NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 316/2014
ze dne 21. března 2014
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie dohod o převodu technologií
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě (1), a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení,
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi formou nařízení použít čl. 101 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií a odpovídající jednání ve vzájemné shodě, kterých se účastní pouze dva podniky a na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy.
(2)
Na základě nařízení č. 19/65/EHS přijala Komise zejména nařízení (ES) č. 772/2004 (2). Nařízení (ES) č. 772/2004 definuje kategorie dohod o převodu technologií, u nichž měla Komise za to, že zpravidla splňují podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k celkově pozitivním zkušenostem s používáním uvedeného nařízení, jehož použitelnost skončí dnem 30. dubna 2014, a k dalším zkušenostem získaným od jeho přijetí je vhodné přijmout nové nařízení o blokové výjimce.
(3)
Toto nařízení by mělo splňovat dva požadavky: zajistit účinnou ochranu hospodářské soutěže a přiměřenou právní jistotu pro podniky. Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dohled a právní rámec.
(4)
Předmětem dohod o převodu technologií je udělení licence na technologická práva. Takovéto dohody zpravidla zvyšují hospodářskou výkonnost a podporují hospodářskou soutěž, protože mohou snížit zdvojení výzkumu a vývoje, posílit podněty pro provádění nového výzkumu a vývoje, podpořit inkrementální inovace, usnadnit rozšiřování technologií a mohou vyvolat hospodářskou soutěž na výrobkových trzích.
(5)
Pravděpodobnost, že účinky zvyšující výkonnost a podporující hospodářskou soutěž převáží nad zápornými účinky na hospodářskou soutěž, které jsou způsobeny omezeními obsaženými v dohodách o převodu technologií, závisí na tržní síle dotyčných podniků a v důsledku toho na rozsahu, v jakém jsou tyto podniky vystaveny soutěži ze strany jiných podniků, které disponují náhradními technologiemi nebo vyrábějí náhradní výrobky.
(6)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody o převodu technologií mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence. Na uvedené dohody by se mělo vztahovat i tehdy, jestliže obsahují omezení pro více než jednu rovinu obchodu, například když je nabyvateli licence uložena povinnost vybudovat zvláštní distribuční systém a když je mu stanoveno, jaké závazky musí nebo může uložit prodejcům výrobků vyrobených v licenci. Tato omezení a tyto závazky by však měly být v souladu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na dodavatelské a distribuční dohody, která jsou stanovena v nařízení Komise (EU) č. 330/2010 (3). Dodavatelské a distribuční dohody mezi nabyvatelem licence a odběrateli jeho smluvních výrobků by však neměly být tímto nařízením vyňaty.
(7)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody, v nichž poskytovatel licence dovoluje nabyvateli licence a/nebo jednomu či několika jeho subdodavatelům využívat licencovaná technologická práva, případně po dalších výzkumných a vývojových činnostech nabyvatele licence a/nebo jeho subdodavatelů, k produkci zboží nebo služeb. Nemělo by se vztahovat na udělování licencí v souvislosti s dohodami o výzkumu a vývoji, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1217/2010 (4), nebo na udělování licencí v souvislosti se specializačními dohodami, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1218/2010 (5). Nemělo by se rovněž vztahovat na dohody, jejichž účel spočívá v pouhé reprodukci a distribuci výrobků chráněných autorskými právy k programovému vybavení, neboť předmětem takovýchto dohod není udělení licence na technologii k výrobním účelům; tyto dohody jsou spíše podobné distribučním dohodám. Nařízení by se nemělo vztahovat ani na dohody o zřizování technologických „poolů“, to znamená dohody, jejichž cílem je seskupení technologií s cílem udělit na ně licence třetím stranám, ani na dohody, kterými jsou těmto třetím stranám poskytovány licence na technologie seskupené do „poolu“.
(8)
Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nutno vymezit ty dohody o převodu technologií, na něž by se mohl vztahovat čl. 101 odst. 1 Smlouvy. V rámci individuálního posuzování dohod podle čl. 101 odst. 1 je třeba vzít v úvahu několik faktorů, zejména strukturu a dynamiku relevantních trhů technologií a výrobků.
