NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 235/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje finanční nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, který přímo podporuje vnější politiky Unie, a nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2006 (4). Zřizuje finanční nástroj pro prosazování a podporu demokracie a lidských práv ve světě, který umožní poskytování pomoci nezávisle na souhlasu vlád a jiných orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.
(2)
Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie je založena na hodnotách úcty k lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin. Tyto hodnoty jsou společné členským státům ve společnosti vyznačující se pluralismem, nepřípustností diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů.
(3)
Podle článku 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o EU a článku 8 Smlouvy o fungování EU představuje rovnost žen a mužů základní hodnotu a cíl Unie a Unie by měla podporovat a zohledňovat rovnost žen a mužů v rámci všech svých činností.
(4)
Článek 21 Smlouvy o EU stanoví, že vnější činnost Unie má spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, zásadách rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(5)
V rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie tvoří prosazování lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných a podpora udržitelného růstu podporujícího začlenění dva základní pilíře rozvojové politiky Unie. Závazek dodržovat, prosazovat a chránit lidská práva a demokratické zásady je jedním z podstatných prvků smluvních vztahů Unie se třetími zeměmi.
(6)
Společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU - na cestě k efektivnějšímu přístupu“ navrhlo konkrétní opatření pro zvýšenou účinnost a soudržnost přístupu Unie k lidským právům a demokracii.
(7)
Nástroj, který se tímto zřizuje, by měl přispívat k dosahování cílů vnější činnosti Unie, včetně cílů její rozvojové politiky, zejména pak cílů vytyčených ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Unie nazvaném „Evropský konsensus“ a ve sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvaném „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a cílů politik Unie, které souvisejí s lidskými právy, včetně cílů nastíněných ve strategickém rámci a akčním plánu EU pro lidská práva a demokracii, jež Rada přijala dne 25. června 2012.
(8)
V souladu se strategickým rámcem EU pro lidská práva a demokracii a akčním plánem pro lidská práva a demokracii a za účelem začlenění zásad v oblasti lidských práv do provádění tohoto nařízení by Unie měla uplatňovat přístup založený na právech, který by zahrnoval všechna lidská práva, ať už občanská a politická, hospodářská, sociální či kulturní.
(9)
Příspěvek Unie k demokracii a právnímu státu a k prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod se opírá o Všeobecnou deklaraci lidských práv, Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, jakož i o jiné nástroje pro lidská práva přijaté v rámci Organizace spojených národů a příslušné regionální nástroje pro lidská práva.
(10)
Rovnost žen a mužů, práva žen včetně posílení postavení žen a nepřípustnost diskriminace patří mezi základní lidská práva a ta jsou zásadní pro sociální spravedlnost i pro boj proti nerovnosti. Jejich prosazování by mělo být jednou z průřezových priorit tohoto nařízení.
(11)
Demokracie a lidská práva jsou neoddělitelně spojeny a vzájemně se posilují, jak připomněla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU ze dne 18. listopadu 2009. Základní svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání nebo přesvědčení, projevu, shromažďování a sdružování jsou předpokladem pro politický pluralismus, demokratický proces a otevřenou společnost, zatímco demokratická kontrola, vnitrostátní odpovědnost a rozdělení moci jsou nezbytné pro udržení nezávislého soudnictví a právního státu, jež jsou následně nutné pro účinnou ochranu lidských práv.
(12)
Vytváření a udržování kultury lidských práv a podpora vzniku nezávislé občanské společnosti, mimo jiné posilováním její úlohy v dané zemi a zajišťováním toho, aby byla demokracie prospěšná všem, je úkol, který je naléhavý a obtížný zejména v nově vznikajících demokraciích a v podstatě nikdy nekončí; v první řadě přísluší lidem dotčené země, čímž se však nesnižuje odpovědnost mezinárodního společenství. Vyžaduje si existenci řady institucí, včetně vnitrostátních demokratických parlamentů a místně volených shromáždění, které zajišťují účast, zastoupení, vnímavost a odpovědnost. V této souvislosti je třeba zvláštní pozornost věnovat transformujícím se zemím a dále nestabilním a postkonfliktním zemím. Měly by být zohledněny zkušenosti a poznatky získané při přechodu k demokracii v rámci unijních politik rozšíření a sousedství.
(13)
Aby bylo možné řešit tyto otázky účinně, transparentně, včas a pružně i po skončení platnosti nařízení (ES) č. 1889/2006, bude i nadále zapotřebí zvláštních finančních zdrojů a samostatného finančního nástroje, který bude moci dále nezávisle fungovat.
(14)
Pomoc Unie podle tohoto nařízení by měla být koncipována takovým způsobem, aby doplnila různé další nástroje pro provádění jejích politik souvisejících s demokracií a lidskými právy. Tyto nástroje sahají od politického dialogu a diplomatických nót až po různé nástroje finanční a technické spolupráce, včetně zeměpisně a tematicky zaměřených programů. Pomoc Unie by rovněž měla doplňovat akce více zaměřené na krizové situace uskutečňované v rámci nástroje stability zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (5), včetně naléhavých opatření potřebných během prvních fází procesu transformace.
(15)
Unie má podle tohoto nařízení poskytovat pomoc, která má ve spolupráci s občanskou společností řešit globální, regionální, celostátní a místní otázky lidských práv a demokratizace. Občanskou společností se v této souvislosti rozumí všechny typy sociálních opatření prováděných jednotlivci či skupinami, jež jsou nezávislé na státu a jejichž činnosti přispívají k prosazování lidských práv a demokracie, včetně obránců lidských práv, jak je definuje Deklarace OSN o právu a povinnosti jednotlivců, skupin a společenských organizací prosazovat a chránit všeobecně uznávaná lidská práva a základní svobody (Deklarace OSN o obráncích lidských práv). Při provádění tohoto nařízení by se měly náležitě zohlednit místní strategie Unie v oblasti lidských práv pro jednotlivé země.
(16)
Cíle demokracie a lidských práv musí být čím dál tím více začleňovány do všech nástrojů pro financování vnější činnosti. Pomoc Unie podle tohoto nařízení by však měla mít navíc zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a dalších orgánů veřejné moci třetích zemí. Tato úloha by měla umožňovat spolupráci a partnerství s občanskou společností v citlivých otázkách lidských práv a demokracie, včetně požívání lidských práv migranty a práv žadatelů o azyl a vnitřně vysídlených osob, a zároveň zajišťovat pružnost a nezbytnou schopnost reagovat na měnící se situaci nebo potřeby příjemců či krizová období. Toto nařízení by mělo Unii umožnit formulovat a podporovat zvláštní cíle a opatření na mezinárodní úrovni, které nesouvisejí se zeměpisnou polohou ani s krizí a které vyžadují nadnárodní přístup nebo se vztahují na činnosti prováděné v Unii a v řadě třetích zemí. Toto nařízení by navíc mělo stanovit nezbytný rámec operacím, jakou je podpora nezávislých volebních pozorovatelských misí vedených Unií, které vyžadují soudržnost politik, jednotný systém řízení a společné normy pro realizaci.
(17)
Rozvoj a upevňování demokracie podle tohoto nařízení může případně zahrnovat poskytování strategické podpory vnitrostátním demokratickým parlamentům a ustavujícím shromážděním, zejména s cílem posílit jejich schopnost podporovat a prosazovat demokratické reformní procesy.
