací, agentury a příslušných orgánů členských států. Shromážděné informace by měly být předány orgánu odpovědnému za příslušné sledování za účelem zvýšení bezpečnosti letectví. Tyto události s možným dopadem na bezpečnost by měly organizace analyzovat, a to s cílem identifikovat související bezpečnostní hrozby a v případě potřeby přijmout vhodná nápravná nebo preventivní opatření. Organizace by měly zaslat příslušnému orgánu členského státu nebo agentuře předběžné výsledky svých analýz a také konečné analýzy, pokud jsou v nich identifikována skutečná nebo potenciální rizika pro bezpečnost letectví. Příslušné orgány členských států a agentura by měly zavést podobné postupy pro události, o nichž byly informovány přímo, a měly by odpovídajícím způsobem sledovat hodnocení prováděná organizacemi, jakož i případná preventivní či nápravná opatření přijatá těmito organizacemi.
(9)
Osoby pracující nebo jinak činné v oblasti civilního letectví jsou svědky událostí, jež mají význam pro předcházení nehodám. Měly by mít proto k dispozici nástroje, které by jim umožnily tyto události hlásit, a současně by jim měla být zajištěna ochrana. Aby byli zaměstnanci k hlášením motivováni a aby mohli lépe docenit pozitivní dopad hlášení událostí na bezpečnost letectví, měli by být pravidelně informováni o opatřeních přijímaných v rámci systémů podávání hlášení událostí.
(10)
Hrozby a rizika spojená se složitými motorovými letadly se velmi liší od hrozeb a rizik spojených s jinými typy motorových letadel. Proto by se toto nařízení mělo sice vztahovat na celé odvětví letectví, avšak povinnosti z něj vyplývající by měly být přiměřené oblasti činnosti a složitosti různých typů letadel. Proto by se na informace o událostech týkající se jiných než složitých motorových letadel měly vztahovat zjednodušené oznamovací povinnosti, které jsou pro toto odvětví letectví vhodnější.
(11)
K zachycení doplňujících informací, které by mohly přispět ke zvýšení bezpečnosti letectví, by kromě systémů požadovaných tímto nařízením měl být podporován rozvoj dalších prostředků pro shromažďování bezpečnostních informací. Pokud již organizace mají zavedeny řádně fungující systémy shromažďování bezpečnostních informací, mělo by jim být umožněno je i nadále používat souběžně se systémy, jež mají být vytvořeny pro účely tohoto nařízení.
(12)
Orgány pro šetření a jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie by měly získat úplný přístup ke shromážděným údajům o událostech nebo k hlášením o událostech uchovávaným jejich členskými státy, aby mohly rozhodnout, které události vyžadují šetření, vyvozovat bezpečnostní ponaučení v zájmu bezpečnosti letectví a plnit své povinnosti dohledu.
(13)
Je zásadní mít k dispozici velmi kvalitní a úplné údaje, jelikož analýzy a trendy vycházející z nepřesných údajů mohou mít za následek zavádějící výsledky a mohou vést k tomu, že se úsilí soustřeďuje na nevhodné oblasti. Kromě toho mohou takové nepřesné údaje vést ke ztrátě důvěry v informace pocházející ze systémů hlášení událostí. Za účelem zajištění kvality hlášení o událostech a podpory jejich úplnosti by měla hlášení obsahovat určité minimální informace, které se mohou v závislosti na kategorii události lišit. Kromě toho by měly být zavedeny postupy pro kontrolu kvality informací a pro předcházení nekonzistentnosti mezi hlášením o události a údaji o události, které byly předběžně získány. Rovněž by měly být za podpory Komise vytvořeny náležité pokyny, zejména v zájmu zajištění kvality údajů a v zájmu podpory jejich úplnosti, jakož i pro účely konzistentního a jednotného začleňování údajů do databází. Měly by být také pořádány semináře, organizované zejména Komisí, poskytující nezbytnou podporu.
(14)
Komise by měla vypracovat společný evropský systém klasifikace rizik zajišťující podporu při identifikaci nezbytných okamžitých opatření v reakci na jednotlivé události s vysokým bezpečnostním rizikem. Tento systém by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí na základě analýzy souhrnných informací. Tento systém by měl napomoci příslušným subjektům při hodnocení událostí a při rozhodování o tom, kam nejlépe zaměřit své úsilí. Společný evropský systém klasifikace rizik by měl usnadnit integrovaný a harmonizovaný přístup k řízení rizik v celém evropském leteckém systému, a umožnit tak organizacím, členským státům, Komisi a agentuře, aby se zaměřily na úsilí o zlepšení bezpečnosti harmonizovaným způsobem.
(15)
Evropský systém klasifikace rizik by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí v Unii na základě analýzy souhrnných informací z evropské perspektivy a podporovat činnosti Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví. K zajištění konzistentní a jednotné klasifikace rizik v členských státech by měla být zajištěna náležitá podpora ze strany Komise.
(16)
Za účelem usnadnění výměny informací by se měla hlášení o událostech uchovávat v databázích kompatibilních se systémem Evropského koordinačního centra pro systémy hlášení leteckých událostí (ECCAIRS) (software, který využívají všechny členské státy a evropská centrální evidence k uchovávání hlášení o událostech) a s taxonomií ADREP (taxonomie Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen „ICAO“), rovněž využívaná pro software ECCAIRS). Agentura a Komise by měly poskytovat technickou podporu umožňující interoperabilitu systémů.
(17)
Organizace by měly v jedné nebo více databázích uchovávat hlášení o událostech vyplývající z údajů o událostech shromážděných v rámci systémů povinných a podle okolností i dobrovolných hlášení událostí. Míra komplexnosti databáze by měla být přiměřená velikosti dotčené organizace nebo jejímu významu, pokud jde o cíle tohoto nařízení, a měla by obsahovat alespoň soubor údajů obsahující společná povinná datová pole a podle okolností i specifická datová pole.
(18)
Pokud je událostí dotčeno letadlo registrované v některém členském státě nebo provozované organizací usazenou v některém členském státě, měla by být tato událost hlášena i v případě, že k ní došlo mimo území uvedeného členského státu.
(19)
Informace o událostech by měly být v rámci Unie vyměňovány s cílem zlepšit zjišťování skutečných nebo potenciálních hrozeb. Tato výměna informací by měla členským státům rovněž umožnit přístup ke všem informacím o událostech, k nimž došlo na jejich území nebo v jejich vzdušném prostoru, ale které jsou hlášeny jinému členskému státu. Měla by agentuře rovněž umožnit získat přesné informace o událostech a přístup ke všem hlášením o událostech shromážděným v Unii, aby mohla v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému v Unii. Tato výměna informací by měla příslušným orgánům členských států umožnit získávat přesné informace o událostech v jejich vzdušném prostoru a v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému na jejich území.
(20)
Cílem výměny informací o událostech by především mělo být předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tato výměna by neměla sloužit k určení viny nebo odpovědnosti ani ke stanovení referenčních hodnot, pokud jde o úroveň bezpečnosti.
(21)
Nejefektivněji lze výměnu velkého množství bezpečnostních informací mezi všemi členskými státy, Komisí a agenturou zajistit prostřednictvím evropské centrální evidence, budou-li k ní mít členské státy, Komise a agentura plný přístup.
(22)
Veškeré informace související s bezpečností, které pocházejí z hlášení o událostech shromážděných v Unii, by měly být do evropské centrální evidence předávány včas. To by se mělo týkat shromažďování informací o incidentech, ale také informací o nehodách a vážných incidentech vyšetřovaných podle nařízení (EU) č. 996/2010.
(23)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na informace o událostech uložené v databázích organizací, členských států nebo agentury.
(24)
Veškeré informace týkající se bezpečnosti obsažené v evropské centrální evidenci by měly být plně dostupné subjektům, které jsou pověřeny řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie, včetně agentury, a orgánům příslušným pro vyšetřování nehod a incidentů v Unii.
(25)
Zúčastněné osoby by měly mít možnost požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci za předpokladu, že dodrží předpisy týkající se ochrany důvěrnosti těchto informací a anonymitu osob, jichž se hlášení týká.
(26)
Jelikož jsou vnitrostátní kontaktní místa nejlépe obeznámena se zúčastněnými osobami, jež jsou usazeny v daném členském státě, mělo by se každé vnitrostátní kontaktní místo zabývat žádostmi od zúčastněných osob usazených na území tohoto členského státu. Komise by se měla zabývat žádostmi od zúčastněných osob ze třetích zemí a od mezinárodních organizací.
(27)
Informace obsažené v hlášení o události by měly být analyzovány a měla by být identifikována bezpečnostní rizika. Následně by měla být identifikována případná vhodná opatření na zvýšení bezpečnosti letectví, která by měla být včas provedena. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být šířeny v rámci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, jelikož poskytování zpětné vazby k nahlášeným událostem motivuje jednotlivce k tomu, aby události hlásili. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být v příslušných případech pokud možno sdělovány rovněž jednotlivcům, kteří události přímo hlásili příslušným orgánům členských států a agentuře. Tato zpětná vazba by měla být v souladu s předpisy o ochraně důvěrnosti a totožnosti osob podávajících hlášení a osob uvedených v hlášení o události podle tohoto nařízení.
(28)
Cílem tohoto nařízení by mělo být napomáhat členským státům, agentuře a organizacím při řízení rizik v oblasti bezpečnosti letectví. Pro systémy řízení bezpečnosti v rámci organizací jsou doplněním systémy řízení bezpečnosti členských států a agentury. Zatímco organizace se zaměřují na řízení bezpečnostních rizik souvisejících s jejich konkrétní činností, příslušné orgány členských států a agentura řídí bezpečnostní rizika pro systémy letectví členských států jako celku a celé Unie, přičemž se v každém dotčeném členském státě nebo na úrovni Unie zabývají společnými riziky v oblasti letecké bezpečnosti. Povinnosti agentury a příslušných orgánů členských států by neměly zbavit organizace jejich přímých povinností týkajících se řízení bezpečnosti přímo související s produkty a službami, které poskytují. Za tímto účelem by organizace měly shromažďovat a analyzovat informace o událostech, aby mohly identifikovat a omezovat hrozby související s jejich činností. Rovněž by měly hodnotit související bezpečnostní rizika a vyčlenit zdroje pro přijetí rychlých a vhodných opatření na snížení rizika. Celý proces by měl být sledován příslušným orgánem, který by měl v případě potřeby vyžadovat přijetí dalších opatření, aby bylo zajištěno řádné vyřešení bezpečnostních nedostatků. Příslušné orgány členských států a agentury by měly současně doplňovat systémy řízení bezpečnosti organizací na úrovni členských států a na celoevropské úrovni.
(29)
Členské státy by při určování opatření, která mají být zahrnuta do jejich státního programu pro bezpečnost a státního plánu bezpečnosti, a s cílem zajistit, aby tato opatření byla empiricky podložená, měly využívat informace získané z hlášení o událostech a z jejich analýz. Bezpečnostní programy a bezpečnostní plány členských států jsou na evropské úrovni doplněny Evropským programem pro bezpečnost letectví a Evropským plánem bezpečnosti letectví.
(30)
Jelikož cíle zvýšení bezpečnosti civilního letectví nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože systémy hlášení, které provozují členské státy izolovaně, jsou méně efektivní než koordinovaná síť s výměnou informací umožňující identifikaci možných bezpečnostních problémů a hlavních rizikových oblastí na úrovni Unie, měla by být analýza na vnitrostátní úrovni doplněna o analýzu a návazná opatření na úrovni Unie, aby bylo zajištěno lepší předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tento úkol by na úrovni Unie měla provádět síť analytiků bezpečnosti letectví za koordinace s agenturou a Komisí. Síť analytiků bezpečnosti letectví by měla být oprávněna konsensuálně rozhodnout, že na svá zasedání přizve pozorovatele, včetně zaměstnanců z oboru či zástupců podniků.
(31)
Evropský program pro bezpečnost letectví a Evropský plán bezpečnosti letectví by měly činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví využívat zejména k určení toho, které opatření je potřeba na úrovni Unie provést, a to na základě podložených faktů.
(32)
Veřejnosti by měly být poskytnuty obecné souhrnné informace o úrovni bezpečnosti letectví v členských státech a v Unii. Mělo by se jednat především o informace o trendech a analýzách vyplývajících ze zkušeností při uplatňování tohoto nařízení v členských státech, jakož i o souhrnné informace o obsahu evropské centrální evidence. Tyto informace o úrovni bezpečnosti lze poskytovat formou zveřejnění trendů, pokud jde o ukazatele výkonnosti v oblasti bezpečnosti (SPI).
(33)
Systém bezpečnosti civilního letectví je založen na zpětné vazbě a poučení z nehod a incidentů. Hlášení událostí a využití informací o událostech ke zvýšení bezpečnosti závisí na vztahu důvěry mezi osobou podávající hlášení a subjektem odpovědným za shromažďování a hodnocení těchto informací. To vyžaduje přísné uplatňování pravidel o ochraně důvěrnosti. Důvodem ochrany bezpečnostních informací před nepatřičným použitím a omezeného přístupu k evropské centrální evidenci pouze zúčastněným osobám, které se účastní zvyšování bezpečnosti civilního letectví, je zajistit trvalou dostupnost bezpečnostních informací, aby mohla být přijímána vhodná a včasná preventivní opatření a zvyšována bezpečnost letectví. V této souvislosti by citlivé bezpečnostní informace měly být vhodně chráněny a při jejich shromažďování by měla být chráněna jejich důvěrnost a jejich zdroje a zajištěna důvěra osob pracujících v civilním letectví v systém podávání hlášení událostí. Měla by být přijata vhodná opatření zajišťující, aby byla chráněna důvěrnost informací shromážděných prostřednictvím systémů hlášení událostí a aby byl omezen přístup k evropské centrální evidenci. Vnitrostátní pravidla týkající se volného přístupu k informacím by měla zohledňovat nezbytnou ochranu důvěrnosti těchto informací. Shromážděné informace by měly být přiměřeným způsobem chráněny před neoprávněným použitím či zveřejněním. Měly by být používány výlučně za účelem zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví a neměly by být použity k určení viny či odpovědnosti.
(34)
S cílem zajistit důvěru zaměstnanců či najatého personálu v systém podávání hlášení událostí organizace by informace vyplývající z hlášení o události měly být odpovídajícím způsobem chráněny a neměly by být používány pro jiné účely, než je zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví. K dosažení tohoto cíle by měly přispět zejména interní pravidla „spravedlivého posouzení“ přijaté organizacemi podle tohoto nařízení. Dalším účinným způsobem dosažení tohoto cíle může být omezení předávání osobních údajů či informací umožňujících zjištění totožnosti osoby podávající hlášení o události či jiných osob uvedených v hlášení o události tím, že budou odděleny útvary zpracovávající hlášení o událostech a jiné částí organizace.
(35)
Osoba podávající hlášení podle tohoto nařízení nebo osoba, která je v hlášení o události uvedena, by měla být řádně chráněna. V této souvislosti by hlášení o událostech měla být anonymizována a osobní údaje o osobách podávajících hlášení a o osobách, které jsou v hlášení o události uvedeny, by neměly být ukládány do databází.
(36)
Systém civilního letectví by měl rovněž podporovat „kulturu bezpečnosti“ usnadňující spontánní hlášení událostí, a prosazovat tak zásadu „spravedlivého posouzení“. Zásada „spravedlivého posouzení“ tvoří základní prvek širší „kultury bezpečnosti“, která je základem stabilního systému řízení bezpečnosti. Prostředí podporující zásady „kultury bezpečnosti“ by nemělo bránit přijetí opatření nezbytných pro zachování nebo zvýšení úrovně bezpečnosti letectví.
(37)
Zásada „spravedlivého posouzení“ by měla dotčené osoby povzbuzovat, aby hlásily informace související s bezpečností. Neměla by je však zprošťovat jejich běžné odpovědnosti. V této souvislosti by zaměstnanci a najatý personál neměli být žádným způsobem postihováni na základě informací, které poskytli podle tohoto nařízení, kromě případů úmyslného pochybení nebo případů, kdy dojde ke zjevnému, zásadnímu a závažnému přehlížení očividného rizika a k závažnému nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
(38)
S cílem podpořit častější hlášení událostí by bylo vhodné chránit nejen osoby podávající hlášení, ale i osoby uvedené v dotčeném hlášení. Tato ochrana by však neměla zbavit tyto osoby jejich ohlašovacích povinností podle tohoto nařízení. Zejména v případě, kdy je osoba uvedena v hlášení o události a sama má povinnost tutéž událost ohlásit, a záměrně tak neučiní, by měla této ochrany pozbýt a měly by jí být při uplatňování tohoto nařízení uloženy sankce.
(39)
Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, je důležité jasně stanovit míru, do jaké jsou osoba podávající hlášení události a další osoby uvedené v hlášení o události chráněny před újmou nebo stíháním.
(40)
Za účelem posílení důvěry osob v daný systém by zpracování hlášení o událostech mělo být upraveno tak, aby byla odpovídajícím způsobem chráněna důvěrná povaha totožnosti osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“. Cílem by mělo být v maximální míře umožnit zřízení nezávislého systému zpracování informací o událostech.
