ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/508
ze dne 1. října 2014
o údajné infrastrukturální podpoře ve prospěch podniku Propapier PM2 GmbH poskytnuté Německem - Státní podpora - SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(oznámeno pod číslem C(2014) 6847)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 29. října 2008 podala Smurfit Kappa Group (dále jen „skupina Smurfit Kappa“ nebo „stěžovatel“) u Komise stížnost, podle níž získal podnik Propapier PM2 GmbH infrastrukturální podporu. Stížnost byla zaregistrována pod číslem jednacím CP 327/08 a (pod číslem NN 45/10) zanesena do rejstříku protiprávní podpory.
(2)
Dopisem ze dne 27. října 2010 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s údajnou podporou řízení na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k údajné podpoře podaly své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 28. ledna 2011 podalo Německo své připomínky (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 31. ledna 2011). Připomínky obdržela Komise rovněž od těchto zúčastněných stran: dne 11. února 2011 společné připomínky od Německého městského sněmu (Deutscher Städtetag), Německého okresního sněmu (Deutscher Landkreistag), Německého sdružení měst a obcí (Deutscher Städte- a Gemeindebund) a Sdružení komunálních podniků (Verband kommunaler Unternehmen, zkr. VKU) a dne 14. února 2011 připomínky stěžovatele (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 1. března 2011). Komise předala tyto připomínky německým orgánům, aby jim umožnila vyjádřit jejich stanovisko; v návaznosti na to obdržela dne 13. dubna 2011 připomínky Německa (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 26. dubna 2011).
(5)
Dne 17. ledna 2013 se uskutečnila schůzka zástupců útvarů Komise a Německa. V dopise ze dne 25. února 2013 předložilo Německo doplňující informace. Dopisem ze dne 26. dubna 2013, na který Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. května 2013, si útvary Komise vyžádaly další informace.
(6)
Prostřednictvím emailu ze dne 23. května 2013 si Komise vyžádala další informace, které Německo poskytlo prostřednictvím emailů ze dne 24. května 2013, 27. května 2013 a 28. května 2013.
(7)
V návaznosti na schůzku zástupců útvarů Komise, Německa, zvýhodněného podniku a znalců, která se konala dne 6. června 2013, oznámilo Německo možnost předložení doplňujícího písemného vyjádření. Na základě další žádosti o sdělení informací ze dne 15. října 2013 poskytlo Německo prostřednictvím emailu ze dne 4. listopadu 2013, 13. prosince 2013, 18. prosince 2013, 6. ledna 2014 a 24. dubna 2014 další obsáhlé připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Podnik Propapier PM2 GmbH (dále jen „podnik Propapier“) patří do skupiny Progroup AG (dále jen „skupina Progroup“). Skupina Progroup vyrábí a prostřednictvím svých dceřiných společností distribuuje podkladové papíry z vlnité lepenky a vlnitou lepenku. Stěžovatel, skupina Smurfit Kappa, je jedním z největších výrobců papíru v Evropské unii.
(9)
Dne 2. dubna 2008 schválila (4) Komise veřejnou regionální podporu podniku Propapier na zřízení papírny na výrobu podkladového papíru z vlnité lepenky a přidružené elektrárny v nově otevřeném areálu, který vznikl jako rozšíření stávající průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva v Eisenhüttenstadtu ve spolkové zemi Braniborsko - tato oblast připadala v této době v úvahu jako možný příjemce veřejné regionální podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(10)
Stěžovatel zastával názor, že některé projekty výstavby infrastruktury financované státem v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, mají sloužit výhradně této papírně, a musí být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier.
(11)
Stěžovatel mezi ně zařadil navíc i tyto infrastrukturální projekty (viz oddíl 2.1): vybudování čističky odpadních vod, výstavba parkoviště a nové spojovací komunikace a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
(12)
Stěžovatel kromě toho tvrdil, že podnik Propapier je zvýhodňován rovněž nepřiměřeně nízkými poplatky za využívání čističky odpadních vod (viz oddíl 2.2).
2.1. PODPORA V SOUVISLOSTI S BUDOVÁNÍM ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD A DALŠÍ INFRASTRUKTURY
(13)
V červenci 2008 poskytla spolková země Braniborsko z prostředků programu pro rozvoj komunální hospodářské infrastruktury v rámci společného programu (SP)“Zlepšování regionálních hospodářských struktur“ (dále jen „režim SP“ (5)) přímý příspěvek ve výši 33 808 200 EUR (6) na vybudování nové čističky odpadních vod v novém areálu eisenhüttenstadtské průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. V této souvislosti je třeba poznamenat, že režim SP ve vztahu k financování zřízení či výstavby zařízení pro čištění odpadních vod byl předmětem rozhodnutí ve věci státní podpory N 644e/02 (7), v níž Komise v roce 2003 s platností pro programové období 2004-2006 došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch vlastníka a provozovatele čističky odpadních vod.
(14)
Komise v tomto rozhodnutí z roku 2003 zastávala názor, že příspěvky vyplacené na základě režimu platného v letech 2004-2006 je třeba chápat jako vnitřní převod státních prostředků, a nikoli jako státní podporu ve prospěch vlastníka a provozovatele, protože jejími příjemci nejsou hospodářské podniky. V daném případě se jedná o plnění, které je tradičním úkolem veřejné služby zajišťované obecními subjekty. Z definice tohoto režimu plyne, že příjemcem musí být místní úřad nebo sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband) podléhající obecnímu dozoru. Podporu lze poskytnout jen tehdy, když mezi příjemcem daného opatření, tj. čističky odpadních vod, a uživatelem tohoto zařízení neexistuje žádné právní, osobní ani hospodářské propojení.
(15)
Příspěvek ve výši 42 260 340 EUR představoval 80 % celkových uznatelných nákladů. Příjemcem tohoto příspěvku je Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (dále jen „sdružení TAVZ“), což je mezikomunální veřejnoprávní sdružení zřízené pro zvláštní účely, pověřené zajišťováním dodávek pitné vody a zpracování odpadních vod. Sdružení TAZV je zároveň vlastníkem i provozovatelem čističky odpadních vod a hradilo zbývajících 20 % celkových veřejných investičních nákladů.
(16)
Podpora byla poskytnuta pod podmínkou, že do 15. srpna 2008 budou prokazatelně splněny právní a finanční předpoklady pro nastěhování hlavního investora (v tomto případě podniku Propapier). Výstavba zařízení byla zahájena v říjnu 2008, do provozu bylo zařízení uvedeno v březnu 2010.
(17)
Stěžovatel zastává názor, že zařízení sdružení TAZV představuje vyhrazenou infrastrukturu, protože prakticky celou kapacitu této čističky odpadních vod využívá podnik Propapier. Tvrdí, že zařízení bylo od začátku koncipováno jako čistička odpadních vod, která bude sloužit podniku Propapier, a že představovalo podmínku, bez jejíhož splnění by se papírna v tomto regionu nemohla usadit (jelikož výroba papíru vyžaduje velké množství vody).
(18)
O vyhrazená infrastrukturální opatření přijatá ve prospěch podniku Propapier se podle stěžovatelova názoru jedná i v případě dalších infrastrukturálních projektů: stavby parkoviště v blízkosti areálu podniku Propapier a nové vozovky spojující průmyslovou oblast se státní vozovkou č. 112 a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva. V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k předběžnému závěru, že tyto projekty nepředstavují selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier, a nelze je proto také považovat za vyhrazenou infrastrukturu. I přesto však vyzvala třetí strany, aby k těmto opatřením podaly své připomínky.
2.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(19)
Dalším bodem stížnosti týkajícím se čističky odpadních vod je tvrzení, že podnik Propapier za používání tohoto zařízení platí o 0,95 EUR za m3 méně, než kolik by si za takovou službu účtoval soukromý investor.
(20)
Výše uživatelských poplatků je stanovena na základě příslušného právního předpisu, tj. zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko (8) (dále jen „KAG Brandenburg“). Podle § 6 KAG Brandenburg se poplatek vypočítá tak, aby pokrýval, ale nepřevyšoval veškeré uplatnitelné náklady na příslušnou čističku odpadních vod (náklady na výstavbu, správu, údržbu, provoz, obsluhu a odvody), předpokládané úroky a předpokládané odpisy. Prostředky podpory, které obec obdrží z jiných státních zdrojů (v tomto případě příspěvek ve výši 33,8 milionu EUR z režimu SP), se při stanovení výše předpokládaných úroků z vlastního vloženého kapitálu nezohledňují. (9) Stěžovatel zastává názor, že prostředky podpory, které sdružení TAZV obdrželo z režimu SP, byly jejich příjemcem, tj. sdružením TAZV, v podobě nižších poplatků za zpracování odpadních vod předány uživateli čističky.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (10)
(21)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny tyto předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(22)
Rozhodnutí o zahájení řízení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech opatření byly použity státní prostředky a že by případně mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(23)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou na vybudování čističky odpadních vod poskytnutou ve prospěch sdružení TAZV a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení se kromě toho zkoumá otázka, zda podnik Propapier
i.
vybudováním čističky odpadních vod
či prostřednictvím jiných infrastrukturních projektů pro nový areál průmyslové oblasti, ve kterém se nachází nové výrobní prostory podniku Propapier, jmenovitě
ii.
nového parkoviště,
iii.
nové vozovky a
iv.
rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva,
získal selektivní výhodu, nebo zda se jedná o vyhrazené projekty ve prospěch podniku Propapier. (11) Jelikož opatření podle čl. 107 odst. 1 může být jako státní podpora klasifikováno jen tehdy, když je selektivní (tzn. když podnikům nacházejícím se v situaci, která je z právního i věcného hlediska vzhledem k cíli tohoto opatření srovnatelná, ukládá odlišné podmínky), musela Komise přezkoumat, zda podnik Propapier získal díky uvedeným opatřením selektivní výhodu.
(25)
Veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch podniku Propapier Komise již schválila. Jelikož opatření vztahující se na ostatní infrastrukturální projekty jsou prováděna v podporované oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu, a jelikož tato opatření mají mít údajně těsnou spojitost s investičním záměrem, který je předmětem regionální podpory, případně jsou na tento záměr výhradně vázaná, dospěla Komise k předběžnému závěru, že pokud by tato opatření prokazatelně přinášela selektivní zvýhodnění podniku Propapier, byla by součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k státní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“). Komise vyslovila pochybnost ohledně slučitelnosti investiční podpory v podobě vyhrazené infrastruktury, a to zejména s ohledem na dodržení vysoké míry podpory a motivačního účinku.
(26)
Podle pokynů k regionální podpoře smějí podniky, jimž byla poskytnuta investiční podpora, získat navíc i podporu na provoz. Slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem pak ale musí být přezkoumána nezávisle na slučitelnosti investiční podpory, a to za použití kritérií uvedených v oddíle 5 pokynů k regionální podpoře. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že pokud by podniku Propapier byla formou nižších poplatků za zpracování odpadních vod poskytnuta podpora na provoz, která by nebyla slučitelná se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství, musela by být tato podpora na provoz klasifikována jako neslučitelná s pokyny k regionální podpoře a příslušnou schvalovací praxí Komise při poskytování podpory na provoz. Uvádí se v něm, že sídlo příjemce podpory se sice totiž nachází v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu (region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), nejsou však splněny jiné důležité předpoklady pro slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem. Nic tak podle tohoto rozhodnutí nenasvědčuje tomu, že by podpora na provoz byla odůvodněná, ať už sama o sobě, nebo s ohledem na podporu regionálního rozvoje, nebo že by její výše byla úměrná kompenzovaným nevýhodám. Upozorňuje navíc, že poskytování podpory na provoz není časově omezeno a její výše se postupem času nesnižuje. Komise proto vyslovila pochybnost ohledně základní slučitelnosti podpory na provoz poskytované formou nižších poplatků s vnitřním trhem.
3.1. PŘÍSPĚVKY NA INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY VČETNĚ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD PODPOROVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ
3.1.1. Parkoviště, rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva, nová vozovka
(27)
V rámci předběžného přezkumu bylo zjištěno, že kapacita parkoviště neodpovídá stavu, který popisuje stěžovatel, a že toto parkoviště se nenachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier. Zjištěno bylo rovněž to, že parkovací místa jsou obecně přístupná a slouží nejen průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, ale i dalším průmyslovým oblastem ve městě a že počet těchto parkovacích míst by mohl obci umožnit zrušení parkovacích míst pro nákladní vozidla uvnitř města. Podnik Propapier si proto postavil i vlastní parkovací místa, kde mohou parkovat i nákladní vozidla. Komise tak dospěla k závěru, že výstavbou parkoviště podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(28)
Ohledně nové spojovací vozovky vybudované mezi průmyslovou oblastí a státní silnicí č. 112 Komise shledala, že díky výstavbě této vozovky se omezila hustota dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, protože nákladní vozidla jedoucí do průmyslové oblasti se mohou nyní městskému středu vyhnout, a zkrátila se rovněž doba dojezdnosti do nejbližšího regionálního střediska. Komise proto dospěla k závěru, že výstavbou nové vozovky podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(29)
Co se týče prací na rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva, Komise shledala, že práce nebyly uskutečněny za účelem selektivního zvýhodnění podniku Propapier, nýbrž tvoří součást nezbytné a pravidelné péče o udržování vodních cest. Komise proto dospěla k závěru, že rozšířením a prohloubením kanálu Odra-Spréva podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(30)
V té době však Komise nemohla zcela vyloučit možnost, že uvedená infrastrukturální opatření přinášejí podniku Propapier větší prospěch než ostatním podnikům.
(31)
Komise si proto vyžádala připomínky od třetích stran s tím, že svůj konečný názor na to, zda předmětná opatření představují státní podporu, si utvoří teprve po jejich obdržení. Současně tehdy vyzvala Německo, aby během formálního vyšetřovacího řízení poskytlo další informace o výstavbě parkoviště, nové vozovky a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Příspěvek na výstavbu čističky odpadních vod
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že pokud by bylo v důsledku vývoje na vnitřním trhu nutné začít považovat režim podpor N 644e/02 za státní podporu, pak by za státní podporu musela být považována rovněž existující podpora ve prospěch sdružení TAZV.
(33)
Komise nicméně vyjádřila pochyby o tom, že čistička odpadních vod představuje vyhrazenou infrastrukturu. V této souvislosti bylo zjištěno, že kromě podniku Propapier využívají toto zařízení jen dva další uživatelé: kanadský podnik 5N PV, který je dodavatelem fotovoltaických materiálů, a podnik EnBW, který je dodavatelem energie. Zároveň však nebylo známo, jaký podíl kapacity čističky odpadních vod na oba tyto zákazníky fakticky připadá. Na základě informací, o které se v té době mohl přezkum opírat, nemohla Komise posoudit, zda by výstavba nové čističky odpadních vod byla nutná i za předpokladu, že by sloužila jen těmto dva podnikům. Jeden z obou zmíněných uživatelů, jmenovitě elektrárna provozovaná podnikem EnBW, byl navíc do projektu podniku Propapier přímo zapojen, protože svou elektrickou energii dodává tato elektrárna podniku Propapier, který ji využívá pro svůj výrobní proces. (13)
(34)
Jestliže podnik Propapier využívá kapacitu čističky odpadních vod z 90 %, jak tvrdí stěžovatel, bylo by podle názoru Komise třeba zvážit, zda tato skutečnost sama o sobě není dostatečným důkazem toho, že výhradním nebo alespoň převážným uživatelem této čističky měl být podnik Propapier (a jedná se tudíž o výhradní zařízení vybudované ve prospěch podniku Propapier). V souvislosti s tím bylo nutno důkladněji přezkoumat argument Německa, že o využívání této čističky odpadních vod by měli mít v budoucnu zájem i další uživatelé.
(35)
Komise kromě toho konstatovala, že je třeba vzít v úvahu, jaký velký počet investorů se může v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva usídlit a jak velkou část kapacity čističky by tito investoři v průměru využívali. V souvislosti s touto otázkou vyzvala Komise Německo, aby dodalo podrobnější informace o celkové koncepci rozvoje této průmyslové oblasti a o nevyužitých kapacitách čističky odpadních vod, které by mohly být přiděleny potenciálním uživatelům. Německo kromě toho mělo předložit i další informace o technické proveditelnosti modulového přístupu při výstavbě čističky odpadních vod. (14)
(36)
Jak již bylo řečeno, Komise dospěla k předběžnému závěru, že pokud by se prokázalo, že opatření týkající se infrastrukturálních projektů jsou selektivní, znamenalo by to, že jsou součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k regionální podpoře, zvláště pak ustanovení týkající se maximální míry podpory a motivačního účinku.
3.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(37)
Stejně jako v případě opatření týkajících se výstavby čističky odpadních vod zastávalo i v této věci Německo názor, že pokud by poplatky stanovené podniku Propapier obsahovaly prvky podpory, jednalo by se o existující podporu. Podle názoru Německa se rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02, kterým byl schválen režim SP, vztahuje i na nepřímé účinky tohoto programu.
(38)
Komise nicméně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že případnou podporu v podobě nižších poplatků za čištění odpadních vod rozhodnutí N 644e/02 nezahrnuje, a že pokud by měla být výše poplatků kvalifikována jako podpora, jednalo by se o novou podporu.
(39)
V rámci posouzení otázky, zda zmíněné poplatky představují pro podnik Propapier hospodářskou výhodu, vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochybnost ohledně toho, zda poplatky, které si účtuje sdružení TAZV, odrážejí celkovou výši nákladů a zda by soukromý investor stanovil poplatky ve stejné výši.
(40)
Komise zastávala názor, že poplatky uložené podniku Propapier nepokrývají náklady na čištění odpadních vod v celé jejich výši, protože Německo samo připustilo, že tyto poplatky pokrývají pouze 20 % předpokládaného úroku z vlastního kapitálu, neboť příspěvek ve výši 80 %, který obec na vybudování zařízení obdržela z dalších veřejných zdrojů, nelze brát při kalkulaci předpokládaných úroků v úvahu. Komise k tomu ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla především to, že jak směrnice 2000/60/ES (dále jen „rámcová směrnice EU o vodě“), (15) tak i KAG Brandenburg stanoví, že poplatky za používání čističky odpadních vod musí pokrývat veškeré náklady. (16) V rozhodnutí o zahájení řízení se navíc odkazuje na věci InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v nichž Komise zastává názor, že poplatky, které je podnik za normálních okolností povinen hradit, odpovídají plné výši nákladů.
(41)
Stěžovatel argumentoval tím, že aby bylo možné určit, zda se jedná o výhodu, je zapotřebí srovnat výši poplatků, které podnik Propapier skutečně hradí, s výší poplatků, které si by na místě sdružení TAZV účtoval soukromý investor.
(42)
Německo navrhlo, aby poplatky hrazené podnikem Propapier byly srovnány s průměrnými sazbami evidovanými v rámci daného odvětví, a poukázalo na studii, podle níž se tato průměrná sazba pohybuje mezi 0,24 EUR a 1 EUR za m3. (19)
(43)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení konstatuje, že zásada soukromého investora se zdá být v daném případě použitelná. Vyslovila nicméně pochybnost ohledně toho, zda je existenci státní podpory možné vyloučit na základě uvedené referenční hodnoty, navíc když jsou příslušné údaje očividně zkreslené. I když uvedené poplatky jiných obcí odrážejí plnou výši nákladů, je zjevné, že rozdílné sazby jsou důsledkem rozdílných místních podmínek, které by pro soukromého investora byly důvodem pro různou výši sazeb. Komise proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnost o tom, že by na základě těchto údajů bylo možné zvýhodnění podniku Propapier vyloučit.
(44)
Jak je vyloženo ve 26. bodě odůvodnění, v případě, že opatření skutečně představují novou podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pochybuje Komise o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU. Kdyby se mělo ukázat, že poplatky představují veřejnou regionální podporu na provoz, bylo na místě o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem pochybovat, protože tato podpora není časově omezená, její výše se postupem času nesnižuje a není zaměřena na kompenzaci specifických (nedoložených) nevýhod regionu.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA A PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
4.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ VYHRAZENOU INFRASTRUKTURU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
4.1.1. Parkoviště
Vyjádření stěžovatele
(45)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuznala stěžovatelem uvedený počet parkovacích míst. Podle stěžovatelova vyjádření pocházejí uvedené údaje (parkovací místa pro 186 osobních a 71 nákladních vozidel) z předběžného plánu rozvoje, který si nechal vypracovat Eisenhüttenstadt.
(46)
Podle vyjádření stěžovatele se v původních stavebních plánech podniku Propapier nepočítalo s výstavbou soukromého parkoviště, a i když si podnik Propapier staví své vlastní parkoviště, je to právě tento podnik, jenž má z tzv. veřejného parkoviště přednostní prospěch: podle dopravního značení jsou parkovací místa pro nákladní automobily vyhrazena elektrárně a podniku Propapier. Parkoviště se navíc nachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier (sahá až k hranicím papírny a sousedí i s elektrárnou, která byla původně součástí záměru podniku Propapier). Součástí parkoviště nejsou žádné odpočinkové prostory, které lze u veřejného parkoviště tohoto druhu zpravidla očekávat.
(47)
Stěžovatel tvrdí, že poloha parkoviště je nepříznivá a příliš odlehlá na to, aby parkoviště mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnila zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru.
Vyjádření Německa
(48)
Podle vyjádření Německa nepředstavuje parkoviště žádnou selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier. Parkoviště je obecně přístupné a neslouží pouze průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Podnik Propapier má navíc k dispozici vlastní parkovací místa (213 míst pro osobní vozidla a 27 míst pro nákladní vozidla) a údajně mu právě bylo uděleno stavební povolení na zřízení dalších parkovacích ploch pro 120 osobních vozidel.
(49)
Německo nesouhlasí s názorem stěžovatele, že parkoviště slouží přednostně podniku Propapier a že má nepříznivou polohu a příliš odlehlou na to, aby mohlo nahradit parkovací místa v městském centru.
(50)
Podle Německa bylo stěžovatelem zmiňované dopravní značení vyhrazující parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny pouze přechodné a odůvodněné stavebními pracemi v elektrárně. Tyto práce byly podle Německa ukončeny na konci března roku 2011. Na nové vozovce je vjezd na parkoviště označen a značení se nevztahuje na žádný jednotlivý podnik či zařízení.
4.1.2. Vozovka
Vyjádření stěžovatele
(51)
Stěžovatel nesouhlasí s tvrzením Německa, že nová vozovka má sloužit jako spojení průmyslové oblasti se státní silnicí B 112; podle vyjádření stěžovatele končí vozovka několik metrů za papírnou a nic nenasvědčuje tomu, že by měla někam pokračovat; ale i kdyby měla vést někam dál, nebude sloužit žádnému jinému podniku, protože tímto směrem se už žádný jiný podnik nenachází.
(52)
Stěžovatel se proto domnívá, že parkoviště i vozovka přinášejí selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a jejich používání je vyhrazeno tomuto podniku.
Vyjádření Německa
(53)
Podle Německa bude nová vozovka spojovat stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její novou severní část se státní vozovkou B 112. Německo tvrdí, že vozovka sníží hustotu dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, nákladním vozidlům umožní vyhnout se městskému centru a průmyslovým a obchodním podnikům zkrátí dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou přinejmenším o jednu třetinu. Vozovka je součástí celkového rozvoje průmyslové oblasti, který je naplánován už od roku 1993, a podnikům ve Frankfurtu nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu. Německo tvrdí, že vozovka byla naplánována již v rámci oderského programu zemské vlády.
(54)
Vozovka nabízí další možnosti rozvoje pro průmyslové oblasti ArcelorMittal a některé další. Její výstavba probíhala ve dvou fázích; její poslední úsek byl po určitém zpoždění, které bylo způsobeno technickými problémy, dobudován v roce 2013.