(18)
Unie by měla věnovat zvláštní pozornost zemím a naléhavým situacím, ve kterých jsou lidská práva a základní svobody nejvíce ohroženy a jejich nedodržování je obzvláště výrazné a systematické. V takových případech by mělo být politickou prioritou prosazovat dodržování příslušného mezinárodního práva, poskytnout místní občanské společnosti konkrétní podporu a prostředky na akce a přispět k její činnosti, jež se uskutečňuje za velmi obtížných podmínek. V těchto zemích či situacích a s cílem řešit naléhavé potřeby ochrany obránců lidských práv a demokratických aktivistů by Unie měla být schopna reagovat pružně a včas prostřednictvím rychlejších a flexibilnějších správních postupů a s využitím řady finančních mechanismů. Tak by tomu mělo být zejména v případě, kdy by výběr konkrétního postupu mohl přímo ovlivnit účinnost opatření nebo by příjemci mohli být vystaveni vážnému zastrašování, odvetným opatřením nebo jiným rizikům.
(19)
V souladu s vlastními příslušnými pokyny by měla Unie při konfliktech prosazovat, aby všechny strany konfliktu plnily své právní závazky vyplývající z mezinárodního humanitárního práva. V transformujících se zemích by měla pomoc Unie podle tohoto nařízení dále podpořit vhodné podmínky umožňující vstup politických aktérů prosazujících demokratický pluralitní systém s více politickými stranami. Toto nařízení by se měl rovněž zaměřit na prosazování demokratických struktur, rozdělení moci a odpovědné orgány veřejné moci.
(20)
Volební pozorovatelské mise Unie významně a úspěšně přispívají k demokratickým procesům ve třetích zemích. Prosazování a podpora demokracie se však zdaleka netýkají pouze samotného volebního procesu, a proto by se měl brát v potaz všechny fáze volebního cyklu. Na volební pozorovatelské mise Unie by se proto z celkového objemu finančních prostředků dostupných podle tohoto nařízení neměla vynaložit nepřiměřeně vysoká částka.
(21)
Je třeba zdůraznit význam vytvoření funkce zvláštního zástupce EU pro lidská práva. Zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl přispívat k jednotě, soudržnosti a účinnosti činnosti Unie a její politiky v oblasti lidských práv a pomáhat zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a členských států byly uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie.
(22)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě nástrojů pro financování vnější činnosti.
(23)
V zájmu prosazování doplňkovosti svých činností mají Unie a členské státy usilovat o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultovat. Unie by rovněž měla konzultovat jiné dárce a příslušné aktéry.
(24)
Komise a případně Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by měly pořádat pravidelné a časté výměny názorů a informací s Evropským parlamentem. Kromě toho by měl být Evropskému parlamentu a Radě poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly tyto orgány mohly na základě odpovídajících informací vykonávat kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). Opatření podle tohoto nařízení by měla řádně zohledňovat stanoviska Evropského parlamentu a Rady.
(25)
Unie by měla usilovat - ve vhodných případech i prostřednictvím svých delegací - o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích, v co nejranější fázi plánovacího procesu, aby usnadnila poskytování příslušných příspěvků občanské společnosti a zajistila, že v daném procesu plní smysluplnou úlohu.
(26)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(27)
Prováděcí pravomoci související s programováním a financováním opatření podporovaných podle tohoto nařízení by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření nebo finanční dopady, by se měl při jejich přijímání v zásadě použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(28)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(29)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(30)
Organizaci a fungování ESVČ stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(31)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž prosazování demokracie a lidských práv ve světě, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíš jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Je vhodné zajistit plynulý a nepřerušený přechod mezi nařízením (ES) č. 1889/2006 a tímto nařízením a uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 d 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
Tímto nařízením se zřizuje evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (dále jen „nástroj pro demokracii a lidská práva“) pro období 2014-2020, v jehož rámci Unie napomáhá rozvoji a upevňování demokracie, právního státu a dodržování všech lidských práv a základních svobod.
Cílem této pomoci je zejména:
a)
podpořit, rozvíjet a upevňovat demokracii ve třetích zemích, a to zlepšením participativní a zastupitelské demokracie, posílením celkového demokratického cyklu, zejména pak posílením aktivní úlohy občanské společnosti v rámci tohoto cyklu, a právního státu a dále zlepšením spolehlivosti volebních procesů (zejména prostřednictvím volebních pozorovatelských misí Unie);
b)
zlepšit respektování a dodržování lidských práv a základních svobod, jak jsou vyhlášeny ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v dalších mezinárodních a regionálních nástrojích pro lidská práva, a posílit jejich ochranu, prosazování, uplatňování a sledování jejich dodržování, zejména podporou příslušných organizací občanské společnosti, obránců lidských práv a obětí represe a zneužívání práv.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc Unie se zaměřuje na tyto oblasti:
a)
podpora a zlepšování participativní a zastupitelské demokracie v souladu s přístupem opírajícím se o celkový demokratický cyklus, včetně parlamentní demokracie, a procesů demokratizace, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti na místní, celostátní a mezinárodní úrovni, mimo jiné:
i)
prosazováním svobody sdružování a shromažďování, neomezeného pohybu osob, svobody přesvědčení a projevu včetně projevu politického, uměleckého a kulturního, neomezeného přístupu k informacím, svobody tisku a nezávislých, pluralitních sdělovacích prostředků (tradičních i těch, které využívají informační a komunikační technologie), svobody internetu a opatření v boji proti administrativním překážkám, které brání výkonu těchto svobod, včetně boje proti cenzuře, a to zejména přijímáním a prováděním příslušných právních předpisů;
ii)
posilováním právního státu, prosazováním nezávislosti soudů a zákonodárců, podporou a vyhodnocováním právních a institucionálních reforem a jejich provádění a prosazováním přístupu ke spravedlnosti, jakož i podporou vnitrostátních institucí působících v oblasti lidských práv;
iii)
podporou a posilováním Mezinárodního trestního soudu, mezinárodních trestních tribunálů ad hoc a procesů přechodného soudnictví a mechanismů pravdy a usmiřování;
iv)
podporou přechodu k demokracii a reforem za účelem dosažení účinné a transparentní demokratické a vnitrostátní odpovědnosti a dohledu, mimo jiné i v bezpečnostním sektoru a soudnictví, a posilováním opatření proti korupci;
v)
podporou politického pluralismu a demokratické politické reprezentace a povzbuzováním politické účasti žen a mužů, zejména příslušníků marginalizovaných a ohrožených skupin, a to jako voličů i jako kandidátů, na demokratických reformních procesech na místní, regionální a celostátní úrovni;
vi)
posilováním místní demokracie zajištěním lepší spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními orgány, čímž se posílí politické zastoupení na úrovni, jež je nejblíže občanům;
vii)
podporou rovné účasti žen a mužů na společenském, hospodářském a politickém životě a podporou rovnosti žen a mužů, účasti žen na rozhodovacích procesech a politického zastoupení žen, zejména v procesech politické transformace, demokratizace a budování státu;
viii)
podporou rovné účasti osob se zdravotním postižením na společenském, hospodářském a politickém životě, včetně opatření k usnadnění výkonu souvisejících svobod, a podporou rovných příležitostí, nediskriminace a politického zastoupení;
ix)
podporou opatření směřujících k usnadnění pokojného usmíření mezi různými vrstvami společnosti, včetně podpory opatření k budování důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace;
b)
prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v jiných mezinárodních a regionálních nástrojích v oblasti občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti, mimo jiné pokud jde o:
i)
zrušení trestu smrti a vyhlášení moratorií za účelem jeho zrušení a v zemích, kde trest smrti stále existuje, prosazování jeho zrušení a dodržování mezinárodních minimálních standardů;
ii)
předcházení mučení, špatnému zacházení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání, jakož i násilným zmizením, a dále rehabilitaci obětí mučení;
iii)
podporu a ochranu obránců lidských práv, včetně řešení jejich naléhavých potřeb ochrany, v souladu s článkem 1 Deklarace OSN o obráncích lidských práv, a poskytování pomoci těmto osobám; na tyto cíle by se mohl vztahovat mechanismus pro obránce lidských práv, včetně dlouhodobější pomoci a přístupu k úkrytu;
iv)
boj proti rasismu, xenofobii a diskriminaci z jakéhokoli důvodu, zejména na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, kasty, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyku, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku, sexuální orientace a genderové identity;
v)
svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání či přesvědčení, mimo jiné opatřeními k odstranění všech forem nenávisti, nesnášenlivosti a diskriminace, které souvisejí s náboženským vyznáním či přesvědčením, a posilováním tolerance a respektování náboženské a kulturní rozmanitosti uvnitř společnosti i mezi různými společnostmi;
vi)
práva původního obyvatelstva, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech původních obyvatel, zejména s důrazem na význam jeho zapojení do vývoje projektů, které se ho týkají, a poskytováním podpory v zájmu usnadnění interakce původního obyvatelstva s mezinárodními mechanismy a jeho účasti na nich;
vii)
práva příslušníků národnostních nebo etnických, náboženských a jazykových menšin, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin;
viii)
práva lesbických, gay, bisexuálních, transsexuálních a intersexuálních osob (LGBTI), včetně opatření na dekriminalizaci homosexuality, boj proti homofobnímu a transfobnímu násilí a pronásledování a prosazování svobody shromažďování, sdružování a projevu pro LGBTI osoby;
ix)
práva žen, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen a v opčních protokolech k ní připojených, včetně opatření k boji proti všem formám násilí páchaného na ženách a dívkách, zejména proti mrzačení ženských pohlavních orgánů, vynuceným a předem dohodnutým sňatkům, zločinům „ze cti“, domácímu a sexuálnímu násilí a obchodování se ženami a dívkami;
x)
práva dítěte, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o právech dítěte a v opčních protokolech k ní připojených, včetně boje proti dětské práci, obchodování s dětmi a dětské prostituci a najímání a nasazování dětských vojáků, a ochranu dětí před diskriminací, ať již na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, zdravotního postižení, rodu či jiného postavení;
xi)
práva osob se zdravotním postižením, jak jsou stanovena v Úmluvě OSN o právech osob se zdravotním postižením;
xii)
hospodářská, sociální a kulturní práva, včetně práva na přiměřenou životní úroveň a základní pracovní normy;
xiii)
sociální odpovědnost podniků, zejména pak prováděním obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie;
xiv)
výchovu, odborné vzdělávání a sledování dodržování práv v oblasti lidských práv a demokracie;
xv)
podporu místních, regionálních, celostátních nebo mezinárodních organizací občanské společnosti působících v oblasti ochrany, prosazování nebo obrany lidských práv a základních svobod;
xvi)
podporu zlepšování podmínek a dodržování standardů ve věznicích, v souladu s lidskou důstojností a základními právy;
c)
posílení mezinárodního rámce pro ochranu lidských práv, spravedlnosti, rovnosti žen a mužů, právního státu a demokracie a pro prosazování mezinárodního humanitárního práva, zejména:
i)
poskytováním podpory mezinárodním a regionálním nástrojům a subjektům v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie;
ii)
posilováním spolupráce občanské společnosti s mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a podporováním činností občanské společnosti, včetně budování kapacit nevládních organizací, jež jsou zaměřeny na podporu mezinárodních a regionálních nástrojů v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie a sledování jejich provádění;
iii)
odbornou přípravou a šířením informací o mezinárodním humanitárním právu a podporou jeho prosazování;
d)
budování důvěry v demokratické volební procesy a instituce a zlepšování jejich spolehlivosti a transparentnosti ve všech fázích volebního cyklu, zejména:
i)
prostřednictvím nasazování volebních pozorovatelských misí Unie a dalších opatření ke sledování volebních procesů;
ii)
přispíváním k rozvoji volební pozorovatelské kapacity vnitrostátních organizací občanské společnosti na regionální a místní úrovni a podporováním jejich iniciativ s cílem zvýšit účast na volebním procesu a na navazujících opatřeních;
iii)
podporováním opatření zaměřených na důsledné začlenění volebních procesů do demokratického cyklu, na šíření informací a provádění doporučení volebních pozorovatelských misí Unie, zejména prostřednictvím spolupráce s organizacemi občanské společnosti, jakož i ve spolupráci s příslušnými orgány veřejné moci, včetně parlamentů a vlád, v souladu s tímto nařízením;
iv)
prosazováním pokojného výsledku volebních procesů, omezení násilí v průběhu voleb a akceptace věrohodných výsledků všemi segmenty společnosti.
2. U všech opatření uvedených v tomto nařízení se v příslušných případech zohlední zásady nediskriminace na jakémkoli základě, začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, účasti, posílení postavení, odpovědnosti, otevřenosti a transparentnosti.
3. Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž dochází ve třetích zemích nebo s celosvětovými nebo regionálními opatřeními.
4. Opatření uvedená v tomto nařízení berou v úvahu specifika krizových nebo naléhavých situací a zemí či situací, které se vyznačují velkým deficitem základních svobod, ve kterých je nejvíce ohrožena bezpečnost lidí nebo ve kterých organizace na ochranu lidských práv a obránci lidských práv působí v nejsložitějších podmínkách.
Článek 3
Koordinace, soudržnost a doplňkovost pomoci Unie
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení je v souladu s celkovým rámcem vnější činnosti Unie a doplňuje pomoc poskytovanou na základě jiných nástrojů nebo dohod o vnější pomoci.
2. V zájmu posílení účinnosti, jednoty a soudržnosti vnější činnosti Unie usilují Unie a členské státy o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultují, aby podpořily doplňkovost a soudržnost svých činností, a to jak na rozhodovací úrovni, tak i v praxi. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování a společným činnostem Unie a členských států. Unie rovněž konzultuje jiné dárce a subjekty.
3. Komise a případně ESVČ pořádají pravidelné výměny názorů a informací s Evropským parlamentem.
4. Unie usiluje o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích. Zejména Unie, kdykoli je to možné a v souladu s příslušnými postupy, poskytuje technické vedení a podporu v souvislosti s procesem podávání žádostí.
Článek 4
Obecný rámec pro programování a provádění
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 prostřednictvím těchto opatření:
a)
strategických dokumentů uvedených v článku 5 a popřípadě jejich revizí;
b)
ročních akčních programů, individuálních opatření a podpůrných opatření podle článků 2 a 3 nařízení (EU) č. 236/2014;
c)
zvláštních opatření podle článku 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Strategické dokumenty
1. Strategické dokumenty stanovují strategii Unie ohledně pomoci, již Unie poskytuje podle tohoto nařízení, vycházející z priorit Unie, mezinárodní situace a činnosti hlavních partnerů. Jsou v souladu s celkovým záměrem, cíli, oblastí působnosti a zásadami tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty stanoví prioritní oblasti, jež byly vybrány pro financování Unií v době platnosti tohoto nařízení, zvláštní cíle, očekávané výsledky a ukazatele výkonnosti. V těchto dokumentech se rovněž uvedou orientační finanční příděly, jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, případně ve formě rozpětí.