(9)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Za účelem využití výhod převodu technologií a splnění s ním spojených cílů by se toto nařízení mělo vztahovat nejen na převod technologií jako takový, ale i na jiná ustanovení obsažená v dohodách o převodu technologií, nakolik jsou tato ustanovení přímo spojena s výrobou či prodejem smluvních výrobků.
(10)
V případě dohod o převodu technologií mezi soutěžiteli lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud společný podíl stran na relevantních trzích nepřekročí 20 %.
(11)
V případě dohod o převodu technologií mezi stranami nenacházejícími se v soutěžním vztahu lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud jednotlivý podíl každé ze stran na relevantních trzích nepřekročí 30 %.
(12)
Je-li použitelný práh podílu na trhu překročen na jednom nebo na více výrobkových trzích či trzích technologií, bloková výjimka by se na dohodu neměla použít, pokud jde o dotyčné relevantní trhy.
(13)
Nelze mít bez dalšího za to, že nad těmito prahy podílu na trhu spadají dohody o převodu technologií pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Na dohody o udělení výhradní licence mezi podniky, které se nenacházejí v soutěžním vztahu, se například čl. 101 odst. 1 Smlouvy často nevztahuje. Ani při překročení těchto prahů podílu na trhu nelze mít bez dalšího za to, že dohody o převodu technologií, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky. Nelze ovšem ani předpokládat, že obvykle přinesou objektivní výhody takové povahy a rozsahu, aby vyvážily nevýhody, které způsobily pro hospodářskou soutěž.
(14)
Toto nařízení by nemělo sloužit k uplatnění výjimky na dohody o převodu technologií, které obsahují omezení, jež nejsou nezbytná pro zlepšení výroby nebo distribuce. Zejména dohody o převodu technologií, které obsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, jako je stanovení cen vůči třetím stranám, by měly být bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu vyloučeny z možnosti využití blokové výjimky podle tohoto nařízení. U těchto tak zvaných tvrdých omezení by měla být celá dohoda vyloučena z možnosti využití blokové výjimky.
(15)
Za účelem zachování inovačních pobídek a zajištění vhodného uplatnění práv duševního vlastnictví by měla být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučena určitá omezení. Zejména by měly být vyloučeny určité závazky udělit zpětně licenci poskytovateli licence a doložky o nenapadnutí práv. Jestliže je takové omezení obsaženo v licenční dohodě, mělo by být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučeno pouze dané omezení.
(16)
Prostřednictvím prahů podílů na trhu, vyloučení dohod o převodu technologií, které obsahují omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, z možnosti uplatnění blokové výjimky a prostřednictvím omezení vyloučených podle tohoto nařízení by mělo být obecně zajištěno, že dohody, na které se bloková výjimka použije, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků.
(17)
Podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (6) může Komise odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy. To může nastat zejména v případě, že jsou oslabeny inovační pobídky nebo že je bráněno přístupu na trh.
(18)
Podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 může orgán pro hospodářskou soutěž členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na celém území členského státu nebo na jeho části, pokud dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto v konkrétním případě na celém území členského státu nebo na jeho části dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a pokud má toto území nebo jeho část všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(19)
Za účelem zesílení dohledu nad paralelními sítěmi dohod o převodu technologií, které mají podobné omezující účinky a které se týkají více než 50 % daného trhu, může Komise formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií obsahující zvláštní omezení vztahující se k dotyčnému trhu, a tak obnovit plnou použitelnost článku 101 Smlouvy na tyto dohody,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení platí tyto definice:
a)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
b)
„technologickými právy“ se rozumí know-how, jakož i následující práva nebo kombinace těchto práv, včetně přihlášek či žádostí o zápis těchto práv:
i)
patenty,
ii)
užitné vzory,
iii)
práva k průmyslovým vzorům,
iv)
topografie polovodičových výrobků,
v)
doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, pro které lze takováto osvědčení získat,
vi)
osvědčení šlechtitelů rostlin, a
vii)
autorská práva k programovému vybavení;
c)
„dohodou o převodu technologií“ se rozumí:
i)
dohoda o udělení licence na technologická práva uzavřená mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků nabyvatelem licence a/nebo jeho subdodavatelem (subdodavateli),