(41)
Významnou úlohu při identifikaci bezpečnostních hrozeb a bezpečnostních nedostatků plní zaměstnanci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, kteří jsou zapojeni do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech. Ze zkušeností vyplývá, že při analýze událostí se znalostí okolností známých v návaznosti na určitou nehodu vede analýza k identifikaci rizik a nedostatků, jež by jinak nemusely být odhaleny. Je proto možné, že by osoby zapojené do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech mohly mít obavy z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, měly by se členské státy zdržet zahájení řízení vůči osobám, jež jsou v rámci příslušných orgánů členských států zapojeny do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech, pokud jde o rozhodnutí přijatá těmito osobami v rámci jejich pracovních povinností, která se později při zpětném zkoumání ukázala jako chybná či neúčinná, avšak která v okamžiku přijetí a s ohledem na informace v té době dostupné byla přiměřená a adekvátní.
(42)
Zaměstnanci a najatý personál by měli mít možnost hlásit porušení zásad, které vymezují jejich ochranu, stanovených tímto nařízením a za hlášení takovýchto porušení by neměli být trestáni. Členské státy by měly definovat důsledky pro ty, kdo poruší zásady ochrany osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události, a měly by podle okolností přijmout nápravná opatření nebo sankce.
(43)
Je možné, že osoby budou od hlášení událostí odrazovány obavami z výpovědi ve vlastní neprospěch a z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Cílů tohoto nařízení lze dosáhnout bez nepatřičného narušení systémů spravedlnosti členských států. Proto je vhodné stanovit, aby neúmyslné či nedbalostní porušení právních předpisů, na něž jsou orgány členských států upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle tohoto nařízení, nevedlo k disciplinárnímu, správnímu ani soudnímu řízení, pokud příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva nestanoví jinak. Právo třetích osob dát podnět k občanskoprávnímu řízení by však tímto zákazem nemělo být dotčeno a mělo by se řídit výhradně vnitrostátními právními předpisy.
(44)
S ohledem na budování prostředí „spravedlivého posouzení“ by členské státy měly mít i nadále možnost rozšířit zákaz použití hlášení o události jakožto důkazu proti osobám podávajícím hlášení ze správního a disciplinárního řízení i na řízení občanskoprávní či trestní.
(45)
Dále by měla být posílena spolupráce mezi orgány pro provozní bezpečnost a justičními orgány, jež by měla být formalizována prostřednictvím předem uzavřených ujednání, která by měla respektovat vyváženost různých dotčených veřejných zájmů a která by zejména měla upravovat přístup k hlášením o událostech uloženým ve vnitrostátních databázích a využití těchto hlášení.
(46)
Aby bylo možné podporovat větší odpovědnost svěřenou agentuře tímto nařízením, měly by jí být přiděleny dostatečné zdroje, aby byla schopna plnit dodatečné úkoly, jež jí jsou svěřeny.
(47)
Za účelem doplnění nebo pozměnění tohoto nařízení by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(48)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise měla konzultovat agenturu a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedených v tomto nařízení.
(49)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5).
(50)
Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro zpracování údajů a ochranu fyzických osob stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro přístup k údajům stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8), kromě případů, kdy se jedná o šíření údajů a informací obsažených v evropské centrální evidenci, které jsou chráněny podle přísnějších pravidel stanovených v tomto nařízení.
(51)
Zejména by měly být uplatněny sankce vůči osobě, která v rozporu s tímto nařízením zneužije informace chráněné tímto nařízením, postihne osobu podávající hlášení nebo další osoby v hlášení o události uvedené s výjimkou případů stanovených tímto nařízením, nevytvoří prostředí vhodné k tomu, aby bylo umožněno shromažďování údajů o událostech, neanalyzuje shromážděné informace, nejedná s cílem řešit zjištěné reálné nebo potenciální bezpečnostní nedostatky nebo nesdílí informace shromážděné při uplatňování tohoto nařízení.
(52)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření společných pravidel v oblasti hlášení událostí v civilním letectví, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu jeho celoevropské působnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(53)
Nařízení (EU) č. 996/2010 by proto mělo být změněno.
(54)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES (9), nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 (10) a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (11) by proto měly být zrušeny.
(55)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a dne 10. dubna 2013 vydal stanovisko k aspektům tohoto nařízení, jež se týkají ochrany údajů (12),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cílem tohoto nařízení je zvýšení bezpečnosti letectví zajištěním toho, aby byly příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, rozšiřovány a analyzovány.
Toto nařízení zajišťuje:
a)
aby byla ve vhodných případech včas na základě analýzy získaných informací přijímána bezpečnostní opatření;
b)
byly neustále dostupné bezpečnostní informace na základě předpisů o ochraně důvěrnosti a o vhodném používání informací a na základě harmonizované a posílené ochrany osob podávajících hlášení a osob v hlášení o události uvedených;
c)
aby rizika v oblasti bezpečnosti letectví byla zkoumána a řešena na úrovni Unie i členských států.
2. Hlášení událostí slouží výhradně pro předcházení nehodám a incidentům, nikoli k určování viny a odpovědnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„osobou podávající hlášení“ fyzická osoba podávající hlášení o události nebo o jiné informaci související s bezpečností podle tohoto nařízení;
2)
„letadlem“ zařízení schopné vyvozovat síly nesoucí jej v atmosféře z reakcí vzduchu, které nejsou reakcemi vůči zemskému povrchu;
3)
„incidentem“ incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
4)
„vážným incidentem“ vážný incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
5)
„nehodou“ nehoda ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
6)
„anonymizovanou informací“ informace pocházející z hlášení o události, z níž byly odstraněny všechny osobní údaje, jako jsou jména či adresy fyzických osob;
7)
„událostí“ jakákoliv událost s dopadem na bezpečnost, která ohrožuje nebo v případě, že není odstraněna nebo řešena, by mohla ohrozit letadlo, osoby na palubě nebo jiné osoby, a zahrnuje zejména nehody nebo vážné incidenty;
8)
„organizací“ jakákoli organizace, která poskytuje letecké výrobky nebo která zaměstnává osoby, u nichž se požaduje hlášení událostí podle čl. 4 odst. 6, nebo smluvně zajišťuje či využívá jejich služby;
9)
„anonymizací“ postup, v jehož rámci jsou z podaných hlášení o události odstraněny všechny osobní údaje, které se vztahují k osobě podávající hlášení a k osobám uvedeným v hlášení o události a veškeré podrobnosti, včetně názvu organizace či organizací podílejících se na události, které mohou odhalit totožnost osoby podávající hlášení či třetích osob nebo vést k odhalení těchto informací odvozením z hlášení o události;
10)
„hrozbou“ okolnost či předmět, jež mohou způsobit úmrtí či zranění osob, poškození zařízení či konstrukce, ztrátu materiálu či omezení schopnosti osob plnit předepsanou funkci;
11)
„orgánem pro šetření“ stálý vnitrostátní orgán pro šetření v civilním letectví provádějící šetření nebo dohled nad nimi ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 996/2010;
12)
„spravedlivým posouzením“ přístup, podle nějž nejsou klíčoví pracovníci nebo jiné osoby trestáni za činnosti, opomenutí nebo přijatá rozhodnutí, která odpovídají jejich zkušenostem a výcviku, ale podle nějž se netoleruje hrubá nedbalost, úmyslné přestupky a činy směřující k destrukci;
13)
„kontaktním místem“:
a)
příslušný orgán určený každým členským státem podle čl. 6 odst. 3, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba usazená v některém členském státě;
b)
Komise, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba, která je usazená mimo Unii;
14)
„zúčastněnou osobou“ jakákoli fyzická osoba, jakákoli právnická osoba nebo jakýkoli úřední subjekt bez ohledu na to, zda má vlastní právní subjektivitu, či nikoli, které jsou schopny se podílet na zvyšování bezpečnosti letectví tak, že mají přístup k informacím o událostech vyměňovaným mezi členskými státy, a které spadají do jedné z kategorií zúčastněných osob stanovených v příloze II;
15)
„státním programem bezpečnosti“ integrovaný soubor právních předpisů a činností, jehož cílem je řízení bezpečnosti civilního letectví v členském státě;
16)
„Evropským plánem bezpečnosti letectví“ posouzení bezpečnostních otázek a související akční plán na evropské úrovni;
17)
„Evropským programem pro bezpečnost letectví“ integrovaný soubor předpisů na úrovni Unie spolu s činnostmi a procesy užívanými ke společnému řízení bezpečnosti civilního letectví na evropské úrovni;
18)
„systémem řízení bezpečnosti“ systematický přístup k řízení bezpečnosti včetně nezbytných organizačních struktur, odpovědnosti, politik a postupů, včetně systému řízení, který se zabývá řízením bezpečnosti, ať již je nezávislý, nebo integrovaný do jiných systémů řízení organizace.
Článek 3
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pravidla pro:
a)
hlášení událostí, které ohrožují nebo které, pokud by nebyly napraveny nebo řešeny, by ohrozily letadlo, osoby na palubě, jakékoliv další osoby, vybavení či instalaci s dopadem na provoz letadla, a poskytování příslušných informací souvisejících s bezpečností;
b)
analyzování a navazující opatření ve vztahu k ohlášené událostí a informacím týkajícím se bezpečnosti;
c)
ochranu pracovníků v letectví;
d)
odpovídající využití shromážděných informací týkajících se bezpečnosti;
e)
začlenění informací shromážděných do evropské centrální evidence, a pro
f)
šíření anonymizovaných informací mezi zúčastněnými osobami, aby tak tyto osoby měly k dispozici informace, které potřebují ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Toto nařízení se vztahuje na události a jiné informace související s bezpečností civilních letadel, s výjimkou letadel uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 216/2008. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že se toto nařízení bude rovněž vztahovat na události a jiné informace související s bezpečností letadel uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Článek 4
Povinné hlášení
1. Události, které mohou představovat významné riziko pro bezpečnost letectví a spadají do níže uvedených kategorií, hlásí osoby uvedené v odstavci 6 prostřednictvím systému povinného hlášení událostí podle tohoto článku:
a)
události související s provozem letadla, jako jsou:
i)
události související se srážkou,
ii
události související se vzletem a přistáním,
iii)
události související s palivem,
iv)
události během letu,
v)
události související s komunikací,
vi)
události související se zraněním, nouzovými stavy a jinými kritickými situacemi,
vii)
události související se ztrátou zdravotní způsobilosti člena nebo členů posádky a jiné události související s posádkou,
viii)
události související s povětrnostními podmínkami či bezpečností;
b)
události související s technickými podmínkami, údržbou a opravou letadla, jako jsou:
i)
konstrukční závady,
ii)
poruchy systému,
iii)
problémy při údržbě a opravě,
iv)
problémy týkající se pohonu (včetně motorů, vrtulí a rotorových systémů) a problémy týkající se pomocné energetické jednotky;
c)
události týkající se letových navigačních služeb a zařízení, jako jsou:
i)
srážky, srážky, k nimž téměř došlo, nebo možné srážky,
ii)
zvláštní události týkající se uspořádání letového provozu či letových navigačních služeb (ATM/ANS) a
iii)
provozní události týkající se ATM/ANS;
d)
události související s letišti a pozemními službami, jako jsou:
i)
události související s letištními činnostmi a zařízeními,
ii)
události související s odbavováním cestujících, zavazadel, pošty a nákladu a
iii)
události související s pozemním odbavováním letadel a souvisejícími službami.
2. Každá organizace usazená v členském státě zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech uvedených v odstavci 1.
3. Každý členský stát zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně shromažďování údajů o událostech shromážděných organizacemi podle odstavce 2.
4. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně údajů o událostech shromážděných podle odstavce 2 organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou.
5. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů seznam klasifikovaných událostí, k nimž se má odkazovat při hlášení událostí podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Komise do těchto prováděcích aktů zahrne samostatný seznam klasifikovaných událostí vztahující se na jiná než složitá motorová letadla. Tento seznam je zjednodušenou verzí seznamu uvedeného v předchozím pododstavci včetně případných úprav podle zvláštností odvětví letectví.
6. Následující fyzické osoby nahlašují události uvedené v odstavci 1 pokud možno prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 2 organizací, u níž jsou zaměstnány, nebo která je najímá či využívá jejich služeb, nebo pokud to není možné, prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 3 členskými státy, v nichž je jejich organizace usazena, nebo státem, jenž vydal, potvrdil nebo převedl licence pilotů, nebo prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 4 agenturou:
a)
velící pilot, nebo v případě, že velící pilot není schopen událost nahlásit, kterýkoliv další člen posádky v linii velení letadla zaregistrovaného v členském státě nebo letadla zaregistrovaného mimo Unii, ale používaného provozovatelem, nad jehož provozem zajišťuje dohled členský stát, nebo provozovatelem usazeným v Unii;
b)
osoba podílející se na konstrukci, výrobě, udržování letové způsobilosti, sledování údržby či úpravě letadla, či kteréhokoliv zařízení či jeho části pod dohledem členského státu či pod dohledem agentury;
c)
osoba, jež podepisuje osvědčení kontroly letové způsobilosti či osvědčení o uvolnění do provozu týkající se letadla či jakéhokoliv zařízení či jeho části, pod dohledem členského státu nebo agentury;
d)
osoba zastávající funkci, která vyžaduje, aby byla členským státem schválena jako pracovník poskytovatele služeb letového provozu, jemuž je svěřena odpovědnost týkající se letových navigačních služeb, nebo pracovník letové informační služby;
e)
osoba zastávající funkci související se zajištěním bezpečnosti letiště, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (13);
f)
osoba zastávající funkci spojenou s instalací, pozměňováním, údržbou, opravou, renovací, letovou zkouškou nebo kontrolou leteckých navigačních zařízení, nad nimiž vykonává dohled členský stát;
g)
osoba zastávající funkci spojenou s pozemním odbavováním letadel, včetně tankování, sestavení nákladového listu, nakládky, odmrazování a vlečení na letišti podle nařízení (ES) č. 1008/2008.
7. Osoby uvedené v odstavci 6 nahlásí události do 72 hodin od okamžiku, kdy se o události dozví, nebrání-li tomu mimořádné okolnosti.
8. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 9, ohlásí co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události příslušnému orgánu daného členského státu uvedenému v čl. 6 odst. 3 údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2 tohoto článku.
9. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou ohlásí agentuře co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události, údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2.
Článek 5
Dobrovolné hlášení
1. Každá organizace usazená v členském státě zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečnou nebo potenciální hrozbu pro bezpečnost letectví.
2. Každý členský stát zřídí systém dobrovolného podávání hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi podle odstavce 6.
3. Agentura zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou podle odstavce 5.
4. Systémy dobrovolného hlášení se využívají pro usnadnění shromažďování údajů o událostech nebo jiných informací související s bezpečností:
a)
které nepodléhají povinnému hlášení podle čl. 4 odst. 1;
b)
nahlášených osobami, které nejsou uvedeny v čl. 4 odst. 6.
5. Každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou hlásí včas agentuře údaje o událostech a informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
6. Každá organizace usazená v členském státě, která není certifikovaná nebo schválená agenturou, hlásí včas příslušnému orgánu tohoto členského státu určenému podle čl. 6 odst. 3 údaje o událostech a jiné informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 tohoto článku a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví. Členské státy mohou požadovat od kterékoli organizace usazené na jejich území, aby poskytla údaje o všech událostech shromážděné podle odstavce 1 tohoto článku.
7. Členské státy, agentura a organizace mohou zřídit další systémy shromažďování a zpracování bezpečnostních informací shromažďující údaje o událostech, které by nemusely být zachyceny systémy podávání hlášení uvedenými v článku 4 a v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku. Tyto systémy mohou zahrnovat hlášení jiným subjektům než těm, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 3, a mohou zahrnovat aktivní účast:
a)
leteckého průmyslu;
b)
profesních organizací zaměstnanců v letectví.
8. Informace získané ze systémů dobrovolného a povinného podávání hlášení mohou být sloučeny do jednoho systému.
Článek 6
Shromažďování a uchovávání informací
1. Každá organizace usazená v členském státě určí jednu nebo více osob, aby se nezávisle zabývaly shromažďováním, hodnocením, zpracováním, analýzou a uchováváním údajů o událostech hlášených podle článku 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osoby uvedené v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
2. Po dohodě s příslušným orgánem mohou malé organizace zavést zjednodušený systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání podrobných údajů o událostech. Tyto úkoly mohou sdílet s organizacemi stejného typu a současně se řídit předpisy o důvěrnosti a ochraně podle tohoto nařízení.
3. Každý členský stát určí jeden nebo více příslušných orgánů, které zřídí systém nezávislého shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech hlášených podle článků 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
Orgány, jež mohou být určeny, společně nebo samostatně, podle prvního pododstavce, jsou:
a)
vnitrostátní úřad pro civilní letectví nebo
b)
orgán pro šetření nebo
c)
jakýkoliv jiný nezávislý orgán nebo subjekt usazený v Unii pověřený touto funkcí.
Určí-li členský stát více než jeden orgán nebo subjekt, rozhodne, který z nich bude kontaktním místem pro předávání informací podle čl. 8 odst. 2.
4. Agentura určí jednu nebo více osob, které zřídí systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání údajů o událostech hlášených v souladu s články 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
5. Organizace uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v jedné či několika databázích.
6. Příslušné orgány uvedené v odstavci 3 uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 ve vnitrostátní databázi.
7. V uvedené vnitrostátní databázi se uchovávají rovněž příslušné informace o nehodách a vážných incidentech shromážděné či podané orgány pro šetření.