3. Strategické dokumenty se schvalují přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Strategické dokumenty se aktualizují v souladu s tímto postupem, pokud to vyžadují významné změny okolností a politiky.
Článek 6
Tematické priority a přenesení pravomocí
Specifické cíle a priority, které má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, jsou uvedeny v příloze.
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci měnící tematické priority stanovené v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 7
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi na dobu platnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 8
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro demokracii a lidská práva. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Přístup k dokumentům
Aby Evropský parlament a Rada mohly vykonávat kontrolní pravomoci na základě odpovídajících informací, mají v souladu s příslušnými pravidly přístup ke všem dokumentům nástroje pro demokracii a lidská práva, které se této kontroly týkají.
Článek 10
Finanční krytí
Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 1 332 752 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 11
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 235/2014
2014 m. kovo 11 d.
kuriuo nustatoma demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo visame pasaulyje finansavimo priemonė
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 ir 212 straipsnius,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
šis reglamentas yra viena iš priemonių, kuriomis tiesiogiai remiama Sąjungos išorės politika, ir jis pakeičia Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1889/2006 (4). Juo nustatoma demokratijos ir žmogaus teisių propagavimo ir rėmimo visame pasaulyje finansavimo priemonė, kuria sudaroma galimybė teikti pagalbą nepriklausomai nuo to, ar susijusių trečiųjų šalių vyriausybės ir valdžios institucijos davė sutikimą;
(2)
Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) 2 straipsnyje nustatyta, kad Sąjunga yra grindžiama šiomis vertybėmis: pagarba žmogaus orumui, laisve, demokratija, lygybe, teisine valstybe ir pagarba žmogaus teisėms, įskaitant mažumoms priklausančių asmenų teises. Tos vertybės yra bendros valstybėms narėms, kurių visuomenėje vyrauja pliuralizmas, nediskriminavimas, tolerancija, teisingumas, solidarumas ir moterų bei vyrų lygybė;
(3)
pagal ES sutarties 2 straipsnį ir 3 straipsnio 3 dalį, taip pat pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 8 straipsnį moterų ir vyrų lygybė yra viena pagrindinių Sąjungos vertybių ir tikslų, todėl Sąjunga turi skatinti lyčių lygybę visose savo veiklos srityse ir įtraukti šį aspektą į visas savo veiklos sritis;
(4)
vadovaujantis ES sutarties 21 straipsniu Sąjungos veiksmai tarptautinėje arenoje turi būti grindžiami principais, paskatinusiais jos pačios sukūrimą, būtent demokratijos, teisinės valstybės, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių visuotinumo ir nedalomumo, pagarbos žmogaus orumui, lygybės ir solidarumo principais bei Jungtinių Tautų Chartijos ir tarptautinės teisės principų laikymusi;
(5)
laikantis Sąjungos išorės veiksmų principų ir tikslų, žmogaus teisių, demokratijos, teisinės valstybės ir gero valdymo propagavimas bei integracinio ir tvaraus ekonomikos augimo skatinimas sudaro du pagrindinius Sąjungos vystymosi politikos ramsčius. Įsipareigojimas gerbti, propaguoti ir saugoti žmogaus teises bei demokratinius principus yra vienas svarbiausių Sąjungos sutartinių santykių su trečiosiomis šalims elementų;
(6)
2011 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos Vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Europos Komisijos bendrame komunikate „Žmogaus teisės ir demokratija - svarbiausias ES išorės veiksmų elementas. Veiksmingesnio požiūrio formavimas“ pasiūlytos konkrečios priemonės Sąjungos požiūrio į žmogaus teises ir demokratiją veiksmingumui didinti;
(7)
nustatyta priemone siekiama prisidėti siekiant Sąjungos išorės veiksmų tikslų, įskaitant jos vystymosi politikos, visų pirma tikslų, išdėstytų Bendroje Tarybos, Taryboje posėdžiavusių Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos deklaracijoje dėl Europos Sąjungos vystymosi politikos „Bendras Europos sutarimas“ ir 2011 m. spalio 13 d. Komisijos komunikate „ES vystymosi politikos poveikio didinimas: Pokyčių darbotvarkė“ ir tų Sąjungos politikos sričių, kurios daro poveikį Europos žmogaus teisėms, įskaitant tikslus, išdėstytus ES strateginėje programoje ir veiksmų plane žmogaus teisių ir demokratijos srityje, Tarybos priimtus 2012 m. birželio 25 d.;
(8)
vadovaujantis ES strategine programa ir veiksmų planu žmogaus teisių ir demokratijos srityje siekiant į šio reglamento įgyvendinimą Sąjungoje įtraukti žmogaus teisių principus, Sąjunga turėtų taikyti teisėmis grindžiamą požiūrį, apimantį visas žmogaus teises - pilietines ir politines, ekonomines, socialines ar kultūrines;
(9)
Sąjungos įnašas demokratijos ir teisinės valstybės, žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių propagavimo ir apsaugos srityse įtvirtintas Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje, Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte, Tarptautiniame ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių pakte ir kituose Jungtinių Tautų (JT) priimtuose dokumentuose dėl žmogaus teisių, taip pat atitinkamuose regioninio lygio dokumentuose dėl žmogaus teisių;
(10)
lyčių lygybė, moterų teisės, įskaitant moterų įgalinimą, ir nediskriminavimas yra pagrindinės žmogaus teisės ir yra labai svarbios socialinio teisingumo srityje, taip pat kovojant su nelygybe. Jų propagavimas turėtų būti vienas iš horizontaliųjų šio reglamento prioritetų;
(11)
demokratija ir žmogaus teisės yra neatsiejamai susijusios ir yra vienas kitą stiprinantys dalykai, kaip primenama 2009 m. lapkričio 18 d. Tarybos išvadose dėl paramos demokratijai ES plėtojant išorės santykius. Pagrindinės laisvės - minties, sąžinės, religijos ar tikėjimo, saviraiškos, susirinkimų ir asociacijų - yra politinio pliuralizmo, demokratinio proceso ir atviros visuomenės būtinos išankstinės sąlygos, o demokratinė kontrolė, šalies vidaus atskaitomybė ir valdžių atskyrimas yra būtini siekiant išlaikyti nepriklausomas teismines institucijas ir teisinę valstybę, kurios savo ruožtu būtinos veiksmingai žmogaus teisių apsaugai užtikrinti;
(12)