4.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(55)
V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Práce na rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva byly podle vyjádření Německa prováděny v rámci nezbytné a pravidelné péče o udržování vodní cesty, která je součástí transevropské sítě (TEN). Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu budována zdymadla (v současnosti probíhá výstavba zdymadla v Kersdorfu, novostavba zdymadla ve Fürstenwalde byla odložena). Německo uvádí, že tyto práce nijak nesouvisejí s příchodem podniku Propapier a že tomuto podniku nepřinášejí žádnou selektivní výhodu.
4.1.4. Jedná se v případě čističky odpadních vod o infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier?
Vyjádření stěžovatele
(56)
Stěžovatel tvrdí, že podpora nemůže být součástí režimu, který podle rozhodnutí ve věci N 644e/02 žádnou podporu nepředstavuje, protože tento režim skončil na konci roku 2006, a v době přidělení investiční podpory na výstavbu čističky odpadních vod sdružení TAZV už tudíž neexistoval.
(57)
Stěžovatel dále tvrdí, že na režim se nelze odvolávat i proto, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla zřízena pouze k přednostnímu užívání podnikem Propapier.
(58)
Podle stěžovatele je v papírenském průmyslu - a to i v Německu - pravidlem, že recyklační papírny mají svá vlastní zařízení na čištění odpadních vod, takže argument Německa, že podniky musejí být připojeny k veřejnému systému čištění odpadních vod, nemá oporu.
(59)
Podle vyjádření stěžovatele není předmětná čistička odpadních vod součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti, který se vztahuje na všechny potenciální investory, nýbrž plán její výstavby byl vypracován a předložen až v roce 2007, tedy zároveň s plánem výstavby papírny podniku Propapier a zmíněné elektrárny. Návrh usnesení o rozvoji průmyslové oblasti, který město Eisenhüttenstadt předložilo dne 7. listopadu 2007, se podle stěžovatele týká pouze dvou nebo tří investorů. Stěžovatel tvrdí, že město Eisenhüttenstadt začalo svou průmyslovou oblast propagovat teprve v roce 2010, a naznačuje, že k hledání dalších investorů přistoupilo teprve v návaznosti na stížnost skupiny Smurfit Kappa.
(60)
Podle stěžovatelova názoru je z konkrétních stavebních parametrů zařízení sdružení TAZV jednoznačně zřejmé, že toto zařízení bylo budováno přesně tak, aby vyhovovalo potřebám podniku Propapier. Technické vlastnosti čističek odpadních vod jsou zcela specifické pro dané odvětví. Čističky odpadních vod z recyklačních papíren mají zpravidla anaerobní a aerobní fázi čištění, zatímco běžné čističky komunálních odpadních vod vystačí většinou jen s fází aerobního čištění. Okolnost, že čistička odpadních vod sdružení TAZV má fáze obě, představuje doplňující argument ve prospěch tvrzení, že toto zařízení neslouží veřejnému zájmu, nýbrž představuje infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier.
(61)
Podle názoru stěžovatele je velmi nepravděpodobné, že by se při plánování zařízení braly v úvahu jiné kapacitní nároky než nároky papírny podniku Propapier (a k němu přidružené elektrárny, která je nyní ve vlastnictví podniku EnBW). Stěžovatel argumentuje tím, že podnik EnBW není žádným nezávislým uživatelem, protože investice do elektrárny úzce souvisí s projektem papírny a bez této výroby provozované podnikem Propapier by na její realizaci nedošlo.
(62)
Stěžovatel podotýká, že jeden investor, který se v průmyslové oblasti usídlil, podnik 5N PV, využívá jen velmi malé procento dostupné kapacity čističky odpadních vod sdružení TAZV a že jeho nároky na čištění odpadních vod by mohlo uspokojit již dříve existující zařízení tohoto druhu. Jelikož podnik společnosti 5N PV zahájil svůj provoz údajně už v květnu 2008, tj. dva roky před zprovozněním nové čističky odpadních vod sdružení TAZV, využíval zprvu tohoto již dříve existujícího zařízení.
(63)
Stěžovatel uvádí, že neexistovaly žádné prognózy, na jejichž základě by bylo možné očekávat, že přijdou noví potenciální investoři a spolu s tím vzroste i poptávka po zpracování odpadních vod, a že nebyly k dispozici žádné informace o tom, zda a kdy bude možné tyto nové kapacity využívat. V současnosti údajně nejsou k dispozici téměř žádné volné kapacity. Stěžovatel se kromě toho odvolává i na jeden článek z tisku (uveřejněný dne 3. února 2011 v Märkische Oderzeitung), který přináší zprávu o technické závadě na aktivační nádrži a konstatuje, že všechny volné nádrže již využívají stávající průmysloví uživatelé.
(64)
Německo podle stěžovatelova názoru implicite potvrzuje, že čističku odpadních vod nebude používat už žádný další podnik, a sice svým tvrzením, že poplatky za používání nové čističky odpadních vod sdružení TAZV jsou ve srovnání s poplatky za používání staršího zařízení nižší díky tomu, že nové zařízení nevyžaduje výstavbu nákladného kanalizačního systému mezi jednotlivými uživateli (tím potvrdilo, že k čističce nebude připojen žádný další uživatel).
(65)
Podle stěžovatele je z údajů sdružení TAZV zřejmé, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % denní kapacity zařízení.
(66)
Stěžovatel uvádí, že Německem zmiňovaná modulární konstrukce čističky odpadních vod má ryze teoretický charakter a nepřinesla úspory z rozsahu, neboť druhý modul stojí 80 % až 90 % prvního. Poměrně vysoké náklady na připojení modulů svědčí o tom, že vstupní investice ve výši 42 milionů EUR představují selektivní opatření, které přináší prospěch v první řadě podniku Propapier.
(67)
Podle vyjádření stěžovatele může podnik Propapier díky okolnosti, že se nové zařízení sdružení TAZV nachází v bezprostřední blízkosti zařízení podniku Propapier vedle elektrárny a papírny, opětovně využívat bioplyn vznikající při anaerobním zpracování jeho odpadních vod.
(68)
Na základě tohoto tvrzení vyvozuje stěžovatel závěr, že zařízení sdružení TAZV je vyhrazenou infrastrukturou sloužící ve prospěch podniku Propapier a že financování výstavby čističky odpadních vod z veřejných prostředků představuje investiční podporu tohoto podniku. Podle názoru stěžovatele by proto Komise měla přezkoumat, zda toto opatření ve spojení s regionální investiční podporou poskytnutou papírně podniku Propapier (státní podpora SA.23827) splňuje všechny podmínky pokynů k regionální podpoře.
Vyjádření Německa
(69)
Podle Německa nepředstavují opatření žádnou podporu, protože byla vydána v rámci režimu N 644e/02, který žádnou podporu neobsahuje.
Veřejnou infrastrukturu mohou využívat všichni za stejných podmínek
(70)
Německo tvrdí, že čistička odpadních vod nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier: jedná se podle něho o veřejnou infrastrukturu, která spadá do oblasti zabezpečení a slouží ochraně životního prostředí a zdraví obyvatel. Všechny podniky, které nyní sídlí v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva nebo se tam v budoucnu usadí, by měly nárok na připojení k této veřejné čističce odpadních vod a na její využívání za stejných podmínek. Výše poplatků by byla vypočítána podle týchž zákonem stanovených zásad. Čistění odpadních vod spadá v Německu do působnosti obcí, přičemž připojení k čističce odpadních vod a její používání je povinné. Uživatelé neměli možnost rozhodnout se pro jiného poskytovatele této služby, protože ji poskytuje pouze obec.
(71)
Německo odmítá stěžovatelův výrok, že papírny mají zpravidla své vlastní systémy zpracování odpadních vod, a proto nemusejí být připojeny k systémům obecním, přičemž konstatuje, že připojení k zařízení sdružení TAZV a jeho používání je pro podnik Propapier jeho zákonnou povinností. (20) Výjimky z této povinnosti připojení jsou podle Německa velmi omezené (pouze na případy, kdy připojení není možné nebo prakticky uskutečnitelné). O tom, jakým způsobem výrobci papíru zpracovávají odpadní vodu, existuje jen omezené množství volně přístupných údajů, z těchto údajů nicméně vyplývá, že na obecní čističky odpadních vod jsou připojeny mnohé papírny.
Infrastruktura nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier
(72)
Německo nesouhlasí s tvrzení stěžovatele, že zařízení sdružení TAZV byla budováno tak, aby odpovídalo technickým potřebám podniku Propapier: dvoufázový proces čištění odpadních vod není ničím specifickým pro papírenský průmysl, je obvyklý v řadě různých odvětví a dvoustupňové čištění odpadních vod provádí i velký počet obecních čističek odpadních vod. Technické vlastnosti zařízení sdružení TAZV (dvoufázový biologický proces) údajně odpovídají aktuálně platné technické normě, přičemž byla zohledněna okolnost, že velká část odpadní vody bude silně znečištěná. Německo připouští, že obecní čističky odpadních vod, které zpracovávají výlučně odpadní vodu ze sanitárních zařízení nebo vodu jen mírně znečištěnou, zpravidla nemívají zvláštní fázi vstupní úpravy, zdůrazňuje však, že v zařízeních, která musejí zpracovávat odpadní vodu z průmyslové výroby, je dvoufázové zpracování běžné. Německo předložilo seznam 18 německých papíren vyrábějících recyklovaný papír, které jsou připojeny k obecním čističkám odpadních vod, a konstatuje, že v papírenském průmyslu se používají oba druhy obecních čističek odpadních vod (jednofázové i dvoufázové).
(73)
Podle vyjádření Německa je čistička odpadních vod součástí balíku obecných infrastrukturálních opatření, která byla přijata za účelem rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Žádné z těchto opatření není vyhrazeno ve prospěch nějakého jednotlivého podniku. Rozhodnutí o výstavbě čističky, připojení k tomuto zařízení a jeho používání nebylo v pravomoci ani podniku Propapier, ani žádného jiného potenciálního uživatele.
(74)
Německo odmítá výklad, podle něhož byla čistička odpadních vod sdružení TAZV vybudována výlučně pro podnik Propapier. Příslušné orgány prohlašují, že její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier.
(75)
Německo uvádí, že kapacita infrastruktury pro čištění odpadních vod, která je k dispozici mimo průmyslovou oblast, je omezená a zbývající použitelná kapacita nemůže uspokojit více než potřeby jednoho dalšího (menšího) investora; Německo potvrdilo, že podnik 5N PV byl zprvu skutečně připojen k již existujícímu zařízení.
(76)
Okolnost, že příchod podniku Propapier zavdal podnět k zahájení výstavby dlouho plánované čističky odpadních vod, nelze podle Německa vykládat jako selektivní zvýhodnění podniku Propapier. Německo se odvolává na stanovisko generálního advokáta Van Grevena, který ve věci C-225/91 (Matra v. Komise) (21) potvrdil, že je nevyhnutelné, aby infrastrukturu ze začátku využíval hlavně podnik, který se v nově vybudované průmyslové oblasti usadí jako první. Jakmile ovšem rozvoj regionu očekávaným způsobem pokročí, tak se tento stav změní.
(77)
Německo sdělilo, že všechny tři podniky, které v současnosti v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva sídlí, tj. Propapier, 5N PV a elektrárna společnosti EnBW, jsou k čističce odpadních vod připojeny a toto zařízení používají. Německo dále uvádí, že v průběhu času se uvažovalo i příchodu některých dalších společností (jedno nebo dvě zařízení na výrobu alternativních paliv, továrna na výrobu fotovoltaického skla, nabídky investic do různých odvětví, které předložilo několik investorů, průmyslovou oblast navštívilo také několik potenciálních investorů, aby si toto místo prohlédli), ale že další rozvoj průmyslové oblasti bude, zvláště pak v důsledku krize, která měla obzvláště nepříznivé dopady ve znevýhodněných oblastech, vyžadovat čas.
Současná kapacita
(78)
Německo odmítá stěžovatelovy úvahy, z nichž má vyplývat, že Německo neuvedlo, jakou kapacitu čistička odpadních vod sdružení TAZV nabízí uživatelům, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % její dostupné kapacity a že žádná volná kapacita už nezbývá.
(79)
Podle Německa má čistička odpadních vod sdružení TAZV ve své stávající podobě volnou kapacitu, kterou mohou využít noví potenciální investoři. Tři stávající uživatelé podle Německa dohromady využívají kapacitu [ 500] (22) m3/h, přičemž maximální kapacita zařízení sdružení TAZV je 638 m3/h. Celková míra vytížení tohoto zařízení je tudíž asi [60-80] % a k dispozici je volná kapacita odpovídající zhruba [150-250] m3/h. Podnik Propapier využívá průměrnou kapacitu [300-500] m3/h, maximální hodnota se pohybuje kolem [400-500] m3/h. Průměrně tedy podnik Propapier využívá [ 70] % a maximálně [ 70] % celkové kapacity zařízení sdružení TAZV.
Modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV
(80)
Německo tvrdí, že koncepce zařízení sdružení TAZV od začátku počítala s jeho modulárním rozšiřováním, úměrným postupnému rozvoji průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Modulární koncepce zařízení je podle Německa zřejmá ze stručného popisu zařízení sdružení TAZV z roku 2007, ve kterém se hovoří o potenciálně silně znečištěné vodě z papírenského průmyslu, výroby bioetanolu a dalších průmyslových odvětví.
(81)
Německo uvádí, že hlavní konstrukční části zařízení jsou již v této fázi výstavby dimenzovány tak, aby po jeho rozšíření umožňovaly zajišťovat maximální kapacitu. Tak například jmenovitá světlost pětikilometrového potrubí, jímž se odvádí zpracovaná voda z čističky do Odry, je údajně více než trojnásobkem hodnoty odpovídající potřebám zařízení v jeho nynější fázi výstavby (potrubí je schopno pojmout 1 945 m3/h, zatímco v současnosti je objem vypouštěné vody ve špičce pouze 638 m3/h), a sdružení TAZV má podle Německa navíc možnost rozšířit svou čističku odpadních vod na sousední pozemek a zvětšit tak její plochu o další 3,3 ha. Potenciální uživatelé by po takovém modulárním rozšíření čističky odpadních vod měli rovnocennou možnost využívání její kapacity.
(82)
Německo je proto přesvědčeno, že nynější vysoký podíl podniku Propapier na využívání celkové kapacity čističky odpadních vod neopravňuje k tvrzení, že se jedná o selektivní výhodu v jeho prospěch, nýbrž představuje pouze momentální stav, protože předmětná infrastruktura je koncipována tak, aby - po svém modulárním rozšíření - byla schopna uspokojit za stejných podmínek i potřeby dalších uživatelů. K tomu dojde teprve postupem času, protože čistička odpadních vod je součástí celkového hospodářského plánu pro daný region, který zahrnuje několik takových postupně rozšiřovaných oblastí nacházejících se v různých fázích rozvoje. Nynější situace, kdy v této průmyslové oblasti sídlí pouze tři investoři, je jen přechodným stadiem rozvoje oblasti, která v tomto regionu vznikla již v roce 1994. Přibližně polovina průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (35 ha) je stále ještě volná a k dispozici dalším investorům. V roce 2011 Německo odhadovalo, že tato plocha bude obsazena během 5 let, a dodává k tomu, že areál se může rozrůstat ještě i dál, do oblastí „Severovýchod“ (40 ha) a „Sever“ (160 ha).
(83)
Německo odmítá stěžovatelův názor, že modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV nepovede k úsporám z rozsahu. Německé orgány tvrdí, že modulární rozšíření zařízení sdružení TAZV je realizovatelné ve třech fázích, a to za podstatně nižších nákladů na kapacitu na m3 než při vstupní investici:
-
Fáze 1 (nárůst kapacity o 33 %, zvýšení objemu odpadní vody o 213 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 19 ha činily 1,2 až 1,5 milionu EUR,
-
Fáze 2 (nárůst kapacity o 69 %, zvýšení objemu odpadní vody o 426 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 38 ha činily 5,3 až 5,6 milionu EUR,
-
Fáze 3 (rozšíření na sousední pozemek; nárůst kapacity o 100 %, zvýšení objemu odpadní vody o 638 m3) by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 57 ha stála 17 až 18 milionů EUR. Zvýšení kapacity o 100 % by vyžadovalo realizaci možnosti počítající s rozšířením na sousední pozemek, přičemž náklady by nepřesáhly 18 milionů EUR.
(84)
Německo argumentuje tím, že modulární konstrukce čističky odpadních vod odpovídá požadavku hospodárného a úsporného investování prostředků a musí být chápána v souvislosti s tím, že v nových spolkových zemích bývaly dříve čističky odpadních vod naddimenzované. Sankcionování tohoto modulární dimenzování jako selektivního zvýhodňování by ve svých praktických důsledcích vedlo tomu, že infrastruktury budou od začátku neekonomicky předimenzované. Na pokrytí nákladů takto předimenzovaných zařízení by navíc nestačily poplatky.
(85)
Hodnocení současné omezené kapacity zařízení jako selektivní výhody by působilo jako pobídka k budování neekonomicky předimenzované infrastruktury.
(86)
Článek z tisku, na který poukázal stěžovatel (srov. 63. bod odůvodnění), není podle názoru Německa relevantní. Podle příslušných orgánů by vybudování dodatečné nádrže, která by kromě mimořádných událostí technického rázu nebyla využívána, bylo v rozporu s pravidly hospodárného a úsporného plánování platnými v rámci společného programu (SP).
(87)
Podle vyjádření stěžovatele platí uživatelé nového zařízení sdružení TAZV nižší poplatky, než jaké se platí za stávající obecní zařízení, protože nové zařízení nevyžaduje rozsáhlý potrubní systém potřebný k propojení všech jednotlivých uživatelů. Německo odmítá závěr stěžovatele, že k novému zařízení se kvůli tomu nemohou připojit žádní další uživatelé. Podle vyjádření Německa je možnost připojení dalších komerčních uživatelů bezproblémová, přičemž omezení je podmíněno v první řadě velikostí potrubí, které odvádí zpracovanou vodu do Odry.
(88)
Německo odmítá tvrzení stěžovatele, že podnik Propapier může využívat bioplyn produkovaný zařízením sdružení TAZV. Možnost využívat tento bioplyn uživatelé čističky odpadních vod podle Německa nemají. Bioplyn využívá sdružení TAZV ve své vlastní třímegawattové elektrárně.
(89)
Německo odmítá tvrzení, že se sháněním dalších potenciálních investorů, kteří by se chtěli usadit v průmyslové oblasti, se začalo teprve poté, co skupina Smurfit Kappa podala svou stížnost. Úkolem zajistit ekonomické využití průmyslových a komerčních prostor, mj. průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, pověřilo město Eisenhüttenstadt již v roce 1998 investora Center Ostbrandenburg. Podklady pro plánování průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva existují už od roku 1995.
(90)
Německo z toho vyvozuje závěr, že zařízení sdružení TAZV nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier.
(91)
Německo dospělo rovněž k závěru, že infrastrukturní opatření týkající se nově vybudované části průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (výstavba a zprovoznění čističky odpadních vod a další stavební opatření - parkoviště, vozovka, rozšíření/prohloubení kanálu) představují obecná rozvojová opatření, která nepřinášejí podniku Propapier žádnou selektivní výhodu a neslouží k výhradnímu užívání ze strany podniku Propapier. Okolnost, že tuto infrastrukturu v současnosti využívá jen několik málo podniků, které se v průmyslové oblasti usadily jako první, představuje podle vyjádření Německa přechodné stádium, které je neodmyslitelnou součástí perspektivy rozvoje dané oblasti.
4.2. PŘEDSTAVUJÍ NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD VÝHODU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
Vyjádření stěžovatele
(92)
Stěžovatel souhlasí s postojem Komise vyjádřeným v rozhodnutí o zahájení řízení (srov. 63. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a 38. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že rozhodnutí ve věci N 644e/02 se na poplatky za používání čističky odpadních vod nevztahuje. Výše poplatků by proto měla odrážet celkovou výši nákladů spojených s jejím používáním. Okolnost, že kalkulace výše poplatků se řídí zákonem o místních poplatcích (Kommunalabgabengesetz), nižší poplatky a z toho plynoucí zvýhodnění podniku Propapier neospravedlňuje.
(93)
Stěžovatel argumentuje tím, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla vybudována pouze proto, aby ji mohl přednostně využívat podnik Propapier.
(94)
Podle stěžovatele se na základě všech tří metod, které Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení navrhla (zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena), ukázalo, že stanovená výše poplatků podnik Propapier zvýhodňuje.
Zohlednění plné výše nákladů
(95)
Stěžovatel argumentuje dále tím, že nejen článek 9 rámcové směrnice EU o vodě, ale i skutečnost, že většina recyklačních papíren používá vlastní čističku odpadních vod, svědčí pro výpočet zohledňující plnou výši nákladů. Poplatky, které platí podnik Propapier, pokrývají podle stěžovatele pouze 20 % předpokládaného úroku z použitého vlastního kapitálu a nezohledňují tu část vlastního kapitálu, kterou tvoří 80 % příspěvek poskytnutý z veřejných prostředků na úhradu nákladů spojených s výstavbou čističky odpadních vod.
Cena soukromého poskytovatele (test soukromého investora)
(96)
Podle stěžovatelova vyjádření chce mít soukromý hospodářský subjekt nebo vlastník papírny pokryté přinejmenším celkové náklady, takže tato metoda je v souladu s výše uvedeným zohledněním plné výše nákladů.
Referenční cena
(97)
Stěžovatel souhlasí s výkladem Komise obsaženým v rozhodnutí o zahájení řízení, že na základě srovnání s referenčními cenami nelze pravděpodobně existenci podpory vyloučit. Srovnání zohledňující pouze papírny, které používají obecní systém pro zpracování odpadních vod, není podle stěžovatele reprezentativní, protože většina papíren by měla svou vlastní čističku odpadních vod.
(98)
Stěžovatel tvrdí, že Německo předložilo o poplatcích, které platí za čištění odpadních vod jiné papírny, jen velmi selektivní informace (jednu studii, srovnání se sazbami v průmyslové oblasti Spreetal/Schwarze Pumpe a jedno staré rozhodnutí z roku 1990) a že tyto příklady nemohou sloužit jako základ pro výpočet referenční ceny mimo jiné proto, že výše poplatků závisí na výši dotací a investičních nákladů a že v různých regionech mohou platit různé právní předpisy. Stěžovatel nabízí srovnání se svým vlastním zařízením, které využívá obecní systém čištění odpadních vod v (důvěrná informace), a ve svém výpočtu dochází k závěru, že podnik Propapier by za předpokladu stavebních investic ve výši 42 miliony EUR (jako v Eisenhüttenstadtu) musel hradit 4 EUR/m3, což je vysoko nad úrovní poplatků, které v současnosti podnik Propapier platí.
(99)
Stěžovatel tvrdí, že Německem uvedený článek byl uveřejněn v roce 2004 a vychází ze studie uveřejněné v roce 2002, která čerpá z údajů z let 2001-2002. Poukazuje v této souvislosti na přílohu 6 písemného prohlášení Německa ze dne 30. ledna 2009, jehož součástí byl článek z jednoho internetového zpravodajského serveru, který nesl název „Das Papier 2004-T174“. (23) Tato studie zahrnuje podle vyjádření stěžovatele sedm anonymních papíren, přičemž není jasné, zda tyto papírny provozují svou vlastní čističku odpadních vod, nebo jsou připojeny ke komunálnímu systému čištění odpadních vod, a zda zohledněné náklady zahrnovaly pouze náklady na provoz (bez kapitálových nákladů či případných dalších neprovozních nákladů). Pokud by studie srovnávala pouze papírny s vlastní čističkou odpadních vod, měla by brát v úvahu i kapitálové náklady.