8. Agentura uchovává hlášení o událostech na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v databázi.
9. Orgány pro šetření mají pro účely plnění svých povinností stanovených v čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 996/2010 plný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
10. Orgány členského státu pro civilní letectví mají pro účely plnění svých povinností v oblasti bezpečnosti úplný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
Článek 7
Kvalita a obsah hlášení o událostech
1. Hlášení o událostech uvedená v článku 6 musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze I.
2. Hlášení o událostech uvedená v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 musí obsahovat klasifikaci bezpečnostního rizika dotčené události. Tuto klasifikaci posoudí a případně změní a následně schvaluje příslušný orgán členského státu či agentury v souladu se společným evropským systémem klasifikace rizik uvedeným v odstavci 5 tohoto článku.
3. Organizace, členské státy a agentura zavedou postupy pro kontrolu kvality údajů s cílem zvýšit jejich konzistentnost, zejména mezi původně shromážděnými informacemi a hlášením uloženým v databázi.
4. Databáze uvedené v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 používají formáty, které:
a)
jsou standardizované za účelem usnadnění výměny informací a
b)
jsou kompatibilní se softwarem ECCAIRS a taxonomií ADREP.
5. Komise v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví uvedené v čl. 14 odst. 2 vypracuje společný evropský systém klasifikace rizik s cílem umožnit organizacím, členským státům a agentuře klasifikaci událostí, pokud jde o bezpečnostní riziko. Přitom Komise zohlední potřebu slučitelnosti se stávajícími systémy klasifikace rizika.
Komise vypracuje tento systém do 15. května 2017 .
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18, pokud jde o vymezení společného evropského systému klasifikace rizik.
7. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví mechanismy provádění společného evropského systému klasifikace rizik. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
8. Komise a agentura podporují příslušné orgány členských států v jejich úkolu začleňování údajů, zejména pokud jde o:
a)
integraci minimálních informací uvedených v odstavci 1,
b)
klasifikaci rizika událostí uvedenou v odstavci 2 a
c)
zavedení procesů pro kontrolu kvality údajů uvedených v odstavci 3.
Komise a agentura poskytují tuto podporu takovým způsobem, aby přispívala k harmonizaci procesu vkládání údajů v členských státech zejména tím, že zaměstnancům pracujícím v orgánech či subjektech uvedených v čl. 6 odst. 1, 3 a 4 poskytují:
a)
poradenský materiál,
b)
semináře a
c)
vhodnou odbornou přípravu.
Článek 8
Evropská centrální evidence
1. Komise spravuje evropskou centrální evidenci k uchovávání všech hlášení o událostech shromážděných v Unii.
2. Každý členský stát po dohodě s Komisí aktualizuje evropskou centrální evidenci tím, že do ní předává veškeré informace týkající se bezpečnosti, které jsou uloženy ve vnitrostátních databázích uvedených v čl. 6 odst. 6.
3. Agentura dohodne s Komisí technické protokoly pro předávání veškerých hlášení o událostech, která shromáždila podle nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích pravidel k němu, zejména hlášení o událostech uložených ve vnitřním systému podávání hlášení (IORS), jakož i informací shromážděných podle čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5 do evropské centrální evidence.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme mechanismy pro správu evropské centrální evidence podle odstavce 1 a 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 9
Výměna informací
1. Členské státy a agentura se účastní výměny informací tím, že veškeré informace související s bezpečností uložené v jejich příslušných databázích pro podávání hlášení zpřístupní příslušným orgánům ostatních členských států, agentuře a Komisi, a to prostřednictvím evropské centrální evidence.
Hlášení o událostech se předávají do evropské centrální evidence do 30 dnů od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
Hlášení o událostech se aktualizují na základě dalších informací týkajících se bezpečnosti, kdykoli je to nutné.
2. Do evropské centrální evidence předávají členské státy rovněž informace týkající se nehod a vážných incidentů, a to takto:
a)
během probíhajícího šetření předběžné věcné informace o nehodách a vážných incidentech;
b)
po ukončení šetření:
i)
závěrečnou zprávu o šetření a
ii)
její shrnutí v angličtině, je-li k dispozici.
3. Členský stát nebo agentura co nejdříve předají veškeré informace týkající se bezpečnosti příslušným orgánům členských států nebo agentuře, pokud při shromažďování údajů o událostech, uchovávání hlášení o událostech nebo při provádění analýzy podle čl. 13 odst. 6 identifikují záležitosti týkající se bezpečnosti, které:
a)
považují za významné pro ostatní členské státy nebo agenturu, nebo
b)
mohou vyžadovat přijetí bezpečnostních opatření jiným členským státem či agenturou.
Článek 10
Šíření informací uložených v evropské centrální evidenci
1. Jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví nebo orgán pro šetření v Unii má úplný zabezpečený online přístup k informacím o událostech obsaženým v evropské centrální evidenci.
Informace se používají v souladu s články 15 a 16.
2. Zúčastněné osoby uvedené v příloze II mohou požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci.
Zúčastněné osoby usazené v Unii se s žádostí o informace obracejí na kontaktní místo členského státu, v němž jsou usazeny.
Zúčastněné osoby usazené mimo Unii se s žádostí obracejí na Komisi.
Je-li taková žádost podle tohoto odstavce podána, Komise informuje příslušný orgán dotčeného členského státu.
3. S výhradou čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 996/2010 se informace obsažené v evropské centrální evidenci o probíhajících šetřeních prováděných podle uvedeného nařízení zúčastněným osobám podle tohoto článku nesdělují.
4. Z bezpečnostních důvodů není zúčastněným osobám k evropské centrální evidenci umožněn přímý přístup.
Článek 11
Zpracování žádostí a rozhodnutí
1. Žádosti o informace obsažené v evropské centrální evidenci se předkládají za použití formulářů schválených kontaktním místem. Tyto formuláře musí obsahovat alespoň položky, které jsou uvedeny v příloze III.
2. Kontaktní místo, které obdrží žádost, ověří, že:
a)
žádost podává zúčastněná osoba a
b)
že je příslušné se touto žádostí zabývat.
Rozhodne-li kontaktní místo, že vyřízení této žádosti přísluší jinému členskému státu nebo Komisi, předá ji tomuto členskému státu nebo Komisi.
3. Kontaktní místo, které obdrží žádost, vyhodnotí v každém jednotlivém případě, zda je žádost odůvodněná a její splnění proveditelné.
Kontaktní místo smí zúčastněným osobám podávat informace v tištěné podobě nebo za použití zabezpečeného elektronického komunikačního prostředku.
4. Pokud je žádost přijata, kontaktní místo vymezí množství a úroveň informací, jež se mají poskytnout. Aniž jsou dotčeny články 15 a 16, omezí se informace pouze na to, co je nezbytně nutné pro účely žádosti.
Informace nesouvisející se zařízením, operacemi nebo oblastí činnosti zúčastněné osoby se poskytují pouze v souhrnné nebo anonymizované podobě. Pokud zúčastněná osoba předloží podrobné písemné odůvodnění, lze jí poskytnout informace, které nemají pouze souhrnnou podobu. Tyto informace se použijí v souladu s články 15 a 16.
5. Kontaktní místo poskytne zúčastněným osobám uvedeným v příloze II písm. b) pouze informace týkající se jejich zařízení, operací nebo oblasti činnosti.
6. Kontaktní místo, které obdrží žádost od zúčastněné osoby uvedené v příloze II písm. a), může přijmout rozhodnutí obecné povahy o tom, že bude uvedené zúčastněné osobě poskytovat informace pravidelně, a to za těchto podmínek:
a)
požadované informace se musí týkat zařízení, operací nebo oblasti činnosti zúčastněné osoby;
b)
rozhodnutím obecné povahy nelze udělit přístup k celému obsahu databáze;
c)
rozhodnutí obecné povahy se týká pouze přístupu k anonymizovaným informacím.
7. Zúčastněná osoba smí informace obdržené podle tohoto článku použít za těchto podmínek:
a)
zúčastněná osoba smí obdržené informace použít pouze k účelům uvedeným ve formuláři žádosti, jež by měly být slučitelné s cíli tohoto nařízení stanovenými v článku 1, a
b)
zúčastněná osoba nesmí obdržené informace bez písemného souhlasu toho, kdo informaci poskytl, dále šířit a přijme nezbytná opatření k zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti obdržených informací.
8. Rozhodnutí o šíření informací podle tohoto článku se omezí na to, co je nezbytně nutné pro účely jejich uživatele.
Článek 12
Záznam žádostí a výměna informací
1. Kontaktní místo zaznamenává každou žádost, kterou obdrží, a opatření, které v návaznosti na takovou žádost přijme.
Kdykoli je obdržena žádost nebo přijato opatření, poskytnou se tyto informace včas Komisi.
2. Komise všem kontaktním místům zpřístupní aktualizovaný seznam žádostí, které různá kontaktní místa a Komise sama obdržely, jakož i opatření, která přijaly.
Článek 13
Analýza událostí a návazná opatření na úrovni členských států
1. Každá organizace usazená v členském státě vypracuje za účelem identifikace bezpečnostních hrozeb souvisejících se zjištěnými událostmi či skupinami událostí postup pro analýzu událostí shromážděných podle čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 1.
Na základě této analýzy stanoví případná vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Pokud organizace usazená v členském státě identifikuje na základě analýzy uvedené v odstavci 1 vhodná nápravná nebo preventivní opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků v letectví:
a)
tato opatření bez zbytečného prodlení realizuje a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
3. Každá organizace usazená v některém členském státě pravidelně informuje své zaměstnance a najatý personál o analýze a návazných opatřeních k různým událostem, v souvislosti s nimiž se přijímají preventivní nebo nápravná opatření.
4. Pokud organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 5, zjistí na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 8 a čl. 5 odst. 6 skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví, předá příslušnému orgánu uvedeného členského státu do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy událostí podle odstavce 1, jsou-li k dispozici;
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace v případě potřeby oznámí konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Příslušný orgán členského státu může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která mu byla oznámena, ale k níž neobdržel žádné další informace, či obdržel pouze předběžné výsledky.
5. Pokud organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou zjistí skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5, předá agentuře do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy provedené podle odstavce 1, pokud jsou k dispozici, a
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace certifikovaná nebo schválená agenturou předá agentuře se v případě potřeby konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Agentura může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která jí byla oznámena, ale k níž neobdržela žádné další informace či obdržela pouze předběžné výsledky.
6. Každý členský stát a agentura vypracují za účelem identifikace bezpečnostních rizik spojených s hlášenými událostmi postup pro analýzu informací o událostech, jež jsou jim přímo hlášeny v souladu s čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3. Na základě této analýzy stanoví veškerá vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
7. Pokud členský stát nebo agentura identifikuje opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků na základě analýzy uvedené v odstavci 6:
a)
provede bez zbytečného prodlení tato opatření a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
8. U každé události nebo skupiny událostí sledované podle odstavce 4 nebo 5 má každý členský stát a agentura přístup k provedené analýze a odpovídajícím způsobem sleduje opatření přijatá organizacemi, za něž odpovídají.
Pokud členský stát či agentura dojde k závěru, že provádění a účinnost ohlášených opatření není k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků vhodné, zajistí, aby příslušná organizace přijala a provedla vhodná dodatečná opatření.
9. Dostupné informace týkající se analýzy a návazných opatření či skupin opatření k jednotlivým událostem či skupinám událostí získané podle tohoto článku se ukládají do evropské centrální evidence podle čl. 8 odst. 2 a 3 bez zbytečného prodlení a nejpozději do dvou měsíců od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
10. Informace vyplývající z analýzy hlášení o událostech použijí členské státy jako vodítko pro identifikaci nápravných opatření, která mají být případně přijata v rámci státního programu bezpečnosti.
11. Za účelem informování veřejnosti o úrovni bezpečnosti v oblasti civilního letectví zveřejní každý členský stát alespoň jednou ročně bezpečnostní zprávu, která musí:
a)
obsahovat souhrnné a anonymizované informace o typu událostí a jiné informace týkající se bezpečnosti nahlášené prostřednictvím jeho vnitrostátních systémů povinného a dobrovolného hlášení;
b)
pojmenovat trendy;
c)
uvádět opatření, která členský stát přijal.
12. Členské státy mohou rovněž zveřejnit anonymizovaná hlášení o událostech a výsledky analýzy rizik.
Článek 14
Analýza událostí a navazující opatření na úrovni Unie
1. Komise, agentura a příslušné orgány členských států se ve vzájemné spolupráci pravidelně účastní výměny a analýzy informací obsažených v evropské centrální evidenci.
Aniž jsou dotčeny požadavky na ochranu důvěrnosti stanovené tímto nařízením, je možno v jednotlivých případech případně přizvat pozorovatele.
2. Spolupráce mezi Komisí, agenturou a příslušnými orgány členských států probíhá prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví.
Síť analytiků bezpečnosti letectví přispívá ke zvýšení bezpečnosti letectví v Unii, zejména prováděním analýz bezpečnosti na podporu Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví.
3. Agentura podporuje činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví, například pomocí při přípravě a organizaci jejích zasedání.
4. Agentura uvede informace o výsledku analýzy informací uvedené v odstavci 1 ve výroční bezpečnostní zprávě uvedené v čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 15
Ochrana důvěrnosti a vhodné používání informací
1. Členské státy a organizace v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jakož i agentura, přijmou nezbytná opatření pro zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti údajů o událostech, které obdrží podle článků 4, 5 a 10.
Každý členský stát, každá organizace usazená v členském státě nebo agentura zpracovává osobní údaje pouze v rozsahu nezbytném pro účely tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se ochrany informací o provozní bezpečnosti uvedená v článcích 12, 14 a 15 nařízení (EU) č. 996/2010, použijí se informace vyplývající z hlášení o událostech pouze pro účel, pro nějž byly shromážděny.
Členské státy, agentura a organizace nezpřístupní ani nevyužijí informace:
a)
k určování viny nebo odpovědnosti;
b)
ani pro účely jiné, než je zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
3. Komise, agentura a příslušné orgány členských států při plnění svých povinností podle článku 14 zajistí ve vztahu k informacím obsaženým v evropské centrální evidenci:
a)
ochranu důvěrnosti těchto informací, a
b)
že se jejich používání omezí na míru nezbytně nutnou k plnění jejich povinností souvisejících s bezpečností, aniž by se určovala vina či odpovědnost. V této souvislosti se uvedené informace použijí zejména pro řízení rizik a pro analýzu bezpečnostních trendů, jejímž výsledkem mohou být doporučení či opatření v oblasti bezpečnosti zabývající se skutečnými či potenciálními bezpečnostními nedostatky.
4. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány uvedené v čl. 6 odst. 3 a jejich příslušné justiční orgány vzájemně spolupracovaly na základě předem uzavřených správních ujednání. Cílem těchto předem uzavřených správních ujednání je zajistit správnou rovnováhu mezi potřebou řádného výkonu spravedlnosti na jedné straně a nutnou trvalou dostupností bezpečnostních informací na straně druhé.
Článek 16
Ochrana zdroje informací
1. Pro účely tohoto článku zahrnují „osobní údaje“ zejména jména a adresy fyzických osob.
2. Každá organizace usazená v členském státě zajistí, aby veškeré osobní údaje, mohly být k dispozici jiným zaměstnancům organizací, než jsou osoby určené podle čl. 6 odst. 1, pouze v případě, že je to zcela nezbytné pro šetření události s cílem zvýšit bezpečnost letectví.
Anonymizované informace mohou být v rámci organizace šířeny podle potřeby.
3. Každý členský stát zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do vnitrostátní databáze uvedené v čl. 6 odst. 6. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
4. Agentura zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do databáze agentury uvedené v čl. 6 odst. 8. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
5. Členským státům a agentuře nesmí být bráněno přijímat jakákoli opatření nezbytná pro zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
6. Aniž jsou dotčena příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva, členské státy se zdrží zahájení řízení ve vztahu k neúmyslnému porušení právních předpisů, na něž jsou upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle článků 4 a 5.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření na zvýšení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž členské státy mohou zejména uplatňovat tato pravidla bez výjimek uvedených v odstavci 10.
7 Pokud je zahájeno disciplinární nebo správní řízení podle vnitrostátního práva, nepoužijí se informace uvedené v hlášeních o události proti:
a)
osobám podávajícím hlášení, nebo
b)
osobám, které jsou v hlášení uvedeny.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10.
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření pro posílení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž zejména mohou tuto ochranu rozšířit tak, aby se vztahovala na občanskoprávní nebo trestní řízení.
8. Členské státy mohou přijmout nebo ponechat v platnosti právní předpisy zaručující vyšší úroveň ochrany osoby podávající hlášení, nebo osoby, která je v hlášení o události uvedena, než je úroveň stanovená tímto nařízením.
9. S výjimkou případů, kdy se použije odstavec 10, nesmí být zaměstnanci a najatý personál, kteří podají hlášení o události nebo kteří jsou uvedeni v hlášení o události v souladu s články 4 a 5, nijak postihováni svým zaměstnavatelem nebo organizací, jíž jsou služby poskytovány, na základě informací, které osoba podávající hlášení sdělila.
10. Ochrana podle odstavců 6, 7 a 9 tohoto článku se nevztahuje na žádnou z těchto situací:
a)
případy úmyslného pochybení;
b)
případy zjevného, zásadního a závažného přehlížení očividného rizika a závažného nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
11. Každá organizace usazená v členském státě přijme po konzultaci se zástupci zaměstnanců interní předpisy popisující, jak jsou v uvedené organizaci zaručeny a realizovány zásady spravedlivého posouzení, zejména zásada uvedená v odstavci 9.