uždavinys kurti ir palaikyti žmogaus teisių kultūrą ir remti nepriklausomos pilietinės visuomenės formavimąsi, be kita ko, stiprinant tokios visuomenės vaidmenį atitinkamose šalyse ir siekiant, kad demokratija tarnautų visiems - nors ir itin neatidėliotinas ir sunkus uždavinys besiformuojančios demokratijos valstybėse, iš tiesų yra nuolatinis iššūkis visų pirma atitinkamos šalies žmonėms, bet kuris jokiu būdu nesumažina tarptautinės bendruomenės įsipareigojimų. Šiam uždaviniui vykdyti būtinos įvairios institucijos, be kita ko, nacionaliniai demokratiniai parlamentai ir vietos lygiu renkamos asamblėjos, kurios užtikrina dalyvavimą, atstovavimą, gebėjimą reaguoti ir atskaitomybę. Šiame kontekste ypač daug dėmesio turėtų būti skiriama šalims, kuriose vyksta pereinamasis procesas, taip pat yra susidariusi nestabili padėtis arba pasibaigęs konfliktas. Turėtų būti atsižvelgiama į perėjimo į demokratiją procesų praktiką ir patirtį, įgytą įgyvendinant Sąjungos plėtros ir kaimynystės politiką;
(13)
siekiant veiksmingai, skaidriai, laiku ir lanksčiai spręsti tuos klausimus nustojus galioti Reglamentui (EB) Nr. 1889/2006, ir toliau reikia konkrečių finansinių išteklių bei atskiros finansavimo priemonės, kuri galėtų būti toliau nepriklausomai taikoma;
(14)
Sąjungos pagalba pagal šį reglamentą turėtų būti sukurta tokiu būdu, kad papildytų įvairias kitas Sąjungos politikos, susijusios su demokratija ir žmogaus teisėmis, įgyvendinimo priemones. Tos priemonės yra įvairios - nuo politinio dialogo ir diplomatinių demaršų iki įvairių finansinio ir techninio bendradarbiavimo priemonių, įskaitant geografines ir temines programas. Sąjungos pagalba taip pat turėtų papildyti labiau su krizėmis susijusius veiksmus, vykdomus pagal priemonę, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos, nustatytą Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 230/2014 (5), įskaitant skubius veiksmus, kurių reikia pirmais pereinamojo proceso etapais;
(15)
pagal šį reglamentą Sąjunga turi teikti pagalbą siekiant kartu su pilietine visuomene spręsti pasaulinio, regioninio, nacionalinio ir vietos masto žmogaus teisių ir demokratizacijos klausimus. Tuo tikslu pilietinė visuomenė turi būti suprantama, kaip apimanti visų rūšių nuo valstybės nepriklausomų asmenų ar grupių, kurių veikla padeda propaguoti žmogaus teises ir demokratiją, įskaitant žmogaus teisių gynėjus, kaip apibrėžta JT deklaracijoje dėl asmenų, grupių ir visuomenės institucijų teisės ir pareigos remti ir ginti visuotinai pripažintas žmogaus teises ir pagrindines laisves (Deklaracijoje dėl žmogaus teisių gynėjų), socialinius veiksmus. Įgyvendinant šį reglamentą turėtų būti tinkamai atsižvelgiama į vietos lygiu vykdomas konkrečioms šalims skirtas Sąjungos žmogaus teisių strategijas;
(16)
be to, kadangi demokratijos ir žmogaus teisių tikslai turi būti vis labiau įtraukiami į visas išorės veiksmų finansines priemones, Sąjungos pagalba pagal šį reglamentą dėl jos pasaulinio pobūdžio ir veiksmų nepriklausomumo nuo atitinkamų trečiųjų šalių vyriausybių ir valdžios institucijų sutikimo, turėtų atlikti konkrečią papildomąją funkciją. Ta funkcija turėtų suteikti galimybę bendradarbiauti ir kurti partnerystę su pilietine visuomene opiais žmogaus teisių ir demokratijos klausimais, tokiais kaip migrantų naudojimosi žmogaus teisėmis ir prieglobsčio prašytojų ir šalies viduje perkeltų asmenų teisės, ir sudarys sąlygas lanksčiai ir esant būtinybei aktyviai reaguoti į kintančias aplinkybes arba paramos gavėjų poreikius ar krizės laikotarpius. Šiuo reglamentu Sąjungai taip pat turėtų būti suteikta galimybė numatyti ir remti konkrečius tikslus ir priemones tarptautiniu lygiu, kurie nėra susiję geografiškai ar su krizėmis ir kuriems reikia taikyti tarptautinį požiūrį arba kurie gali apimti veiksmus ir Sąjungoje, ir įvairiose trečiosiose šalyse. Be to, šis reglamentas turėtų sudaryti būtiną pagrindą veiksmams, kaip antai paramai nepriklausomoms Sąjungos atliekamoms rinkimų stebėjimo misijoms, kuriems reikalinga darni politika, vienoda valdymo sistema ir bendri veiklos standartai;
(17)
demokratijos plėtojimas ir stiprinimas pagal šį reglamentą gali potencialiai apimti strateginės paramos teikimą nacionaliniams demokratiniams parlamentams ir konstitucinėms asamblėjoms, visų pirma siekiant stiprinti jų gebėjimus remti ir plėtoti demokratinių reformų procesą;
(18)
Sąjunga ypač daug dėmesio turėtų skirti šalims ir skubos situacijoms, kuriose žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms kyla didžiausias pavojus ir kuriose tos teisės ir laisvės negerbiamos ypač akivaizdžiai ir sistemingai. Tokiais atvejais politiniai prioritetai turėtų būti skatinti laikytis atitinkamos tarptautinės teisės, teikti apčiuopiamą paramą ir veiklos priemones vietos pilietinei visuomenei ir prisidėti prie jos darbo, atliekamo labai sudėtingomis aplinkybėmis. Tokiose šalyse ar situacijose ir tam, kad patenkintų skubius žmogaus teisių gynėjų ir demokratijos srities aktyvistų apsaugos poreikius, Sąjunga turėtų turėti galimybę lanksčiai ir laiku reaguoti naudodama greitesnes ir lankstesnes administracines procedūras ir įvairius finansavimo mechanizmus. Tai turėtų būti ypač svarbu tais atvejais, kai pasirinkta procedūrinė tvarka galėtų daryti tiesioginį poveikį priemonių veiksmingumui arba pagalbos gavėjams galėtų kilti didelė bauginimo, keršijimo ar kitokia rizika;
(19)
konfliktinėse situacijose Sąjunga pagal atitinkamas ES gaires turėtų skatinti visas konflikto šalis laikytis savo teisinių įsipareigojimų pagal tarptautinę humanitarinę teisę. Be to, šalyse, kuriose vyksta pereinamasis procesas, Sąjungos pagalba pagal šį reglamentą turėtų būti remiama politinių subjektų, įsipareigojusių kurti demokratinę pliuralistinę daugiapartinę sistemą, atsiradimui tinkama aplinka. Šiuo reglamentu taip pat turėtų būti siekiama remti demokratines struktūras, įgaliojimų pasidalijimą ir atskaitingas viešąsias institucijas;
(20)
ES rinkimų stebėjimo misijos svariai ir sėkmingai prisideda prie demokratinių procesų trečiosiose šalyse. Tačiau demokratijos propagavimas ir rėmimas yra kur kas daugiau nei tik rinkimų procesas, todėl reikėtų atsižvelgti į visus rinkimų ciklo etapus. Taigi išlaidos ES rinkimų stebėjimo misijoms neturėtų sudaryti neproporcingai didelės viso pagal šį reglamentą galimo finansavimo dalies;
(21)
turėtų būti pabrėžta ES specialiojo įgaliotinio žmogaus teisių klausimais pareigų sukūrimo svarba. ES specialusis įgaliotinis žmogaus teisių klausimais turėtų prisidėti prie Sąjungos veiksmų ir žmogaus teisių politikos vieningumo, suderinamumo bei veiksmingumo ir turėtų padėti užtikrinti, kad visos Sąjungos priemonės būtų naudojamos ir valstybių narių veiksmai būtų vykdomi nuosekliai, kad būtų pasiekti Sąjungos politikos tikslai;
(22)
Sąjunga turėtų siekti kuo efektyviau naudoti turimus išteklius, kad jos išorės veiksmų poveikis būtų optimalus. Tai turėtų būti pasiekta užtikrinus Sąjungos išorės veiksmų priemonių nuoseklumą bei tarpusavio papildomumą ir šio reglamento, kitų Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių bei kitų sričių Sąjungos politikos sinergiją. Be to, pagal Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemones sukurtos programos turėtų vienos kitas stiprinti;