Vyjádření Německa
(100)
Německo trvá na svém stanovisku, že případná výhoda vyplývající z výše poplatků za používání zařízení sdružení TAZV by nepředstavovala žádnou státní podporu, protože rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02 se podle názoru Německa vztahuje i na nepřímé účinky režimu SP, tj. i na poplatky. Německo argumentuje rovněž tím, že jelikož opatření ve věci N 644e/02 bylo prohlášeno za opatření, které žádnou podporu neobsahuje, nemůže představovat státní podporu na úrovni uživatele. Podle názoru Německa změnila Komise svůj postoj k otázce, zda podpora poskytnutá jednomu provozovateli infrastruktury může být dále předána uživateli infrastruktury, teprve poté, co Tribunál vydal rozsudek ve věci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Německo připouští, že platnost rozhodnutí ve věci N 644e/02 ohledně poskytnutí investiční podpory pro sdružení TAZV skončila. Německé orgány nicméně zdůrazňují, že příslušný právní předpis, který je základem rozhodnutí ve věci N 644e/02, se shoduje s tím, na jehož základě bylo přijato opatření ve prospěch sdružení TAZV. Právní základ byl pouze aktualizován, po stránce obsahové však zůstal beze změn. Německo proto argumentuje tím, že ze samotné aktualizace právního základu nelze automaticky vyvozovat, že se jedná o státní podporu.
(102)
Německo zdůrazňuje, že kalkulace nákladů je transparentní a v souladu s právními předpisy.
Podnik Propapier není hospodářsky zvýhodňován
(103)
Německo zaujalo stanovisko ke třem možnostem vypočítání výše poplatků, které by měl hradit podnik využívající služby v oblasti zpracování odpadních vod (68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení): zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena.
Zohlednění plné výše nákladů o žádném zvýhodnění nesvědčí
(104)
Německo nesouhlasí s názorem, že poplatky hrazené podnikem Propapier nepokrývají plnou výši nákladů. Postup výpočtu výše nákladů je stanoven zákonem (a řídí se zásadou návratnosti nákladů s tou výjimkou, že při stanovení výše předpokládaných úroků se neberou v úvahu dotace třetích stran (25)). Podle právních předpisů by náklady měly být pokryty, nikoli však překročeny. Sdružení TAZV má pokryty všechny náklady, které mu vznikají, a to včetně úroků z podílu sdružení TAZV na investovaném kapitálu. Kalkulace fiktivních úroků z dotací, které poskytla spolkové země, je neoprávněná, protože sdružení TAZV tyto náklady nevznikly.
(105)
Podnik Propapier nebyl nijak selektivně zvýhodněn, protože poplatky jsou pro všechny uživatele nově vybudovaného zařízení stejné.
(106)
Odpověď, zda by bez příspěvku poskytnutého na vybudování čističky odpadních vod v rámci režimu SP byly vyšší, závisí podle Německa na mnoha faktorech, například na dostupnosti jiných finančních prostředků.
(107)
Zásada, že znečišťovatel platí, ani rámcová směrnice EU o vodě údajně nezavazuje příslušné orgány k tomu, aby do výše úroků z použitého kapitálu započítávaly i dotace. Rámcová směrnice EU o vodě podle nich předepisuje, že musejí být pokryty náklady na vodohospodářské služby, avšak pokud jde o provedení tohoto předpisu, ponechává členským státům volný prostor. V daném případě jsou údajně veškeré náklady sdružení TAZV (na vodohospodářské služby) pokryty. Zásada, že znečišťovatel platí, nemá podle nich absolutní platnost, nýbrž musí být „zohledněna“. V daném případě byla tato zásada zohledněna tak, že kalkulace zahrnula veškeré náklady sdružení TAZV.
(108)
V rámcové směrnici EU o vodě je řeč o „přiměřené“ výši příspěvku. Německo k tomu uvádí, že poplatky, které hradí podnik Propapier, jsou ve srovnání s jinými oblastmi Německa či Evropské unie srovnatelně vysoké. Německé orgány dále konstatují, že podle rámcové směrnice EU o vodě mohou členské státy přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčených oblastí.
(109)
Německo uvádí, že srovnání s věcmi Kimberly-Clark či InfraLeuna (viz 70. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení) není na místě. Ve věci Kimberly-Clark je předmětem sporu to, že určitému podniku byla poskytnuta zvýhodněná sazba, která zavdala důvod k podezření, že je možné, že nejsou pokryty veškeré náklady. V daném případě jsou však veškeré náklady pokryty a sazební podmínky jsou pro všechny uživatele stejné. Ve věci Kimberly-Clark jde podle Německa o to, že průmyslová oblast byla zpřístupněna s ohledem na zvláštní potřeby jednoho jediného podniku, kdežto v daném případě je průmyslová oblast přístupná většímu počtu příchozích investorů.
(110)
Ve věci InfraLeuna je předmětem rozhodnutí výše cen za používání soukromých infrastruktur stanovená soukromými podniky, zatímco v dané věci se jedná o využívání komunální infrastruktury a o poplatky, jejichž výši neurčuje trh, nýbrž zákon. V daném případě nesli uživatelé údajně všechny náklady, které za normálních okolností musí nést společnost provozující čističku odpadních vod. Na neliberalizovaném trhu se službami v oblasti zpracování odpadních vod jsou podle Německa nákladové faktory, které musí být zohledněny, stanoveny zákonem, a to pro všechny podniky stejně (KAG Brandenburg).
(111)
Rozhodnutí ve věcech Wagner a Weida Leder, která jsou uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (71. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 19), se týkala dotací na vybudování soukromých čističek odpadních vod. V daném případě však podnik Propapier nezískal žádné dotace na dobrovolné soukromé investice, nýbrž hradil poplatky za užívání, které mu ukládal zákon.
Test soukromého investora není použitelný
(112)
Voda není podle názoru Německa běžné zboží. Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu rozčleněno na regionální monopoly, které drží obce jako veřejnoprávní subjekty plnící úkoly v oblasti zpracování odpadních vod. Zpracování odpadních vod proto v Německu nemá podobu hospodářské činnosti, nýbrž je výkonem veřejné správy, který je povinností obcí. Sdružení TAZV je činné jako veřejný orgán, a nikoli jako podnik, jehož chování lze prověřovat testem tržního investora. V Německu je připojení k čističce odpadních vod a její používání povinné. Uživatelé by neměli možnost volby jiného poskytovatele této služby, protože tuto službu poskytuje pouze obec. Poplatky ukládá zákon, schválily je příslušné orgány a nesmějí být vyšší než náklady.
(113)
Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu soukromému podnikání otevřeno jen v omezené míře. Soukromé podniky by se na činnosti v tomto odvětví mohly podílet pouze na základě provozovatelských či podnikových smluv týkajících se technické stránky plnění zákonných povinností obcí vztahujících se na čištění odpadních vod. Odpovědnost za plnění daného úkolu nese nicméně obec, kterou k vypsání takové zakázky žádný právní předpis nezavazuje. Soukromé podniky by kromě toho mohly zajišťovat plnění technických úkolů (ve výjimečných případech též účtovat poplatky), avšak ani v takovém případě nesmí výše poplatků překročit jejich náklady. Sdružení TAZV žádnou třetí stranu plněním technických úkolů nepověřilo.
(114)
Vzhledem k tomu, že poplatky jsou stanoveny zákonem a nesmějí přesáhnout výši nákladů na infrastrukturu, neexistuje žádný trh, na kterém by nějaké soukromé podniky mohly určovat výši poplatků za využívání služeb v oblasti zpracování odpadních vod s cílem dosahování zisku. K hospodářské soutěži mezi soukromými podniky nebo mezi soukromými a veřejnoprávními podniky o koncového spotřebitele tu nedochází.
(115)
Podle názoru Německa není v takovém případě možné srovnávat chování dotyčného provozovatele s chováním soukromého investora. Test soukromého investora není tudíž použitelný
Referenční ceny
(116)
Vzhledem k tomu, že připojení k čističce odpadních vod je povinné, neexistuje v tomto odvětví žádná hospodářská soutěž, a tedy ani tvorba tržních cen, které by byly použitelné jako referenční hodnoty pro přezkoumání výhody z hlediska právních předpisů v oblasti státní podpory.
(117)
Německo odmítá stěžovatelův výklad, že komunální systém pro zpracování odpadních vod využívá jen několik málo papíren, a že referenční hodnoty pro toto odvětví, opírající se pouze o údaje z těchto papíren, nejsou tudíž reprezentativní.
(118)
Ve svých připomínkách označilo Německo za nesprávné tvrzení, že podnik Propapier platí poplatek ve výši 0,95 EUR/m3 (jak se uvádí v 72. a 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a tvrdí, že od roku 2010 hradí poplatek ve výši 1,18 EUR/m3. Tento poplatek je srovnatelně vysoký s jinými lokalitami v Evropské unii, anebo alespoň není neobvyklý. Podle průzkumu Svazu německých papíren (VDP), kterého se zúčastnilo 77 podniků z německého papírenského odvětví představujících 68 % tohoto odvětví, byla průměrná výše poplatků v roce 2007 údajně 1,12 EUR/m3 (v rozpětí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatek hrazený podnikem Propapier tudíž ležel uvnitř tohoto rozpětí a převyšoval průměrnou hodnotu zjištěnou v rámci tohoto sondování.
(119)
V pozdějších připomínkách Německo Komisi sdělilo, že v roce 2012 se poplatek zvýšil na 1,41 EUR/m3, aby se kompenzovaly ztráty z počáteční provozní fáze čističky odpadních vod. Vzhledem k úsporám na nákladech za energii byl poplatek na začátku roku 2013 v souladu s právně závazným požadavkem, že poplatky musejí pokrývat náklady, nesmí však překročit jejich výši, snížen na 1,39 EUR/m3. Podnik Propapier musel kromě toho svou odpadní vodu před jejím vypuštěním do zařízení sdružení TAZV začít upravovat. Náklady na tuto vstupní úpravu se údajně pohybovaly okolo […] EUR/m3, což celkové náklady podniku Propapier na zpracování odpadní vody zvýšilo na […] EUR/m3; průměrné náklady v tomto odvětví se (v roce 2010) oproti tomu pohybovaly kolem 1,27 EUR/m3.
(120)
Německo uvádí, že srovnání s poplatky, které hradí jiní výrobci papíru v Evropské unii, představuje správné referenční kritérium, na jehož základě si lze ověřit, že k žádnému hospodářskému zvýhodnění nedochází a že námitky, které Komise vznesla proti takovému srovnávání, nejsou zcela přesvědčivé.
(121)
Podle vyjádření Německa představují příklady, které byly Komisi předloženy, průměrné ceny zohledňující plnou výši nákladů. Německo tvrdí, že nemá žádné údaje, které by svědčily o tom, že by tyto poplatky zahrnovaly státní podporu.
(122)
Německo uvádí, že příklad Lenzing Lyocell (26) je velmi přesvědčivý, a to i přesto, že skutkový stav spadá do doby před deseti lety (podnik Propapier platí podle Německa více než dvojnásobný poplatek, poplatky za zpracování odpadních vod se však během posledních 10 let údajně nezvýšily o více než 100 %).
Existující podpora
(123)
Německo předneslo dva argumenty, které mají zdůvodňovat, proč by poplatky v případě, že by představovaly podporu, měly být považovány za existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení č. 659/1999.
(124)
Německo prohlašuje, že v roce 2003 dospěla Komise ve svém rozhodnutí ve věci N 644e/02 k závěru, že je-li příjemcem sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband), jako je tomu v případě sdružení TAZV, pak režim SP žádnou státní podporu ve prospěch provozovatelů čističek odpadních vod nepředstavuje. Komise opřela tento svůj závěr o skutečnost, že sdružení zřízené pro zvláštní účely podléhá obecnímu dozoru a zajišťuje poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Německo poukazuje na to, že Komise sama v 57. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že předmětný režim by i za předpokladu, že by v důsledku vývoje vnitřního trhu začal představovat podporu, měl být klasifikován jako existující podpora podle čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(125)
Jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, rozhodnutí ve věci N 644e/02 se podle vyjádření Německa vztahuje i na nepřímé účinky společného programu, tzn. i na poplatky. Poplatky nemusejí být oznamovány, protože metoda stanovení jejich výše je součástí provádění režimu SP.
(126)
Na podporu svého argumentu, že se v případě těchto poplatků jedná o existující podporu, Německo uvádí, že podpora tvořící součást poplatků byla zavedena ještě předtím, než vstoupila dne 1. ledna 1958 v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Podpora zavedená předtím, než vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, zůstává i v případě pozdějších úprav existující podporou, pokud se nezmění „jádro“ původního režimu. (27) Upřesnění všeobecného právního předpisu, který platil už před 1. lednem 1958, nepředstavuje novou podporu podléhající oznamovací povinnosti. (28)
(127)
Německo prohlašuje, že zákony o místních poplatcích platily již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, a použitelné byly i po tomto datu. Ustanovení § 6 odst. 2 KAG Brandenburg v platném znění na základě skutečnosti, že Braniborsko zaujímá část bývalého Pruského království, navazuje na pruský zákon o místních poplatcích ze dne 14. července 1893 (PrKAG) a na bavorský zákon o místních poplatcích (BayGAG). Německo svůj argument podpírá těmito dílčími argumenty:
a)
Uvedené zákony platily bez přerušení i v letech 1919-1933 i v letech 1933-1945.
b)
Současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG.
c)
KAG Brandenburg zachovává - bez ohledu na zvláštní postavení nových spolkových zemí v důsledku rozdělení Německa - historickou kontinuitu s PrKAG.
Dílčí argument a:
(128)
Již PrKAG počítá s možností obcí vybírat poplatky za využívání veřejných infrastruktur. Zákon o místních poplatcích, který platí od roku 1938 v Bavorsku (a který se stal základem řady podobných zákonů v dalších spolkových zemí v jižním Německu), nabízí tuto možnost také. (29) Podle PrKAG mají být sazby poplatků stanoveny zpravidla tak, aby byly pokryty náklady na správu a údržbu daného zařízení, včetně výdajů na úroky a umoření použitého kapitálu. Ačkoli podle PrKAG musely poplatky pokrývat pouze výdaje na úroky z použitého kapitálu (na infrastrukturu), z rozsudků vydaných na základě PrKAG v poválečné době vyplývá, že v době platnosti PrKAG nebylo úročení dotací třetích stran předepsaným požadavkem.
(129)
PrKAG, popřípadě srovnatelné platné zákony spolkových zemí, nepřestaly platit ani v době Výmarské republiky, ani po uchvácení moci národními socialisty. Zůstaly tedy v platnosti i po roce 1918.
Dílčí argument b:
(130)
Po II. světové válce platil PrKAG jako zemský zákon v rámci právní úpravy, kterou určil Základní zákon z roku 1949 (dále jen „GG“), podle něhož zákony, které s ním nejsou v rozporu, zůstávají v platnosti (článek 123 GG), a prostřednictvím ustanovení, která spolkovým zemím umožňovala vydávat v určitých oblastech vlastní zákony, zůstal v platnosti. Je tudíž zřejmé, že PrKAG platil ve spolkových zemích už předtím, že vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství.
(131)
Po vzniku Spolkové republiky Německo v roce 1949 byl PrKAG v některých západních spolkových zemích postupně nahrazen jednotlivými zákony o místních poplatcích. V souvislosti s tím, jak byl v 60. a 70. letech 20. století PrKAG nahrazován těmito zemskými zákony, došlo k upřesnění této právní úpravy a jejímu terminologickému sjednocení, nicméně jádro tohoto zákona zůstalo zachováno. V platnosti zůstalo především ustanovení, že na dotace třetích stran se nevztahují žádné předpokládané úroky. (30) Úročen byl podle PrKAG pouze cizí kapitál. Podle zemských zákonů se úroky vztahovaly pouze na vlastní kapitál; ani PrKAG, ani tyto zemské zákony však neukládaly předpokládané úroky z dotací.
(132)
Německo je tudíž toho názoru, že současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG. V daném případě je podle vyjádření Německa důležité zejména zohlednit KAG Severního Porýní-Vestfálska z roku 1969, (31) který byl vzorem pro KAG Brandenburg a který nahradil PrKAG z roku 1906; jakkoli došlo k určitým nezbytným pojmovým úpravám, po stránce obsahové si KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG odpovídají (viz 128. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Také v dalších spolkových zemích (například Porýní-Falc, Šlesvicko-Holštýnsko a Hesensko) je základem zákonů o místních poplatcích PrKAG, na který navazují.
Dílčí argument c:
(133)
Německo tvrdí, že v důsledku rozdělení Německa po II. světové válce získal KAG Brandenburg zvláštní postavení. V letech, které následovaly po vzniku NDR, byla obecní samospráva mající svou vlastní oblast působnosti jak v Braniborsku, tak i v ostatních východoněmeckých spolkových zemích zrušena. Byly přijaty právní předpisy v duchu centralistického státního řízení. Zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990 (32) (které vydala Lidová komora NDR před znovusjednocením Německa dne 3. října 1990) obecní samosprávu opět obnovilo a stanovilo, že za své finanční hospodaření nesou odpovědnost samy obce. Obce kromě toho získaly obce právo vybírat úplaty a poplatky za obecní služby.
(134)
KAG Brandenburg ze dne 27. června 1991 vychází z KAG Severního Porýní-Vestfálska, a téměř se s ním tedy shoduje.
(135)
I přesto, že právní vývoj byl v mezidobí daném existencí NDR odlišný, v úpravě zákonů o místních poplatcích ve východoněmeckých a západoněmeckých spolkových zemích se tato odlišnost neprojevuje. KAG Brandenburg navazuje na právní tradici PrKAG a stojí mimo právní tradici tehdejší NDR. Mezi vodohospodářskou soustavou NDR (a jejím systémem zpracování odpadních vod) a současným systémem zpracování odpadních vod spolkové země Braniborsko neexistuje navíc žádná institucionální kontinuita. Základním kamenem pro vydávání zákonů o místních poplatcích v nových spolkových zemích položil zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990. Zákony nových spolkových zemí o místních poplatcích po obsahové stránce navazují na zákony o místních poplatcích platné ve starých spolkových zemích, které jsou zase pokračováním PrKAG. Tento stav je nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že přistoupení nových spolkových zemí ke Spolkové republice Německo probíhalo v souladu se Základním zákonem. (33) Tato skutečnost je obzvláště patrná na vzniku a vývoji KAG Brandenburg. KAG Brandenburg patří do právní tradice KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG. Rozdělení Německa a přetržení kontinuity právní tradice ve východoněmeckých spolkových zemích, které bylo jeho důsledkem, nesmí vést při výkladu KAG Brandenburg k nevýhodě.
(136)
KAG Brandenburg má historickou kontinuitu s PrKAG.
(137)
Německo argumentuje dále tím, že zásada přiměřenosti a zásada návratnosti nákladů platily už předtím, než v roce 1958 vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Zásada přiměřenosti vyžaduje, aby výše poplatku nebyla zjevně neúměrná hodnotě takto zpoplatněné služby orgánu veřejné správy. Tato zásada je nedílnou součástí zásady právního státu, která je zakotvena v ústavě. Zásada návratnosti nákladů přímo navazuje na PrKAG. Tato zásada nebyla sice uplatňována důsledně ve všech kalkulacích poplatků, příjmy obce z poplatků však přesto nesměly výrazněji překračovat výši jejích výdajů.
Zachování zásady ochrany legitimního očekávání a obecné zásady rovného zacházení
(138)
Německo dále tvrdí, že pokud by došlo k tomu, že Komise bude považovat poplatky vyměřené podniku Propapier za podporu na provoz, byl by požadavek vrácení prostředků podpory v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a obecnou zásadou rovného zacházení.
(139)
Zásada ochrany legitimního očekávání stanoví, že 1) orgán Unie musí u dotčeného subjektu vyvolat podložená očekávání a 2) že opatrný a obezřetný hospodářský subjekt nesmí být v situaci, kdy může předvídat vydání opatření, které se může dotýkat jeho zájmů.
(140)
Jelikož režim SP (schválený rozhodnutím ve věcí N 644e/2002) nebyl považován za státní podporu, může na straně podniku Propapier vzniknout podložené očekávání, že v jeho prospěch není poskytována žádná podpora. O slučitelnosti tohoto režimu s právem Unie nebyly dříve žádné pochybnosti, protože Evropská komise podobné režimy dosud nepřezkoumávala.
(141)
V případě, že by Komise usoudila, že se jedná o podporu na provoz, požadavek vrácení prostředků podpory, které nejsou součástí poplatků, by byl také v rozporu se zásadou rovného zacházení, podle níž musejí být stejné skutkové situace předmětem stejného zacházení. Požadavek vracení prostředků by zvýhodnil konkurenty podniku Propapier.
4.3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH SDRUŽENÍ OBCÍ A SDRUŽENÍ KOMUNÁLNÍCH PODNIKŮ (VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN, ZKR. VKU)
(142)
Německá sdružení obcí a VKU vítají připomínky Německa ze dne 28. ledna 2011, na jejichž formulaci se samy podílely. Odvolávají se zejména na argument, že zpracování odpadních vod v Německu je úkolem obcí, které tím vykonávají veřejnou správu, a nikoli hospodářskou činnost. Závazek zajištění organizace a financování této činnosti na sebe obce berou v rámci své odpovědnosti za výkon povinnosti obecní samosprávy v zájmu občanů.
(143)
Německá sdružení obcí a VKU prohlašují, že ustanovení § 6 odst. 2 věta 5 KAG Brandenburg, podle nějž poplatky za používání čističky odpadních vod musejí pokrývat náklady, předpokládané úroky a předpokládané odpisy, avšak dotace se při stanovení výše předpokládaných úroků z použitého kapitálu nezohledňují, je v zájmu spotřebitelů. Jelikož příspěvky třetích stran nepředstavují prostředky, které by obce investovaly jako svůj vlastní kapitál, neměli by mít spotřebitelé povinnost platit z těchto příspěvků obcím úroky.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(144)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny následující předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(145)
Již rozhodnutí o zahájení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech předmětných opatření byly použity státní prostředky a že by mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže a obchodu na vnitřním trhu.
(146)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou poskytnutou ve prospěch podniku Propapier v podobě vyhrazených infrastrukturálních opatření (vybudování čističky odpadních vod a některé další infrastrukturní projekty v novém areálu průmyslové oblasti, v němž se nachází nová provozovna podniku Propapier) a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
5.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ OBECNOU INFRASTRUKTURU NEBO INFRASTRUKTURU VYHRAZENOU VÝLUČNĚ PODNIKU PROPAPIER?
(147)
Komise v minulosti zastávala názor, že veřejná správa může na území své působnosti realizovat činnosti stanovené v rámci územního plánování. V této souvislosti může financovat infrastruktury, z nichž budou mít prospěch všichni obyvatelé. Komise rovněž zastává názor, že není podstatné, z jakého důvodu jsou tyto infrastruktury budovány, děje-li se tak k celkovému obecnému užitku. Pakliže však infrastruktury tohoto druhu slouží pouze jednomu soukromému podniku, musí jejich financování převzít tento podnik. Z toho vyplývá, že Komise musí u státních podpor zkoumat konkrétní účinky opatření, a nikoli sledované cíle. V daném případě se proto Komise domnívá, že je třeba prověřit, které infrastruktury mají obecný užitek (včetně podniku Propapier) a které slouží pouze podniku Propapier. Neboť podnik Propapier musí financovat pouze tyto druhé. (34)
(148)
Komise konstatuje, že parkoviště, vozovku a kanál Odra-Spréva podnik neprovozuje ve smyslu právních předpisů Unie v oblasti hospodářské soutěže, protože jejich využívání je bezplatné. V daném případě tudíž nevzniká otázka, zda tyto infrastruktury představují státní podpory ve prospěch jejich vlastníka a provozovatele.