ii)
postoupení technologických práv mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků, pokud část rizika spojeného s využíváním technologie zůstane na postupiteli;
d)
„vzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, při níž si dva podniky v téže smlouvě či v samostatných smlouvách vzájemně udělí licenci na technologická práva, přičemž se tyto licence týkají konkurenčních technologií nebo je lze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
e)
„nevzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, kterou jeden podnik uděluje licenci na technologická práva druhému podniku nebo kterou si takovou licenci vzájemně udělí dva podniky, přičemž se tyto licence netýkají konkurenčních technologií ani je nelze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
f)
„výrobkem“ rozumí zboží nebo služba, včetně zboží nebo služby ve formě polotovaru nebo v konečné podobě;
g)
„smluvním výrobkem“ se rozumí výrobek vyrobený přímo či nepřímo na základě licencovaných technologických práv;
h)
„práva duševního vlastnictví“ zahrnují práva k průmyslovému vlastnictví, zejména patenty a ochranné známky, autorská práva a práva s ním související;
i)
pojmem „know-how“ se rozumí soubor praktických znalostí, které jsou získány zkušenostmi a pokusy:
i)
které jsou tajné, to znamená, že nejsou všeobecně známé a nejsou snadno přístupné,
ii)
které jsou podstatné, to znamená, že jsou důležité a užitečné pro výrobu smluvních výrobků, a
iii)
které jsou identifikované, to znamená, že jsou dostatečně úplným způsobem popsané, takže lze prověřit, zda splňují kritéria tajnosti a podstatnosti;
j)
„relevantním výrobkovým trhem“ se rozumí trh pro smluvní výrobky a jejich náhrady, to znamená všechny výrobky, které kupující na základě jejich vlastností, cen a účelu použití považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné;
k)
„relevantním trhem technologií“ se rozumí trh s licencovanými technologickými právy a jejich náhradami, to znamená se všemi takovými technologickými právy, která nabyvatel licence na základě jejich povahy, licenčních poplatků, které z nich plynou, a účelu použití považuje za zaměnitelná nebo nahraditelná;
l)
„relevantním zeměpisným trhem“ se rozumí oblast, v níž se dotyčné podniky účastní nabídky výrobků a poptávky po nich nebo udělování či nabývání licencí na technologická práva, v níž jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a která může být odlišena od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zřetelně odlišné;
m)
„relevantním trhem“ se rozumí kombinace relevantního výrobkového trhu či relevantního trhu technologií s relevantním zeměpisným trhem;
n)
„soutěžícími podniky“ se rozumí podniky, které spolu soutěží na relevantním trhu, přičemž:
i)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se udělují licence na technologická práva, jsou takové podniky, které udělují licence na konkurenční technologická práva (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu),
ii)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se prodávají smluvní výrobky, jsou takové podniky, které by bez dohody o převodu technologií působily na relevantních trzích, na nichž jsou prodávány smluvní výrobky (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu), nebo které by bez dohody o převodu technologií za opodstatněných předpokladů a nikoli jen čistě teoreticky při nepatrném trvalém zvýšení relativních cen pravděpodobně v krátkém čase provedly dodatečné investice nebo nesly jiné transformační náklady nutné k tomu, aby vstoupily na relevantní trhy (potenciální soutěžitelé na relevantním trhu);
o)
„systémem selektivní distribuce“ se rozumí systém distribuce, v němž se poskytovatel licence zaváže udělovat licence na výrobu smluvních výrobků přímo nebo nepřímo pouze nabyvatelům licence, kteří budou vybráni na základě stanovených kritérií, a v němž se tito nabyvatelé licence zaváží, že na území, které si poskytovatel licence pro používání tohoto systému vyhradil, nebudou smluvní výrobky prodávat neschváleným distributorům;
p)
„výhradní licencí“ se rozumí licence, podle níž poskytovatel licence sám nesmí vyrábět na základě licencovaných technologických práv a nesmí udělovat licence na tato práva třetím stranám, a to obecně nebo k určitému užití nebo na určitém území;
q)
„výhradním územím“ se rozumí území, v němž smí smluvní výrobky vyrábět pouze jeden podnik, ale v němž je přesto možné povolit jinému nabyvateli licence výrobu smluvních výrobků na tomto území pouze pro určitého zákazníka, jestliže druhá licence byla udělena, aby se pro tohoto zákazníka vytvořil alternativní zdroj dodávek;
r)
„výhradní skupinou zákazníků“ se rozumí skupina zákazníků, které smí aktivně prodávat smluvní výrobky vyráběné licencovanou technologií pouze jedna strana dohody o převodu technologií.
2. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy „podnik“, „poskytovatel licence“ a „nabyvatel licence“ i propojené podniky.
„Propojenými podniky“ se rozumějí:
a)
podniky, ve kterých jedna smluvní strana dohody o převodu technologií přímo nebo nepřímo:
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii)
má právo řídit záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, jenž je smluvní stranou dohody o převodu technologií, vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
c)
podniky, v nichž podnik uvedený v písmenu b) má přímo či nepřímo práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d)
podniky, v nichž jedna smluvní strana dohody o převodu technologií spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenu a), b) nebo c), nebo v nichž dva nebo více posledně zmíněných podniků mají společně práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e)
podniky, v nichž jsou práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) vykonávány společně:
i)
smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo příslušnými s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d), nebo
ii)
jednou nebo více smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo jedním nebo více s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d) a jedním nebo více třetími stranami.
Článek 2
Výjimka
1. Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy na dohody o převodu technologií nevztahuje.
2. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní v rozsahu, v němž dohody o převodu technologií obsahují omezení hospodářské soutěže, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Výjimka se uplatní, dokud licencovaná technologická práva nevyprší, nezaniknou nebo nejsou prohlášena za neplatná anebo - v případě know-how - dokud know-how zůstává tajné. Pokud se však know-how stane obecně známým v důsledku počínání nabyvatele licence, použije se výjimka po dobu trvání dohody.
3. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní rovněž na ustanovení v dohodách o převodu technologií, která se týkají nákupu výrobků nabyvatelem licence nebo která se týkají udělení licence na jiná práva duševního vlastnictví či know-how nebo postoupení těchto práv či know-how nabyvateli licence, nakolik se tato ustanovení přímo týkají výroby nebo prodeje smluvních výrobků.
Článek 3
Práh podílu na trhu
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že společný podíl stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 20 %.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že podíl žádné ze stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 30 %.
Článek 4
Tvrdá omezení
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama určovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám;
b)
omezení výroby s výjimkou omezení výroby smluvních výrobků, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě nebo jsou uložena pouze jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě;
c)
rozdělení trhů nebo zákazníků s výjimkou:
i)
závazku, který byl uložen poskytovateli licence a/nebo nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, nevyrábět na základě licencovaných technologických práv v rámci výhradního území vyhrazeného druhé straně a/nebo neprodávat aktivně a/nebo pasivně na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly vyhrazeny druhé straně,
ii)
omezení, uloženého v nevzájemné dohodě nabyvateli licence, aktivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly poskytovatelem licence přiděleny jinému nabyvateli licence, pokud se u posledně uvedeného nejedná o podnik, který v okamžiku uzavření licenční dohody nebyl soutěžícím podnikem vůči poskytovateli licence,
iii)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence, vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iv)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi;
d)
omezení možnosti nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva, nebo omezení možnosti kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama stanovovala cenu, za kterou prodává výrobky třetím stranám, aniž je dotčena možnost stanovovat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se tyto nerovnají v důsledku vyvíjení tlaku nebo vytváření pobídek jednou ze smluvních stran pevným nebo minimálním prodejním cenám;
b)
omezení území, na kterém smí nabyvatel licence pasivně prodávat smluvní výrobky, nebo okruh zákazníků, kterým smí nabyvatel licence tyto výrobky pasivně prodávat, s výjimkou:
i)
omezení pasivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, které jsou vyhrazeny poskytovateli licence,
ii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi,
iv)
omezení prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který působí na velkoobchodní úrovni,
v)
omezení prodeje neschváleným distributorům členy systému selektivní distribuce;
c)
omezení aktivního nebo pasivního prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který je členem systému selektivní distribuce a působí na maloobchodní úrovni, aniž je dotčena možnost zakázat členovi systému vykonávat činnost z neschválených poboček.
3. Jestliže smluvní strany nejsou v okamžiku uzavření dohody soutěžící podniky, ale stanou se jimi později, použije se po celou dobu trvání dohody odstavec 2 místo odstavce 1, jestliže dohoda nebude později zásadně pozměněna. Takovou změnou je i uzavření nové dohody o převodu technologií mezi smluvními stranami týkající se konkurenčních technologických práv.