(23)
Sąjunga ir valstybės narės ankstyvame programavimo proceso etape turi siekti reguliariai keistis informacija ir konsultuotis tarpusavyje, kad skatintų savo atitinkamos veiklos tarpusavio papildomumą. Be to, Sąjunga turėtų konsultuotis su kitais paramos teikėjais ir atitinkamais subjektais;
(24)
prireikus Komisija ir Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT) turėtų reguliariai ir dažnai keistis nuomonėmis ir informacija su Europos Parlamentu. Be to, Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų būti suteikta galimybė susipažinti su dokumentais, kad jie galėtų naudotis teise tikrinti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011 (6) turėdami reikiamą informaciją. Imantis priemonių pagal šį reglamentą turėtų būti tinkamai atsižvelgiama į Europos Parlamento ir Tarybos nuomonę;
(25)
Sąjunga, atitinkamais atvejais pasitelkdama savo delegacijas, turėtų kuo anksčiau programavimo proceso metu siekti reguliariai keistis informacija ir konsultuotis su pilietine visuomene visais lygiais, be kita ko, trečiosiose šalyse, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos pilietinės visuomenės atitinkamam dalyvavimui ir būtų užtikrintas reikšmingas jos dalyvavimas tame procese;
(26)
siekiant pritaikyti šio reglamento taikymo sritį prie sparčiai kintančios padėties trečiosiose šalyse, pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl šio reglamento priede nustatytų prioritetų. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(27)
įgyvendinimo įgaliojimais, susijusiais su pagal šį reglamentą remiamų veiksmų programavimu ir finansavimu, turėtų būti naudojamasi laikantis Reglamento (ES) Nr. 182/2011. Atsižvelgiant į tų įgyvendinimo aktų pobūdį, ypač į tai, kad jais nustatomos politikos gairės, ir į jų finansinį poveikį, juos priimant iš esmės turėtų būti taikoma nagrinėjimo procedūra, išskyrus techninių įgyvendinimo priemonių, susijusių su nedideliu finansiniu poveikiu, atvejus;
(28)
Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo bendros taisyklės ir procedūros nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 236/2014 (7);
(29)
šiuo reglamentu jo taikymo laikotarpiui nustatomas finansinis paketas, kuris Europos Parlamentui ir Tarybai metinės biudžeto procedūros metu turi būti svarbiausia orientacinė suma pagal 2013 m. gruodžio 2 d. Tarpinstitucinio Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (8) 17 punktą;
(30)
EIVT struktūra ir veikimas nustatyti Tarybos sprendime 2010/427/ES (9);
(31)
kadangi šio reglamento tikslų, t. y. propaguoti demokratiją ir žmogaus teises visame pasaulyje, valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomų veiksmų masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi ES sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(32)
tikslinga užtikrinti sklandų perėjimą be pertraukų nuo Reglamento (EB) Nr. 1889/2006 prie šio reglamento ir šio reglamento taikymo trukmę suderinti su Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (10) taikymo trukme. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir tikslai
Šiuo reglamentu nustatoma Europos demokratijos ir žmogaus teisių rėmimo priemonė 2014-2020 m. (toliau - EDŽTRP), pagal kurią Sąjunga teikia pagalbą demokratijos ir teisinės valstybės, pagarbos visoms žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms vystymui ir stiprinimui.
Tokia pagalba visų siekiama:
a)
remti, plėtoti ir stiprinti demokratiją trečiosiose šalyse stiprinant dalyvaujamąją ir atstovaujamąją demokratiją bei bendrą demokratinį ciklą, visų pirma stiprinant aktyvų pilietinės visuomenės vaidmenį šiame cikle ir teisinę valstybę bei gerinant rinkimų procesų patikimumą, visų pirma vykdant ES rinkimų stebėjimo misijas;
b)
didinti pagarbą žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ir skatinti jų paisyti, kaip išdėstyta JT Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje ir kituose tarptautiniuose bei regioniniuose žmogaus teisių apsaugos dokumentuose, stiprinti jų apsaugą, propagavimą, įgyvendinimą ir stebėseną, visų pirma remiant atitinkamas pilietinės visuomenės organizacijas, žmogaus teisių gynėjus ir represijų bei pažeidimų aukas.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Sąjungos pagalba dėmesys skiriamas šioms sritims:
a)
parama dalyvaujamajai ir atstovaujamajai demokratijai bei jų stiprinimu, vadovaujantis bendru demokratinio ciklo požiūriu, įskaitant parlamentinę demokratiją, ir parama demokratizacijos procesams vietos, nacionaliniu ir tarptautiniu lygiais, daugiausia pasitelkiant pilietinės visuomenės organizacijas, inter alia:
i)
skatinant asociacijų ir susirinkimų laisvę, nekliudomą asmenų judėjimą, nuomonės ir saviraiškos laisvę, įskaitant politinę, meninę ir kultūrinę saviraišką, nekliudomą prieigą prie informacijos, laisvą spaudą ir nepriklausomą pliuralistinę tradicinę bei IRT grindžiamą žiniasklaidą, interneto laisvę ir kovos su administracinėmis kliūtimis naudotis šiomis laisvėmis priemones, įskaitant kovą su cenzūra, visų pirma priimant ir įgyvendinant atitinkamus teisės aktus;
ii)
stiprinant teisinę valstybę, skatinant teismų ir įstatymų leidžiamosios valdžios nepriklausomybę, remiant ir vertinant teisines bei institucines reformas bei jų įgyvendinimą ir propaguojant teisę kreiptis į teismą, taip pat remiant nacionalines žmogaus teisių institucijas;
iii)
remiant ir stiprinant Tarptautinį baudžiamąjį teismą, ad hoc tarptautinius baudžiamuosius teismus ir pereinamojo laikotarpio teisingumo sistemos procesus, taip pat tiesos ir susitaikymo priemones;
iv)
remiant perėjimą prie demokratijos ir reformas, kuriomis siekiama užtikrinti veiksmingą ir skaidrią demokratinę ir šalies vidaus atskaitomybę ir priežiūrą, be kita ko, saugumo ir teisingumo sektoriuose, ir stiprinant kovos su korupcija priemones;
v)
skatinant politinį pliuralizmą ir demokratinį politinį atstovavimą, taip pat skatinant moterų ir vyrų, visų pirma socialiai atskirtų ir pažeidžiamų grupių atstovų, tiek kaip rinkėjų, tiek kaip kandidatų, politinį dalyvavimą demokratinių reformų procese vietos, regionų ir nacionaliniu lygiu;
vi)
stiprinant vietos demokratiją užtikrinant geresnį pilietinės visuomenės organizacijų ir vietos valdžios institucijų bendradarbiavimą, tokiu būdu gerinant politinį atstovavimą artimiausiu piliečiams lygmeniu;
vii)
skatinant moterų ir vyrų dalyvavimą lygiomis teisėmis visuomeniniame, ekonominiame ir politiniame gyvenime, taip pat remiant lyčių lygybę, moterų dalyvavimą sprendimų priėmimo procesuose ir politinį atstovavimą moterims, visų pirma politinio pereinamojo, demokratizacijos ir valstybės kūrimo procesų metu;