5.1.1. Parkoviště
(149)
Stěžovatel tvrdí, že parkoviště je na nepříznivém místě a příliš odlehlé na to, aby ho mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnilo zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru. Německo fakticky neprokázalo opak. Ovšem sama skutečnost, že se v bezprostřední blízkosti nějakého podniku nachází parkoviště, nemůže automaticky znamenat to, že toto parkoviště je parkovištěm vyhrazeným pro tento podnik nebo že tomuto podniku přednostně slouží. Stěžovatelem zmiňované dopravní značení (viz 46. bod odůvodnění), které vyhrazovalo parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny, bylo pouze přechodné a zdůvodněné stavebními pracemi v elektrárně, které byly koncem března 2011 ukončeny. Komise konstatuje, že parkoviště je volně přístupné a označené na veřejné vozovce, aniž by na této značce bylo uvedeno, že parkoviště je vyhrazeno nějakému jednotlivému podniku. Otázka, jestli jsou součástí parkoviště odpočinkové prostory, nemá z hlediska klasifikace tohoto parkoviště jako obecné infrastruktury žádný význam.
(150)
Německo předložilo dostatečné důkazy pro to, že parkoviště nebylo budováno výlučně pro podnik Propapier, nýbrž bylo součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti. Podnik Propapier kromě toho používá i svá vlastní parkovací místa pro 27 nákladních vozidel a 213 osobních vozidel. Plánuje rovněž výstavbu dalších parkovacích ploch pro 120 nákladních vozidel (stavební povolení bylo již uděleno). Německo již v době, kdy bylo přijato rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdilo, že vlastní parkovací plochy podniku Propapier nabízejí dostatečný počet parkovacích míst pro vozidla jeho pracovníků, dodavatelů a návštěvníků.
(151)
Na základě výše uvedených důvodů Komise potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že parkoviště není výlučně vyhrazeno podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.2. Vozovka
(152)
V případě vozovky se jedná o vozovku veřejnou. Je součástí celkové koncepce rozvoje této průmyslové oblasti, která vznikla již v roce 1993, dlouho předtím, než se podnik Propapier rozhodl v této oblasti usadit. Není pravda, že vozovka končí několik metrů za papírnou podniku Propapier, jak uvádí stěžovatel, nýbrž spojuje stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její severní část, kam se bude tato průmyslová oblast rozšiřovat, se státní vozovkou B 112. Poslední úsek byl dokončen v roce 2013. Nová vozovka může sloužit i dalším podnikům, protože průmyslové oblasti ArcelorMittal i dalším průmyslovým oblastem nabízí nové možnosti rozvoje. Tato vozovka umožňuje průmyslovým a obchodním podnikům zkrátit dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou a frankfurtským podnikům nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu.
(153)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že vozovka není vyhrazena podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(154)
Stěžovatel ve své stížnosti uvedl, že infrastrukturální opatření přijatá v rámci rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva byla vyhrazena výlučně podniku Propapier a zahrnovala státní podporu ve prospěch podniku Propapier. V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu (který je součástí transevropské sítě (TEN)) budována zdymadla. Žádná skutečnost však nesvědčí o tom, že by mezi těmito infrastrukturálními opatřeními a příchodem podniku Propapier existovala příčinná souvislost, ani o tom, že by v rámci těchto opatření byla podniku Propapier poskytnuta nějaká selektivní výhoda; Komise je s Německem zajedno rovněž v názoru, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva je součástí nezbytné a pravidelné péče o udržování kanálu.
(155)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavuje selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.4. Čistička odpadních vod
(156)
Komise konstatuje, že kapacita stávající infrastruktury pro zpracování odpadních vod, která se nachází mimo novou část průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, je omezená. Zbývající kapacita stávající čističky odpadních vod v Eisenhüttenstadtu by mohla uspokojit leda potřeby nového menšího investora. V případě, že by do nové průmyslové oblasti přišel jeden větší nebo několik menších investorů, přestala by dostačovat.
(157)
Komise dále konstatuje, že čistička odpadních vod sdružení TAZV nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier. Její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier. Německo předložilo důkazy o tom, že s čističkou odpadních vod se počítalo již v rámci plánu hospodářského rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Německo přineslo rovněž důkazy o tom, že proběhlo několik informačních kampaní, které měly získat pro nový areál průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva investory, které však byly až dosud neúspěšné, protože nové investory (kromě podniku Propapier, EnWB a 5N PV) se regionálním orgánům doposud přilákat nepodařilo.
(158)
Ačkoli je čistička odpadních vod - díky své vstupní anaerobní fázi čištění - technicky uzpůsobena tak, aby umožňovala zpracování silně znečištěné vody z průmyslové výroby, jako je výroba podkladových papírů z vlnité lepenky za použití starého papíru, mohla by být tato vstupní anaerobní fáze čištění zajímavá i pro jiné uživatele produkující vysoce znečištěnou vodu z průmyslové výroby obsahující organické složky, jako jsou výrobci nápojů a potravin. Z hlediska zpracování průmyslově znečištěné vody, která obsahuje vysoký podíl znečišťujících organických složek, kromě toho čističky odpadních vod se vstupní anaerobní fází čištění nabízejí celou řadu ekonomických a ekologických výhod.
(159)
I když zařízení sdružení TAZV při své stávající velikosti slouží hlavně k pokrytí potřeb podniku Propapier, je využíváno rovněž, a to za stejných podmínek, oběma dalšími podniky, které se v této oblasti usadily. Modulární konstrukce zařízení umožňuje jeho další rozšiřování, aby mohlo zpracovávat odpadní vodu od dalších uživatelů. Ale i bez tohoto modulárního rozšíření tvoří současné kapacitní rezervy zhruba [20-40] %, které mohou být využity pro zpracovávání odpadních vod od dalších uživatelů, přičemž aktuální celkovou kapacitu by bylo možno zvýšit na dvojnásobek (viz 80. až 84. bod odůvodnění). Čistička odpadních vod je bez jakékoli diskriminace přístupná všem uživatelům (pro nové investory, kteří se v této průmyslové oblasti usadí, je připojení k čističce a její používání povinné) a může zpracovávat odpadní vodu i od jiných než papírenských podniků.
(160)
Skutečnost, že zařízení sdružení TAZV je v současné době využíváno převážně (v průměru [ 70] % a maximálně [ 70] %) podnikem Propapier, nemusí podle názoru Komise nutně znamenat to, že se jedná o zařízení představující vyhrazenou infrastrukturu, neboť z hospodářského hlediska je jeho modulární konstrukce v době, kdy je k dispozici jen omezené množství veřejných rozpočtových prostředků, smysluplná. Náklady, které by vyžadovalo zdvojnásobení kapacity zařízení sdružení TAZV a které by podle odhadu Německa tvořily méně než 50 % vstupních investičních nákladů, svědčí v rozporu s tvrzením stěžovatele, že modulární konstrukce zařízení umožňuje úspory z rozsahu.
(161)
Skutečnost, že veřejná regionální podpora na vybudování předmětného zařízení byla poskytnuta pod podmínkou, že se hlavní investor (v tomto případě podnik Propapier) usadí v novém areálu průmyslové oblasti, považuje Komise za postup odpovídající řádnému veřejnému hospodaření s prostředky, jejichž množství je omezené, neboť budovat hned od začátku rozsáhlou veřejnou infrastrukturu, která nemá dosud zajištěné využití nebo jejíž kapacita je naddimenzovaná, postrádá rozumný smysl.
(162)
Argument, že papírny zpravidla využívají své vlastní čističky odpadních vod, lze na základě číselných údajů, které předložilo Německo, odmítnout. I když některé podniky v papírenském odvětví, jakož i v jiných odvětví průmyslu, využívají svých vlastních zařízení na čištění (nebo předčištění) odpadní vody, sama tato skutečnost ještě nesvědčí o tom, že v případech, kdy průmysloví uživatelé využívají veřejných čističek odpadních vod, jsou ze strany státu tímto způsobem zvýhodňováni, neboť tito uživatelé platí poplatky, a průběžně tak hradí příslušné náklady.
(163)
Komise proto dospěla k závěru, že čistička odpadních vod je obecnou infrastrukturou, a dotace poskytnuté sdružení TAZV tudíž nepředstavují investiční podporu ve prospěch podniku Propapier. Na rozdíl od parkoviště, vozovky a kanálu Odra-Spréva je provoz čističky odpadních vod hospodářskou činností, protože její provozovatel nabízí službu (zpracování odpadních vod) za úplatu jiným účastníkům trhu. Komise nicméně konstatovala, že případná podpora ve prospěch sdružení TAZV by v každém případě představovala existující podporu (51. až 57. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Případné podpory ve prospěch sdružení TAZV proto nemusejí být v tomto rozhodnutí dále přezkoumávány.
(164)
Souhrnný závěr, k němuž Komise dospěla, je tedy takový, že projekty budování infrastruktury v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, nejsou určeny výhradně pro tuto papírnu, a nemohou být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier. To znamená, že podpořené investice nepředstavují jednu investici ve smyslu 60. bodu pokynů k regionální podpoře, která by zahrnovala veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch papírny podniku Propapier, již Komise schválila ve svém konečném rozhodnutí ve věci SA.23827 (2013/C) (viz poznámku pod čarou č. 4). Hodnocení investiční podpory ve prospěch podniku Propapier, které bylo předmětem uvedeného rozhodnutí, se tedy tímto rozhodnutím nemění.
5.2. MAJÍ BÝT NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD POVAŽOVÁNY ZA STÁTNÍ PODPORU?
(165)
Co se týče argumentu Německa, že v případě opatření, jež bylo přijato ve prospěch daného provozovatele v rámci režimu, který Komise nepovažovala za podporu, nelze uvažovat o žádné „podpoře“, jež by mohla být uživateli příslušné infrastruktury předána, chtěla by Komise znovu poukázat na to, že rozhodnutí o režimu podpor N 644e/02 neobsahuje žádný výrok o tom, jestli poplatky za používání infrastruktury nemohou za určitých okolností představovat podporu ve prospěch uživatele této infrastruktury. Komise trvá na tom, co konstatovala ve svém konečném rozhodnutí, že nebyla informována o žádném režimu poplatků, který by se týkal dotací poskytnutých v rámci ohlášeného režimu SP; rozhodnutí o schválení tohoto režimu nelze tudíž chápat jako schválení implicitně přípustných podpor, jejichž právním základem by byl zákon o místních poplatcích.
(166)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy“.
(167)
Skutečnost poskytnutí státní podpory musí být stanovena nezávisle na tom, 1) zda rámcová směrnice EU o vodě a německé právní předpisy, které tuto směrnici provádějí, vyžadují úplné krytí nákladů spojených s poskytováním služeb v oblasti zpracování odpadních vod a 2) zda poplatky jsou v souladu s tím, co tyto právní předpisy stanoví. Jinak řečeno, opatření, která jsou v souladu s rámcovou směrnicí EU o vodě i s platnými německými právními předpisy, mohou i přesto představovat státní podporu, pakliže jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU (viz 144. bod odůvodnění).
Státní prostředky a přičitatelnost
(168)
Poplatky, které mají být hrazeny za používání čističky odpadních vod, určuje a vybírá obec v souladu s § 6 zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko. Je-li stanovená výše poplatků nižší, než by byla výše poplatků soukromého investora, znamená to pro obec ztrátu příjmů.
(169)
Opatření by pak bylo financováno státem nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příjem obce by byl v důsledku výhody poskytnuté podniku Propapier nižší.
(170)
Je-li výše poplatků stanovena tak, že z toho určitému podniku vzniká výhoda, bylo by to nutné přičítat také státu, protože stanovení výše poplatků je úkolem veřejnoprávní instituce - města Eisenhüttenstadt.
Hospodářská výhoda
(171)
Jak bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, (35) Komise musela přezkoumat, zda stanovené poplatky, které byly uloženy podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod, představují pro podnik Propapier (selektivní) hospodářskou výhodu.
(172)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „výhody“ nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž opatření, která různým způsobem snižují náklady, jež obvykle nese podnik, a která tak, aniž by byla subvencemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. (36)
(173)
Uplatní-li se tento přístup na případ, který je předmětem tohoto rozhodnutí, vzniká otázka, zda jsou poplatky uložené podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod nižší než náklady, které by za normálních tržních podmínek musel nést srovnatelný podnik, tj. zda výše poplatků je v souladu se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství. Tuto otázku lze podle názoru Komise přezkoumat dvojím způsobem:
-
srovnáním ceny, kterou platí podnik Propapier, s referenční výší poplatků, které se za zpracování odpadních vod v příslušném členském státě obvykle účtují,
-
na základě analýzy ziskovosti ex ante, z níž vyplyne, že soukromý poskytovatel by si účtoval poplatky ve stejné výši.
Referenční cena
(174)
Vzhledem k Německem popsanému způsobu, jakým je organizován trh (viz 112. a 113. bod odůvodnění), a vzhledem ke skutečnosti, že (ani soukromí) provozovatelé si za své služby nemohou účtovat ceny podle svého vlastního uvážení, jelikož ceny předepisuje zákon (KAG Brandenburg), je Komise toho názoru, že není možné stanovit referenční ceny, které by si za obvyklých tržních podmínek účtoval soukromý provozovatel.
(175)
Komise dále konstatuje, že Německo předložilo údaje o cenách, které v odvětví, v němž působí podnik Propapier, platí jiné podniky. Ačkoli Německo tvrdí, že předložené referenční ceny představují průměrné ceny odrážející plnou výši nákladů, nelze na jejich základě poznat, zda tyto poplatky obsahují státní podporu. Pochybnost Komise ohledně použitelnosti těchto údajů jako východiska srovnání se nepodařilo rozptýlit. Důvodem toho je především skutečnost, že tyto ceny mohou podle názoru Komise odrážet různé nákladové položky a není jisté, zda neobsahují státní podporu.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici spolehlivé referenční tržní hodnoty, je Komise toho názoru, že k odpovědi na otázku, zda uskutečněný právní úkon odpovídá obvyklým tržním podmínkám, lze dojít za pomoci jiné obecně uznávané standardní metody posuzování cen. V případě infrastruktur, které nejsou vyhrazeny žádnému jednotlivému uživateli, nýbrž jsou k dispozici všem uživatelům, lze podle názoru Komise soudit, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena tehdy, když uživatelé dané infrastruktury, nahlíženo z hlediska ex ante, dodatečně přispívají k ziskovosti provozovatele. (37)
(177)
Tato skutečnost nastává v případě, že dohoda provozovatele s jednotlivým spotřebitelem umožňuje tomuto provozovateli pokrytí nákladů vyplývajících z této dohody a dosažení přiměřeného zisku na základě spolehlivých střednědobých vyhlídek. (38)
(178)
V této analýze by kromě toho měly být zohledněny veškeré příjmy a očekávané dodatečné výdaje, které provozovateli v souvislosti s činností daného uživatele vzniknou. (39)
(179)
Tyto dodatečné náklady zahrnují veškeré kategorie výdajů či případných investic, jako například dodatečné personální, technické a investiční náklady, které jsou spojeny s přítomností uživatele. (40) Náklady, které by provozovatel musel nést v každém případě, tedy i mimo rámec dohody s uživatelem, se naopak nezohledňují.
(180)
Vzhledem k těmto faktorům je Komise toho názoru, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, tzn. že nižší poplatek nepředstavuje výhodu ve prospěch podniku Propapier, a to z následujících důvodů:
a)
Čistička odpadních vod je k dispozici všem uživatelům a její užívání není vyhrazeno podniku Propapier.
b)
Poplatek hrazený podnikem Propapier zahrnuje náklady na provoz, správu, údržbu, obsluhu a odvody, předpokládané odpisy a předpokládané úroky z 20 % vlastního kapitálu, který byl do čističky odpadních vod investován. Tento poplatek tudíž pokrývá veškeré dodatečné náklady, které provozovateli čističky odpadních vod v souvislosti s činností podniku Propapier vznikají.
(181)
Co se týče přiměřenosti zisku, který by měly poplatky kromě pokrytí dodatečných nákladů přinášet, je třeba konstatovat, že poplatky v daném případě pokrývají nejen dodatečné náklady, ale i předpokládané úroky z 20 % investovaného vlastního kapitálu. Podle výše definovaného způsobu výpočtu dodatečných nákladů to sice nelze výslovně označit za přiměřený zisk, pro provozovatele jsou nicméně tyto poplatky zdrojem dodatečného příjmu, jak by tomu bylo i v případě přiměřeného zisku.
(182)
Vzhledem k tomu, že poplatky nejsou pro podnik Propapier žádnou výhodou, a nepředstavují tudíž státní podporu, nemusela se Komise již zabývat otázkou, zda se jedná o podporu existující (viz 123. až 137. bod odůvodnění) nebo podporu na provoz (viz 26. bod odůvodnění), anebo zda je taková případná podpora na provoz slučitelná s vnitřním trhem. Vzhledem k tomuto zjištění může Komise ponechat otevřenu také otázku, zda by byl požadavek vracení poplatků (v případě, že by byly klasifikovány jako podpora na provoz) v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a se zásadou rovného zacházení.
6. ZÁVĚR
(183)
Komise tudíž dospěla k závěru, že vybudování čističky odpadních vod sdružením TAZV, stejně jako výstavba parkoviště, nové vozovky a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavují vyhrazená infrastrukturní opatření.
(184)
Komise dále dospěla rovněž k závěru, že poplatky účtované za zpracování odpadních vod nepředstavují státní podporu. Zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, a podniku Propapier PM2 GmbH tudíž nevzniká žádná hospodářská výhoda.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německem realizovaná infrastrukturní opatření nepředstavují infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier PM2 GmbH. Poplatky, které podniku Propapier za používání čističky odpadních vod účtuje sdružení TAZV, neobsahují státní podporu. Infrastrukturní opatření a sazební režimy poplatků proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 1. října 2014.
KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2015/508
2014 m. spalio 1 d.
dėl tariamos infrastruktūros pagalbos, kurią Vokietija suteikė įmonei Propapier PM2 GmbH - Valstybės pagalba Nr. SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 6847)
(Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias sutarties dėl Europos sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (1),
paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. spalio 29 d. raštu įmonė Smurfit Kappa Group (toliau - Smurfit Kappa arba skundo pateikėja) Komisijai pateikė skundą, kuriame teigė, kad įmonei Propapier PM2 GmbH buvo suteikta infrastruktūros pagalba. Skundas užregistruotas dokumentu Nr. CP 327/08, į neteisėtos pagalbos registrą įtrauktas dokumentu Nr. NN 45/10.
(2)
2010 m. spalio 27 d. raštu Komisija pranešė Vokietijai apie savo sprendimą dėl tariamos pagalbos pradėti procedūrą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalį.
(3)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija paprašė visų suinteresuotųjų šalių dėl tariamos pagalbos pateikti savo pastabas.
(4)
2011 m. sausio 28 d. raštu Vokietija pateikė savo pastabas (nekonfidenciali šių pastabų redakcija gauta 2011 m. sausio 31 d.). Komisija taip pat gavo šių suinteresuotųjų šalių pastabas: 2011 m. vasario 11 d. - Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag ir Deutscher Städte- und Gemeindebund bei Verband kommunaler Unternehmen (toliau - VKU) bendras pastabas, 2011 m. vasario 14 d. - skundo pateikėjos pastabas (nekonfidenciali šių pastabų redakcija gauta 2011 m. kovo 1 d.). Komisija šias pastabas persiuntė Vokietijos valdžios įstaigoms, suteikdama galimybę dėl jų išsakyti savo nuomonę; 2011 m. balandžio 13 d. Komisija gavo atitinkamas Vokietijos pastabas (nekonfidencialią redakciją - 2011 m. balandžio 26 d.).
(5)
2013 m. sausio 17 d. įvyko Komisijos tarnybų ir Vokietijos atstovų susitikimas. 2013 m. vasario 25 d. raštu Vokietija pateikė papildomą informaciją. 2013 m. balandžio 26 d. raštu Komisijos tarnybos paprašė išsamesnės informacijos; Vokietija atsakė 2013 m. gegužės 14 d. raštu.
(6)
2013 m. gegužės 23 d. elektroniniu laišku Komisija dar kartą paprašė papildomos informacijos, ją Vokietija pateikė 2013 m. gegužės 24 d., 27 d. ir 28 d. elektroniniais laiškais.
(7)
2013 m. birželio 6 d. įvykus Komisijos tarnybų, Vokietijos ir tariamą pagalbą gavusios įmonės atstovų bei ekspertų susitikimui, Vokietija pranešė, kad gali pateikti papildomų paaiškinimų. Gavusi dar vieną 2013 m. spalio 15 d. Komisijos prašymą suteikti informacijos, Vokietija 2013 m. lapkričio 4 d. bei gruodžio 13 d. ir 18 d., 2014 m. sausio 6 d. ir balandžio 24 d. elektroniniais laiškais pateikė papildomas išsamias pastabas.
2. PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
(8)
Įmonė Propapier PM2 GmbH (toliau - Propapier) priklauso įmonei Progroup AG (toliau - Progroup). Progroup gamina ir per savo patronuojamąsias įmones platina raukšlėtojo kartono žaliavą ir raukšlėtąjį kartoną. Skundo pateikėja, įmonė Smurfit Kappa, yra viena didžiausių Europos Sąjungos popieriaus gamintojų.
(9)
2008 m. balandžio 2 d. (4) Komisija patvirtino regioninę pagalbą Propapier raukšlėtojo kartono žaliavos gamyklai ir jai priklausančiai jėgainei statyti pradėtame naudoti plečiamame pramoninės zonos areale prie Oderio-Šprė kanalo, Eizenhiutenštato mieste, Brandenburgo žemėje; šioje vietovėje tuo metu buvo galima teikti regioninę pagalbą pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą.
(10)
Skundo pateikėja išsakė nuomonę, kad tam tikri iš valstybinių išteklių finansuojami infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujoji Propapier gamykla, yra skirti tik popieriaus gamyklai, todėl laikytini Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir jai suteikta valstybės pagalba.
(11)
Tokiais infrastruktūros projektais skundo pateikėja įvardijo šiuos projektus (žr. 2.1 skirsnį): nuotekų valymo įrenginio statybą, automobilių stovėjimo aikštelės statybą, naujo privažiuojamojo kelio tiesimą ir Oderio-Šprė kanalo platinimą ir gilinimą.
(12)
Skundo pateikėja taip pat teigė, kad, siekiant suteikti naudos įmonei Propapier, nustatyti per maži nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai (žr. 2.2 skirsnį).
2.1. PAGALBA NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIUI STATYTI IR KITAI INFRASTRUKTŪRAI ĮRENGTI
(13)
2008 m. liepos mėn. Brandenburgo žemė iš programos Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur lėšų pagal schemą Gemeinschaftsausgabe (GA) „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ (toliau - GA schema (5)) suteikė 33 808 200 EUR tiesioginę subsidiją (6) naujam nuotekų valymo įrenginiui plečiamame pramoninės zonos areale prie Oderio-Šprė kanalo Eizenhiutenštato mieste statyti. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad GA schema, kurią taikant finansuojama nuotekų valymo įrenginių statyba ar plėtra, buvo bylos dėl pagalbos N 644e/02 (7) dalykas, joje 2003 m. Komisija dėl 2004-2006 m. programavimo laikotarpio konstatavo, kad pagal šią schemą teikiama parama nuotekų valymo įrenginio savininkui ir valdytojui nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(14)
Šiame 2003 m. sprendime Komisija išsakė nuomonę, kad subsidijos pagal 2004-2006 m. galiojusią minėtos schemos redakciją laikytinos valstybinių išteklių vidaus pervedimu ir nėra valstybės pagalba įrenginio savininkui ir valdytojui, nes gavėjai nėra ekonominės veiklos vykdytojai, o ši paslauga yra tipiška visuotinės svarbos užduotis, už kurios vykdymą atsako savivaldybės. Pagal schemos nuostatas gavėjas visada turi būti vietos valdžios institucija arba specialiosios paskirties asociacija, kurios veiklą prižiūri savivaldybė. Parama galima tik tuo atveju, jei tarp priemonės gavėjo, t. y. nuotekų valymo įrenginio savininko, ir įrenginio naudotojo nėra jokių teisinių, asmeninių arba ekonominių sąsajų.