Subjekt určený podle odstavce 12 může požadovat přezkum interních předpisů organizací usazených v dotčeném členském státě před zavedením interních předpisů.
12. Každý členský stát určí subjekt odpovědný za provádění odstavců 6, 9 a 11.
Zaměstnanci a najatý personál mohou tomuto subjektu oznamovat údajná porušení pravidel stanovených tímto článkem. Zaměstnanci a najatý personál nesmí být za taková hlášení údajného porušení trestáni. Při podávání hlášení takového údajného porušení mohou zaměstnanci a najatý personál informovat Komisi.
Určený subjekt případně poskytne příslušným orgánům dotčeného členského státu poradenství ohledně opravných prostředků či sankcí při použití článku 21.
13. Dne 15. května 2019 a poté každých pět let předá každý členský stát Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku, a zejména o činnostech subjektu určeného podle odstavce 12. Tato zpráva nesmí obsahovat žádné osobní údaje.
Článek 17
Aktualizace příloh
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 za účelem:
a)
aktualizace seznamu povinných datových polí v hlášení o události stanovených v příloze I, pokud se na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení ukáže, že jsou pro zvýšení bezpečnosti letectví nezbytné změny;
b)
aktualizace formuláře pro žádost o informace z evropské centrální evidence stanoveného v příloze III s ohledem na získané zkušenosti a nový vývoj;
c)
sladění všech příloh se softwarem ECCAIRS a s taxonomií ADREP, jakož i s právními akty přijatými Unií a s mezinárodními dohodami.
S cílem aktualizovat seznam povinných polí agentura a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedená v čl. 14 odst. 2 poskytne Komisi příslušné stanovisko či příslušná stanoviska.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 6 a článku 17 se Komisi svěřuje na dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedených v čl. 7 odst. 6 a v článku 17 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 7 odst. 6 a článku 17 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 20
Přístup k dokumentům a ochrana osobních údajů
1. S výjimkou článků 10 a 11, které stanoví přísnější pravidla pro přístup k údajům a informacím obsaženým v evropské centrální evidenci, není použitím tohoto nařízení dotčeno nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES; toto nařízení se použije v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato ustanovení a veškeré jejich následné změny.
Článek 22
Změna nařízení (EU) č. 996/2010
Článek 19 nařízení (EU) č. 996/2010 se zrušuje.
Článek 19 se však použije až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 23
Zrušení
Směrnice 2003/42/ES, nařízení (ES) č. 1321/2007 a nařízení (ES) č. 1330/2007 se zrušují. Použijí se však až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 24
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Do 16. listopadu 2020 Komise zveřejní hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení a předá ji Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva se zejména zaměří na přispění tohoto nařízení ke snížení počtu nehod letadel a souvisejících úmrtí. Komise případně na základě této zprávy do jednoho roku předloží návrhy na změnu tohoto nařízení.
3. Toto nařízení se použije 15. listopadu 2015 a ne dříve, než vstoupí v platnost prováděcí opatření uvedená v čl. 4 odst. 5. Článek 7 odst. 2 se použije, jakmile vstoupí v platnost akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty, kterými se specifikuje a vytváří společný evropský systém klasifikace rizik uvedený v čl. 7 odst. 6 a 7.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 376/2014
2014 m. balandžio 3 d.
dėl pranešimo apie civilinės aviacijos įvykius, jų analizės ir tolesnės veiklos, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 996/2010 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/42/EB ir Komisijos reglamentai (EB) Nr. 1321/2007 ir (EB) Nr. 1330/2007
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
reikėtų užtikrinti aukštą bendrą Sąjungos civilinės aviacijos saugos lygį ir dėti visas pastangas, kad sumažėtų avarijų bei incidentų ir taip būtų užtikrintas visuomenės pasitikėjimas oro transportu;
(2)
per pastarąjį dešimtmetį civilinės aviacijos avarijų, kuriose žuvo žmonės, skaičius iš esmės nepakito. Vis dėlto, manoma, kad dėl oro eismo intensyvėjimo ir didėjančio orlaivių techninio sudėtingumo avarijų skaičius per artimiausius dešimtmečius gali padidėti;
(3)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 996/2010 (3) siekiama užkirsti kelią avarijoms, sudarant palankesnes sąlygas sparčiai, veiksmingai ir kokybiškai atlikti saugos tyrimus. Taikant šį reglamentą neturėtų būti trukdoma avarijų ir incidentų tyrimo procesui, kurį, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 996/2010, vykdo nacionalinės saugos tyrimų institucijos. Avarijos arba pavojingo incidento atveju pranešimui apie įvykį taip pat taikomas Reglamentas (ES) Nr. 996/2010;
(4)
galiojančiais Sąjungos teisėkūros procedūra priimamais aktais, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 216/2008 (4) ir jo įgyvendinimo reglamentais, tam tikroms organizacijoms nustatomi reikalavimai jų saugos valdymo sistemose įdiegti pranešimų apie įvykius sistemas. Atitiktis Reglamentui (EB) Nr. 216/2008 ir jo įgyvendinimo reglamentams neturėtų būti pagrindas nereikalauti organizacijų atitikties šiam reglamentui. Panašiai atitiktis šiam reglamentui neturėtų būti pagrindas nereikalauti organizacijų atitikties Reglamentui (EB) Nr. 216/2008 ir jo įgyvendinimo reglamentams. Tačiau tai neturėtų būti pagrindu sukurti dvi lygiagrečias pranešimų sistemas, o Reglamentas (EB) Nr. 216/2008, jo įgyvendinimo reglamentai ir šis reglamentas turėtų būti laikomi vienas kitą papildantys;
(5)
patirtis rodo, kad dažnai prieš įvykstant avarijai yra su sauga susijusių incidentų ir trūkumų, perspėjančių apie saugos pavojų egzistavimą. Todėl su sauga susijusi informacija yra svarbus šaltinis nustatant esamus ar potencialius su sauga susijusius pavojus. Be to, nors gebėjimas pasinaudoti per avarijas įgyta patirtimi yra ypač svarbus, išimtinai reagavimu grindžiamos sistemos pasirodė esančios ribotomis toliau užtikrinant patobulinimus. Todėl reagavimu grindžiamos sistemos turėtų būti papildytos aktyviais veiksmais grindžiamomis sistemomis, kuriose naudojama kitų rūšių saugos informacija siekiant atlikti veiksmingus aviacijos saugumo patobulinimus. Sąjunga, jos valstybės narės, Europos aviacijos saugos agentūra (toliau - Agentūra) ir organizacijos turėtų prisidėti prie aviacijos saugumo didinimo įdiegiant aktyviais veiksmais ir įrodymais grindžiamas saugos sistemas, kuriose daugiausia dėmesio būtų skiriama avarijų prevencijai, grindžiamai visos svarbios saugos informacijos, įskaitant informaciją apie civilinės aviacijos įvykius, analize;
(6)
siekiant gerinti aviacijos saugą reikėtų, kad svarbi informacija apie civilinės aviacijos saugą būtų pranešama, renkama, saugoma, apsaugoma, ja būtų keičiamasi, ji būtų platinama ir analizuojama, ir kad remiantis surinkta informacija būtų imamasi tinkamų saugos veiksmų. Šį aktyviais veiksmais ir įrodymais grindžiamą metodą turėtų taikyti atitinkamos valstybių narių aviacijos saugos valdžios institucijos, organizacijos, įgyvendindamos savo saugos valdymo sistemą, taip pat Agentūra;
(7)
pranešimų apie įvykius reikalavimų nustatymas organizacijoms turėtų būti proporcingas atitinkamos organizacijos dydžiui ir jos veiklos mastui. Todėl turėtų būti suteikta galimybė, visų pirma mažesnėms organizacijoms, nuspręsti organizacijos darbuotojų funkcijas, susijusias su įvykių tvarkymu, sujungti ar prijungti vienas prie kitų, dalytis pranešimų apie įvykius užduotimis su kitomis to paties pobūdžio organizacijomis arba duomenų apie įvykius rinkimo, vertinimo, tvarkymo, analizės ir saugojimo paslaugų teikimą perduoti valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų patvirtintiems specializuotiems subjektams. Tokie subjektai turėtų laikytis šiame reglamente nustatytų apsaugos ir konfidencialumo principų. Perduodanti organizacija turėtų taikyti tinkamą pavestų užduočių vykdymo kontrolę ir ji turėtų būti galiausiai atskaitinga ir atsakinga už šiame reglamente nustatytų reikalavimų vykdymą;
(8)
būtina užtikrinti, kad šioje srityje dirbantys aviacijos specialistai praneštų apie įvykius, dėl kurių kyla didelė aviacijos saugos rizika. Savanoriškos pranešimų sistemos turėtų papildyti privalomas pranešimų sistemas, ir abiejų rūšių sistemomis turėtų būti sudarytos sąlygos asmenims pranešti duomenis apie įvykius, susijusius su aviacijos sauga. Organizacijose, Agentūroje ir valstybių narių kompetentingose valdžios institucijose turėtų būti sukurtos privalomos ir savanoriškos pranešimų sistemos. Surinkta informacija turėtų būti perduodama valdžios institucijai, kompetentingai atlikti tinkamą stebėseną, kad būtų padidinta aviacijos sauga. Organizacijos turėtų analizuoti įvykius, kurie galėtų daryti poveikį saugai, kad būtų nustatyti saugos pavojai ir imtasi atitinkamų taisomųjų ar prevencinių veiksmų. Organizacijos pirminius savo analizės rezultatus turėtų nusiųsti valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms arba Agentūrai, o galutinius rezultatus jos taip pat turėtų nusiųsti tuo atveju, jei tie rezultatai rodo esamą arba galimą aviacijos saugos riziką. Valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir Agentūra turėtų įdiegti panašią procedūrą, skirtą tai informacijai apie įvykius, kuri buvo joms tiesiogiai pateikta, ir turėtų atitinkamai stebėti organizacijos atliekamą vertinimą ir taisomuosius ar prevencinius veiksmus, kurių imtasi;
(9)
įvairių kategorijų darbuotojai, dirbantys civilinės aviacijos srityje ar kitaip su ja susiję, stebi avarijų prevencijai svarbius įvykius. Todėl jie turėtų būti aprūpinti priemonėmis, kurios jiems leistų pranešti apie tokius įvykius, ir turėtų būti užtikrinta jų apsauga. Siekiant skatinti darbuotojus pranešti apie įvykius ir leisti jiems geriau įvertinti teigiamą pranešimų apie įvykius poveikį aviacijos saugai, reikėtų juos nuolat informuoti apie veiksmus, kurių buvo imtasi taikant pranešimų apie įvykius sistemas;
(10)
su sudėtingais varikliu varomais orlaiviais susiję pavojai ir rizika labai skiriasi nuo pavojų ir rizikos, susijusių su kitokių tipų orlaiviais. Todėl, nors šis reglamentas turėtų būti taikomas visam aviacijos sektoriui, jame nustatyti įpareigojimai turėtų būti proporcingi veiklos sričiai ir skirtingų tipų orlaivių sudėtingumui. Todėl surinktai informacijai apie įvykius, susijusius su orlaiviais, kurie nėra varomi sudėtingu varikliu, turėtų būti taikomi supaprastinti pranešimo įpareigojimai, kurie geriau pritaikyti tai aviacijos šakai;
(11)
siekiant surinkti papildomos informacijos, kuri gali padėti didinti aviacijos saugą, kartu su šiame reglamente reikalaujamomis sistemomis, reikėtų skatinti diegti kitas priemones informacijai apie saugą rinkti. Jei organizacijose jau egzistuoja ir gerai veikia saugos informacijos rinkimo sistemos, turėtų būti leista tas sistemas toliau taikyti greta sistemų, kurios turi būti įdiegtos taikant šį reglamentą;
(12)
saugos tyrimų valdžios institucijoms ir visiems subjektams, kuriems patikėtas civilinės aviacijos saugos reguliavimas Sąjungoje, turėtų būti suteikta galimybė susipažinti su visais surinktais duomenimis apie įvykius bei jų valstybių narių saugomais pranešimais apie įvykius, kad jie galėtų nuspręsti, kuriems incidentams reikia saugos tyrimo, taip pat galėtų parengti išvadas aviacijos saugos didinimo tikslais ir vykdyti savo pareigas priežiūros srityje;
(13)
labai svarbu turėti geros kokybės ir išsamius duomenis, nes netiksliais duomenimis pagrįsta analizė ir tendencijos gali lemti klaidingus rezultatus ir paskatinti nukreipti pastangas netinkamų veiksmų linkme. Be to, dėl tokių netikslių duomenų gali būti prarastas pasitikėjimas informacija, gaunama naudojantis pranešimų apie įvykius sistemomis. Siekiant užtikrinti pranešimų apie įvykius kokybę ir sudaryti palankesnes sąlygas jų išsamumo užtikrinimui, juose turėtų būti pateikiama tam tikra būtiniausia informacija, kuri gali skirtis, atsižvelgiant į įvykio kategoriją. Be to, reikėtų įdiegti procedūras, kuriomis būtų tikrinama informacijos kokybė ir išvengiama pranešimo apie įvykį ir surinktų pirminių duomenų apie įvykį neatitikties. Padedant Komisijai, reikėtų taip pat parengti tinkamą rekomendacinę medžiagą, visų pirma siekiant užtikrinti duomenų kokybę ir sudaryti palankesnes sąlygas jų išsamumo užtikrinimui, taip pat nuoseklų ir vienodą duomenų integravimą duomenų bazėse. Be to, reikėtų rengti seminarus būtinai paramai suteikti; juos turėtų rengti, visų pirma, Komisija;
(14)
Komisija turėtų parengti bendrą Europos rizikos klasifikacijos sistemą, skirtą nustatyti, kokių skubių veiksmų būtina imtis, nagrinėjant didelės rizikos atskirus su sauga susijusius įvykius. Ta sistema taip pat turėtų sudaryti sąlygas nustatyti pagrindines rizikos sritis remiantis apibendrinta informacija. Tokia sistema turėtų padėti atitinkamiems subjektams vertinti įvykius ir nustatyti, kur tikslingiausia nukreipti jų pastangas. Bendra Europos rizikos klasifikacijos sistema turėtų būti sudarytos palankesnės sąlygos integruotam ir darniam požiūriui į rizikos valdymą visoje Europos aviacijos sistemoje ir taip sudaryti sąlygas organizacijoms, valstybėms narėms, Komisijai ir Agentūrai darniai sutelkti dėmesį į saugos gerinimo pastangas;
(15)
be to, remiantis apibendrinta informacija iš europinės perspektyvos, bendra Europos rizikos klasifikacijos sistema turėtų padėti tiek nustatyti pagrindines rizikos sritis Sąjungoje, tiek remti veiklą, vykdomą pagal Europos aviacijos saugos programą ir Europos aviacijos saugos planą. Komisija turėtų deramai remti pastangas užtikrinti nuoseklią ir vienodą rizikos klasifikaciją visose valstybėse narėse;
(16)
siekiant sudaryti palankesnes sąlygas keistis informacija, pranešimai apie įvykius turėtų būti saugomi duomenų bazėse, kurios turėtų būti suderinamos su Europos pranešimo apie aviacijos incidentus sistemų koordinavimo centro (Eccairs) programine įranga (įranga, kurią naudoja visos valstybės narės ir kuri naudojama Europos centrinėje saugykloje pranešimams apie įvykius saugoti) ir atitiktų ADREP taksonomiją (Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (ICAO) taksonomija, taip pat naudojama Eccairs programinėje įrangoje). Agentūra ir Komisija turėtų teikti techninę paramą sistemų sąveikumui užtikrinti;
(17)
organizacijos turėtų vienoje duomenų bazėje arba keliose duomenų bazėse saugoti pranešimus apie įvykius, parengtus pagal privalomas ir, kai taikytina, pagal savanoriškas pranešimų sistemas. Reikėtų numatyti, kad duomenų bazės sudėtingumas būtų proporcingas atitinkamos organizacijos dydžiui ir (arba) jos svarbai atsižvelgiant į šio reglamento tikslus; duomenų bazę turėtų sudaryti bent duomenų rinkmena, kurioje yra bendri privalomi duomenų laukeliai ir, kai taikytina, specialūs privalomi duomenų laukeliai;
(18)
kai įvykis susijęs su valstybėje narėje registruotu arba valstybėje narėje įsisteigusios organizacijos naudojamu orlaiviu, apie tokį įvykį turėtų būti pranešama, net jei jis įvyko ne tos valstybės narės teritorijoje;
(19)
informacija apie įvykius turėtų būti keičiamasi Sąjungoje, siekiant padidinti galimybę nustatyti esamus arba galimus pavojus. Toks keitimasis informacija taip pat turėtų sudaryti galimybę valstybėms narėms susipažinti su visa informacija apie įvykius, įvykusius jų teritorijoje arba jų oro erdvėje, bet praneštus kitai valstybei narei. Tai taip pat turėtų sudaryti galimybę Agentūrai gauti tikslią informaciją apie įvykius ir susipažinti su visais Sąjungoje surinktais pranešimais apie įvykius, kad prireikus būtų galima imtis taisomųjų veiksmų, kuriais būtų pašalinta Sąjungoje nustatyta rizika. Toks keitimasis informacija turėtų sudaryti sąlygas valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms gauti tikslią informaciją apie jų oro erdvėje įvykusius įvykius, ir prireikus imtis taisomųjų veiksmų, kuriais būtų pašalinta jų teritorijoje nustatyta rizika;
(20)
informacijos apie įvykius keitimosi tikslas turėtų būti aviacijos avarijų ir incidentų prevencija. Jis neturėtų būti naudojamas kaltei ar atsakomybei nustatyti arba saugos veiksmingumui lyginti;
(21)
veiksmingiausias būdas užtikrinti valstybių narių, Komisijos ir Agentūros keitimąsi dideliais saugos informacijos kiekiais yra Europos centrinė saugykla, su sąlyga, kad valstybės narės, Komisija ir Agentūra galėtų visapusiškai ja naudotis;