Článek 5
Vyloučená omezení
1. Výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na žádný z následujících závazků obsažených v dohodách o převodu technologií:
a)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky nabyvatele licence udělit poskytovateli licence či třetí straně určené poskytovatelem licence výhradní licenci na zlepšení licencované technologie, která přinesl nabyvatel licence, nebo na nová použití této technologie, která zavedl nabyvatel licence, nebo na poskytovatele licence či třetí straně určené poskytovatelem licence úplně nebo částečně převést práva k uvedeným zlepšením nebo novým použitím licencované technologie;
b)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky smluvní strany nenapadnout platnost práv duševního vlastnictví, kterými disponuje druhá strana v rámci Unie, aniž je dotčena možnost v případě výhradní licence stanovit ukončení dohody o převodu technologií pro případ, že nabyvatel licence napadne platnost kteréhokoli licencovaného technologického práva.
2. Jestliže smluvní strany nejsou soutěžícími podniky, neuplatní se výjimka stanovená v článku 2 na přímé nebo nepřímé závazky, které omezují možnost nabyvatele licence využívat jeho vlastní technologická práva nebo možnost kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
Článek 6
Odnětí výjimky v jednotlivých případech
1. Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a zejména pokud:
a)
je omezen přístup technologií patřících třetím stranám na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod stejného druhu, které nabyvatelům licence zakazují používání technologií třetích stran;
b)
je omezen přístup potenciálních nabyvatelů licence na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí podobných omezujících dohod, které poskytovatelům licence zakazují udělování licencí jiným nabyvatelům licence, nebo protože jediný vlastník technologie udělující licenci na příslušná technologická práva uzavře výhradní licenci s nabyvatelem licence, který již působí na výrobkovém trhu na základě vzájemně nahraditelných technologických práv.
2. Jestliže má v konkrétním případě dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, na území členského státu nebo na jeho části, která vykazuje všechny znaky odděleného zeměpisného trhu, účinky, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, může orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu za stejných podmínek jako v odstavci 1 tohoto článku odejmout pro dotčené území podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 výhodu plynoucí z tohoto nařízení.
Článek 7
Nepoužití tohoto nařízení
1. Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise formou nařízení prohlásit, že v případech, kdy je více než 50 % relevantního trhu pokryto paralelními sítěmi dohod o převodu technologií stejného druhu, se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií, které obsahují zvláštní omezení hospodářské soutěže na tomto trhu.
2. Nařízení přijaté podle odstavce 1 se použije nejdříve šest měsíců po svém přijetí.
Článek 8
Použití prahu podílu na trhu
Na používání jednotlivých prahů podílu na trhu stanovených v článku 3 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; jestliže nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, pak lze stanovit podíl na trhu dotyčného podniku na základě odhadů založených na jiných důvěryhodných informacích o trhu, včetně objemů prodeje na trhu;
b)
podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c)
podíl na trhu podniků uvedených v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva nebo pravomoci uvedené v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. a);
d)
podíl poskytovatele licence na relevantním trhu s licencovanými technologickými právy se vypočítá na základě výskytu licencovaných technologických práv na relevantním (výrobkovém a zeměpisném) trhu (trzích), na kterém (kterých) se smluvní výrobky prodávají, tedy na základě údajů o prodeji smluvních výrobků vyrobených společně poskytovatelem a nabyvateli licence;
e)
jestliže podíl na trhu podle čl. 3 odst. 1 nebo 2 na počátku nepřesahuje 20 %, případně 30 %, ale následně vzroste nad tyto hranice, platí výjimka stanovená v článku 2 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 20 %, případně 30 % překročen poprvé.
Článek 9
Vztah k ostatním nařízením o blokových výjimkách
Toto nařízení se nevztahuje na licenční ujednání v dohodách o výzkumu a vývoji, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1217/2010, nebo ve specializačních dohodách, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1218/2010.
Článek 10
Přechodné období
Zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se nepoužije v období od 1. května 2014 do 30. dubna 2015 na dohody, jež byly dne 30. dubna 2014 již v platnosti a jež nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky podle tohoto nařízení, avšak které dne 30. dubna 2014 splňovaly podmínky pro uplatnění výjimky podle nařízení (ES) č. 772/2004.