(15)
Subsidija sudarė 80 % visų tinkamų finansuoti sąnaudų - 42 260 340 EUR. Subsidijos gavėja yra Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (toliau - TAZV), tai yra viešoji kelių savivaldybių specialiosios paskirties asociacija, atsakinga už geriamojo vandens tiekimą ir nuotekų valymą. TAZV kartu yra nuotekų valymo įrenginio savininkė ir valdytoja. Ji padengė likusius 20 % visų viešųjų investicinių sąnaudų.
(16)
Parama skirta iškėlus sąlygą, kad iki 2008 m. rugpjūčio 15 d. bus sudarytos teisinės ir finansinės sąlygos pramoninėje zonoje įsikurti pagrindiniam investuotojui (šiuo atveju įmonei Propapier) ir tai bus įrodyta. 2008 m. spalio mėn. pradėti įrenginio statybos darbai, 2010 m. kovo mėn. įrenginys pradėjo veikti.
(17)
Skundo pateikėja mano, kad TAZV įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, nes esą praktiškai visą įrenginio nuotekų valymo pajėgumą išnaudoja Propapier. Skundo pateikėja teigia, kad nuotekų valymo įrenginys iš pat pradžių projektuotas taip, kad tiktų Propapier, ir buvo laikomas būtina popieriaus gamyklos įkūrimo pramoninėje zonoje sąlyga (nes popieriui gaminti sunaudojama daug vandens).
(18)
Skundo pateikėjos nuomone, kiti infrastruktūros projektai - automobilių stovėjimo aikštelės statyba šalia Propapier gamyklos teritorijos, naujo kelio, jungiančio pramoninę zoną su greitkeliu B 112 (Bundesstraße 112), tiesimas ir Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas - taip pat yra infrastruktūros priemonės, pritaikytos Propapier poreikiams. Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė pirminę išvadą, kad šiais infrastruktūros projektais Propapier nesuteikiamas atrankinis pranašumas, taigi jos nelaikytinos vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Tačiau Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių dėl šių priemonių pateikti pastabas.
2.2. LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI
(19)
Kitas su nuotekų valymo įrenginiu susijusio skundo klausimas yra tai, kad Propapier mokėtinas jo naudojimo mokestis - 0,95 EUR/m3 - esantis mažesnis už atlygį, kurį už tokią paslaugą imtų privatus investuotojas.
(20)
Naudojimo mokesčių dydis nustatomas pagal Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg (8) (Brandenburgo žemės komunalinių mokesčių įstatymas) (toliau - KAG Brandenburg). Pagal KAG Brandenburg 6 straipsnį mokesčiai turi būti apskaičiuojami taip, kad padengtų visas pagrįstas to nuotekų valymo įrenginio sąnaudas (jo statybos, išlaikymo, techninės priežiūros ir eksploatavimo, taip pat personalo ir mokesčių administravimo sąnaudas), apskaičiuotas palūkanas ir apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus, bet jų neviršytų. Tačiau apskaičiuojant investuoto nuosavo kapitalo palūkanas nereikia atsižvelgti į paramos lėšas, kurias savivaldybė gavo iš kitų valstybinių šaltinių (9) (šiuo atveju 33,8 mln. EUR subsidiją taikant GA schemą). Skundo pateikėja mano, kad TAZV paramos lėšas, kurias gavo taikant GA schemą, perkėlė nuotekų valymo įrenginio naudotojams, nustatydama lengvatinius nuotekų valymo mokesčius.
3. PROCEDŪROS PRADĖJIMO PRIEŽASTYS (10)
(21)
Nagrinėjamos priemonės laikytinos valstybės pagalba, jei tenkinamos šios sąlygos: i) priemonė yra valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta parama, ii) įmonė dėl jos įgyja ekonominį pranašumą, iii) šis pranašumas yra atrankinis ir iv) priemonė iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Valstybės pagalba yra tada, kai tenkinamos visos šios SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos.
(22)
Sprendime pradėti procedūrą neabejojama, kad visoms priemonėms naudojami valstybiniai ištekliai ir kad jos gali iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje.
(23)
Dėl skunde pateiktų klausimų Komisija konstatavo, kad reikia atskirti 1) tariamą valstybės pagalbą TAZV nuotekų valymo įrenginiui statyti ir 2) tariamą pagalbą Propapier, suteiktą lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu.
(24)
Sprendime pradėti procedūrą taip pat tiriama, ar Propapier dėl
i)
nuotekų valymo įrenginio statybos
ir dėl kitų infrastruktūros projektų plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujos Propapier gamyklos teritorija, t. y. dėl
ii)
naujos automobilių stovėjimo aikštelės,
iii)
naujo kelio ir
iv)
Oderio-Šprė kanalo platinimo ir gilinimo,
įgyja atrankinį pranašumą, kitaip tariant, ar minėti projektai yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra (11). Kadangi pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį priemonę valstybės pagalba galima laikyti tik jei ji yra atrankinė (t. y. jei įmonėms, kurių teisinė ir faktinė padėtis, atsižvelgiant į tikslą, kurio siekiama priemone, yra panaši, sudaromos skirtingos sąlygos), Komisija turėjo ištirti, ar dėl minėtų priemonių Propapier įgijo atrankinį pranašumą.
(25)
Komisija jau yra patvirtinusi regioninę investicinę pagalbą Propapier. Kadangi su kitais infrastruktūros projektais susijusios priemonės vykdomos remiamoje vietovėje, kurioje gali būti teikiama regioninė pagalba pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą, ir šios priemonės tariamai glaudžiai susijusios su investiciniu projektu, kuriam teikiama regioninė pagalba, kitaip tariant, tariamai yra pritaikytos šiam projektui, Komisija išsakė pirminę nuomonę, kad šios priemonės, jei pasirodys esančios atrankinės Propapier atžvilgiu, bus Propapier investicinio projekto dalis, taigi turės atitikti 2007-2013 m. nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairių (12) (toliau - Regioninės pagalbos gairės) reikalavimus. Komisija suabejojo, ar investicinė pagalba, suteikta kaip vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, būtų suderinama su šiomis gairėmis, pirmiausia, ar atitiktų didžiausio pagalbos intensyvumo ir skatinamojo poveikio reikalavimus.
(26)
Pagal Regioninės pagalbos gaires įmonės, kurioms suteikta investicinė pagalba, papildomai gali gauti ir veiklos pagalbą. Tačiau tokiu atveju veiklos pagalbos suderinamumą su vidaus rinka reikia tirti neatsižvelgiant į investicinės pagalbos suderinamumą, t. y. pagal Regioninės pagalbos gairių 5 skirsnio kriterijus. Sprendime pradėti procedūrą Komisija priėjo prie išvados, kad jei Propapier būtų suteikta veiklos pagalba lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu ir ji būtų nesuderinama su rinkos ekonomikos investuotojo principu, šią veiklos pagalbą reikėtų laikyti nesuderinama su Regioninės pagalbos gairėmis ir susijusia Komisijos praktika dėl veiklos pagalbos patvirtinimo. Tokia išvada darytina todėl, kad nors pagalbos gavėjos vieta yra regione, kuriame galima teikti veiklos pagalbą (remiama vietovė pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą), vis dėlto netenkinamos kitos svarbios veiklos pagalbos suderinamumo su vidaus rinka sąlygos. Pavyzdžiui, nėra jokio pagrindo manyti, kad veiklos pagalba, tiek kalbant apie jos pobūdį, tiek apie regioninės plėtros skatinimą, būtų teisėta arba kad jos dydis būtų proporcingas šalintiniems trūkumams. Be to, ji nėra nei terminuota, nei ilgainiui bus mažinama. Todėl Komisija suabejojo, ar veiklos pagalba, teikiama lengvatinių mokesčių pavidalu, iš esmės suderinama su vidaus rinka.
3.1. SUBSIDIJOS IŠ VIEŠŲJŲ FINANSŲ REMIAMIEMS INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAMS, ĮSKAITANT NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINĮ
3.1.1. Automobilių stovėjimo aikštelė, Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas, naujas kelias
(27)
Per pirminį tyrimą konstatuota, kad automobilių stovėjimo aikštelės pajėgumai nėra tokie, kokius nurodė skundo pateikėja, ir kad ji nėra prie pat Propapier gamyklos teritorijos. Taip pat konstatuota, kad automobilių stovėjimo vietos viešai prieinamos ir jomis naudojasi įmonės, įsikūrusios ne tik pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo, bet ir miesto centre, ir kad šių vietų turėtų pakakti, kad savivaldybė galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas. Be to, Propapier įrengia savo automobilių stovėjimo vietas, kuriose taip pat bus galima statyti sunkvežimius. Todėl Komisija manė, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės statybos Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.
(28)
Naujo kelio, jungiančio pramoninę zoną ir greitkelį B 112, klausimu Komisija konstatavo, kad, nutiesus šį kelią, Eizenhiutenštato centre sumažės transporto apimtis ir oro tarša, nes į pramoninę zoną važiuojantys sunkvežimiai galės aplenkti miesto centrą, taip pat sutrumpės kelionė iki artimiausio regiono centro. Todėl Komisija manė, kad dėl naujo kelio tiesimo Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.
(29)
Dėl Oderio-Šprė kanalo platinimo ir gilinimo darbų Komisija konstatavo, kad jie atlikti ne siekiant Propapier suteikti ekonominį pranašumą, o dėl to, kad šie darbai yra būtinos reguliarios vandens kelių priežiūros dalis. Todėl Komisija manė, kad dėl Oderio-Šprė kanalo platinimo ir gilinimo Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.
(30)
Tačiau tuo metu Komisija negalėjo visiškai atmesti galimybės, kad šios infrastruktūros priemonės Propapier yra naudingesnės negu kitoms įmonėms.
(31)
Todėl Komisija, prieš priimdama galutinį sprendimą, ar šiomis priemonėmis suteikta valstybės pagalba, suinteresuotųjų šalių paprašė pateikti savo pastabas. Kartu ji paprašė Vokietijos per oficialią tyrimo procedūrą suteikti papildomos informacijos apie automobilių stovėjimo aikštelės statybą, naujo kelio tiesimą ir Oderio-Šprė kanalo platinimą ir gilinimą.
3.1.2. Subsidija nuotekų valymo įrenginiui statyti
(32)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė išvadą, kad jei dėl vidaus rinkos vystymosi pagalbos schema N 644e/02 būtų laikytina valstybės pagalba, tai ji būtų esama pagalba TAZV.
(33)
Vis dėlto Komisija suabejojo, ar nuotekų valymo įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Šiuo klausimu buvo konstatuota, kad, be Propapier, įrenginiu naudojasi tik dvi įmonės - Kanados fotovoltinės įrangos tiekėja 5N PV ir energijos tiekėja EnBW. Taip pat nebuvo žinoma, kokia nuotekų valymo įrenginio pajėgumo dalis iš tikrųjų tenka šioms dviem naudotojoms. Remdamasi tyrimo metu turėta informacija, Komisija negalėjo įvertinti, ar vien dėl šių dviejų įmonių buvo būtina statyti naują nuotekų valymo įrenginį. Be to, viena iš šių dviejų kitų naudotojų, t. y. EnBW eksploatuojama jėgainė, tiesiogiai dalyvavo Propapier projekte, nes jėgainė tiekia elektros energiją popieriaus gamyklos gamybos procesui (13).
(34)
Jei, kaip teigia skundo pateikėja, Propapier iš tikrųjų išnaudoja 90 % nuotekų valymo įrenginio pajėgumo, Komisijos nuomone, kyla klausimas, ar šis faktas jau savaime nėra pakankamas įrodymas, kad įrenginys skirtas išskirtinai įmonei Propapier ar bent jau pirmiausia jos reikmėms (taigi pritaikytas Propapier poreikiams). Tad Vokietijos argumentą, kad ateityje nuotekų valymo įrenginiu naudosis daugiau įmonių, reikia išnagrinėti nuodugniau.
(35)
Taip pat konstatuota, kad reikia atsižvelgti į tai, kiek daugiausiai investuotojų gali įsikurti pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo ir kiek įrenginio pajėgumo jie vidutiniškai išnaudotų. Todėl Vokietijos paprašyta pateikti išsamesnę informaciją apie bendrąją pramoninės zonos plėtros koncepciją ir apie likusį nuotekų valymo įrenginio pajėgumą, kuris galėtų būti skirtas galimiems naudotojams. Vokietija taip pat turėjo pateikti išsamesnę informaciją apie technines modulinės nuotekų valymo įrenginio konstrukcijos galimybes (14).
(36)
Kaip minėta, Komisija išsakė pirminę nuomonę, kad su infrastruktūros projektais susijusios priemonės, jei pasirodytų esančios atrankinės, būtų Propapier investicinio projekto dalis, taigi turėtų atitikti Regioninės pagalbos gairių reikalavimus, visų pirma didžiausio pagalbos intensyvumo ir skatinamojo poveikio nuostatas.
3.2. LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI
(37)
Kaip ir priemonės nuotekų valymo įrenginiui statyti klausimu, Vokietija laikėsi nuomonės, kad jei Propapier mokėtiname mokestyje ir būtų pagalbos elementas, tai būtų esama pagalba. Vokietijos nuomone, Komisijos sprendimas byloje N 644e/02, kuria patvirtinta GA schema, apima ir netiesioginį šios schemos poveikį.
(38)
Tačiau Komisija sprendime pradėti procedūrą priėjo prie išvados, kad sprendimas N 644e/02 neapima pagalbos, kuri galbūt suteikta lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu, ir kad jei toks mokestis būtų laikytinas pagalba, tai būtų nauja pagalba.
(39)
Nagrinėjant klausimą, ar dėl mokesčių Propapier įgyja ekonominį pranašumą, sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar TAZV imami mokesčiai atspindi visas sąnaudas ir ar privatus investuotojas būtų nustatęs tokio pat dydžio mokesčius.
(40)
Komisija manė, kad Propapier mokėtinas mokestis atspindi ne visas nuotekų valymo sąnaudas, nes pati Vokietija pripažino, kad šie mokesčiai padengia tik 20 % apskaičiuotų investuoto nuosavo kapitalo palūkanų; Vokietijos aiškinimu, taip yra dėl to, kad apskaičiuojant palūkanas neturi būti atsižvelgiama į 80 % dydžio subsidiją, kurią įrenginiui statyti savivaldybė gavo iš kitų valstybinių šaltinių. Šiuo klausimu Komisija sprendime pradėti procedūrą pirmiausia konstatavo, kad tiek Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB (toliau - ES vandens pagrindų direktyva) (15), tiek KAG Brandenburg nustatyta, kad nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai turi padengti visas sąnaudas (16). Sprendime pradėti procedūrą taip pat nurodytos bylos InfraLeuna (17) ir Kimberly-Clark/Scott (18), kuriose Komisija išsakė nuomonę, kad visų sąnaudų dydžio mokesčiai atitinka sąnaudas, kurias ta įmonė įprastai turi padengti.
(41)
Skundo pateikėja teigė, kad siekiant nustatyti pranašumą reikėtų palyginti mokesčių, kuriuos iš tikrųjų moka Propapier, ir mokesčių, kuriuos TAZV vietoje imtų privatus investuotojas, dydį.
(42)
Vokietija pasiūlė Propapier mokamus mokesčius palyginti su šiame sektoriuje taikomais vidutiniais tarifais ir nurodė tyrimą, pagal kurį vidutinis tarifas yra 0,24-1 EUR už kubinį metrą (19).
(43)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija konstatavo, kad privataus investuotojo principą šiuo atveju, atrodo, galima taikyti, tačiau suabejojo, ar taikant tokią pamatinę vertę įmanoma atmesti galimybę, kad buvo suteikta valstybės pagalba, juo labiau kad duomenys akivaizdžiai iškreipti. NET jei nurodyti kitų savivaldybių imami mokesčiai atspindi visas jų sąnaudas, akivaizdu, kad skirtingi tarifai atsiranda dėl skirtingų realių vietos sąlygų, kurios privačiam investuotojui būtų pagrindas taikyti skirtingo dydžio tarifus. Todėl sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar remiantis šiais duomenimis būtų galima atmesti galimybę, kad Propapier buvo suteiktas pranašumas.
(44)
Kaip minėta 26 konstatuojamojoje dalyje, jei priemonė iš tikrųjų yra nauja pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, Komisija abejoja, ar ji būtų suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Jei paaiškėtų, kad mokestis yra regioninė veiklos pagalba, kiltų abejonių dėl jos suderinamumo su vidaus rinka, nes ji nei terminuota, nei ilgainiui bus mažinama, nei skirta tam tikriems (neįrodytiems) regiono trūkumams kompensuoti.
4. VOKIETIJOS IR SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ
4.1. AR IŠ VIEŠŲJŲ IŠTEKLIŲ FINANSUOJAMI INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAI YRA PROPAPIER POREIKIAMS PRITAIKYTA INFRASTRUKTŪRA?
4.1.1. Automobilių stovėjimo aikštelė
Skundo pateikėjos pastabos
(45)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija nesutiko su skundo pateikėjos nurodytu automobilių stovėjimo vietų skaičiumi. Skundo pateikėja teigia, kad jos nurodyti duomenys (186 lengvųjų automobilių stovėjimo vietos ir 71 sunkvežimių stovėjimo vieta) paimti iš pirminio plėtros plano, kurį užsakė parengti Eizenhiutenštato miestas.
(46)
Skundo pateikėja nurodo, kad pirminiuose Propapier statybos planuose nebuvo numatyta statyti privačios automobilių stovėjimo aikštelės, o net jei ją Propapier ir pasistatytų, vadinamoji viešoji automobilių stovėjimo aikštelė vis tiek būtų naudingiausia Propapier - net pastatytas kelio ženklas, rodantis sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės ir popieriaus gamyklos reikmėms. Be to, automobilių stovėjimo aikštelė esanti prie pat Propapier gamyklos teritorijos (yra visai šalia popieriaus gamyklos ir ribojasi su jėgaine, kuri iš pradžių buvo Propapier projekto dalis). Automobilių stovėjimo aikštelėje nėra galimybių sustoti ir pailsėti, kurių įprastai esą galima tikėtis panašiose viešosiose automobilių stovėjimo aikštelėse.
(47)
Skundo pateikėja teigia, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos miesto centre įsikūrusios įmonės ir kad miestas galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas.
Vokietijos pastabos
(48)
Vokietija teigia, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės Propapier atrankinio pranašumo neįgyja. Aikštelė esanti viešai prieinama, ja naudojasi ne tik pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo įsikūrusios įmonės. Be to, Propapier turi savo automobilių stovėjimo vietų (213 lengvųjų automobilių ir 27 sunkvežimių) ir statybos leidimą dar 120 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų.
(49)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad automobilių stovėjimo aikštelė naudingiausia Propapier ir kad ji yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos Eizenhiutenštato centre įsikūrusios įmonės.
(50)
Vokietija teigia, kad skundo pateikėjos minėtas kelio ženklas, rodęs sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės reikmėms, buvo pastatytas laikinai, kol jėgainėje vyko statybos darbai. 2011 m. kovo pabaigoje juos baigus, ženklas, rodantis įvažiavimą į automobilių stovėjimo aikštelę, pastatytas prie naujo kelio ir jame nėra jokios nuorodos į konkrečią įmonę ar įrenginį.
4.1.2. Kelias
Skundo pateikėjos pastabos
(51)
Skundo pateikėja nesutinka su Vokietijos teiginiais, kad naujas kelias skirtas pramoninei zonai su greitkeliu B 112 sujungti. Ji nurodo, kad kelias baigiasi keli metrai už popieriaus gamyklos ir nematyti jokių požymių, kad būtų ketinama jį pratęsti, o jei net jis ir būtų nutiestas toliau, tai nebūtų naudingas jokioms kitoms įmonėms, nes toje zonoje jų nėra.
(52)
Todėl skundo pateikėja mano, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės ir kelio Propapier įgyja atrankinį pranašumą ir kad minėti objektai yra pritaikyti naudoti Propapier.
Vokietijos pastabos
(53)
Vokietijos teigimu, naujasis kelias sujungs pramoninę zoną prie Oderio-Šprė kanalo ir jos šiaurines plečiamas teritorijas su greitkeliu B 112, dėl to sumažės transporto apimtis ir oro tarša Eizenhiutenštato centre, sunkvežimiai galės aplenkti miesto centrą, o kelionė į Frankfurtą prie Oderio pramonės ir verslo tikslais sutrumpės mažiausiai trečdaliu. Vokietija tvirtina, kad šis kelias yra bendrosios dar 1993 m. planuotos pramoninės zonos plėtros dalis, juo Frankfurte įsisteigusioms įmonėms bus patogiau privažiuoti prie Eizenhiutenštato vidaus uosto. Nutiesti šį kelią esą planuota jau žemės Vyriausybės Oderio programoje.
(54)
Vokietija aiškina, kad, nutiesus šį kelią, „ArcelorMittal“ ir kitoms pramoninėms zonoms atsivers naujos plėtros galimybės. Kelias buvo tiesiamas dviem etapais, paskutinis ruožas baigtas 2013 m., dėl techninių kliūčių šiek tiek vėluojant.
4.1.3. Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas
(55)
2008 m. Eizenhiutenštato miestas, siekdamas pritraukti daugiau įmonių, išplėtė pramoninę zoną prie Oderio-Šprė kanalo. Vokietija nurodo, kad Oderio-Šprė kanalo platinimo ir gilinimo darbai buvo būtinos reguliarios vandens kelio, kuris priklauso transeuropiniam tinklui (TEN), priežiūros dalis. Nuo 2003 m. per visą kanalo ilgį įrenginėjami šliuzai (šiuo metu Kersdorfo šliuzas, naujo Fiurstenvaldo šliuzo statyba atidėta). Vokietija aiškina, kad tai niekaip nesusiję su Propapier įsikūrimu ir nesuteikia jai jokio atrankinio pranašumo.
4.1.4. Ar nuotekų valymo įrenginys yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra?
Skundo pateikėjos pastabos
(56)
Skundo pateikėja aiškina, kad pagalbos negali apimti schema, kuri, remiantis sprendimu byloje N 644e/02, nėra pagalba, nes minėta schema nustojo galioti 2006 m. pabaigoje, taigi suteikiant investicinę pagalbą TAZV nuotekų valymo įrenginiui statyti jau buvo negaliojanti.
(57)
Skundo pateikėja taip pat teigia, kad ši schema netaikytina dar ir dėl to, kad nuotekų valymo įrenginiu neteikiama jokia viešoji paslauga, o jis esą pastatytas naudotis pirmiausia Propapier.
(58)
Skundo pateikėjos teigimu, įprastai - Vokietijoje taip pat - popieriaus pramonės įmonės turi savo nuotekų valymo įrenginius, skirtus perdirbto popieriaus gamykloms, taigi Vokietijos argumentas, kad įmonės privalančios savo sistemą prijungti prie viešosios nuotekų sistemos, esantis nepagrįstas.
(59)
Skundo pateikėja nurodo, kad nuotekų valymo įrenginys nėra ekonominio pramoninės zonos planavimo bendrosios koncepcijos, kuri apimtų visus galimus investuotojus, dalis, o buvo suprojektuotas ir pristatytas jau 2007 m., t. y. kartu su Propapier popieriaus gamykla ir jėgaine. 2007 m. lapkričio 7 d. Eizenhiutenštato miesto pasiūlyme dėl pramoninės zonos plėtros esą kalbama tik apie du ar tris investuotojus. Skundo pateikėja pareiškė, kad Eizenhiutenštato miestas pramoninę zoną pradėjo reklamuoti tik 2010 m., o ieškoti kitų investuotojų - tik Smurfit Kappa pateikus skundą.
(60)
Skundo pateikėjos nuomone, iš konstrukcinių TAZV įrenginio ypatybių aiškiai matyti, kad jis sukonstruotas specialiai Propapier poreikiams. Techniniai nuotekų valymo įrenginių požymiai esą labai būdingi šiam sektoriui. Perdirbto popieriaus gamyklų nuotekų valymo įrenginiai įprastai esą apima anaerobinio ir aerobinio valymo pakopas, o įprastos komunalinių nuotekų sistemos - dažnai tik aerobinio. Tai, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys apima abi šias pakopas, skundo pateikėjos teigimu, yra dar vienas argumentas, kad šis įrenginys yra ne viešajam interesui, o Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra.