(22)
visa su sauga susijusi informacija, gauta iš Sąjungoje surinktų pranešimų apie įvykius, turėtų būti laiku perkeliama į Europos centrinę saugyklą. Tai turėtų apimti informaciją apie incidentus ir informaciją apie avarijas ir pavojingus incidentus, tiriamus pagal Reglamentą (ES) Nr. 996/2010;
(23)
šis reglamentas turėtų būti taikomas informacijai apie įvykius, saugomai organizacijų, valstybių narių ir Agentūros duomenų bazėse;
(24)
civilinės aviacijos saugą Sąjungoje reguliuojantys subjektai, įskaitant Agentūrą, ir valdžios institucijos, atsakingos už avarijų bei incidentų Sąjungoje tyrimą, turėtų turėti galimybę susipažinti su visa su sauga susijusia informacija, laikoma Europos centrinėje saugykloje;
(25)
suinteresuotosios šalys turėtų turėti galimybę paprašyti susipažinti su tam tikra informacija, laikoma Europos centrinėje saugykloje, laikantis tokios informacijos konfidencialumą ir susijusių asmenų anonimiškumą reglamentuojančių taisyklių;
(26)
daugiausia žinių apie suinteresuotąsias šalis, įsisteigusias tam tikroje valstybėje narėje, turi nacionalinė ryšių palaikymo institucija, todėl būtent kiekviena nacionalinė ryšių palaikymo institucija turėtų nagrinėti jos valstybės narės teritorijoje įsisteigusių suinteresuotųjų šalių prašymus. Prašymus, pateiktus suinteresuotųjų šalių iš trečiųjų šalių arba tarptautinių organizacijų, turėtų nagrinėti Komisija;
(27)
pranešimuose apie įvykius pateikta informacija turėtų būti analizuojama ir turėtų būti nustatoma saugos rizika. Atsižvelgiant į tai, turėtų būti nustatyti ir laiku įgyvendinami tinkami veiksmai, jei jų reikia, aviacijos saugai gerinti. Informacija apie analizę ir tolesnę veiklą, susijusią su įvykiais, turėtų būti išplatinta organizacijoms, valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms bei Agentūrai, nes grįžtamosios informacijos apie praneštus įvykius teikimas yra paskata asmenims pranešti apie įvykius. Kai taikytina ir įmanoma, informacija apie analizę ir tolesnę veiklą, susijusią su įvykiais, turėtų būti taip pat teikiama asmenims, kurie apie įvykius pranešė tiesiogiai valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms arba Agentūrai. Tokia grįžtamoji informacija turėtų būti teikiama laikantis pagal šį reglamentą nustatytų konfidencialumo ir pranešėjo bei pranešime apie įvykį minimų asmenų apsaugos taisyklių;
(28)
šiuo reglamentu turėtų būti padedama valstybėms narėms, Agentūrai ir organizacijoms valdyti aviacijos saugos riziką. Organizacijų saugos valdymo sistemos papildomos valstybių narių ir Agentūros saugos valdymo sistemomis. Nors organizacijos valdo saugos riziką, susijusią su jų konkrečia veikla, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir Agentūra valdo atitinkamai valstybių narių ir visos Sąjungos aviacijos sistemų saugos riziką, spręsdamos bendras aviacijos saugos rizikos problemas atitinkamoje valstybėje narėje arba Sąjungos lygiu. Agentūros ir valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų atsakomybė neturėtų atleisti organizacijų nuo jų tiesioginės atsakomybės už saugos, kuri būdinga jų tiekiamiems produktams ir teikiamoms paslaugoms, valdymą. Tuo tikslu organizacijos turėtų rinkti ir analizuoti informaciją apie įvykius, kad nustatytų ir sušvelnintų su savo veikla susijusius pavojus Jos taip pat turėtų įvertinti susijusią saugos riziką ir paskirstyti išteklius, siekdamos imtis skubių ir tinkamų saugos rizikos švelninimo priemonių. Visą procesą turėtų prižiūrėti atitinkama kompetentinga valdžios institucija, kuri prireikus turėtų pareikalauti imtis papildomų veiksmų tinkamam saugos trūkumų pašalinimui užtikrinti. Kita vertus, valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos ir Agentūra turėtų papildyti organizacijų saugos valdymo sistemas atitinkamai valstybių narių ir Europos lygiais;
(29)
nustatydamos veiksmus, įtrauktinus į jų valstybinę saugos programą ir valstybinį saugos planą, ir siekdamos užtikrinti, kad tie veiksmai būtų grindžiami įrodymais, valstybės narės turėtų naudoti informaciją, surinktą iš gautų pranešimų apie įvykius, ir šių įvykių analizę. Valstybines saugos programas ir valstybinius saugos planus Europos lygiu papildo Europos aviacijos saugos programa ir Europos aviacijos saugos planas;
(30)
kadangi aviacijos saugos gerinimo tikslo valstybės narės negali deramai pasiekti, nes valstybių narių atskirai naudojamos pranešimų sistemos nėra tokios veiksmingos kaip koordinuojamas tinklas, kuriame keičiantis informacija galima nustatyti galimas saugos problemas ir pagrindines rizikos sritis Sąjungos lygiu, nacionaliniu lygiu atliekamą analizę turėtų papildyti analizė ir tolesnė veikla Sąjungos lygiu, kad būtų užtikrinta geresnė aviacijos avarijų ir incidentų prevencija. Šią užduotį Sąjungos lygiu turėtų vykdyti Aviacijos saugos analitikų tinklas, derindamas veiksmus su Agentūra ir Komisija. Tam tinklui turėtų būti suteikta galimybė bendru sutarimu nuspręsti į savo posėdžius pakviesti stebėtojus, įskaitant pramonės darbuotojus arba jų atstovus;
(31)
Aviacijos saugos analitikų tinklo veikla turėtų būti naudinga visų pirma rengiant Europos aviacijos saugos programą ir Europos aviacijos saugos planą, siekiant nustatyti Sąjungos lygiu įgyvendintinus veiksmus, laikantis įrodymais grindžiamo požiūrio;
(32)
plačiajai visuomenei turėtų būti teikiama bendro pobūdžio apibendrinta informacija apie aviacijos saugos lygį valstybėse narėse ir Sąjungoje. Ta informacija visų pirma turėtų apimti informaciją apie tendencijas ir analizę, gautą šį reglamentą įgyvendinant valstybėse narėse, taip pat apibendrintą informaciją apie Europos centrinėje saugykloje sukauptos medžiagos turinį, ir gali būti pateikiama skelbiant saugos veiksmingumo rodiklius;
(33)
civilinės aviacijos saugos sistema yra sukurta remiantis grįžtamąja informacija ir patirtimi, įgyta per avarijas ir incidentus. Pranešimai apie įvykius ir informacijos apie įvykius naudojimas saugai gerinti yra grindžiami pranešėjo ir už tokios informacijos surinkimą bei vertinimą atsakingo subjekto tarpusavio pasitikėjimo santykiais. Tam būtina griežtai taikyti konfidencialumo taisykles. Apsaugant saugos informaciją nuo netinkamo naudojimo ir suteikiant ribotą prieigą prie Europos centrinės saugyklos tik suinteresuotosioms šalims, dalyvaujančioms civilinės aviacijos saugos gerinimo veikloje, turėtų būti siekiama užtikrinti galimybę nuolat gauti saugos informaciją, kad būtų galima laiku imtis tinkamų prevencinių veiksmų ir gerinti aviacijos saugą. Atsižvelgiant į tai, neskelbtina saugos informacija turėtų būti deramai apsaugoma, o jos surinkimas turėtų būti užtikrinamas garantuojant jos konfidencialumą, šaltinio apsaugą ir civilinės aviacijos srityje dirbančio personalo pasitikėjimą pranešimų apie įvykius sistemose. Reikėtų nustatyti tinkamas priemones, užtikrinančias informacijos, surinktos naudojantis pranešimų apie įvykius sistemomis, konfidencialumą, o prieiga prie Europos centrinės saugyklos turėtų būti apribota. Nacionalinėse taisyklėse dėl informacijos laisvės reikėtų atsižvelgti į būtiną tokios informacijos konfidencialumą. Surinkta informacija turėtų būti tinkamai apsaugota nuo neteisėto panaudojimo ar atskleidimo. Ją reikėtų naudoti griežtai tik aviacijos saugos palaikymo arba gerinimo tikslais, o ne kaltei ar atsakomybei nustatyti;
(34)
siekiant užtikrinti darbuotojų arba pagal rangos sutartis dirbančių darbuotojų pasitikėjimą organizacijos pranešimų apie įvykius sistema, pranešimuose apie įvykius esanti informacija turėtų būti tinkamai apsaugota ir naudojama tik aviacijos saugos palaikymo arba gerinimo tikslais. Organizacijų pagal šį reglamentą priimtos vidaus teisingumo kultūros taisyklės turėtų ypač padėti siekti šio tikslo. Be to, asmens duomenų arba informacijos, pagal kurią galima nustatyti pranešėjo arba kitų pranešime apie įvykį minimų asmenų tapatybę, perdavimo apribojimas aiškiai atskiriant pranešimus nagrinėjančius skyrius nuo kitų organizacijos skyrių, gali būti veiksmingu būdu padėti siekti šio tikslo;
(35)
pranešėjas arba pranešime apie įvykį minimas asmuo turėtų būti deramai apsaugotas. Todėl iš pranešimų apie įvykius turėtų būti pašalinti tapatybės duomenys, o su pranešėjo ir pranešime apie įvykį minimų asmenų tapatybe susiję duomenys neturėtų būti talpinami duomenų bazėse;
(36)
be to, civilinės aviacijos sistema turėtų būti skatinama saugos kultūra, sudarant palankesnes sąlygas savanoriškai pranešti apie įvykius, taip siekiant labiau įtvirtinti teisingumo kultūros principą. Teisingumo kultūra yra viena iš svarbiausių platesnės reikšmės sąvokos „saugos kultūra“, kuri yra patikimos saugos valdymo sistemos pagrindas, sudėtinių dalių. Saugos kultūros principais grindžiama aplinka neturėtų užkirsti kelio veiksmų, būtinų siekiant palaikyti ar didinti aviacijos saugos lygį, patvirtinimui;
(37)
teisingumo kultūra turėtų skatinti asmenis pranešti su sauga susijusią informaciją. Tačiau ji neturėtų atitraukti asmenų nuo jų įprastinių pareigų. Todėl darbuotojams ir pagal rangos sutartis dirbantiems darbuotojams neturėtų būti taikomos jokios nuobaudos, remiantis pagal šį reglamentą pateikta informacija, išskyrus tyčinio nusižengimo atvejais arba kai yra aiškus, sunkus ir rimtas akivaizdžios rizikos nepaisymas ir ypač sunkus profesinės pareigos imtis tokių atsargumo priemonių, kurių akivaizdžiai reikia tomis aplinkybėmis, nevykdymas, dėl ko padaroma iš anksto numatytina žala asmeniui arba turtui, arba smarkiai sumažėja aviacijos saugos lygis;
(38)
siekiant skatinti pranešti apie įvykius, būtų tikslinga apsaugoti ne tik pranešėjus, bet ir atitinkamuose pranešimuose apie įvykius minimus asmenis. Tačiau tokia apsauga neturėtų trukdyti tokiems asmenims vykdyti pranešimo įpareigojimo pagal šį reglamentą. Ypač tokiais atvejais, kai asmuo yra minimas pranešime apie įvykį ir pats yra įpareigotas pranešti apie tą įvykį, tačiau tyčia apie tai nepraneša, tuomet tas asmuo turėtų prarasti savo apsaugą ir jam turėtų būti taikomos sankcijos pagal šį reglamentą;
(39)
nedarant poveikio nacionalinei baudžiamajai teisei ir tinkamam teisingumo vykdymui, svarbu aiškiai atskirti pranešėjo ir kitų pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugos lygį nuo nuobaudų ar teisminio persekiojimo;
(40)
siekiant didinti asmenų pasitikėjimą sistema, pranešimų apie įvykius nagrinėjimas turėtų būti organizuotas taip, kad būtų tinkamai apsaugotas pranešėjo ir kitų pranešimuose apie įvykius minimų asmenų tapatybės konfidencialumas, puoselėjant teisingumo kultūrą. Tuo turėtų būti siekiama, jei tik galima, sudaryti sąlygas sukurti nepriklausomą pranešimų apie įvykius nagrinėjimo sistemą;
(41)
įvykių vertinimo, tvarkymo ar analizės veikloje dalyvaujantis organizacijų, valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų ir Agentūros personalas atlieka svarbų vaidmenį nustatant saugos pavojus ir saugos trūkumus. Patirtis rodo, kad kai įvykiai nagrinėjami padėtį vertinant iš laiko perspektyvos po avarijos, atlikus analizę nustatoma rizika ir trūkumai, kurie kitu atveju negalėjo būti nustatyti. Todėl yra tikimybė, kad įvykių vertinimo, tvarkymo ar analizės veikloje dalyvaujantys asmenys gali bijoti galimų pasekmių, susijusių su persekiojimu teisminėse institucijose. Nedarant poveikio nacionalinei baudžiamajai teisei ir tinkamam teisingumo vykdymui, valstybės narės neturėtų pradėti procesų prieš asmenis, kurie valstybių narių kompetentingose valdžios institucijose yra susiję su įvykių vertinimu, tvarkymu ar analize, dėl jų priimtų sprendimų, einant savo pareigas, kurie vėliau, padėtį vertinant iš laiko perspektyvos, pasirodė esą klaidingi arba neveiksmingi, bet jų priėmimo metu, remiantis tuo metu turėta informacija, buvo proporcingi ir tinkami;
(42)
darbuotojams ir pagal rangos sutartį dirbantiems darbuotojams turėtų būti suteikta galimybė pranešti apie jų apsaugos užtikrinimo principų, nustatytų šiuo reglamentu, pažeidimus ir jiems už tai neturėtų būti taikomos sankcijos. Valstybės narės turėtų apibrėžti pasekmes, kurias patirs pranešėjo ir kitų pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugos principus pažeidę asmenys, ir atitinkamais atvejais patvirtinti teisių gynimo priemones arba taikyti sankcijas;
(43)
baimė patiems būti inkriminuotiems ir sulaukti galimų pasekmių, susijusių su persekiojimu teisminėse institucijose, gali atgrasyti asmenis nuo pranešimo apie įvykius. Šio reglamento tikslus galima pasiekti be nederamo kišimosi į valstybių narių teisingumo sistemas. Todėl tikslinga numatyti, kad dėl neapgalvotų ar netyčia padarytų teisės pažeidimų, apie kuriuos valstybių narių valdžios institucijos sužino tik iš pagal šį reglamentą pateiktų pranešimų, neturėtų būti vykdomi drausminiai, administraciniai ar teisminiai procesai, išskyrus tuos atvejus, kai tai numatyta taikytinoje nacionalinėje baudžiamojoje teisėje. Tačiau trečiųjų šalių teisėms pradėti civilinį procesą šis draudimas neturėtų būti taikomas ir joms turėtų būti taikoma tik nacionalinė teisė;
(44)
tačiau plėtojant teisingumo kultūrą, valstybės narės turėtų išsaugoti galimybę taikyti draudimą naudoti pranešimus apie įvykius kaip įrodymus prieš pranešėjus ne tik administraciniame ir drausminiame procesuose, bet ir civiliniame ar baudžiamajame procese;
(45)
be to, saugos institucijų ir teisminių institucijų bendradarbiavimas turėtų būti sustiprintas ir įformintas išankstiniais jų susitarimais, kuriuose reikėtų išlaikyti įvairių susijusių viešųjų interesų pusiausvyrą ir kuriuose, visų pirma, reikėtų nustatyti, pavyzdžiui, prieigos prie nacionalinėse duomenų bazėse laikomų pranešimų apie įvykius bei jų naudojimo sąlygas;
(46)
siekiant remti šiuo reglamentu Agentūrai suteiktą didesnę atsakomybę, Agentūrai turėtų būti suteikta pakankamai išteklių, kad ji galėtų vykdyti jai priskirtas papildomas užduotis;
(47)
siekiant papildyti ar iš dalies pakeisti šį reglamentą, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(48)
taikydama šį reglamentą Komisija turėtų konsultuotis su Agentūra ir šiame reglamente nurodytu Aviacijos saugos analitikų tinklu;
(49)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (5);
(50)
taikant šį reglamentą turėtų būti laikomasi visų duomenų tvarkymo ir asmenų apsaugos taisyklių, nustatytų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB (6) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 45/2001 (7). Taikant šį reglamentą, išskyrus kai tai susiję su Europos centrinėje saugykloje laikomų duomenų ir informacijos, apsaugotų griežtesnėmis šiuo reglamentu nustatytomis taisyklėmis, sklaida, turėtų būti laikomasi visų galimybę susipažinti su duomenimis reglamentuojančių taisyklių, nustatytų Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1049/2001 (8);
(51)
sankcijos visų pirma turėtų būti taikomos asmeniui arba subjektui, kuris, nesilaikydamas šio reglamento, netinkamai naudoja pagal šį reglamentą apsaugotą informaciją, taiko pranešėjui arba kitiems pranešimuose apie įvykius minimiems asmenims nuobaudą, išskyrus atvejus, kai taikomos šiame reglamente nustatytos išimtys, nesudaro tinkamų sąlygų duomenims apie įvykius rinkti, neanalizuoja surinktos informacijos, nesiima veiksmų nustatytiems esamiems ar galimiems saugos trūkumams šalinti, arba nesidalija surinkta informacija taikant šį reglamentą;
(52)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. nustatyti bendras pranešimų apie civilinės aviacijos įvykius taisykles, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl jo Sąjungos masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(53)
todėl Reglamentas (ES) Nr. 996/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(54)
todėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/42/EB (9), Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1321/2007 (10) ir Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1330/2007 (11) turėtų būti panaikinti;
(55)
pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 28 straipsnio 2 dalį buvo pasikonsultuota su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, kuris 2013 m. balandžio 10 d. pateikė nuomonę (12),
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Tikslai
1. Šiuo reglamentu siekiama gerinti civilinės aviacijos saugą Sąjungoje, užtikrinant, kad atitinkama su civilinės aviacijos sauga susijusi informacija būtų pranešama, renkama, saugoma, apsaugoma, ja būtų keičiamasi, ji būtų platinama ir analizuojama.