viii)
skatinant neįgaliųjų dalyvavimą lygiomis teisėmis visuomeniniame, ekonominiame ir politiniame gyvenime, įskaitant priemones, kuriomis sudaromos palankesnės sąlygos naudotis susijusiomis laisvėmis, taip pat remiant jų lygias galimybes, nediskriminavimą ir politinį atstovavimą jiems;
ix)
remiant priemones, kuriomis siekiama sudaryti palankesnes sąlygas taikiam visuomenės sluoksnių susitaikymui, įskaitant paramą pasitikėjimo stiprinimo priemonėms, susijusioms su žmogaus teisėmis ir demokratizacija;
b)
žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių rėmimu ir gynimu, kaip skelbiama JT Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje ir kituose tarptautiniuose bei regioniniuose dokumentuose pilietinių, politinių, ekonominių, socialinių ir kultūrinių teisių srityje, daugiausia pasitelkiant pilietinės visuomenės organizacijas, inter alia:
i)
mirties bausmės panaikinimui ir moratoriumų nustatymui siekiant ją panaikinti, ir, kai ji vis dar taikoma, jos panaikinimo propagavimui ir būtiniausių tarptautinių standartų laikymuisi;
ii)
kankinimo, netinkamo elgesio ir kitokio žiauraus, nežmoniško ir žeminančio elgesio ar baudimo, taip pat asmenų prievartinio dingimo atvejų prevencijai ir kankinimo aukų reabilitacijai;
iii)
žmogaus teisių gynėjų rėmimui, apsaugai ir pagalbai jiems, be kita ko, tenkinant skubius jų apsaugos poreikius, pagal JT deklaracijos dėl žmogaus teisių gynėjų 1 straipsnį; siekiant šių tikslų. įskaitant ilgesnio laikotarpio paramą ir galimybę gauti prieglobstį, galėtų būti taikomas žmogaus teisių gynėjų mechanizmas;
iv)
kovai su rasizmu ir ksenofobija, taip pat įvairių rūšių diskriminacija, įskaitant diskriminaciją dėl lyties, rasės, odos spalvos, kastos, etninės ar socialinės kilmės, genetinių ypatybių, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitų pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, nuosavybės, luomo, negalios, amžiaus, seksualinės orientacijos ir lytinės tapatybės;
v)
minties, sąžinės ir religijos ar tikėjimo laisvei, be kita ko, imantis priemonių, skirtų visų formų neapykantai, netolerancijai ir diskriminacijai dėl religijos ar tikėjimo panaikinti, ir skatinant toleranciją bei pagarbą religijų ir kultūrų įvairovei visuomenėse ir tarp jų;
vi)
čiabuvių tautų teisėms, kaip išdėstyta JT deklaracijoje dėl čiabuvių tautų teisių, inter alia, pabrėžiant jų dalyvavimo su jais susijusių projektų rengime svarbą ir teikiant paramą siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jų bendravimui su tarptautiniais mechanizmais ir dalyvavimui juose;
vii)
asmenų, priklausančių tautinėms ar etninėms, religinėms ir kalbinėms mažumoms, teisėms, kaip išdėstyta JT tautinėms arba etninėms, religinėms ir kalbinėms mažumoms priklausančių asmenų teisių deklaracijoje;
viii)
lesbiečių, gėjų, biseksualių, translyčių ir interseksualių asmenų (LGBTI) teisėms, įskaitant priemones, kuriomis siekiama dekriminalizuoti homoseksualumą, kovoti su homofobiniu ir transfobiniu smurtu ir persekiojimu, taip pat skatinti LGBTI asmenų susirinkimų, asociacijų ir saviraiškos laisvę;
ix)
moterų teisėms, išdėstytoms JT konvencijoje dėl visų formų diskriminacijos panaikinimo moterims ir jos fakultatyviniame protokole, įskaitant priemones, kuriomis kovojama su visų rūšių smurtu prieš moteris ir mergaites, visų pirma moterų lyties organų žalojimu, priverstinėmis ir iš anksto suplanuotomis santuokomis, nusikaltimais dėl garbės, smurtu šeimoje ir seksualiniu smurtu ir prekyba moterimis ir mergaitėmis;
x)
vaiko teisėms, išdėstytoms JT vaiko teisių konvencijoje ir jos fakultatyviniuose protokoluose, įskaitant kovą su vaikų darbu, prekyba vaikais ir vaikų prostitucija, taip pat vaikų ėmimu į kariuomenę ir vaikų kareivių naudojimu, taip pat vaikų apsaugą nuo diskriminacijos neatsižvelgiant į jų rasę, odos spalvą, lytį, kalbą, religiją ar tikėjimą, politines ar kitas pažiūras, nacionalinę, etninę ar socialinę kilmę, nuosavybę, negalią, luomą ar kitas aplinkybes;
xi)
neįgaliųjų teisėmis, kaip išdėstyta JT neįgaliųjų teisių konvencijoje;
xii)
ekonominėms, socialinėms ir kultūrinėms teisėms, įskaitant teisę į tinkamą gyvenimo lygį, ir pagrindiniams darbo standartams;
xiii)
įmonių socialinei atsakomybei, visų pirma įgyvendinant JT pagrindinius verslo ir žmogaus teisių principus, taip pat laisvei užsiimti verslu, kaip išdėstyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 straipsnyje;
xiv)
švietimui, mokymui ir stebėsenai žmogaus teisių ir demokratijos srityje;
xv)
paramai vietos, regioninėms, nacionalinėms arba tarptautinėms pilietinės visuomenės organizacijoms, dalyvaujančioms saugant, propaguojant ar ginant žmogaus teises ir pagrindines laisves;
xvi)
pagerintų sąlygų ir standartų laikymosi kalėjimuose propagavimui, kad jie atitiktų žmogaus orumo ir pagrindinių teisių reikalavimus;
c)
tarptautinės žmogaus teisių, teisingumo, lyčių lygybės, teisinės valstybės ir demokratijos apsaugos, taip pat tarptautinės humanitarinės teisės rėmimo sistemos stiprinimu, visų pirma:
i)
teikiant paramą tarptautinėms ir regioninėms priemonėms ir įstaigoms žmogaus teisių, teisingumo, teisinės valstybės ir demokratijos srityse;
ii)
skatinant pilietinės visuomenės bendradarbiavimą su tarptautinėmis ir regioninėmis tarpvyriausybinėmis organizacijomis, taip pat remiant pilietinės visuomenės veiklą, įskaitant nevyriausybinių organizacijų gebėjimų stiprinimą siekiant skatinti ir stebėti tarptautinių ir regioninių priemonių, susijusių su žmogaus teisėmis, teisingumu, teisine valstybe ir demokratija, įgyvendinimą;
iii)
organizuojant mokymą tarptautinės humanitarinės teisės klausimais, skleidžiant apie ją informaciją ir remiant jos vykdymą;
d)
pasitikėjimo demokratinių rinkimų procesais ir įstaigomis, taip pat jų patikimumo bei skaidrumo didinimu visais rinkimų ciklo etapais, visų pirma:
i)
vykdant ES rinkimų stebėjimo misijas ir kitas rinkimų procesų stebėsenos priemones;
ii)
prisidedant prie vietos pilietinės visuomenės organizacijų rinkimų stebėjimo gebėjimų ugdymo regioniniu ir vietos lygiais ir remiant jų iniciatyvas skatinti dalyvavimą rinkimų procese ir su juo susijusioje tolesnėje veikloje;
iii)
remiant priemones, skirtas nuosekliam rinkimų procesų integravimui į demokratinį ciklą, platinant informaciją apie ES rinkimų stebėjimo misijų rekomendacijas ir jas įgyvendinant, visų pirma bendradarbiaujant su pilietinės visuomenės organizacijomis, taip pat bendradarbiaujant su atitinkamomis viešosiomis institucijomis, įskaitant parlamentus ir vyriausybes, laikantis šio reglamento;
iv)
propaguojant taikius rinkimų procesų rezultatus, rinkiminio smurto mažinimą ir tai, kad visi visuomenės sluoksniai pripažintų patikimus rezultatus.