(61)
Skundo pateikėjos nuomone, labai neįtikima, kad projektuojant įrenginį buvo atsižvelgta į kokį nors kitą pajėgumo poreikį, o ne Propapier popieriaus gamyklos (ir ją papildančios jėgainės, kuri dabar yra EnWB nuosavybė). Skundo pateikėja argumentuoja, kad EnWB nėra nepriklausoma naudotoja, nes investicija į jėgainę glaudžiai susijusi su popieriaus gamyklos projektu ir be Propapier gamyklos nebūtų buvusi daroma.
(62)
Skundo pateikėja pažymi, kad kita pramoninėje zonoje įsikūrusi investuotoja, įmonė 5N PV, išnaudoja tik labai nedidelę procentinę dalį esamo TAZV nuotekų valymo įrenginio pajėgumo ir kad jos nuotekas būtų buvę galima valyti senuoju nuotekų valymo įrenginiu. Kadangi 5N PV veiklą pradėjo dar 2008 m. gegužės mėn., t. y. prieš dvejus metus iki paleidžiant naująjį TAZV įrenginį, ji esą iš pradžių naudojosi senuoju nuotekų valymo įrenginiu.
(63)
Skundo pateikėja teigia, kad nėra jokių kitų galimų investuotojų tikėtino nuotekų valymo poreikio prognozių ir jokios informacijos, ar tokie papildomi pajėgumai bus įdiegti ir, jei taip, kada. Bet kokiu atveju laisvų pajėgumų šiuo metu ir taip esą nėra. Skundo pateikėja taip pat remiasi vienu straipsniu spaudoje (Märkische Oderzeitung, 2011 m. vasario 3 d.), kuriame pranešama apie vieno aeravimo rezervuaro techninį defektą ir konstatuojama, kad dabartiniams pramoniniams naudotojams reikalingi visi turimi rezervuarai.
(64)
Skundo pateikėjos nuomone, Vokietija netiesiogiai patvirtino, kad nuotekų valymo įrenginiu jokia kita įmonė nesinaudos, kai konstatavo, kad naujojo TAZV įrenginio naudojimo mokesčiai mažesni negu senojo todėl, kad naujajame įrenginyje nereikalinga brangi kanalų tarp atskirų naudotojų sistema (ir taip esą patvirtino, kad kitų naudotojų nebus).
(65)
Skundo pateikėjos teigimu, iš TAZV pateiktų duomenų matyti, kad Propapier išnaudoja mažiausiai 90 % kasdienio įrenginio pajėgumo.
(66)
Skundo pateikėja aiškina, kad modulinė nuotekų valymo įrenginio konstrukcija, kurią nurodė Vokietija, yra tik teorinio pobūdžio ir dėl jos masto ekonomija neatsiras, nes antrojo modulio kaina sudaro 80-90 % pirmojo kainos. Palyginti didelės modulių prijungimo sąnaudos esą rodo, kad 42 mln. EUR pradinė investicija naudingiausia Propapier kaip atrankinė priemonė.
(67)
Skundo pateikėjos teigimu, dėl to, kad naujasis TAZV įrenginys yra prie pat Propapier įrenginio, šalia jėgainės ir popieriaus gamyklos, įmonė gali pakartotinai naudoti per anaerobinio savo nuotekų valymo procesą išsiskiriančias biodujas.
(68)
Remdamasi pirmiau išdėstytais argumentais, skundo pateikėja daro išvadą, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir kad jo statybos finansavimas iš viešųjų išteklių yra investicinė pagalba Propapier. Todėl skundo pateikėjos nuomone, Komisija turėtų ištirti, ar ši priemonė, susiejant ją su Propapier popieriaus gamyklai suteikta regionine investicine pagalba (byla dėl pagalbos Nr. SA.23827), tenkina visas Regioninės pagalbos gairių sąlygas.
Vokietijos pastabos
(69)
Vokietijos įsitikinimu, priemonės, suteiktos pagal schemą N 644e/02, kurioje nėra pagalbos elemento, nėra pagalba.
Vokietija teigia, kad visi vienodomis sąlygomis gali naudotis viešąja infrastruktūra
(70)
Vokietija aiškina, kad nuotekų valymo įrenginys yra ne Propapier poreikiams pritaikyta, o viešoji infrastruktūra, patenkanti į saugos užtikrinimo sritį ir skirta aplinkosaugai bei gyventojų apsaugai nuo ligų. Visos įmonės, įsisteigusios arba ateityje įsisteigsiančios pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo, turi teisę vienodomis sąlygomis prisijungti prie nuotekų valymo įrenginio ir juo naudotis. Visoms joms mokesčiai apskaičiuojami pagal tuos pačius įstatymais nustatytus principus. Vokietijoje nuotekų valymas priskiriamas savivaldybių kompetencijai, taigi prisijungti prie viešojo nuotekų valymo įrenginio ir juo naudotis yra privaloma. Naudotojai neturi galimybės pasirinkti kitą paslaugų teikėją, o ne savivaldybę.
(71)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos teiginiu, kad įprastai popieriaus gamyklos turi savo nuotekų valymo įrenginius ir neprivalo prisijungti prie komunalinių nuotekų sistemos, ir konstatuoja, kad Propapier yra teisiškai įpareigota prisijungti prie TAZV įrenginio ir juo naudotis (20). Tokio prisijungimo prievolės išimtys esančios labai ribotos (tik jei prisijungti neįmanoma arba nerealu). Vokietijos teigimu, viešai prieinamų duomenų apie popieriaus gamintojų nuotekų valymą yra nedaug, tačiau iš jų matyti, kad daugybė popieriaus gamyklų yra prisijungusios prie komunalinių nuotekų valymo įrenginių.
Vokietija teigia, kad infrastruktūra nebuvo įrengta specialiai Propapier
(72)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad TAZV įrenginys suprojektuotas pagal techninius Propapier poreikius: dvipakopis nuotekų valymas esą nėra būdingas tik popieriaus pramonei, nuotekos dviem pakopomis valomos daugelyje įvairių sektorių ir daugeliu komunalinių nuotekų valymo įrenginių. Techninės TAZV įrenginio ypatybės (dvipakopis biologinis procesas) esą buvo grindžiamos naujausiais techniniais standartais, atsižvelgiant į tai, kad didžioji dalis nuotekų bus labai užteršta. Vokietija sutinka, kad komunaliniuose nuotekų valymo įrenginiuose, kuriais valomos tik sanitarinių įrenginių nuotekos arba nelabai užterštas vanduo, įprastai nėra atskiro pirminio valymo pakopos, tačiau pabrėžia, kad tuose įrenginiuose, kuriais valomos pramoninės nuotekos, dvi valymo pakopos yra įprastos. Vokietija pateikė 18 Vokietijos popieriaus gamyklų, kurios gamina perdirbtą popierių ir yra prisijungusios prie komunalinių nuotekų įrenginių, sąrašą ir konstatavo, kad popieriaus pramonėje naudojami abiejų rūšių komunaliniai nuotekų įrenginiai (vienpakopiai ir dvipakopiai).
(73)
Vokietija nurodo, kad nuotekų valymo įrenginys yra bendrųjų infrastruktūros priemonių, kurių imtasi pramoninei zonai prie Oderio-Šprė kanalo plėtoti, rinkinio dalis. Nė viena iš šių priemonių nebuvusi pritaikyta kuriai nors vienai įmonei. Sprendimų dėl įrenginio statybos, prisijungimo prie jo ir jo naudojimo Propapier ar kiti galimi naudotojai negali priimti savo nuožiūra.
(74)
Vokietija nesutinka su aiškinimu, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys pastatytas specialiai Propapier. Vokietijos valdžios įstaigos aiškina, kad jį statyti nuspręsta planuojant kitas galimas 2004-2006 m. investicijas, taigi gerokai anksčiau, negu pramoninėje zonoje įsikūrė Propapier.
(75)
Vokietija pažymi, kad už šios pramoninės zonos ribų esančios nuotekų valymo infrastruktūros pajėgumai yra riboti ir neišnaudotų pajėgumų yra tik tiek, kad užtektų vieno papildomo (nedidelio) investuotojo poreikiams patenkinti. Vokietija patvirtina, kad 5N PV iš tikrųjų iš pradžių buvo prisijungusi prie senojo įrenginio.
(76)
Vokietijos nuomone, aplinkybė, kad Propapier įsikūrimas pramoninėje zonoje davė postūmį pradėti statyti seniai planuotą nuotekų valymo įrenginį, negali būti laikoma atrankiniu pranašumu šiai įmonei. Vokietija remiasi generalinio advokato W. van Greven išvadomis byloje C-255/91 (Matra prieš Komisiją) (21), kuriose jis patvirtino, kad neišvengiama, jog pradiniame veiklos etape infrastruktūra daugiausia naudojasi pirma naujai įrengtoje pramoninėje zonoje įsikūrusi įmonė. Tačiau padėtis esą pasikeis, kai regiono plėtra pakryps laukiama linkme.
(77)
Vokietija praneša, kad visos trys įmonės, šiuo metu įsikūrusios pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo, t. y. Propapier, 5N PV ir EnBW jėgainė, yra prisijungusios prie nuotekų valymo įrenginio ir juo naudojasi. Vokietija taip pat aiškina, kad kelis kartus svarstyta kitų įmonių įsikūrimo pramoninėje zonoje galimybė (kalbėta apie vieno ar dviejų pakaitinio kuro ruošimo įrenginių, fotovoltinės įrangos stiklo fabriko statybą, keliems įvairių sektorių investuotojams pateikti investicijų pasiūlymai, keli galimi investuotojai apžiūrėjo vietą), tačiau tolesnei jos plėtrai prireiks laiko, visų pirma dėl krizės, nuo kurios labiausiai nukentėjo nepalankioje padėtyje esančios vietovės.
Dabartinis pajėgumas
(78)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos svarstymais, kad Vokietija nenurodžiusi TAZV įrenginio naudotojoms tenkančių nuotekų valymo pajėgumų, kad Propapier išnaudojanti ne mažiau kaip 90 % pajėgumo ir kad laisvų pajėgumų nebėra.
(79)
Vokietija teigia, kad dabartinės konstrukcijos TAZV nuotekų valymo įrenginio pajėgumo užtektų galimiems naujiems investuotojams. Vokietija nurodo, kad trys dabartinės naudotojos kartu išnaudoja [ 500] (22) m3/h įrenginio pajėgumo, o jo didžiausias pajėgumas yra 638 m3/h. Taigi pajėgumų naudojimo koeficientas siekia maždaug [60-80] %, o laisvų pajėgumų yra apie [150-250] m3/h. Vidutiniškai Propapier išnaudoja [300-500] m3/h pajėgumo, daugiausiai - [400-500] m3/h. Vidutiniškai tai sudaro [ 70] %, daugiausiai - [ 70] % viso TAZV įrenginio pajėgumo.
Modulinė TAZV įrenginio konstrukcija
(80)
Vokietijos teigimu, TAZV įrenginys iš pat pradžių projektuotas taip, kad ilgainiui plėtojant pramoninę zoną prie Oderio-Šprė kanalo jį taip pat būtų galima išplėsti papildomais moduliais. Kad įrenginys projektuotas kaip modulinis, esą matyti iš trumpo 2007 m. TAZV aprašymo, kuriame kalbama apie tai, kad iš popieriaus pramonės, bioetanolio gamybos ir kitų pramonės sektorių gali būti išleidžiamas labai užterštas vanduo.
(81)
Vokietija aiškina, kad pagrindiniai įrenginio komponentai jau dabartiniame plėtros etape sukonstruoti taip, kad įrenginį išplėtus galėtų veikti didžiausiu pajėgumu, pavyzdžiui, 5 km ilgio nuotekų valymo linijos vamzdžio, kuriuo išvalytas vanduo išleidžiamas į Oderį, vardinis skersmuo daugiau kaip tris kartus didesnis, negu reikia dabartiniame plėtros etape (didžiausias galimas vandens išleidimo tūris yra 1 945 m3/h, o šiuo metu išleidžiama daugiausiai 638 m3/h), be to, TAZV turi galimybę įrenginio plotą padidinti, prijungiant 3,3 ha dydžio gretimą žemės sklypą. Vokietijos tvirtinimu, įrenginį išplėtus papildomais moduliais, galimi naudotojai turės tokias pat galimybes juo naudotis.
(82)
Todėl Vokietija teigia, kad tai, jog Propapier šiuo metu išnaudoja didelę dalį viso nuotekų valymo įrenginio pajėgumo, nėra atrankinis pranašumas, o tik padėtis tam tikru metu, nes infrastruktūra suprojektuota taip, kad išplėtus papildomais moduliais ja vienodomis sąlygomis galėtų naudotis kitos įmonės. Tam esą prireiks laiko, nes nuotekų valymo įrenginys esantis ekonominio šios vietovės planavimo bendrosios koncepcijos, kuri apima kelias plečiamas teritorijas įvairiuose etapuose, dalis. Vokietija tvirtina, kad dabartinė padėtis, kai pramoninėje zonoje įsikūrusios tik trys investuotojos, yra nuo 1994 m. trunkančios šios vietovės pramoninių zonų plėtros pereinamasis etapas. Dar maždaug puse pramoninės zonos prie Oderio-Šprė kanalo (35 ha) esą galės naudotis kiti investuotojai. 2011 m. Vokietija apytikriai apskaičiavo, kad šis plotas bus panaudotas per penkerius metus, o tada dar bus galima tolesnė plėtra į kitas zonas - Šiaurės rytų („Nordost“) (40 ha) ir Šiaurės („Nord“) (160 ha).
(83)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad dėl modulinės TAZV įrenginio konstrukcijos nebus pasiekta masto ekonomija. Vokietijos valdžios įstaigos teigia, kad modulinę TAZV įrenginio plėtrą galima įgyvendinti trimis etapais ir jos sąnaudos, skaičiuojant kiekvienam papildomam kubiniam metrui, būtų daug mažesnės negu pradinės investicijos:
-
1 etapą (pajėgumo padidėjimas - 33 %, papildomas nuotekų kiekis - 213 m3) būtų galima įgyvendinti per kelis mėnesius ir tai kainuotų 1,2-1,5 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 19 ha;
-
2 etapą (pajėgumo padidėjimas - 69 %, papildomas nuotekų kiekis - 426 m3) būtų galima įgyvendinti per kelis mėnesius ir tai kainuotų 5,3-5,6 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 38 ha;
-
3 etapas (išplėtimas į gretimą sklypą, pajėgumo padidėjimas - 100 %, papildomas nuotekų kiekis - 638 m3) kainuotų 17-18 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 57 ha. Pajėgumui padidinti 100 % reikėtų pasinaudoti galimybe pramoninę zoną padidinti prijungiant gretimą sklypą, tai kainuotų ne daugiau kaip 18 mln. EUR.
(84)
Vokietija argumentuoja, kad modulinė nuotekų valymo įrenginio konstrukcija atitinka ekonomiško ir taupaus lėšų panaudojimo principą ir ją reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad iki šiol naujosiose federacinėse žemėse būdavo statomi per dideli nuotekų valymo įrenginiai. Jei toks modulinis projektavimas būtų laikomas atrankiniu pranašumu ir už tai būtų baudžiama sankcijomis, tai esą iš tiesų paskatintų iš pat pradžių įrengti per didelę ir todėl neekonomišką infrastruktūrą. Be to, naudojimo mokesčiai esą nepadengtų tokios per didelės infrastruktūros sąnaudų.
(85)
Dabartinį įrenginio apribojimą įvertinus kaip atrankinį pranašumą, esą būtų skatinama įrengti per didelę ir todėl neekonomišką infrastruktūrą.
(86)
Vokietijos nuomone, skundo pateikėjos nurodytas straipsnis spaudoje (plg. 63 konstatuojamąją dalį) yra nesvarbus. Vokietijos valdžios įstaigų teigimu, įrengus papildomą nenaudojamą rezervuarą, skirtą tik atsargai, jei sugestų kiti rezervuarai, būtų pažeidžiami GA schemoje nustatyti taupaus ir ekonomiško planavimo reikalavimai.
(87)
Skundo pateikėja nurodo, kad naujojo TAZV įrenginio naudotojos moka mažesnius negu senojo komunalinio įrenginio naudojimo mokesčius todėl, kad naujajame įrenginyje nereikalinga didelė vamzdžių sistema, sujungianti visus naudotojus. Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos išvada, kad dėl to prie naujojo įrenginio negalima prijungti kitų naudotojų. Vokietijos tvirtinimu, prie įrenginio kitus pramoninius naudotojus galima nesunkiai prijungti, o apribojimą nulemia pirmiausia vamzdžio, kuriuo išvalytas vanduo išleidžiamas į Oderį, dydis.
(88)
Vokietija paneigia skundo pateikėjos teiginį, kad Propapier gali naudoti TAZV įrenginio išskiriamas biodujas. Vokietijos teigimu, nuotekų valymo įrenginio naudotojos naudoti biodujas neturi galimybės, nes jas savo 3 MW galios jėgainėje naudoja TAZV.
(89)
Vokietija paneigia skundo pateikėjos teiginį, kad ji kitų galimų investuotojų pramoninėje zonoje pradėjusi ieškoti tik Smurfit Kappa pateikus skundą. Dar 1998 m. Eizenhiutenštato miestas įmonei Investor Center Ostbrandenburg pavedė vykdyti pramoninių ir komercinių plotų, įskaitant plotus pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo, rinkodarą, o pramoninės zonos prie Oderio-Šprė kanalo planavimo dokumentai rengiami nuo 1995 m.
(90)
Vokietija daro išvadą, kad TAZV įrenginys nėra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra.
(91)
Vokietija taip pat daro išvadą, kad išplėstoje pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo vykdytos infrastruktūros priemonės (nuotekų valymo įrenginio statyba ir teikimas bei kitos statybos priemonės - automobilių stovėjimo aikštelės statyba, kelio tiesimas bei kanalo gilinimas ir platinimas) yra bendrosios plėtros priemonės, jos nesuteikia atrankinio pranašumo ir nėra skirtos naudoti tik Propapier. Vokietijos tvirtinimu, tai, kad šiuo metu šia infrastruktūra naudojasi tik kelios pirmiausiai pramoninėje zonoje įsikūrusios įmonės, yra būdinga pereinamajam plėtros etapui.
4.2. AR DĖL LENGVATINIŲ NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIŲ PROPAPIER ĮGYJA PRANAŠUMĄ?
Skundo pateikėjos pastabos
(92)
Skundo pateikėja sutinka su sprendime pradėti procedūrą Komisijos išsakyta nuomone (plg. sprendimo pradėti procedūrą 63 konstatuojamąją dalį ir šio sprendimo 38 konstatuojamąją dalį), kad sprendimas byloje N 644e/02 neapima nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčių, todėl jie turėtų atspindėti visas naudojimo sąnaudas. Skundo pateikėjos nuomone, aplinkybė, kad mokesčiai apskaičiuojami pagal Komunalinių mokesčių įstatymą (Kommunalabgabengesetz), nepateisina mažesnių mokesčių ir tuo Propapier suteikiamo pranašumo.
(93)
Skundo pateikėja argumentuoja, kad nuotekų valymo įrenginiu neteikiama jokia viešoji paslauga, o jis pastatytas tam, kad juo pirmiausia galėtų naudotis Propapier.
(94)
Skundo pateikėjos teigimu, visi trys sprendime pradėti procedūrą Komisijos pasiūlyti metodai (visų sąnaudų metodas, privataus paslaugų teikėjo kaina ir orientacinė kaina) rodo, kad Propapier mokamas mokestis - tai jai suteiktas pranašumas.
Visų sąnaudų metodas
(95)
Skundo pateikėja taip pat argumentuoja, kad ne tik remiantis ES vandens pagrindų direktyvos 9 straipsniu, bet ir atsižvelgiant į faktą, kad dauguma perdirbto popieriaus gamyklų turi savo nuotekų valymo įrenginį, turėtų būti apskaičiuojamos visos sąnaudos. Skundo pateikėja tvirtina, kad Propapier mokamu mokesčiu padengiama tik 20 % apskaičiuotų investuoto nuosavo kapitalo palūkanų ir neatsižvelgiama į tą nuosavo kapitalo dalį, kuri tenka 80 % viešųjų finansų įnašui į nuotekų valymo įrenginio statybos sąnaudas.
Privataus paslaugų teikėjo kaina (privataus investuotojo kriterijus)
(96)
Skundo pateikėja nurodo, kad privatus ekonominės veiklos vykdytojas arba popieriaus gamyklos savininkas siektų bent padengti visas sąnaudas, taigi šis metodas sutampa su pirmiau minėtu visų sąnaudų metodu.
Orientacinė kaina
(97)
Skundo pateikėja sutinka su sprendime pradėti procedūrą Komisijos išsakyta nuomone, kad taikant orientacines kainas galimybės, kad buvo suteikta pagalba, atmesti tikriausiai neįmanoma. Jos nuomone, vien popieriaus gamyklų, naudojančių komunalines nuotekų sistemas, palyginimas nėra reprezentatyvus, nes dauguma jų turi savo nuotekų valymo įrenginius.
(98)
Skundo pateikėja teigia, kad Vokietija pateikė tik labai atrankinę informaciją apie kitų popieriaus gamyklų mokamus nuotekų valymo mokesčius (vieną tyrimą, palyginimą su tarifais, taikomais pramoninėje zonoje Spreetal/Schwarze Pumpe, ir vieną seną 1990 m. sprendimą) ir kad šie pavyzdžiai negali būti laikomi orientacinės kainos apskaičiavimo pagrindu, be kita ko, dėl to, kad naudojimo mokesčiai priklauso nuo subsidijų ir investicinių sąnaudų ir teisės aktai įvairiose vietovėse gali skirtis. Skundo pateikėja nagrinėjamą įrenginį palygina su savo įrenginiu, kuris prijungtas prie komunalinės nuotekų sistemos [vietoje] (konfidenciali informacija), ir skaičiuoja, kad atsižvelgus į 42 mln. EUR statybos investiciją (kaip Eizenhiutenštate) Propapier turėtų mokėti 4 EUR/m3, o tai yra gerokai daugiau, negu ji moka šiuo metu.
(99)
Skundo pateikėja teigia, kad Vokietijos nurodytas straipsnis paskelbtas 2004 m., jame remiamasi 2002 m. paskelbtu tyrimu, kuris grindžiamas 2000-2001 m. duomenimis. Skundo pateikėja kalba apie 2009 m. sausio 30 d. Vokietijos paaiškinimo 6 priedą, kuriame pateiktas straipsnis iš internetinio informacijos šaltinio „Das Papier 2004-T174“ (23). Skundo pateikėja nurodo, kad minėtas tyrimas apima tik septynias neįvardytas popieriaus gamyklas ir iš jo neaišku, ar jos eksploatuoja savo nuotekų valymo įrenginius ar yra prisijungusios prie komunalinės sistemos ir ar sąnaudos, į kurias atsižvelgiama, apima tik veiklos išlaidas (ir neapima kapitalo sąnaudų ar kitų su veikla nesusijusių išlaidų). Skundo pateikėjos teigimu, jei tyrime lyginamos tik popieriaus gamyklos, naudojančios savo nuotekų valymo įrenginius, turėtų būti atsižvelgiama į kapitalo sąnaudas.