Šiuo reglamentu užtikrinama:
a)
kad atitinkamais atvejais, remiantis surinktos informacijos analize, būtų laiku imamasi su sauga susijusių veiksmų;
b)
galimybė nuolat gauti saugos informaciją nustatant informacijos konfidencialumo ir tinkamo naudojimo, taip pat suderintos ir sustiprintos pranešėjų ir pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugos taisykles ir
c)
kad aviacijos saugos rizika būtų vertinama ir nagrinėjama Sąjungos bei nacionaliniu lygmenimis.
2. Vienintelis pranešimų apie įvykius tikslas yra avarijų ir incidentų prevencija, o ne kaltės ar atsakomybės nustatymas.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamos šios terminų apibrėžtys:
1)
pranešėjas - fizinis asmuo, kuris praneša apie įvykį arba kitą su sauga susijusią informaciją pagal šį reglamentą;
2)
orlaivis - bet kokia mašina, kuri atmosferoje gali laikytis dėl sąveikos su oru, bet ne dėl oro atoveikio nuo žemės paviršiaus;
3)
incidentas - incidentas, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 996/2010;
4)
pavojingas incidentas - pavojingas incidentas, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 996/2010;
5)
avarija - avarija, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 996/2010;
6)
informacija, iš kurios pašalinti tapatybės duomenys - informacija, pateikta pranešimuose apie įvykius, iš kurios pašalinti visi asmens duomenys, pavyzdžiui, fizinių asmenų vardai ir pavardės arba adresai;
7)
įvykis - bet koks su sauga susijęs įvykis, kuris kelia pavojų arba kuris, nesiėmus taisomųjų veiksmų arba į jį nereaguojant, galėtų kelti pavojų orlaiviui, jame esantiems asmenims arba bet kuriam kitam asmeniui ir kuris apima, visų pirma, avariją ir pavojingą incidentą;
8)
organizacija - organizacija, tiekianti aviacijos produktus, ir (arba) organizacija, kuri įdarbina asmenis, kurie privalo pranešti apie įvykius pagal 4 straipsnio 6 dalį, su jais sudaro rangos sutartis arba naudojasi jų paslaugomis;
9)
anonimizavimas - visų su pranešėju ir su pranešimuose apie įvykius minimais asmenimis susijusių asmens duomenų ir bet kokių duomenų, įskaitant su įvykiu susijusios (-ių) organizacijos (-ų) pavadinimą (-us), dėl kurių gali būti atskleista pranešėjo ar trečiosios šalies tapatybė arba dėl kurių tą informaciją galima numanyti iš pranešimo apie įvykį, pašalinimas iš pateiktų pranešimų apie įvykius;
10)
pavojus - padėtis ar objektas, kurie gali sukelti asmens mirtį ar sužalojimą, žalą įrangai ar struktūrai, medžiagų praradimą arba sumažinti gebėjimą atlikti nustatytą funkciją;
11)
saugos tyrimų valdžios institucija - nuolatinė nacionalinė civilinės aviacijos saugos tyrimų valdžios institucija, vykdanti arba prižiūrinti saugos tyrimus, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 996/2010 4 straipsnyje;
12)
teisingumo kultūra - kultūra, kurios laikantis toje srityje dirbantys naudotojai ar kiti asmenys nėra baudžiami už savo veiksmus, neveikimą ar priimtus sprendimus, atitinkančius jų patirtį ir pasirengimą, tačiau laikantis šios kultūros didelis aplaidumas, tyčiniai pažeidimai ir kenkėjiški veiksmai netoleruojami;
13)
ryšių palaikymo institucija:
a)
kai Sąjungoje įsisteigusi suinteresuotoji šalis paprašo informacijos - kompetentinga valdžios institucija, kurią kiekviena valstybė narė paskiria pagal 6 straipsnio 3 dalį;
b)
kai prašymą dėl informacijos pateikia ne Sąjungoje įsisteigusi suinteresuotoji šalis - Komisija;
14)
suinteresuotoji šalis - fizinis ar juridinis asmuo arba oficiali įstaiga, turinti juridinio asmens statusą arba jo neturinti, kurie, turėdami galimybę susipažinti su informacija apie įvykius, kuria keičiasi valstybės narės, gali prisidėti prie aviacijos saugos gerinimo ir priklauso kuriai nors iš II priede nustatytų suinteresuotųjų šalių kategorijų;
15)
valstybinė saugos programa - integruoti teisės aktai ir veiksmai, kuriais siekiama valstybėje narėje valdyti civilinės aviacijos saugą;
16)
Europos aviacijos saugos planas - saugos problemų vertinimas Europos lygiu ir susijęs Europos lygio veiksmų planas;
17)
Europos aviacijos saugos programa - Sąjungos lygiu integruotas reglamentų rinkinys kartu su veikla ir procesais, kuriais Europos lygiu bendrai valdoma civilinės aviacijos sauga;
18)
saugos valdymo sistema - sistemiškas aviacijos saugos valdymo metodas, kuris apima būtinas organizacines struktūras, atskaitomybę, politiką ir procedūras, taip pat visas valdymo sistemas, kurios, taikomos atskirai arba integruotai su kitomis organizacijos valdymo sistemomis, yra naudojamos saugai valdyti.
3 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šiame reglamente nustatomos taisyklės dėl:
a)
pranešimo apie įvykius, kurie kelia pavojų arba kurie, nesiėmus taisomųjų veiksmų arba į juos nereaguojant, keltų pavojų orlaiviui, jame esantiems asmenims, bet kuriam kitam asmeniui, įrangai ar įrenginiui, turintiems įtakos orlaivio naudojimui, taip pat kitos su sauga susijusios informacijos perdavimo;
b)
įvykių, apie kuriuos pranešta, ir kitos su sauga susijusios informacijos analizės ir tolesnės veiklos;
c)
aviacijos sektoriaus specialistų apsaugos;
d)
tinkamo surinktos su sauga susijusios informacijos naudojimo;
e)
informacijos integravimo į Europos centrinę saugyklą ir
f)
anonimizuotos informacijos perdavimo suinteresuotosioms šalims, siekiant suteikti joms informacijos, kurios joms reikia aviacijos saugai gerinti.
2. Šis reglamentas taikomas su civiliniais orlaiviais susijusiems įvykiams ir kitai su sauga susijusiai informacijai, išskyrus Reglamento (EB) Nr. 216/2008 II priede nurodytus orlaivius. Valstybės narės gali nuspręsti šį reglamentą taikyti ir su to reglamento II priede nurodytais orlaiviais susijusiems įvykiams bei kitai su sauga susijusiai informacijai.
4 straipsnis
Privalomas pranešimų teikimas
1. Apie įvykius, dėl kurių gali kilti didelė aviacijos saugos rizika ir kurie priskiriami toliau išvardytoms kategorijoms, naudodamiesi privalomomis pranešimų apie įvykius sistemomis pagal šį straipsnį praneša 6 dalyje nurodyti asmenys:
a)
įvykiai, susiję su orlaivio naudojimu, pavyzdžiui:
i)
su susidūrimu susiję įvykiai;
ii)
su pakilimu ir nusileidimu susiję įvykiai;
iii)
su degalais susiję įvykiai;
iv)
įvykiai skrydžio metu;
v)
su ryšiais susiję įvykiai;
vi)
su asmens sužalojimu, ekstremaliosiomis ir kitomis kritinėmis situacijomis susiję įvykiai;
vii)
su įgulos negalėjimu veikti ir kiti su įgula susiję įvykiai;
viii)
su meteorologinėmis sąlygomis ar saugumu susiję įvykiai;
b)
įvykiai, susiję su techninėmis sąlygomis, orlaivio technine priežiūra ir remontu, pavyzdžiui:
i)
konstrukciniai defektai;
ii)
sistemos sutrikimai;
iii)
techninės priežiūros ir remonto problemos;
iv)
su varomąja jėga (įskaitant variklius, oro sraigtus ir rotorių sistemas) ir pagalbiniais galios įrenginiais susijusios problemos;
c)
įvykiai, susiję su oro navigacijos paslaugomis ir įranga, pavyzdžiui:
i)
susidūrimai, vos neįvykę susidūrimai ar su susidūrimų galimybe susiję įvykiai;
ii)
su oro eismo valdymu ir oro navigacijos paslaugomis (ATM/ANS) susiję specifiniai įvykiai;
iii)
su ATM/ANS veikimu susiję įvykiai;
d)
įvykiai, susiję su aerodromais ir antžeminėmis paslaugomis, pavyzdžiui:
i)
su aerodromo veikla ir įranga susiję įvykiai;
ii)
su keleivių aptarnavimu, bagažo, pašto ir krovinių tvarkymu susiję įvykiai;
iii)
su antžeminėmis orlaiviui teikiamomis paslaugomis ir susijusiomis paslaugomis susiję įvykiai.
2. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija įdiegia privalomą pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti duomenis apie 1 dalyje nurodytus įvykius.
3. Kiekviena valstybė narė įdiegia privalomą pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti duomenis apie įvykius, įskaitant organizacijų pagal 2 dalį surinktus duomenis apie įvykius.
4. Europos aviacijos saugos agentūra (toliau - Agentūra) įdiegia privalomą pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti duomenis apie įvykius, įskaitant Agentūros sertifikuotų arba patvirtintų organizacijų pagal 2 dalį surinktus duomenis apie įvykius.
5. Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina įvykių klasifikacijos sąrašą, kuriuo remiamasi pranešant apie įvykius pagal 1 dalį. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 19 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
Komisija į tuos įgyvendinimo aktus įtraukia atskirą įvykių klasifikacijos sąrašą, taikomą orlaiviams, kurie nėra sudėtingi varikliu varomi orlaiviai. Sąrašas yra pirmoje pastraipoje nurodytas supaprastintos redakcijos sąrašas ir jis atitinkamais atvejais patikslinamas atsižvelgiant į to aviacijos sektoriaus ypatumus.
6. Toliau nurodyti fiziniai asmenys praneša apie 1 dalyje nurodytus įvykius naudodamiesi organizacijos, kuri pranešėją įdarbina, samdo pagal sutartį ar naudojasi jo paslaugomis, pagal 2 dalį įdiegta sistema arba, jei tai nepavyksta, jų organizacijos įsisteigimo valstybės narės arba valstybės, kurioje išduota, patvirtinta arba pakeista piloto licencija, pagal 3 dalį įdiegta sistema arba Agentūros pagal 4 dalį įdiegta sistema:
a)
Sąjungoje registruoto orlaivio arba ne Sąjungoje registruoto orlaivio, kurio naudotojo vykdomos naudojimo veiklos priežiūrą atlieka valstybė narė arba kurio naudotojas registruotas Sąjungoje, vadas arba, tais atvejais, kai vadas negali pranešti apie įvykį, bet kuris pagal pavaldumo tvarką kitas įgulos narys;
b)
asmuo, kuris, prižiūrint valstybei narei arba Agentūrai, dalyvauja projektuojant, gaminant orlaivį arba bet kurią jo įrangą ar dalį, vykdant nuolatinę jo skrydžių patikimumo stebėseną, atliekant jo techninę priežiūrą ar jį modifikuojant;
c)
asmuo, kuris, prižiūrint valstybei narei arba Agentūrai, pasirašo orlaivio arba bet kurios jo įrangos ar dalies tinkamumo skraidyti patikros pažymėjimą arba išleidimo naudoti pažymėjimą;
d)
asmuo, kuris vykdo funkciją, dėl kurios jam valstybė narė turi suteikti oro eismo paslaugų teikėjo darbuotojo, kuriam patikėtos su oro navigacijos paslaugomis susijusios pareigos, arba skrydžių informacijos paslaugų pareigūno įgaliojimus;
e)
asmuo, kuris vykdo funkciją, susijusią su oro uosto, kuriam taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1008/2008 (13), saugos valdymu;
f)
asmuo, kuris vykdo funkciją, susijusią su oro navigacijos įrangos, kurios priežiūrą užtikrina valstybė narė, įrengimu, modifikavimu, technine priežiūra, remontu, kapitaliniu remontu, tikrinimu skrendant ar patikromis;
g)
asmuo, kuris vykdo funkciją, susijusią su antžeminėmis orlaiviui teikiamomis paslaugomis, įskaitant degalų pripylimą, krovinio važtaraščio parengimą, pakrovimą, ledo šalinimą ir vilkimą oro uoste pagal Reglamentą (EB) Nr. 1008/2008.
7. 6 dalyje nurodyti asmenys apie įvykį praneša per 72 valandas nuo tada, kai sužino apie jį, nebent tai neįmanoma dėl išskirtinių aplinkybių.
8. Po pranešimo apie įvykį visos valstybėje narėje įsisteigusios organizacijos, kurioms netaikoma 9 dalis, kuo greičiau ir bet kokiu atveju ne vėliau kaip per 72 valandas nuo tada, kai sužino apie įvykį, praneša 6 straipsnio 3 dalyje nurodytai tos valstybės narės kompetentingai valdžios institucijai pagal šio straipsnio 2 dalį surinktus duomenis apie įvykius.
9. Po pranešimo apie įvykį kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi ir Agentūros sertifikuota arba patvirtinta organizacija kuo greičiau ir bet kokiu atveju ne vėliau kaip per 72 valandas nuo tada, kai sužino apie įvykį, praneša Agentūrai pagal 2 dalį surinktus duomenis apie įvykius.
5 straipsnis
Savanoriškas pranešimų teikimas
1. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija įdiegia savanorišką pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti:
a)
informaciją apie įvykius, apie kuriuos gali būti nepranešama per privalomą pranešimų sistemą;
b)
kitą su sauga susijusią informaciją, kuri, pranešėjo vertinimu, susijusi su esamu arba galimu aviacijos saugos pavojumi.
2. Kiekviena valstybė narė įdiegia savanorišką pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti:
a)
informaciją apie įvykius, apie kuriuos gali būti nepranešama per privalomą pranešimų sistemą;
b)
kitą su sauga susijusią informaciją, kuri, pranešėjo vertinimu, susijusi su esamu arba galimu aviacijos saugos pavojumi.
Ta sistema taip pat apima informacijos, kurią pagal 6 dalį perduoda organizacijos, rinkimą, bet juo neapsiriboja.
3. Agentūra įdiegia savanorišką pranešimų sistemą, kuria sudaromos palankesnės sąlygos rinkti:
a)
informaciją apie įvykius, apie kuriuos gali būti nepranešama per privalomą pranešimų sistemą;
b)
kitą su sauga susijusią informaciją, kuri, pranešėjo vertinimu, susijusi su esamu arba galimu aviacijos saugos pavojumi.
Ta sistema taip pat apima informacijos, kurią pagal 5 dalį perduoda Agentūros sertifikuotos arba patvirtintos organizacijos, rinkimą, bet juo neapsiriboja.
4. Savanoriškomis pranešimų sistemomis sudaromos palankesnės sąlygos šiems duomenims apie įvykius ir kitai su sauga susijusiai informacijai rinkti:
a)
informacijai, kurios pagal 4 straipsnio 1 dalį neprivaloma pranešti;
b)
informacijai, kurią perduoda 4 straipsnio 6 dalyje nenurodyti asmenys.
5. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi ir Agentūros sertifikuota arba patvirtinta organizacija laiku praneša Agentūrai duomenis apie įvykius ir kitą su sauga susijusią informaciją, kurie buvo surinkti pagal 1 dalį ir kurie gali būti susiję su esama arba galima aviacijos saugos rizika.
6. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija, kurios Agentūra nėra sertifikavusi arba patvirtinusi, laiku praneša tos valstybės narės pagal 6 straipsnio 3 dalį paskirtai kompetentingai valdžios institucijai duomenis apie įvykius ir kitą su sauga susijusią informaciją, kurie buvo surinkti pagal šio straipsnio 1 dalį ir kurie gali būti susiję su esama arba galima aviacijos saugos rizika. Valstybės narės gali reikalauti, kad bet kuri jų teritorijoje įsisteigusi organizacija pateiktų pagal šio straipsnio 1 dalį surinktus duomenis apie visus įvykius.