2. Visais atvejais, kai tai svarbu šiame reglamente nurodytoms priemonėms, atsižvelgiama į nediskriminavimo bet kokiu pagrindu, lyčių aspekto integravimo, dalyvavimo, įgalinimo, atskaitomybės, atvirumo ir skaidrumo principus.
3. Šiame reglamente nurodytos priemonės įgyvendinamos trečiųjų šalių teritorijoje arba yra tiesiogiai susijusios su trečiosiose šalyse susidarančiomis situacijomis, arba su pasaulinio masto ar regioniniais veiksmais.
4. Šiame reglamente nurodytomis priemonėmis atsižvelgiama į konkrečias krizės ar skubos atvejų ypatybes ir į šalis ar situacijas, kuriose esama rimtos pagrindinių laisvių stokos, žmonių saugumui kyla didžiausia rizika ar žmogaus teisių organizacijos ir gynėjai veikia sudėtingiausiomis sąlygomis.
3 straipsnis
Sąjungos pagalbos koordinavimas, nuoseklumas ir papildomumas
1. Pagal šį reglamentą teikiama Sąjungos pagalba atitinka bendrą Sąjungos išorės veiksmų sistemą, ir ja papildoma pagal kitas išorės pagalbos priemones arba susitarimus teikiama pagalba.
2. Siekdamos didinti Sąjungos išorės veiksmų veiksmingumą, nuoseklumą ir darnumą, Sąjunga ir valstybės narės ankstyvame programavimo proceso etape siekia reguliariai keistis informacija ir konsultuotis tarpusavyje, kad skatintų savo atitinkamos veiklos papildomumą ir nuoseklumą tiek sprendimų priėmimo lygiu, tiek veiksmų vietoje. Tokios konsultacijos gali paskatinti vykdyti Sąjungos ir valstybių narių bendrą programavimą arba bendrą veiklą. Be to, Sąjunga konsultuojasi su kitais paramos teikėjais ir subjektais.
3. Prireikus Komisija ir EIVT reguliariai keičiasi nuomonėmis ir informacija su Europos Parlamentu.
4. Sąjunga siekia reguliariai keistis informacija ir konsultuotis su pilietine visuomene visais lygiais, įskaitant trečiosiose šalyse. Visų pirma, kai tai įmanoma ir vadovaudamasi atitinkamomis procedūromis, Sąjunga teikia technines gaires ir paramą, susijusią paraiškų teikimo procedūromis.
4 straipsnis
Bendras programavimo ir įgyvendinimo pagrindas
1. Sąjungos pagalba pagal šį reglamentą įgyvendinama laikantis Reglamento (ES) Nr. 236/2014 ir taikant toliau nurodytas priemones:
a)
strateginius dokumentus, kaip nurodyta 5 straipsnyje, ir, atitinkamais atvejais, patikslintas jų redakcijas;
b)
metines veiksmų programas, individualias priemones ir paramos priemones pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 2 ir 3 straipsnius;
c)
specialias priemones pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 2 straipsnį.
2. Jeigu programavimas arba programų peržiūros atliekamos paskelbus Reglamento (ES) Nr. 236/2014 17 straipsnyje nurodytą laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą (toliau - laikotarpio vidurio peržiūros ataskaita,) atsižvelgiama į toje ataskaitoje pateiktus rezultatus, nustatytus faktus ir išvadas.
5 straipsnis
Strateginiai dokumentai
1. Strateginiuose dokumentuose, remiantis Sąjungos prioritetais, tarptautine padėtimi ir pagrindinių partnerių veikla, nustatoma Sąjungos pagalbos teikimo pagal šį reglamentą strategija. Jie dera su bendru šio reglamento tikslu, kitais tikslais, taikymo sritimi ir principais.
2. Strateginiuose dokumentuose nustatomos Sąjungai finansuoti šio reglamento galiojimo laikotarpiu atrinktos prioritetinės sritys, konkretūs tikslai, numatomi rezultatai ir veiklos rezultatų rodikliai. Šiuose dokumentuose taip pat nurodomas orientacinis lėšų bendras paskirstymas ir paskirstymas pagal prioritetines sritis, tam tikrais atvejais nurodant intervalą.
3. Strateginiai dokumentai tvirtinami laikantis Reglamento (ES) Nr. 236/2014 16 straipsnio 3 dalyje nustatytos nagrinėjimo procedūros. Strateginiai dokumentai atnaujinami tokia pat tvarka, jei tai būtina iš esmės pasikeitus aplinkybėms ir politikai.
6 straipsnis
Teminiai prioritetai ir deleguotieji įgaliojimai
Konkretūs tikslai ir prioritetai, kurių turi būti siekiama teikiant Sąjungos pagalbą pagal šį reglamentą, išvardyti priede.
Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami priede nustatyti teminiai prioritetai. Visų pirma, paskelbus laikotarpio vidurio peržiūros ataskaitą ir remiantis joje pateiktomis rekomendacijomis, Komisija ne vėliau kaip 2018 m. kovo 31 d. priima deleguotąjį aktą, kuriuo iš dalies keičiamas priedas.
7 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti 6 straipsnyje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 6 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šio reglamento galiojimo laikotarpiui.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 6 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 6 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
8 straipsnis
Komitetas
Komisijai padeda Demokratijos ir žmogaus teisių komitetas. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
9 straipsnis
Galimybė susipažinti su dokumentais
Kad Europos Parlamentas ir Taryba galėtų naudotis savo teise tikrinti turėdami reikiamą informaciją, jiems, laikantis taikytinų taisyklių, suteikiama galimybė susipažinti su visais tam reikalingais EDŽTRP dokumentais.
10 straipsnis
Finansinis paketas
Šio reglamento įgyvendinimo 2014-2020 m. laikotarpiu finansinis paketas yra 1 332 752 000 EUR.
Metinius asignavimus patvirtina Europos Parlamentas ir Taryba, neviršydami daugiametėje finansinėje programoje nustatytų ribų.
11 straipsnis
Europos išorės veiksmų tarnyba
Šis reglamentas taikomas laikantis Sprendimo 2010/427/ES.
12 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. kovo 11 d.