Vokietijos pastabos
(100)
Vokietija tebesilaiko nuomonės, kad jei TAZV įrenginio naudojimo mokesčiais ir būtų suteikiamas pranašumas, tai jis nebūtų valstybės pagalba, nes Komisijos sprendimas byloje N 644e/02, jos nuomone, apima ir netiesioginį GA schemos poveikį, t. y. mokesčius. Vokietija toliau argumentuoja, kad priemonė, byloje N 644e/02 pripažinta neturinti pagalbos elemento, negali tapti valstybės pagalba naudotojo lygmeniu. Vokietijos nuomone, Komisija savo nuomonę klausimu, ar infrastruktūros valdytojui suteikta pagalba gali būti perduodama infrastruktūros naudotojui, pakeitė tik Bendrajam Teismui priėmus sprendimą byloje Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Vokietija sutinka, kad, suteikiant investicinę pagalbą TAZV, sprendimas byloje N 644e/02 nebegaliojo. Tačiau Vokietijos valdžios įstaigos pabrėžia, kad atitinkama teisės norma, kuria buvo grindžiamas sprendimas byloje N 644e/02, buvo tapati teisės normai, kuria remiantis buvo suteikta priemonė TAZV. Esą tik buvo patikslintas teisinis pagrindas, o turinys nepakito. Todėl Vokietija argumentuoja, kad vien patikslinus teisinį pagrindą priemonė savaime netampa valstybės pagalba.
(102)
Vokietija pabrėžia, kad sąnaudos apskaičiuotos skaidriai ir pagal įstatymus.
Vokietija teigia, kad Propapier nesuteiktas joks ekonominis pranašumas
(103)
Vokietija pateikė pastabas dėl visų trijų būdų, pagal kuriuos apskaičiuojami mokesčiai įmonėms, besinaudojančioms nuotekų valymo paslaugomis (sprendimo pradėti procedūrą 68 konstatuojamoji dalis): visų sąnaudų metodo, privataus paslaugų teikėjo kainos ir orientacinės kainos.
Vokietija teigia, kad, taikant visų sąnaudų metodą, pranašumas neatsiranda
(104)
Vokietija prieštarauja nuomonei, kad Propapier mokamas mokestis nepadengia visų sąnaudų. Kaip apskaičiuoti mokesčius, esą nustatyta įstatymais (iš esmės mokesčiai turi padengti sąnaudas, išskyrus tai, kad apskaičiuojant palūkanas neatsižvelgiama į trečiųjų asmenų subsidijas (25)). Vokietijos teigimu, teisės aktais nustatyta, kad sąnaudos turi būti padengiamos, bet neviršijamos. Visos TAZV patiriamos sąnaudos esą padengiamos, įskaitant TAZV tenkančios investuoto kapitalo dalies palūkanas. Apskaičiuoti fiktyvias žemės subsidijų palūkanas būtų neteisėta, nes TAZV šių sąnaudų nepatyrė.
(105)
Vokietijos tvirtinimu, Propapier nesuteiktas joks ekonominis pranašumas, nes naujojo įrenginio naudojimo mokesčiai visoms naudotojoms yra vienodi.
(106)
Tai, ar mokesčiai būtų buvę didesni, jei taikant GA schemą nebūtų buvusios suteiktos subsidijos nuotekų valymo įrenginiui statyti, esą priklauso nuo daugybės veiksnių, pavyzdžiui, nuo galimybių gauti kitų lėšų.
(107)
Vokietija tvirtina, kad nei atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“, nei remiantis ES vandens pagrindų direktyva jos valdžios įstaigos nėra įpareigotos, apskaičiuojant investuoto kapitalo palūkanas, įtraukti subsidijas. ES vandens pagrindų direktyva nustatyta, kad turi būti padengiamos vandens paslaugų sąnaudos, tačiau valstybėms narėms palikta veiksmų laisvė įgyvendinti šį reikalavimą. Šiuo atveju visos TAZV (vandens paslaugų) sąnaudos esą dengiamos. Vokietijos nuomone, principas „teršėjas moka“ nėra absoliutus, tačiau į jį reikia atsižvelgti. Šiuo atveju į jį esą atsižvelgta įtraukiant visas TAZV sąnaudas.
(108)
ES vandens pagrindų direktyvoje kalbama apie „deramą“ indėlį. Vokietija teigia, kad Propapier mokamas mokestis, palyginti su kitose Vokietijos arba Europos Sąjungos vietovėse mokamais mokesčiais, yra santykinai didelis. Vokietijos valdžios įstaigos taip pat konstatuoja, kad, kaip nustatyta ES vandens pagrindų direktyva, valstybės narės gali atsižvelgti į sąnaudų susigrąžinimo socialinį, ekologinį ir ekonominį poveikį bei į atitinkamų regionų geografines ir klimato sąlygas.
(109)
Vokietija aiškina, kad lyginimas su bylomis Kimberly-Clark ar InfraLeuna (taip pat žr. sprendimo pradėti procedūrą 70 konstatuojamąją dalį) nepagrįstas. Bylos Kimberly-Clark dalykas - įmonei taikytas lengvatinis tarifas, dėl kurio buvo kilę įtarimų, kad padengiamos ne visos sąnaudos. Šiuo atveju visos sąnaudos esą padengiamos ir tarifų sąlygos visiems naudotojams vienodos. Kimberly-Clark atveju pramoninė zona buvo plėtojama atsižvelgiant į konkrečius vienos įmonės poreikius, o šiuo atveju - atsižvelgiama į keletą naudotojų.
(110)
Sprendimo byloje InfraLeuna dalykas - tai privačių įmonių kainodara, susijusi su privačios infrastruktūros naudojimu, o ši byla susijusi su komunalinės infrastruktūros naudojimu ir įstatymais nustatytais, su rinka nesusijusiais mokesčiais. Šiuo atveju naudotojai esą padengia visas sąnaudas, kurias įprastai patiria bet kuri nuotekų valymo įmonė. Neliberalizuotoje nuotekų valymo rinkoje sąnaudų veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti, nustatyti įstatymais ir vienodi visoms įmonėms (KAG Brandenburg).
(111)
Vokietijos teigimu, sprendime pradėti procedūrą nurodyti sprendimai bylose Wagner ir Weida Leder (71 konstatuojamoji dalis ir 19 išnaša) susiję su subsidijomis privatiems nuotekų valymo įrenginiams statyti. Šiuo atveju Propapier negaunanti jokių subsidijų savanoriškoms privačioms investicijoms, o tik mokanti jai įstatymais nustatytus naudojimo mokesčius.
Vokietija teigia, kad privataus investuotojo testas netaikytinas
(112)
Vokietijos nuomone, vanduo nėra įprasta prekė. Nuotekų valymo sektorius Vokietijoje padalytas į regioninius monopolius, priklausančius viešiesiems komunaliniams vykdomiesiems subjektams, atsakingiems už nuotekų šalinimą. Todėl nuotekų valymas Vokietijoje yra ne ekonominė veikla, bet savivaldybėms priskirta užduotis. TAZV veikia kaip viešoji įstaiga, o ne kaip įmonė, kurios veiksmus būtų galima įvertinti remiantis rinkos investuotojo principu. Vokietijoje privaloma prisijungti prie komunalinės nuotekų valymo sistemos ir ja naudotis. Pasirinkti kitą paslaugų teikėją, o ne savivaldybę, naudotojai neturi galimybės. Naudojimo mokesčių apskaičiavimo tvarka nustatyta įstatymais, sprendimus dėl jų priima valdžios įstaigos ir jie negali viršyti sąnaudų.
(113)
Vokietija tvirtina, kad privačių įmonių galimybės patekti į nuotekų valymo sektorių Vokietijoje ribotos. Privačios įmonės šiame sektoriuje gali veikti tik pagal eksploatacijos organizavimo arba eksploatavimo paslaugų teikimo sutartis, techniškai įgyvendinant įstatymais nustatytas nuotekų šalinimo užduotis. Tačiau už užduoties įvykdymą vis tiek atsakinga savivaldybė ir ji nėra teisiškai įpareigota skelbti konkursą tokiai sutarčiai sudaryti. Privačios įmonės dar gali vykdyti technines užduotis (arba išimtiniais atvejais imti naudojimo mokesčius), tačiau ir tokiu atveju naudojimo mokesčiai negali viršyti jų sąnaudų. TAZV tretiesiems asmenims nėra perleidusi jokių techninių užduočių.
(114)
Vokietijos teigimu, kadangi mokesčių apskaičiavimo taisyklės nustatytos įstatymais ir mokesčiai negali viršyti infrastruktūros sąnaudų, nėra ir rinkos, kurioje pelno siekiančios privačios įmonės galėtų nustatyti nuotekų valymo mokesčius. Nevyksta ir privačių įmonių arba privačių ir viešosios teisės įmonių konkurencija dėl galutinių naudotojų.
(115)
Vokietijos nuomone, tokiu atveju valdytojo veiksmų negalima lyginti su privataus investuotojo veiksmais. Taigi privataus investuotojo kriterijus netaikytinas.
Orientacinės kainos
(116)
Vokietijos tvirtinimu, kadangi prisijungti prie nuotekų valymo įrenginio yra privaloma, nevyksta konkurencija, o kartu nėra rinkos kainos, kurią būtų galima taikyti kaip lyginamąjį kriterijų tiriant, ar pranašumas yra pagalba.
(117)
Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos aiškinimu, kad komunalinėmis nuotekų sistemomis naudojasi tik nedaug popieriaus gamyklų, todėl jų duomenys, kaip lyginamasis kriterijus, nereprezentuoja sektoriaus.
(118)
Savo pastabose Vokietija patikslino, kad Propapier moka ne 0,95 EUR/m3 naudojimo mokestį (kaip nurodyta sprendimo pradėti procedūrą 72 ir 80 konstatuojamosiose dalyse), o nuo 2010 m. - 1,18 EUR/m3. Vokietijos teigimu, šis mokestis, palyginti su kitomis Europos Sąjungos vietomis, yra santykinai didelis ar bet kokiu atveju nėra neįprastas. Remiantis Vokietijos popieriaus gamyklų asociacijos (Verband Deutscher Papierfabriken) apklausa, 77 Vokietijos popieriaus pramonės įmonių, kurios reprezentuoja 68 % sektoriaus, 2007 m. mokėti mokesčiai buvę vidutiniškai 1,12 EUR/m3 (nuo 0,31 iki 2,20 EUR/m3). Vokietijos teigimu, Propapier mokamas mokestis patenka į šį intervalą ir yra didesnis už šios imties vidurkį.
(119)
Vėlesnėse pastabose Vokietija Komisiją informavo, kad 2012 m. mokestis padidintas iki 1,41 EUR/m3, siekiant padengti nuostolius, patirtus nuotekų valymo įrenginio pradiniame veiklos etape, o 2013 m. pradžioje dėl sumažėjusių išlaidų energijai sumažintas iki 1,39 EUR/m3, vykdant teisinį įpareigojimą, kad naudojimo mokesčiai turi padengti sąnaudas, bet negali jų viršyti. Be to, Vokietijos teigimu, Propapier, prieš išleisdama nuotekas į TAZV įrenginį, turi atlikti pirminį jų valymą. Pirminio valymo sąnaudos sudaro apie […] EUR/m3, todėl bendros nuotekų valymo sąnaudos, kurias patiria Propapier, yra […] EUR/m3; palyginimui - vidutinės sektoriaus sąnaudos (2010 m.) sudaro 1,27 EUR/m3.
(120)
Vokietija aiškina, kad palyginimas su kitų Europos Sąjungos popieriaus gamintojų mokamais mokesčiais yra tinkamas lyginamasis kriterijus tiriant, ar nėra ekonominio pranašumo, ir kad Komisijos abejonės dėl tokio palyginimo yra nepagrįstos.
(121)
Vokietija nurodo, kad Komisijai pateikti pavyzdžiai yra visų sąnaudų pagrindu apskaičiuotos vidutinės kainos. Vokietija neturinti jokio pagrindo manyti, kad šie mokesčiai turėtų valstybės pagalbos elementą.
(122)
Vokietija aiškina, kad byla Lenzing Lyocell (26) yra tinkamas pavyzdys, nors faktinės aplinkybės yra dešimties metų senumo (nes Propapier moka daugiau kaip dvigubai didesnį mokestį, nors nuotekų valymo mokesčiai per pastaruosius 10 metų nepadidėjo daugiau kaip 100 %).
Esama pagalba
(123)
Vokietija pateikia du argumentus, kodėl naudojimo mokesčiai, jei jie būtų pagalba, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktį būtų laikytini esama pagalba.
(124)
Vokietija aiškina, kad 2003 m. Komisija savo sprendime byloje N 644e/02 padarė išvadą, kad GA schema nėra valstybės pagalba nuotekų valymo įrenginių valdytojams, jei subjektas - kaip šiuo atveju TAZV - yra specialiosios paskirties asociacija. Komisija šį teiginį esą grindė faktu, kad specialiosios paskirties asociacijos teikia visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, o už jų priežiūrą atsakingos savivaldybės. Kaip Komisija pati konstatavo sprendimo pradėti procedūrą 57 konstatuojamojoje dalyje, net jei vėliau, vystantis vidaus rinkai, ši schema būtų laikoma pagalba, tai ji būtų esama pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktį.
(125)
Vokietija teigia, kad, kaip paaiškinta šio sprendimo 100 konstatuojamojoje dalyje, sprendimas byloje N 644e/02 apima ir netiesioginį GA schemos poveikį, t. y. mokesčius. Vokietijos nuomone, apie mokesčius atskirai pranešti nereikia, nes jų apskaičiavimo metodas yra schemos įgyvendinimo dalis.
(126)
Pagrįsdama argumentą, kad mokesčiai būtų esama pagalba, Vokietija teigia, kad šis mokesčiuose esantis pagalbos aspektas jau galiojo prieš 1958 m. sausio 1 d. įsigaliojant Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarčiai. Vokietijos nuomone, esama pagalba, buvusi prieš įsigaliojant EEB sutarčiai, ir lieka esama pagalba net ir vėliau pakoregavus pirminę schemą, jei nepakinta jos „esmė“ (27). Dar prieš 1958 m. sausio 1 d. galiojusios bendrosios taisyklės patikslinimas nėra nauja pagalba, apie kurią reikia pranešti (28).
(127)
Vokietija aiškina, kad komunalinių mokesčių įstatymai jau taikyti prieš 1958 m. įsigaliojant EEB sutarčiai ir toliau taikomi jai įsigaliojus. Vokietijos teigimu, dėl fakto, kad Brandenburgas užima dalį buvusios Prūsijos karalystės teritorijos, šiuo metu galiojančio KAG Brandenburg 6 straipsnio 2 dalies ištakos yra 1893 m. liepos 14 d. Prūsijos karalystės Komunalinių mokesčių įstatymas (Kommunalabgabengesetz für das Königreich Preußen) (toliau - PrKAG) ir Bavarijos komunalinių mokesčių įstatymas (Gemeindeabgabengesetz Bayern) (toliau - BayGAG). Šį argumentą Vokietija grindžia šiais aiškinamaisiais argumentais:
a)
minėti įstatymai galiojo ir nuo 1919 iki 1933 m. bei nuo 1933 iki 1945 m.;
b)
senųjų federacinių žemių dabartinių komunalinių mokesčių įstatymų ištakos yra PrKAG;
c)
tarp KAG Brandenburg ir PrKAG, nepaisant ypatingos naujųjų federacinių žemių padėties dėl Vokietijos padalijimo, yra istorinis tęstinumas.
a aiškinamasis argumentas
(128)
PrKAG jau buvo numatyta galimybė savivaldybėms už viešosios infrastruktūros naudojimą imti mokesčius. Tokia galimybė numatyta ir Naudojimo mokesčių įstatyme (Gebührenabgabengesetz), kuris Bavarijoje galioja nuo 1938 m. (ir yra daugybės panašių kitose pietinėse Vokietijos federacinėse žemėse taikomų įstatymų pagrindas) (29). Pagal PrKAG mokesčių tarifus įprastai reikia apskaičiuoti taip, kad būtų padengiamos to įrenginio administravimo ir išlaikymo sąnaudos, įskaitant investuoto kapitalo palūkanų ir grąžinimo išlaidas. Nors PrKAG tekste sakoma, kad mokesčiai turi padengti tik (į infrastruktūrą) investuoto kapitalo palūkanų išlaidas, iš pokario meto su PrKAG susijusių sprendimų galima suprasti, kad į PrKAG galiojimą nepatenka trečiųjų asmenų subsidijų palūkanos.
(129)
PrKAG ir panašūs esami žemių įstatymai nebuvo panaikinti nei Veimaro Respublikoje, nei į valdžią atėjus nacionalsocialistams. Taigi jie tebegaliojo ir po 1918 m.
b aiškinamasis argumentas
(130)
Po Antrojo pasaulinio karo PrKAG, kaip žemės teisės aktas pagal 1949 m. Vokietijos konstituciją (Grundgesetz, toliau - GG), kuria nustatyta, kad jai neprieštaraujantys įstatymai galioja toliau (GG 123 straipsnis), ir pagal nuostatas, kuriomis leista federacinėms žemėms kai kuriose srityse priimti savo įstatymus, galiojo toliau. Taigi aišku, kad PrKAG Vokietijos federacinėse žemėse galiojo dar prieš įsigaliojant Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarčiai.
(131)
1949 m. įkūrus Vokietijos Federacinę Respubliką, kai kuriose Vakarų Vokietijos federacinėse žemėse PrKAG laikui bėgant buvo pakeistas žemių komunalinių mokesčių įstatymais. Praėjusio amžiaus septintajame ir aštuntajame dešimtmečiuose PrKAG keičiant žemių įstatymais, schema buvo tikslinama, koreguojamos jos sąvokos, tačiau įstatymo esmė liko nepakitusi. Visų pirma nepakito tai, kad neskaičiuojamos trečiųjų asmenų subsidijų palūkanos (30). Pagal PrKAG buvo skaičiuojamos tik išorės kapitalo palūkanos, pagal žemių įstatymus jau ir nuosavo kapitalo palūkanos, tačiau nei PrKAG, nei žemių įstatymais nebuvo numatyta skaičiuoti subsidijų palūkanas.
(132)
Todėl Vokietija mano, kad senųjų federacinių žemių dabartinių komunalinių mokesčių įstatymų ištakos yra PrKAG. Vokietija nurodo, kad šiuo atveju ypač svarbu atsižvelgti į 1969 m. Šiaurės Reino-Vestfalijos komunalinių mokesčių įstatymą (toliau - KAG Nordrhein-Westfalen) (31), kuriuo remiantis buvo parengtas KAG Brandenburg ir pakeistas 1906 m. PrKAG; nors buvo padaryti būtini sąvokų pakeitimai, tačiau KAG Nordrhein-Westfalen ir PrKAG turinys tapatus (žr. šio sprendimo 128 konstatuojamąją dalį). Kitų federacinių žemių (pavyzdžiui, Reino krašto-Pfalco, Šlėzvigo-Holšteino, Heseno) komunalinių mokesčių įstatymai taip pat buvo priimti remiantis PrKAG ir jį pakeitė.
c aiškinamasis argumentas
(133)
Vokietija teigia, kad dėl Vokietijos padalijimo po Antrojo pasaulinio karo KAG Brandenburg turi ypatingą statusą. Įkūrus Vokietijos Demokratinę Respubliką, per kelerius metus Brandenburge ir kitose Rytų Vokietijos federacinėse žemėse komunalinė savivalda buvo panaikinta, savivaldybių savarankiško veikimo sferos nebeliko. Taisyklės būdavo priimamos centrinės valdžios lygmeniu. 1990 m. gegužės 17 d. priėmus savivaldą reglamentuojantį įstatymą (32) (jį priėmė VDR Liaudies rūmai (Volkskammer) prieš 1990 m. spalio 3 d. įvykusį Vokietijos susivienijimą), komunalinė savivalda buvo atkurta ir nustatyta, kad pačios savivaldybės tvarko savo finansų sektorių ir už jį atsako. Šiuo tikslu joms buvo suteikta teisė imti atlygį ir mokesčius už komunalines paslaugas.
(134)
1991 m. birželio 27 d.KAG Brandenburg parengtas pagal KAG Nordrhein-Westfalen ir yra jam beveik tapatus.
(135)
Vokietija teigia, kad nors buvusioje VDR teisės raida buvo kitokia, tačiau nebūtų teisinga Rytų ir Vakarų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymus traktuoti skirtingai. KAG Brandenburg tęsia PrKAG teisės tradiciją, o ne buvusios VDR. VDR vandens ruošimo (nuotekų valymo) sistemos ir Brandenburgo žemės dabartinės nuotekų valymo sistemos institucinio tęstinumo taip pat nėra. 1990 m. gegužės 17 d. savivaldą reglamentuojančiu įstatymu buvo padėti pamatai naujosiose federacinėse žemėse priimti komunalinių mokesčių įstatymus. Naujųjų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymai turinio atžvilgiu siejasi su senųjų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymais, o šių ištakos yra PrKAG. Tai yra neišvengiamas aplinkybės, kad naujosios federacinės žemės prie Vokietijos Federacinės Respublikos prisijungė pagal GG, padarinys (33). Tai ypač aiškiai matyti iš KAG Brandenburg atsiradimo istorijos. KAG Brandenburg tęsia KAG Nordrhein-Westfalen ir PrKAG teisės tradiciją. Vokietijos padalijimas ir dėl to nutrūkusi teisės tradicija Rytų Vokietijos federacinėse žemėse neturėtų būti neigiamas veiksnys aiškinant KAG Brandenburg.
(136)
Tarp KAG Brandenburg ir PrKAG yra istorinis tęstinumas.
(137)
Vokietija toliau argumentuoja, kad ekvivalentiškumo ir sąnaudų padengimo principas taip pat jau galiojo prieš 1958 m. įsigaliojant EEB sutarčiai. Ekvivalentiškumo principas reiškia, kad tarp mokesčio ir viešosios paslaugos, už kurią jis mokamas, negali būti pernelyg didelės disproporcijos. Tai yra GG įtvirtinto teisinės valstybės principo dalis. Sąnaudų padengimo principas išplaukia tiesiogiai iš PrKAG. Šis principas nėra griežtai taikomas apskaičiuojant visus mokesčius, tačiau savivaldybės mokesčių apimtis neturėtų pernelyg viršyti jos išlaidų.
Teisėtų lūkesčių principo ir bendrojo vienodo požiūrio principo taikymas
(138)
Vokietija taip pat teigia, kad pagalbos elemento susigrąžinimas tuo atveju, jei Komisija Propapier apskaičiuotus mokesčius laikytų veiklos pagalba, prieštarautų teisėtų lūkesčių principui ir bendrajam vienodo požiūrio principui.
(139)
Teisėtų lūkesčių principas reiškia, kad 1) kuri nors Sąjungos institucija suinteresuotajam asmeniui sukėlė pagrįstų lūkesčių ir 2) apdairus ir protingas ekonominės veiklos vykdytojas negalėjo numatyti, kad bus priimta priemonė, galinti pažeisti jo interesus.
(140)
Vokietijos teigimu, kadangi GA schema (patvirtinta sprendimu byloje N 644e/02) nebuvo laikoma valstybės pagalba, Propapier galėjo kilti pagrįstas lūkestis, kad jai taikoma priemonė taip pat nebus laikoma pagalba. Anksčiau dėl šios schemos suderinamumo su Sąjungos teise abejonių esą nekilo, nes iki šiol Europos Komisija panašių schemų nėra tyrusi.
(141)
Vokietija mano, kad mokesčiuose nesančio pagalbos elemento susigrąžinimas, jei Komisija priemonę laikytų veiklos pagalba, prieštarautų ir vienodo požiūrio principui, pagal kurį vienodos aplinkybės turi būti vertinamos vienodai. Dėl susigrąžinimo Propapier konkurentai esą įgytų pranašumą.
4.3. VOKIETIJOS SAVIVALDYBIŲ ASOCIACIJŲ IR VKU PASTABOS
(142)
Vokietijos savivaldybių asociacijos ir VKU sutinka su 2011 sausio 28 d. Vokietijos pastabomis, prie kurių rengimo jos taip pat prisidėjo. Visų pirma jos remiasi argumentu, kad nuotekų valymas Vokietijoje yra neekonominė savivaldybėms priskirta užduotis. Savivaldybės šią veiklą organizuoja ir finansuoja vykdydamos joms nustatytą savivaldos užduotį piliečių labui.