7. Valstybės narės, Agentūra ir organizacijos gali įdiegti kitas saugos informacijos rinkimo ir tvarkymo sistemas, skirtas rinkti duomenis apie įvykius, apie kuriuos gali būti nepranešta per pranešimų sistemas, nurodytas 4 straipsnyje ir šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse. Tos sistemos gali apimti pranešimų teikimą kitiems subjektams, nei nurodytieji 6 straipsnio 3 dalyje, ir jose gali aktyviai dalyvauti:
a)
aviacijos sektoriaus atstovai;
b)
aviacijos sektoriaus darbuotojų profesinių organizacijų atstovai.
8. Iš savanoriškai ir privalomai teikiamų pranešimų gauta informacija gali būti integruota į vieną bendrą sistemą.
6 straipsnis
Informacijos rinkimas ir saugojimas
1. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija paskiria vieną ar daugiau asmenų nepriklausomai rinkti, vertinti, tvarkyti, analizuoti ir saugoti duomenis apie įvykius, apie kuriuos pranešama pagal 4 ir 5 straipsnius.
Pranešimai tvarkomi taip, kad būtų užkirstas kelias informacijos panaudojimui kitais nei saugos tikslais, ir juos tvarkant tinkamai apsaugomas pranešėjo ir pranešimuose apie įvykius minimų asmenų konfidencialumas siekiant puoselėti teisingumo kultūrą.
2. Susitarusios su kompetentinga valdžios institucija mažos organizacijos gali įdiegti supaprastintą mechanizmą duomenims apie įvykius rinkti, vertinti, tvarkyti, analizuoti ir saugoti. Tomis užduotimis jos gali dalytis su tokio paties pobūdžio organizacijomis, tuo pačiu metu laikydamosi pagal šį reglamentą nustatytų konfidencialumo ir apsaugos taisyklių.
3. Kiekviena valstybė narė paskiria vieną ar daugiau kompetentingų valdžios institucijų, kurioms paveda įdiegti mechanizmą, skirtą nepriklausomai rinkti, vertinti, tvarkyti, analizuoti ir saugoti duomenis apie įvykius, pateiktus pagal 4 ir 5 straipsnius.
Pranešimai tvarkomi taip, kad būtų užkirstas kelias informacijos panaudojimui kitais nei saugos tikslais, ir juos tvarkant tinkamai apsaugomas pranešėjo ir pranešimuose apie įvykius minimų asmenų tapatybės konfidencialumas siekiant puoselėti teisingumo kultūrą.
Valdžios institucijos, kurios gali būti paskirtos pagal pirmą pastraipą, bendrai arba atskirai yra šios:
a)
nacionalinė civilinės aviacijos valdžios institucija; ir (arba)
b)
saugos tyrimų valdžios institucija; ir (arba)
c)
kita Sąjungoje įsikūrusi nepriklausoma įstaiga ar subjektas, kuriam pavedama tokia funkcija.
Jei valstybė narė paskiria daugiau kaip vieną įstaigą ar subjektą, vieną iš jų ji paskiria veikti kaip ryšių palaikymo institucija, kuri perduoda 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją.
4. Agentūra paskiria vieną ar daugiau asmenų, kuriems paveda įdiegti mechanizmą, skirtą nepriklausomai rinkti, vertinti, apdoroti, analizuoti ir saugoti duomenis apie įvykius, pateiktus pagal 4 ir 5 straipsnius.
Pranešimai tvarkomi taip, kad būtų užkirstas kelias informacijos panaudojimui kitais nei saugos tikslais, ir juos tvarkant tinkamai apsaugomas pranešėjo ir pranešimuose apie įvykius minimų asmenų tapatybės konfidencialumas siekiant puoselėti teisingumo kultūrą.
5. Pranešimus apie įvykius, parengtus remiantis pagal 4 ir 5 straipsnius surinktais duomenimis apie įvykius, organizacijos saugo vienoje ar keliose duomenų bazėse.
6. Pranešimus apie įvykius, parengtus remiantis pagal 4 ir 5 straipsnius surinktais duomenimis apie įvykius, 3 dalyje nurodytos kompetentingos valdžios institucijos saugo nacionalinėje duomenų bazėje.
7. Nacionalinėje duomenų bazėje taip pat saugoma saugos tyrimų valdžios institucijų surinkta arba paskelbta atitinkama informacija apie avarijas ir pavojingus incidentus.
8. Pranešimus apie įvykius, parengtus remiantis pagal 4 ir 5 straipsnius surinktais duomenimis apie įvykius, Agentūra saugo duomenų bazėje.
9. Saugos tyrimų institucijoms suteikiama galimybė susipažinti su visa 6 dalyje nurodytoje atitinkamoje jų nacionalinėje duomenų bazėje sukaupta informacija, kad jos galėtų vykdyti savo pareigas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 996/2010 5 straipsnio 4 dalyje.
10. Valstybių narių civilinės aviacijos institucijoms suteikiama galimybė susipažinti su visa 6 dalyje nurodytoje atitinkamoje jų nacionalinėje duomenų bazėje sukaupta informacija, kad jos galėtų vykdyti savo su sauga susijusias pareigas.
7 straipsnis
Pranešimų apie įvykius kokybė ir turinys
1. 6 straipsnyje nurodytuose pranešimuose apie įvykius pateikiama bent I priede išvardyta informacija.
2. 6 straipsnio 5, 6 ir 8 dalyse nurodytuose pranešimuose apie įvykius nurodoma atitinkamo įvykio, apie kurį pranešama, saugos rizikos klasifikacijos kategorija. Tą klasifikaciją peržiūri ir prireikus iš dalies pakeičia ir patvirtina valstybės narės kompetentinga valdžios institucija arba Agentūra pagal šio straipsnio 5 dalyje nurodytą bendrą Europos rizikos klasifikacijos sistemą.
3. Siekdamos pagerinti duomenų nuoseklumą, visų pirma iš pradžių surinktos informacijos ir duomenų bazėje saugomo pranešimo tarpusavio nuoseklumą, organizacijos, valstybės narės ir Agentūra nustato duomenų kokybės tikrinimo procesus.
4. 6 straipsnio 5, 6 ir 8 dalyse nurodytose duomenų bazėse naudojami formatai, kurie yra:
a)
standartizuoti, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos keistis informacija, ir
b)
suderinami su Eccairs programine įranga ir ADREP taksonomija.
5. Komisija per Aviacijos saugos analitikų tinklą, nurodytą 14 straipsnio 2 dalyje, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis ir Agentūra, parengia bendrą Europos rizikos klasifikacijos sistemą, kad organizacijos, valstybės narės ir Agentūra galėtų klasifikuoti įvykius pagal saugos riziką. To siekdama Komisija atsižvelgia į poreikį šią sistemą suderinti su esamomis rizikos klasifikacijos sistemomis.
Tą sistemą Komisija parengia ne vėliau kaip 2017 m. gegužės 15 d.
6. Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 18 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kuriais apibrėžiama bendra Europos rizikos klasifikacijos sistema.
7. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato bendros Europos rizikos klasifikacijos sistemos įgyvendinimo tvarką. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 19 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
8. Komisija ir Agentūra padeda valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms vykdyti jų užduotį integruoti duomenis, įskaitant, pavyzdžiui:
a)
integruoti 1 dalyje nurodytą būtiniausią informaciją;
b)
atlikti 2 dalyje nurodytą įvykių rizikos klasifikaciją ir
c)
nustatyti 3 dalyje nurodytus duomenų kokybės tikrinimo procesus.
Komisija ir Agentūra teikia tą pagalbą tokiu būdu, kad būtų prisidėta prie duomenų įvesties proceso suderinimo visose valstybėse narėse, visų pirma 6 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse išvardytose įstaigose ar subjektuose dirbantiems darbuotojams:
a)
teikiant rekomendacinę medžiagą;
b)
vedant seminarus ir
c)
organizuojant atitinkamą mokymą.
8 straipsnis
Europos centrinė saugykla
1. Komisija administruoja Europos centrinę saugyklą, kad joje būtų saugomi visi Sąjungoje surinkti pranešimai apie įvykius.
2. Kiekviena valstybė, susitarusi su Komisija, atnaujina Europos centrinės saugyklos duomenis, perkeldama į ją visą su sauga susijusią informaciją, saugomą 6 straipsnio 6 dalyje nurodytose nacionalinėse duomenų bazėse.
3. Agentūra suderina su Komisija techninius protokolus, pagal kuriuos į Europos centrinę saugyklą perkeliami visi pranešimai apie įvykius, kuriuos Agentūra surenka pagal Reglamentą (EB) Nr. 216/2008 ir jo įgyvendinimo taisykles, visų pirma kalbant apie informaciją, saugomą Vidinėje pranešimų apie įvykius sistemoje, taip pat pagal 4 straipsnio 9 dalį ir 5 straipsnio 5 dalį surinkta informacija.
4. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato Europos centrinės saugyklos administravimo taisykles, kaip nurodyta 1 ir 2 dalyse. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 19 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
9 straipsnis
Keitimasis informacija
1. Valstybės narės ir Agentūra keičiasi informacija, sudarydamos galimybę kitų valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms, Agentūrai ir Komisijai per Europos centrinę saugyklą susipažinti su visa su sauga susijusia informacija, saugoma jų atitinkamose pranešimų duomenų bazėse.
Pranešimai apie įvykius perkeliami į Europos centrinę saugyklą ne vėliau kaip per 30 dienų po jų įvedimo į nacionalinę duomenų bazę.
Pranešimai apie įvykius prireikus atnaujinami juos papildant kita su sauga susijusia informacija.
2. Valstybės narės toliau išvardytą su avarijomis ir pavojingais incidentais susijusią informaciją taip pat perkelia į Europos centrinę saugyklą:
a)
tyrimo metu - preliminarią faktinę informaciją apie avarijas ir pavojingus incidentus;
b)
tyrimą baigus:
i)
galutinę tyrimo ataskaitą ir
ii)
kai yra parengta, galutinės tyrimo ataskaitos santrauką anglų kalba.
3. Valstybė narė arba Agentūra nedelsdamos perduoda visą su sauga susijusią informaciją atitinkamai valstybės narės institucijai ar Agentūrai, jei jos, rinkdamos duomenis apie įvykius arba saugodamos pranešimus apie įvykius ar atlikdamos analizę pagal 13 straipsnio 6 dalį, nustato saugos aspektų, kurie, jos manymu:
a)
gali sudominti kitas valstybes nares arba Agentūrą arba
b)
gali pareikalauti, kad kitos valstybės narės arba Agentūra imtųsi saugos veiksmų.
10 straipsnis
Europos centrinėje saugykloje saugomos informacijos sklaida
1. Visi subjektai, kuriems pavesta reguliuoti civilinės aviacijos saugą, arba saugos tyrimų institucija Sąjungoje turi galimybę saugiai internetu susipažinti su visa informacija apie įvykius, laikoma Europos centrinėje saugykloje.
Informacija naudojama laikantis 15 ir 16 straipsniuose nustatytų taisyklių.
2. II priede nurodytos suinteresuotosios šalys gali paprašyti suteikti galimybę susipažinti su tam tikra informacija, laikoma Europos centrinėje saugykloje.
Sąjungoje įsisteigusios suinteresuotosios šalys prašymus suteikti informacijos siunčia valstybės narės, kurioje jos yra įsisteigusios, ryšių palaikymo institucijai.
Suinteresuotosios šalys, kurios yra įsisteigusios ne Sąjungoje, prašymus siunčia Komisijai.
Gavusi prašymą pagal šią dalį, Komisija apie jį praneša atitinkamos valstybės narės kompetentingai valdžios institucijai.
3. Atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 996/2010 15 straipsnio 2 dalį, Europos centrinėje saugykloje laikoma informacija apie tebevykstančius saugumo tyrimus, vykdomus pagal tą reglamentą, suinteresuotosioms šalims pagal šį straipsnį neatskleidžiama.
4. Saugumo sumetimais galimybė tiesiogiai susipažinti su Europos centrinės saugyklos saugoma informacija suinteresuotosioms šalims nesuteikiama.
11 straipsnis
Prašymų ir sprendimų tvarkymas
1. Prašymai gauti Europos centrinėje saugykloje laikomą informaciją pateikiami naudojant ryšių palaikymo institucijos patvirtintas formas. Į tas formas įtraukiami bent III priede nurodyti punktai.
2. Gavusi prašymą ryšių palaikymo institucija patikrina, ar:
a)
jį pateikė suinteresuotoji šalis;
b)
ji įgaliota tą prašymą nagrinėti.
Nustačiusi, kad nagrinėti prašymą yra kompetentinga kita valstybė narė arba Komisija, ryšių palaikymo institucija atitinkamai perduoda jį tai valstybei narei arba Komisijai.
3. Gavusi prašymą ryšių palaikymo institucija kiekvienu konkrečiu atveju įvertina, ar tas prašymas pagrįstas ir praktiškai įvykdomas.
Ryšių palaikymo institucija suinteresuotosioms šalims informaciją gali suteikti popierine forma arba naudodamasi saugiomis elektroninio ryšio priemonėmis.
4. Jei prašymas tenkinamas, ryšių palaikymo institucija nustato pateiktinos informacijos aprėptį ir išsamumą. Suteikiama tik tiek informacijos, kiek pagal prašymą tikrai būtina suteikti, nedarant poveikio 15 ir 16 straipsniams.
Informacija, nesusijusi su suinteresuotosios šalies nuosava įranga, naudojimo veikla ar veiklos sritimi, suteikiama tik apibendrinta arba anonimizuota forma. Neapibendrinta informacija gali būti suteikta suinteresuotajai šaliai tik tuo atveju, jei pastaroji raštu pateikia išsamų pagrindimą. Ta informacija naudojamasi laikantis 15 ir 16 straipsniuose nustatytų taisyklių.
5. Ryšių palaikymo institucija suinteresuotosioms šalims, išvardytoms II priedo b punkte, suteikia tik su jų nuosava įranga, naudojimo veikla ar veiklos sritimi susijusią informaciją.
6. Gavusi suinteresuotosios šalies, nurodytos II priedo a punkte, prašymą, ryšių palaikymo institucija gali priimti bendro pobūdžio sprendimą tai suinteresuotajai šaliai informaciją teikti reguliariai, jei:
a)
prašoma informacija yra susijusi su suinteresuotosios šalies nuosava įranga, naudojimo veikla ar veiklos sritimi;
b)
bendro pobūdžio sprendimu nesuteikiama galimybė susipažinti su visu duomenų bazės turiniu;
c)
bendro pobūdžio sprendimas taikomas tik galimybei susipažinti su anonimizuota informacija.
7. Pagal šį straipsnį gauta informacija suinteresuotoji šalis naudojasi laikydamasi šių sąlygų:
a)
suinteresuotoji šalis naudoja informaciją tik prašymo formoje nurodytu tikslu, kuris turėtų atitikti šio reglamento 1 straipsnyje nustatytą tikslą, ir
b)
suinteresuotoji šalis negali atskleisti gautos informacijos be raštiško informacijos teikėjo leidimo ir imasi būtinų priemonių gautos informacijos tinkamam konfidencialumui užtikrinti.
8. Sprendimas skleisti informaciją pagal šį straipsnį taikomas tik tai jos daliai, kuri tikrai būtina jos naudotojui.
12 straipsnis
Prašymų registravimas ir keitimasis informacija
1. Ryšių palaikymo institucija registruoja kiekvieną gautą prašymą ir pagal tą prašymą atliktus veiksmus.
Ryšių palaikymo institucija laiku pateikia Komisijai informaciją apie gautą prašymą ir (arba) apie tai, kokių veiksmų imtasi.
2. Visoms ryšių palaikymo institucijoms Komisija teikia atnaujintą ryšių palaikymo institucijų ir jos pačios gautų prašymų ir veiksmų, kurių jos ėmėsi, sąrašą.
13 straipsnis
Įvykių analizė ir tolesnė veikla nacionaliniu lygiu
1. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija parengia pagal 4 straipsnio 2 dalį ir 5 straipsnio 1 dalį surinktos informacijos apie įvykius analizės procesą, kad nustatytų saugos pavojus, susijusius su nustatytais įvykiais arba įvykių grupėmis.
Remdamasi tos analizės rezultatais kiekviena organizacija nustato atitinkamus taisomuosius ar prevencinius veiksmus, jei tokių reikia, aviacijos saugai didinti.
2. Jei, atlikus 1 dalyje nurodytą analizę, valstybėje narėje įsisteigusi organizacija nustato, jog reikia imtis taisomųjų ar prevencinių veiksmų esamiems arba galimiems aviacijos saugos trūkumams pašalinti, ji:
a)
laiku įgyvendina tą veiksmą ir
b)
nustato veiksmo įgyvendinimo ir efektyvumo stebėsenos procesą.
3. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija reguliariai informuoja savo darbuotojus ir pagal sutartis dirbančius asmenis apie įvykių, dėl kurių vykdomi prevenciniai arba taisomieji veiksmai, analizę ir su jais susijusią tolesnę veiklą.
4. Jei valstybėje narėje įsisteigusi organizacija, kuriai netaikoma 5 dalis, atlikusi įvykių arba įvykių grupės, apie kuriuos pranešta pagal 4 straipsnio 8 dalį ir 5 straipsnio 6 dalį, analizę, nustato esamą ar galimą aviacijos saugos riziką, ji per 30 dienų po to, kai pranešėjas pranešė apie įvykį, tos valstybės narės kompetentingai valdžios institucijai:
a)
pateikia pagal 1 dalį atliktos, jei buvo atlikta, analizės pirminius rezultatus ir
b)
informuoja ją apie veiksmus, kurių turi būti imtasi pagal 2 dalį.
Galutinius atliktos analizės rezultatus organizacija prireikus praneša iškart vos juos gavus, ir iš esmės ne vėliau kaip per tris mėnesius po to, kai buvo pranešta apie įvykį.
Valstybės narės kompetentinga valdžios institucija gali paprašyti organizacijų perduoti jai savo pirminius arba galutinius bet kurio įvykio, apie kurį jai buvo pranešta, bet dėl kurio negauta jokios informacijos apie tolesnę su juo susijusią veiklą arba gauti tik preliminarūs rezultatai, analizės rezultatus.
5. Jei valstybėje narėje įsisteigusi ir Agentūros sertifikuota arba patvirtinta organizacija, atlikusi įvykių arba įvykių grupės, apie kuriuos pranešta pagal 4 straipsnio 9 dalį ir 5 straipsnio 5 dalį, analizę, nustato esamą ar galimą aviacijos saugos riziką, ji per 30 dienų po to, kai pranešėjas pranešė apie įvykį, pateikia Agentūrai:
a)
pirminius pagal 1 dalį atliktos analizės, jei tokia atlikta, rezultatus ir
b)
informuoja ją apie visus veiksmus, kurių turi būti imtasi pagal 2 dalį.
Galutinius atliktos analizės rezultatus Agentūros sertifikuota arba patvirtinta organizacija prireikus praneša iškart vos juos gavus, ir iš esmės ne vėliau kaip per tris mėnesius po to, kai buvo pranešta apie įvykį.
Agentūra gali paprašyti organizacijų perduoti jai savo pirminius arba galutinius bet kurio įvykio, apie kurį jai buvo pranešta, bet dėl kurio negauta jokios informacijos apie tolesnę su juo susijusią veiklą arba gauti tik preliminarūs rezultatai, analizės rezultatus.
6. Kiekviena valstybė narė ir Agentūra parengia informacijos apie įvykius, apie kuriuos joms tiesiogiai pranešama pagal 4 straipsnio 6 dalį ir 5 straipsnio 2 bei 3 dalis, analizės procesą, kad nustatytų saugos pavojus, susijusius tais įvykiais. Remdamosi tos analizės rezultatais jos nusprendžia, kokių atitinkamų taisomųjų ar prevencinių veiksmų reikia imtis aviacijos saugai didinti.
7. Jei, atlikus 6 dalyje nurodytą analizę, valstybė narė arba Agentūra nustato, jog reikia imtis taisomųjų ar prevencinių veiksmų esamiems arba galimiems aviacijos saugos trūkumams pašalinti, ji:
a)
laiku įgyvendina atitinkamą veiksmą ir
b)
nustato to veiksmo įgyvendinimo ir efektyvumo stebėsenos procesą.
8. Kiekvienu atveju, kai pagal 4 arba 5 dalį vykdoma įvykių ar įvykių grupės stebėsena, kiekviena valstybė narė ir Agentūra turi galimybę susipažinti su atliktos analizės rezultatais ir atitinkamai stebi organizacijų, už kurias ji atsako, vykdomus veiksmus.
Jei valstybė narė arba Agentūra padaro išvadą, kad veiksmų, apie kuriuos pranešta, įgyvendinimas ir veiksmingumas yra nepakankami, kad būtų pašalinti esami arba galimi saugos trūkumai, ji užtikrina, kad atitinkama organizacija imtųsi atitinkamų papildomų veiksmų ir juos įgyvendintų.
9. Jei turima, informacija, susijusi su atskirų įvykių arba įvykių grupės analize ir tolesne veikla, gauta pagal šį straipsnį, laiku - ne vėliau kaip per du mėnesius nuo jos išsaugojimo nacionalinėje duomenų bazėje - išsaugoma Europos centrinėje saugykloje pagal 8 straipsnio 2 ir 3 dalis.
10. Pranešimų apie įvykius analize grindžiama informacija valstybės narės naudojasi siekdamos nustatyti taisomuosius veiksmus, kurių gali prireikti imtis pagal valstybinę saugos programą.
11. Siekiant informuoti visuomenę apie civilinės aviacijos saugos lygį, kiekviena valstybė narė bent kartą per metus skelbia saugos apžvalgą. Saugos apžvalgoje:
a)
pateikiama apibendrinta ir anonimizuota informacija apie įvykius ir kita su sauga susijusi informacija, kuri pateikta naudojantis jos nacionalinėmis privalomomis ir savanoriškomis pranešimų sistemomis;
b)
nustatomos tendencijos;
c)
identifikuojami veiksmai, kurių ji ėmėsi.
12. Valstybės narės taip pat gali skelbti anonimizuotus pranešimus apie įvykius ir rizikos analizės rezultatus.
14 straipsnis
Įvykių analizė ir tolesnė veikla Sąjungos lygiu
1. Komisija, Agentūra ir valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos bendradarbiaudamos nuolat dalyvauja keičiantis Europos centrinėje saugykloje laikoma informacija ir ją analizuojant.
Nedarant poveikio šiame reglamente nustatytiems konfidencialumo reikalavimams, atitinkamais atvejais dalyvauti toje veikloje gali būti kviečiami stebėtojai.
2. Komisija, Agentūra ir valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos bendradarbiauja per Aviacijos saugos analitikų tinklą.
Aviacijos saugos analitikų tinklas padeda stiprinti aviacijos saugą Sąjungoje, visų pirma atlikdamas saugos analizę, kuria remiama Europos aviacijos saugos programa ir Europos aviacijos saugos planas.
3. Agentūra remia Aviacijos saugos analitikų tinklo veiklą, pavyzdžiui, teikdama pagalbą rengiant ir organizuojant tinklo posėdžius.
4. Agentūra įtraukia informaciją apie 1 dalyje nurodytos informacijos analizės rezultatus į metinę saugos apžvalgą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 216/2008 15 straipsnio 4 dalyje.
15 straipsnis
Informacijos konfidencialumas ir tinkamas naudojimas
1. Valstybės narės ir organizacijos pagal savo nacionalinę teisę, taip pat Agentūra imasi būtinų priemonių pagal 4, 5 ir 10 straipsnius gautų duomenų apie įvykius tinkamam konfidencialumui užtikrinti.
Kiekviena valstybė narė, kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija arba Agentūra tvarko asmens duomenis tik tokiu mastu, kiek tai būtina taikant šį reglamentą, nepažeisdama nacionalinių teisės aktų, kuriais įgyvendinama Direktyva 95/46/EB.
2. Nedarant poveikio Reglamento (ES) Nr. 996/2010 su saugos informacijos apsauga susijusių 12, 14 ir 15 straipsnių nuostatoms, informacija, gauta iš pranešimų apie įvykius, naudojama tik tuo tikslu, kuriuo ji buvo surinkta.
Valstybės narės, Agentūra ir organizacijos nepateikia ar nenaudoja informacijos apie įvykius:
a)
kaltei ar atsakomybei nustatyti arba
b)
kitu tikslu nei aviacijos saugos palaikymas ar gerinimas.
3. Vykdydamos 14 straipsnyje nurodytus įpareigojimus, susijusius su Europos centrinėje saugykloje laikoma informacija, Komisija, Agentūra ir valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos:
a)
užtikrina tos informacijos konfidencialumą ir
b)
ta informacija naudojasi tik tokia apimtimi, kiek tikrai būtina su sauga susijusiems savo įpareigojimams vykdyti, nenustatydamos kaltės ar atsakomybės. Tuo atžvilgiu informacija visų pirma naudojama rizikos valdymui ir saugos tendencijų analizei, kuria remiantis gali būti parengtos saugos rekomendacijos arba imtasi veiksmų, kuriais siekiama pašalinti esamus ar galimus saugos trūkumus.
4. Valstybės narės užtikrina, kad 6 straipsnio 3 dalyje nurodytos jų kompetentingos valdžios institucijos ir jų teisingumo vykdymo kompetentingos valdžios institucijos tarpusavyje bendradarbiautų pagal išankstinius administracinius susitarimus. Tais išankstiniais administraciniais susitarimais siekiama užtikrinti, kad būtų tinkamai suderintas poreikis tinkamai vykdyti teisingumą ir būtina galimybė nuolat gauti saugos informaciją.
16 straipsnis
Informacijos šaltinio apsauga
1. Šiame straipsnyje „asmens duomenys“ apima, visų pirma, fizinių asmenų vardus, pavardes arba adresus.
2. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija užtikrina, kad visi asmens duomenys būtų suteikiami tos organizacijos darbuotojams, kurie nėra pagal 6 straipsnio 1 dalį paskirti asmenys, tik tuo atveju, jei jie tikrai būtini įvykiams tirti siekiant sustiprinti aviacijos saugą.
Prireikus organizacijos viduje platinama informacija, iš kurios pašalinti tapatybės duomenys.
3. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad jokie asmens duomenys niekada nebūtų įrašomi į 6 straipsnio 6 dalyje nurodytą nacionalinę duomenų bazę. Tokia informacija, iš kurios pašalinti tapatybės duomenys, leidžiama naudotis visoms atitinkamoms šalims, pavyzdžiui, tam, kad jos galėtų vykdyti savo įpareigojimus, susijusius su aviacijos saugos gerinimu.
4. Agentūra užtikrina, kad jokie asmens duomenys niekada nebūtų įrašomi į 6 straipsnio 8 dalyje nurodytą Agentūros duomenų bazę. Tokia informacija, iš kurios pašalinti tapatybės duomenys, leidžiama naudotis visoms atitinkamoms šalims, pavyzdžiui, tam, kad jos galėtų vykdyti savo įpareigojimus, susijusius su aviacijos saugos gerinimu.
5. Valstybėms narėms ir Agentūrai nekliudoma imtis veiksmų, kurių reikia aviacijos saugai palaikyti arba gerinti.
6. Nedarant poveikio taikytinai nacionalinei baudžiamajai teisei, valstybės narės nepradeda procesinių veiksmų dėl neapgalvotų ar netyčia padarytų teisės pažeidimų, apie kuriuos jos sužinojo tik todėl, kad joms apie tokius pažeidimus buvo pranešta pagal 4 ir 5 straipsnius.
Pirma pastraipa netaikoma 10 dalyje nurodytais atvejais. Valstybės narės gali toliau taikyti ar patvirtinti priemones, skirtas pranešėjų arba pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugai sustiprinti. Valstybės narės gali visų pirma taikyti šią taisyklę be 10 dalyje nurodytų išimčių.
7. Jei pagal nacionalinę teisę pradedami drausminiai ar administraciniai procesai, pranešimuose apie įvykius pateikta informacija nenaudojama prieš:
a)
pranešėjus arba
b)
pranešimuose apie įvykius minimus asmenis.
Pirma pastraipa netaikoma 10 dalyje nurodytais atvejais.
Valstybės narės gali toliau taikyti ar patvirtinti priemones, skirtas pranešėjų arba pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugai sustiprinti. Valstybės narės gali visų pirma taikyti tą apsaugą ir civiliniams ar baudžiamiesiems procesams.
8. Valstybės narės gali priimti ar toliau taikyti teisės nuostatas, kuriomis užtikrinamas didesnis nei šiame reglamente nustatytas pranešėjų arba pranešimuose apie įvykius minimų asmenų apsaugos lygis.
9. Pagal 4 ir 5 straipsnius apie įvykius pranešusių ar pranešimuose apie įvykius minimų darbuotojų ir pagal sutartis dirbančių asmenų darbdavys ar organizacija, kuriai teikiamos paslaugos, negali bausti jokiomis priemonėmis remdamasis pranešėjo pateikta informacija, išskyrus atvejus, kai taikoma 10 dalis.
10. Šio straipsnio 6, 7 ir 9 dalyse numatyta apsauga netaikoma šiais atvejais:
a)
tyčinio nusižengimo atvejais;
b)
tais atvejais, kai yra aiškus, sunkus ir rimtas akivaizdžios rizikos nepaisymas ir ypač sunkus profesinės pareigos imtis tokių atsargumo priemonių, kurių akivaizdžiai reikia tomis aplinkybėmis, nevykdymas, dėl ko padaroma iš anksto numatytina žala asmeniui arba turtui arba smarkiai sumažėja aviacijos saugos lygis.
11. Kiekviena valstybėje narėje įsisteigusi organizacija, pasikonsultavusi su savo personalo atstovais, priima vidaus taisykles, kuriomis nustatoma, kaip toje organizacijoje užtikrinami ir įgyvendinami teisingumo kultūros principai, visų pirma 9 dalyje nurodytas principas.
Pagal 12 dalį paskirta įstaiga gali prašyti peržiūrėti organizacijų, įsisteigusių tos įstaigos valstybėje narėje, vidaus taisykles prieš tas taisykles įgyvendinant.
12. Kiekviena valstybė narė paskiria įstaigą, atsakingą už 6, 9 ir 11 dalių įgyvendinimą.
Darbuotojai ir pagal sutartis dirbantys asmenys tai įstaigai gali pranešti apie įtariamus šiuo straipsniu nustatytų taisyklių pažeidimus. Už pranešimą apie įtariamus pažeidimus darbuotojams ir pagal sutartis dirbantiems asmenims netaikomos sankcijos. Darbuotojai ir pagal sutartis dirbantys asmenys apie tokius įtariamus pažeidimus gali informuoti Komisiją.
Prireikus paskirtoji įstaiga konsultuoja savo valstybės narės atitinkamas valdžios institucijas dėl teisių gynimo priemonių arba sankcijų taikant 21 straipsnį.
13. Kiekviena valstybė narė 2019 m. gegužės 15 d. ir po to kas penkerius metus Komisijai pateikia ataskaitą apie šio straipsnio taikymą, visų pirma apie įstaigos, paskirtos pagal 12 dalį, veiklą. Ataskaitoje nepateikiami jokie asmens duomenys.
17 straipsnis
Priedų atnaujinimas
Komisijai pagal 18 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant:
a)
atnaujinti I priede nustatytą privalomų duomenų laukelių pranešimuose apie įvykius sąrašą, kai, atsižvelgiant į taikant šį reglamentą įgytą patirtį, paaiškėja, kad būtini pakeitimai aviacijos saugai pagerinti;
b)
atnaujinti III priede nustatytą Europos centrinės saugyklos informacijos prašymo formą, kad būtų atsižvelgta į įgytą patirtį ir naujus pokyčius;
c)
suderinti visus priedus su Eccairs programine įranga ir ADREP taksonomija, taip pat su Sąjungos priimtais teisės aktais bei tarptautiniais susitarimais.
Siekdama atnaujinti privalomų laukelių sąrašą, Agentūra ir 14 straipsnio 2 dalyje nurodytas Aviacijos saugos analitikų tinklas pateikia Komisijai atitinkamą (-as) nuomonę (-es).
18 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 7 straipsnio 6 dalyje ir 17 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo šio reglamento įsigaliojimo datos. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 7 straipsnio 6 dalyje ir 17 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 7 straipsnio 6 dalį ir 17 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
19 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas, įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 216/2008 65 straipsnį. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis. Jeigu komitetas nepateikia nuomonės, Komisija nepriima įgyvendinimo akto projekto ir taikoma Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa.
20 straipsnis
Galimybė susipažinti su dokumentais ir asmens duomenų apsauga
1. Išskyrus 10 ir 11 straipsnius, kuriais nustatomos griežtesnės taisyklės dėl galimybės susipažinti su Europos centrinėje saugykloje laikomais duomenimis ir informacija, šis reglamentas taikomas nedarant poveikio Reglamentui (EB) Nr. 1049/2001.
2. Šis reglamentas taikomas nedarant poveikio nacionaliniams teisės aktams, kuriais įgyvendinama Direktyva 95/46/EB, ir laikantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001.
21 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikytinų pažeidus šį reglamentą, taisykles. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos. Valstybės narės praneša Komisijai apie tas nuostatas ir visus paskesnius jų pakeitimus.
22 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 996/2010 pakeitimas
Reglamento (ES) Nr. 996/2010 19 straipsnis išbraukiamas.
Tačiau tas straipsnis toliau taikomas iki dienos, kurią šis reglamentas pradedamas taikyti pagal 24 straipsnio 3 dalį.
23 straipsnis
Panaikinimas
Direktyva 2003/42/EB, Reglamentas (EB) Nr. 1321/2007 ir Reglamentas (EB) Nr. 1330/2007 panaikinami. Jie toliau taikomi iki dienos, kurią šis reglamentas pradedamas taikyti pagal 24 straipsnio 3 dalį.
24 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Komisija ne vėliau kaip 2020 m. lapkričio 16 d. paskelbia ir pateikia Europos Parlamentui bei Tarybai šio reglamento įgyvendinimo įvertinimo ataskaitą. Toje ataskaitoje visų pirma nurodoma, kaip šis reglamentas prisidėjo prie orlaivių avarijų ir su jomis susijusių mirčių skaičiaus sumažinimo. Jei aktualu ir remdamasi ta ataskaita, Komisija pateikia pasiūlymus iš dalies pakeisti šį reglamentą.
3. Šis reglamentas taikomas nuo 2015 m. lapkričio 15 d., tačiau ne anksčiau, nei įsigalios 4 straipsnio 5 dalyje nurodytos įgyvendinimo priemonės. 7 straipsnio 2 dalis taikoma nuo tada, kai įsigalioja deleguotieji ir įgyvendinimo aktai, kuriais nustatoma ir išdėstoma 7 straipsnio 6 ir 7 dalyse nurodyta bendra Europos rizikos klasifikacijos sistema.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. balandžio 3 d.