(143)
Vokietijos savivaldybių asociacijos ir VKU aiškina, kad KAG Brandenburg 6 straipsnio 2 dalies penktu sakiniu, pagal kurį nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai turi padengti sąnaudas, apskaičiuotas palūkanas ir apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus, o į subsidijas, apskaičiuojant investuoto nuosavo kapitalo palūkanas, neturi būti atsižvelgiama, ginami vartotojų interesai. Kadangi trečiųjų asmenų subsidijos nėra savivaldybių investuotas nuosavas kapitalas, vartotojai savivaldybėms neturėtų mokėti ir šių subsidijų palūkanų.
5. PRIEMONĖS VERTINIMAS PAGALBOS TEISĖS POŽIŪRIU
(144)
Nagrinėjamos priemonės laikytinos valstybės pagalba, jei tenkinamos šios sąlygos: i) priemonė yra valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta parama, ii) įmonė dėl jos įgyja ekonominį pranašumą, iii) šis pranašumas yra atrankinis ir iv) priemonė iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Valstybės pagalba yra tada, kai tenkinamos visos šios SESV 107 straipsnio 1 dalimi nustatytos sąlygos.
(145)
Jau sprendime pradėti procedūrą aiškiai nustatyta, kad visoms nagrinėjamoms priemonėms naudojami valstybiniai ištekliai ir kad jos gali iškreipti konkurenciją ir prekybą vidaus rinkoje.
(146)
Dėl skunde pateiktų klausimų Komisija konstatuoja, kad reikia atskirti 1) tariamą valstybės pagalbą, kuri Propapier galbūt teikiama kaip jos poreikiams pritaikytos infrastruktūros priemonės (nuotekų valymo įrenginio statyba ir tam tikri kiti infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujoji Propapier gamykla), ir 2) tariamą valstybės pagalbą, kuri Propapier galbūt teikiama kaip lengvatiniai nuotekų valymo mokesčiai.
5.1. AR IŠ VIEŠŲJŲ IŠTEKLIŲ FINANSUOJAMI INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAI YRA BENDROJI AR TIK PROPAPIER POREIKIAMS PRITAIKYTA INFRASTRUKTŪRA?
(147)
Anksčiau Komisija buvo išsakiusi nuomonę, kad viešojo administravimo įstaiga savo teritorijoje gali vykdyti teritorijų planavimo darbus. Taigi ji gali finansuoti infrastruktūrą, kuri bus naudinga visai visuomenei. Komisija taip pat mano, kad nėra svarbu, dėl kokios priežasties infrastruktūra kuriama, jei tai daroma visos visuomenės labui. Tačiau jei infrastruktūra bus naudinga tik kuriai nors privačiai įmonei, tai ši įmonė ją ir turi finansuoti. Tokia išvada darytina dėl to, kad Komisija, tirdama valstybės pagalbos buvimą, turi tirti, koks bus konkretus priemonės poveikis, o ne kokių tikslų ja siekiama. Todėl Komisija šiuo atveju mano, kad reikia ištirti, kuri infrastruktūra yra naudinga visai visuomenei (įskaitant Propapier), o kuri tik Propapier. Propapier turėtų finansuoti tik pastarąją (34).
(148)
Komisija konstatuoja, kad automobilių stovėjimo aikštelę, kelią ir Oderio-Šprė kanalą eksploatuoja ne įmonės, kaip apibrėžta Europos Sąjungos konkurencijos teisėje, nes jų naudojimas nemokamas. Todėl šiuo atveju klausimo dėl valstybės pagalbos šios infrastruktūros savininkams ir valdytojams nekyla.
5.1.1. Automobilių stovėjimo aikštelė
(149)
Skundo pateikėja teigia, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos miesto centre įsikūrusios įmonės ir kad miestas galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas. Vokietija iš tikrųjų neįrodė, kad yra priešingai; tačiau vien faktas, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra prie pat įmonės, savaime neįrodo, kad ji yra pritaikyta šios įmonės poreikiams ar kad yra naudingiausia šiai įmonei. Skundo pateikėjos minėtas kelio ženklas (žr. 46 konstatuojamąją dalį), rodęs sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės reikmėms, buvo pastatytas laikinai, kol jėgainėje vyko statybos darbai; šie darbai baigti 2011 m. kovo pabaigoje. Komisija konstatuoja, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra prieinama visiems, ją rodantis kelio ženklas pastatytas prie viešojo kelio ir jame nėra jokios nuorodos į konkrečią įmonę. Sprendžiant, ar ji yra bendroji infrastruktūra, nesvarbu, ar automobilių stovėjimo aikštelėje yra galimybių sustoti ir pailsėti.
(150)
Vokietija pateikė pakankamai įrodymų, kad automobilių stovėjimo aikštelė nebuvo pastatyta specialiai Propapier, o buvo ekonominio pramoninės zonos planavimo bendrosios koncepcijos dalis. Be to, Propapier turi savo 27 sunkvežimių stovėjimo vietas ir 213 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų, dar 120 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų projektuojamos (jau išduotas statybos leidimas). Priimant sprendimą pradėti procedūrą, Vokietija patvirtino, kad Propapier turimų stovėjimo vietų užtenka jos darbuotojų, tiekėjų ir lankytojų automobiliams pastatyti.
(151)
Remdamasi pirmesniais svarstymais, Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad automobilių stovėjimo aikštelė nėra pritaikyta tik Propapier poreikiams ir neturi valstybės pagalbos aspekto.
5.1.2. Kelias
(152)
Šis kelias yra bendro naudojimo. Jis yra bendrosios pramoninės zonos plėtros koncepcijos dalis, ši bendroji koncepcija pradėta rengti dar 1993 m., taigi gerokai anksčiau, negu šioje pramoninėje zonoje nusprendė įsikurti Propapier. Priešingai nei nurodo skundo pateikėja, kelias nesibaigia keli metrai už Propapier popieriaus gamyklos: pramoninę zoną prie Oderio-Šprė kanalo ir jos šiaurines plečiamas teritorijas jis sujungia su greitkeliu B 112. Paskutinis kelio ruožas baigtas 2013 m. Naujasis kelias gali būti naudingas ir kitoms įmonėms, nes „ArcelorMittal“ ir kitoms pramoninėms zonoms atsivers naujos plėtros galimybės. Dėl jo sutrumpės kelionė į Frankfurtą prie Oderio pramonės ir verslo tikslais, o Frankfurte įsisteigusioms įmonėms bus patogiau privažiuoti prie Eizenhiutenštato vidaus uosto.
(153)
Todėl Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad kelias nėra pritaikytas Propapier poreikiams ir neturi valstybės pagalbos aspekto.
5.1.3. Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas
(154)
Skundo pateikėja skunde teigė, kad infrastruktūros priemonės, susijusios su Oderio-Šprė kanalo platinimu ir gilinimu, esančios pritaikytos tik Propapier poreikiams ir turi valstybės pagalbos Propapier aspektą. 2008 m., siekdamas pritraukti naujų įmonių, Eizenhiutenštato miestas išplėtė pramoninę zoną prie Oderio-Šprė kanalo. Nuo 2003 m. per visą kanalo (jis yra transeuropinio tinklo (TEN) dalis) ilgį įrenginėjami šliuzai. Tačiau nėra jokių požymių, kad tarp šių infrastruktūros priemonių ir Propapier įsikūrimo pramoninėje zonoje būtų priežastinis ryšys arba kad šiomis priemonėmis Propapier būtų suteikiamas atrankinis pranašumas; taip pat Komisija sutinka su Vokietija, kad Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas yra būtinos reguliarios kanalo priežiūros dalis.
(155)
Todėl Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas nėra atrankinis pranašumas Propapier ir neturi valstybės pagalbos aspekto.
5.1.4. Nuotekų valymo įrenginys
(156)
Komisija konstatuoja, kad nuotekų valymo infrastruktūros pajėgumai, esantys ne išplėstoje pramoninėje zonoje prie Oderio-Šprė kanalo, yra riboti. Likusių senojo nuotekų valymo įrenginio pajėgumų Eizenhiutenštate būtų užtekę tik dar vieno mažo investuotojo poreikiams patenkinti, tačiau jų būtų nebepakakę, jei naujojoje pramoninėje zonoje būtų įsikūręs vienas didesnis ar keli maži investuotojai.
(157)
Komisija taip pat konstatuoja, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys nebuvo statomas specialiai Propapier. Jį statyti nuspręsta planuojant kitas 2004-2006 m. galimas investicijas, taigi gerokai anksčiau, negu pramoninėje zonoje įsikūrė Propapier. Vokietija pateikė įrodymų, kad nuotekų valymo įrenginį planuota statyti dar tik rengiant pramoninės zonos prie Oderio-Šprė kanalo ekonominės plėtros planus. Vokietija taip pat pateikė įrodymų, kad buvo vykdomos kelios reklamos kampanijos, siekiant į plečiamą pramoninės zonos prie Oderio-Šprė kanalo arealą pritraukti investuotojų, tačiau iki šiol jos nebuvo sėkmingos, nes regiono valdžios įstaigoms kol kas nepavyko pritraukti papildomų investuotojų (be Propapier, EnWB ir 5N PV).
(158)
Nors techniškai - dėl anaerobinio pirminio valymo pakopos - nuotekų valymo įrenginys sukonstruotas taip, kad juo būtų galima valyti labai užterštas pramonines nuotekas, pavyzdžiui, susidarančias raukšlėtojo kartono žaliavą gaminant iš makulatūros, tačiau anaerobinis pirminis valymas būtų įdomus ir kitiems naudotojams, kurių gamyklose generuojamos organinėmis medžiagomis labai užterštos pramoninės nuotekos, pavyzdžiui, gėrimų ir maisto pramonės įmonėse. Be to, tokie anaerobinio pirminio valymo įrenginiai, kuriais galima valyti organinėmis medžiagomis labai užterštas pramonines nuotekas, duoda didelę ekonominę ir ekologinę naudą.
(159)
Nors dabartinio dydžio TAZV įrenginys iš esmės patenkina Propapier poreikį, tačiau juo - tokiomis pat sąlygomis - naudojasi ir kitos dvi pramoninėje zonoje įsikūrusios įmonės. Dėl modulinės įrenginio konstrukcijos jį galima išplėsti, tad juo bus galima valyti ir kitų naudotojų nuotekas. NET ir neišplėtus papildomais moduliais, šiuo metu įrenginio pajėgumo rezervai siekia maždaug [20-40] %, jie gali būti panaudojami kitų įmonių nuotekoms valyti, o dabartinį didžiausią įrenginio pajėgumą galima padvigubinti (žr. 80-84 konstatuojamąsias dalis). Galimybės naudotis nuotekų valymo įrenginiu nediskriminacinės ir atviros visiems (pramoninėje zonoje įsikuriantys nauji investuotojai, privalo prisijungti prie įrenginio ir juo naudotis), be to, juo galima valyti ne tik popieriaus pramonės įmonių nuotekas.
(160)
Komisijos nuomone, faktas, kad šiuo metu TAZV įrenginiu daugiausia naudojasi Propapier (vidutiniškai [ 70] %, daugiausiai [ 70] %), nebūtinai reiškia, kad įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, nes ekonominiu požiūriu jo modulinė konstrukcija tokiu metu, kai biudžeto asignavimai riboti, yra tikslinga. Priešingai nei teigia skundo pateikėja, TAZV įrenginio pajėgumui padvigubinti reikalingos lėšos (Vokietija apytikriai skaičiuoja, kad jos siektų mažiau kaip 50 % pradinės investicijos sąnaudų) rodo, kad dėl modulinės įrenginio konstrukcijos galima pasiekti masto ekonomiją.
(161)
Aplinkybę, kad regioninė pagalba įrenginiui statyti buvo suteikta iškėlus sąlygą, kad plečiamame pramoninės zonos areale įsikurtų pagrindinis investuotojas (šiuo atveju Propapier), Komisija laiko geru ribotų išteklių viešuoju administravimu, nes nėra tikslinga nei pradėti kurti didelę viešąją infrastruktūrą, kol nėra užtikrinta, kad ja bus naudojamasi, nei nustatyti per didelius jos parametrus.
(162)
Argumentą, kad įprastai popieriaus gamyklos turi savo nuotekų valymo įrenginius, paneigė Vokietijos pateikti skaičiai. NET jei kai kurios popieriaus pramonės, kaip ir kitų pramonės sektorių, įmonės ir turi savo nuotekų (pirminio) valymo įrenginius, vien ši aplinkybė nėra požymis, kad tais atvejais, kai pramoniniai naudotojai naudojasi viešuoju nuotekų valymo įrenginiu, valstybė jiems suteikia pranašumą, nes mokėdami įrenginio naudojimo mokesčius jie laikui bėgant padengia jo sąnaudas.
(163)
Todėl Komisija daro išvadą, kad nuotekų valymo įrenginys yra bendroji infrastruktūra, taigi subsidija TAZV įrenginiui nėra investicinė pagalba Propapier. Kitaip negu automobilių stovėjimo aikštelės, kelio ir Oderio-Šprė kanalo atveju, nuotekų valymo įrenginio eksploatavimas yra ekonominė veikla, nes jo valdytojas (nuotekų valymo) paslaugą rinkoje teikia už atlygį. Tačiau Komisija konstatavo, kad galima pagalba TAZV bet kokiu atveju būtų esama pagalba (sprendimo pradėti procedūrą 51-57 konstatuojamosios dalys). Todėl galimos pagalbos TAZV šiame sprendime tirti nebereikia.
(164)
Galiausiai Komisija daro išvadą, kad iš valstybinių išteklių finansuojami infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra Propapier gamykla, nėra skirti tik popieriaus gamyklai, todėl nelaikytini Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir nėra jai suteikta valstybės pagalba. Tai reiškia, kad šios remiamos investicijos su Propapier popieriaus gamyklai suteikta regionine investicine pagalba, kurią Komisija patvirtino savo galutiniame sprendime byloje Nr. SA.23827 (2013/C) (žr. 4 išnašą), nesudaro vienos investicijos pagal Regioninės pagalbos gairių 60 punktą. Taigi Propapier suteiktos investicinės pagalbos vertinimas, kuris buvo minėto sprendimo dalykas, šiuo sprendimu nekeičiamas.
5.2. AR LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI LAIKYTINI VALSTYBĖS PAGALBA?
(165)
Dėl Vokietijos argumento, kad priemonė, kuri infrastruktūros valdytojui buvo suteikta pagal Komisijos pagalba nelaikytą schemą, negali tapti pagalba tos infrastruktūros naudotojui, Komisija norėtų dar kartą nurodyti, kad sprendime dėl pagalbos schemos N 644e/02 nebuvo konstatuota, ar infrastruktūros naudojimo mokesčiai, esant tam tikroms aplinkybėms, gali būti pagalba infrastruktūros naudotojams. Komisija tebesilaiko savo sprendime pradėti procedūrą pateikto konstatavimo, kad jai nebuvo nurodyta jokia mokesčių schema, kuri būtų taikoma subsidijoms, teikiamoms pagal schemą, apie kurią pranešta; todėl sprendimo dėl schemos patvirtinimo negalima laikyti numanomos leistinos pagalbos, kurios pagrindas būtų Komunalinių mokesčių įstatymas, patvirtinimu.
(166)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(167)
Ar yra valstybės pagalba, reikia nustatyti nepriklausomai nuo to, 1) ar ES vandens pagrindų direktyva ir Vokietijos teisės aktais, kuriais ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę, reikalaujama, kad nuotekų valymo paslaugų teikimo sąnaudos būtų visiškai padengiamos, ir 2) ar mokesčiai atitinka šių teisės aktų nuostatas. Kitaip tariant, priemonės, atitinkančios ir ES vandens pagrindų direktyvos, ir galiojančių Vokietijos teisės aktų reikalavimus, vis tiek gali būti valstybės pagalba, jei tenkinamos visos SESV 107 straipsnio 1 dalies sąlygos (žr. 144 konstatuojamąją dalį).
Valstybiniai ištekliai ir priskyrimas valstybei
(168)
Už nuotekų valymo įrenginio naudojimą mokėtinus mokesčius pagal KAG Brandenburg 6 straipsnį nustato ir ima savivaldybė. Jei mokesčiai nustatyti mažesni, negu imtų privatus investuotojas, vadinasi, savivaldybė gauna mažiau pajamų.
(169)
Todėl tokiu atveju, remiantis SESV 107 straipsnio 1 dalimi, priemonę reikėtų laikyti suteikta valstybės arba iš valstybinių išteklių, nes dėl Propapier suteikto pranašumo sumažėtų savivaldybės pajamos.
(170)
Jei mokesčių dydis nustatytas toks, kad dėl to įmonė įgijo pranašumą, tai būtų priskirtina valstybei, nes toks mokesčių nustatymas sietinas su viešąja institucija - Eizenhiutenštato miestu.
Ekonominis pranašumas
(171)
Kaip paaiškinta sprendime pradėti procedūrą (35), Komisija turėjo ištirti, ar Propapier mokėtini nuotekų valymo mokesčiai nustatyti taip, kad Propapier įgytų (atrankinį) ekonominį pranašumą.
(172)
Remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, „pranašumo“ sąvoka apima ne tik pozityvias paslaugas, pavyzdžiui, subsidijas, bet ir priemones, kurios įvairiomis formomis sumažina naštą, kuri įprastai tektų įmonei, ir kurios, siaurąja prasme nebūdamos subsidijos, yra panašaus pobūdžio ir turi tokį pat poveikį (36).
(173)
Šios sąvokos aiškinimą pritaikius šiam atvejui, kyla klausimas, ar Propapier mokėtini nuotekų valymo mokesčiai yra mažesni negu sąnaudos, kurias įprastomis rinkos sąlygomis turėtų padengti panaši įmonė, t. y. ar mokesčių dydis suderinamas su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio ekonominės veiklos vykdytojo principu. Komisijos nuomone, tai patikrinti galima dviem būdais:
-
palyginti Propapier mokamą kainą su orientacine kaina, kuri įprastai mokama toje valstybėje narėje už nuotekų valymą;
-
atlikti ex ante ekonominio gyvybingumo analizę, iš kurios būtų matyti, ar privatus paslaugų teikėjas imtų tokio pat dydžio mokesčius.
Orientacinės kainos
(174)
Atsižvelgdama į Vokietijos apibūdintą rinkos organizavimą (žr. 112-113 konstatuojamąsias dalis) ir faktą, kad (net privatūs) valdytojai negali laisvai nustatyti savo paslaugų kainų, nes jų nustatymo taisyklės nurodytos įstatyme (KAG Brandenburg), Komisija mano, kad neįmanoma nustatyti orientacinių kainų, kurias imtų privatus valdytojas įprastomis rinkos sąlygomis.
(175)
Komisija taip pat konstatuoja, kad Vokietija pateikė kainų, kurias moka to sektoriaus, kuriame veikia Propapier, įmonės, duomenis. Nors Vokietija teigia, kad nurodytos orientacinės kainos yra vidutinės kainos, atspindinčios visas sąnaudas, nėra jokių požymių, ar jose yra valstybės pagalbos elementas. Komisijos abejonės dėl to, ar šie duomenys gali būti naudojami kaip palyginimo pagrindas, nebuvo išsklaidytos, ir pirmiausia dėl to, kad šios kainos, Komisijos nuomone, atspindi įvairią sąnaudų realybę esant tam tikroms aplinkybėms, ir nėra aišku, ar jos apima valstybės pagalbos elementą.
Ex ante ekonominio gyvybingumo analizė
(176)
Kadangi nėra patikimų rinkos orientacinių dydžių, Komisija mano, kad nustatyti, ar teisinis sandoris įvyko įprastomis rinkos sąlygomis, galima pagal kitą visuotinai pripažįstamą standartinį vertinimo metodą. Komisija mano, kad infrastruktūros, kuria gali naudotis visi naudotojai ir kuri nėra pritaikyta vieno naudotojo poreikiams, atveju gali būti laikoma, kad rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, jei infrastruktūros naudotojai ex ante požiūriu pamažu didina valdytojo ekonominį gyvybingumą (37).
(177)
Taip yra tokiu atveju, kai valdytojas, sudaręs susitarimą su vienu naudotoju, yra pajėgus padengti visas susitarimo taikymo išlaidas, išlaikydamas pagrįstą pelno maržą, remiantis patikimomis vidutinės trukmės laikotarpio perspektyvomis (38).
(178)
Atliekant šią analizę, taip pat reikėtų atsižvelgti į visas pajamas ir visas numatomas papildomas išlaidas, kurias valdytojas patirs dėl to naudotojo veiklos (39).
(179)
Tokios papildomos išlaidos apima visų kategorijų išlaidas ar investicijas, pavyzdžiui, papildomas personalo, įrangos ir investicines išlaidas, susijusias su naudotojo veikla (40). Į išlaidas, kurias valdytojas vis tiek patirtų net tuo atveju, jei nebūtų sudarytas susitarimas su naudotoju, neturėtų būti atsižvelgiama.
(180)
Atsižvelgdama į šiuos veiksnius, Komisija mano, kad rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, t. y. dėl lengvatinių mokesčių Propapier pranašumas nesuteikiamas dėl šių priežasčių:
a)
nuotekų valymo įrenginiu gali naudotis visi naudotojai ir jis nėra pritaikytas Propapier poreikiams;
b)
Propapier mokamas mokestis apima įrenginio eksploatacijos, išlaikymo ir techninės priežiūros, taip pat personalo ir mokesčių administravimo sąnaudas, apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus ir apskaičiuotas palūkanas, taikomas 20 % į nuotekų valymo įrenginį investuoto nuosavo kapitalo. Taigi mokestis padengia visas papildomas išlaidas, kurias nuotekų valymo įrenginio valdytojas patiria dėl Propapier veiklos.
(181)
Atsižvelgiant į tinkamą pelno maržą, kuri, be papildomų išlaidų, taip pat turi būti užtikrinama mokesčiais, reikia konstatuoti, kad šiuo atveju mokesčiai padengia ne tik papildomas išlaidas, bet ir apskaičiuotas palūkanas, taikomas 20 % į įrenginį investuoto nuosavo kapitalo. Nors pagal pirmiau apibrėžtą papildomų išlaidų apskaičiavimo metodą tai nėra aiškiai nustatyta kaip tinkamas pelnas, tačiau valdytojui tai yra papildomos pajamos, kaip būtų tinkamo pelno atveju.
(182)
Kadangi dėl mokesčių Propapier neįgyja pranašumo ir jie nėra valstybės pagalba, Komisija neturėjo tirti, ar jie būtų esama pagalba (žr. 123-137 konstatuojamąsias dalis), ar veiklos pagalba (žr. 26 konstatuojamąją dalį) ir ar tokia veiklos pagalba būtų suderinama su vidaus rinka. Atsižvelgdama į tai, Komisija taip pat gali neatsakyti į klausimą, ar mokesčių susigrąžinimas (jei mokesčiai būtų laikomi veiklos pagalba) prieštarautų teisėtų lūkesčių principui ir bendrajam vienodo požiūrio principui.
6. IŠVADA
(183)
Todėl Komisija daro išvadą, kad nei TAZV nuotekų valymo įrenginio statyba, nei automobilių stovėjimo aikštelės statyba, nei naujo kelio tiesimas, nei Oderio-Šprė kanalo platinimas ir gilinimas nėra vienos įmonės poreikiams pritaikytos infrastruktūros priemonės.
(184)
Komisija taip pat daro išvadą, kad už nuotekų valymą imami mokesčiai nėra valstybės pagalba. Rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, taigi įmonei Propapier PM2 GmbH ekonominis pranašumas nesuteikiamas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Vokietijos įgyvendintos infrastruktūros priemonės nėra Propapier PM2 GmbH poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiuose, kuriuos TAZV ima iš įmonės Propapier, nėra valstybės pagalbos elemento. Taigi infrastruktūros priemonės ir mokesčių nustatymo taisyklės nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.
Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 1 d.