Článek 11
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2014.
Jeho použitelnost končí dnem 30. dubna 2026.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2014.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 316/2014
2014 m. kovo 21 d.
dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo technologijų perdavimo susitarimų kategorijoms
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1965 m. kovo 2 d. Tarybos reglamentą Nr. 19/65/EEB dėl Sutarties 85 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims (1), ypač į jo 1 straipsnį,
paskelbusi šio reglamento projektą,
pasikonsultavusi su Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominavimo patariamuoju komitetu,
kadangi:
(1)
Reglamentu Nr. 19/65/EEB Komisija įgaliojama reglamentu taikyti Sutarties 101 straipsnio 3 dalį tik dviejų įmonių sudarytiems tam tikrų kategorijų technologijų perdavimo susitarimams ir atitinkamiems suderintiems veiksmams, kuriems taikoma Sutarties 101 straipsnio 1 dalis;
(2)
pagal Reglamentą Nr. 19/65/EEB Komisija visų pirma priėmė Reglamentą (EB) Nr. 772/2004 (2). Reglamentu (EB) Nr. 772/2004 nustatomos technologijų perdavimo susitarimų kategorijos, kurios, Komisijos manymu, paprastai tenkina Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas. Atsižvelgiant į bendrą teigiamą patirtį, įgytą taikant tą reglamentą, kuris nustoja galioti 2014 m. balandžio 30 d., ir į vėlesnę patirtį, įgytą po jo priėmimo, tikslinga priimti naują bendrosios išimties reglamentą;
(3)
šis reglamentas turėtų atitikti du reikalavimus - užtikrinti veiksmingą konkurencijos apsaugą ir suteikti įmonėms reikiamą teisinį saugumą. Siekiant tų tikslų, turėtų būti atsižvelgiama į poreikį kiek įmanoma, supaprastinti administracinę priežiūrą ir teisės aktų sistemą;
(4)
technologijų perdavimo susitarimai yra susiję su technologijos teisių licencijavimu. Tokiais susitarimais paprastai didinamas ekonominis veiksmingumas ir skatinama konkurencija, kadangi jais gali būti mažinamas mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros dubliavimas, stiprinama paskata imtis pirminių mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, stimuliuojamos laipsniškos naujovės, skatinama sklaida ir produkto rinkos konkurencija;
(5)
tikimybė, kad toks veiksmingumo didinimo ir konkurencijos skatinimo poveikis nusvers antikonkurencinį poveikį, atsirandantį dėl technologijų perdavimo susitarimuose nustatytų apribojimų, priklauso nuo atitinkamų įmonių galios rinkoje ir to, ar joms tenka konkuruoti su įmonėmis, turinčiomis nuosavus technologijos pakaitalus arba gaminančiomis produkto pakaitalus;
(6)
šis reglamentas turėtų būti taikomas tik licencijos išdavėjo ir licencijos gavėjo sudarytiems technologijų perdavimo susitarimams. Jis turėtų būti taikomas tokiems susitarimams net jei susitarime yra nustatytos sąlygos daugiau nei vienam prekybos lygmeniui, pvz., įpareigojant licencijos gavėją sukurti specialią platinimo sistemą ir nurodant įpareigojimus, kuriuos licencijos gavėjas turi arba gali nustatyti pagal licenciją pagamintų produktų perpardavėjams. Tačiau tokios sąlygos ir įpareigojimai turėtų atitikti tiekimo ir platinimo susitarimams taikomas konkurencijos taisykles, nustatytas Komisijos reglamente (ES) Nr. 330/2010 (3). Šiuo reglamentu nustatyta išimtis neturėtų būti taikoma licencijos gavėjo ir jo sutartinių produktų pirkėjų sudaromiems tiekimo ir platinimo susitarimams;
(7)
šis reglamentas turėtų būti taikomas tik tiems susitarimams, kuriais licencijos išdavėjas leidžia licencijos gavėjui ir (arba) jo vienam ar keliems subrangovams naudoti licencijuotos technologijos teises prekėms gaminti ir paslaugoms teikti po galimų licencijos gavėjo ir (arba) jo subrangovų vykdomų tolesnių mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros. Jis neturėtų būti taikomas licencijavimui pagal mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros susitarimus, kuriems taikomas Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1217/2010 (4), arba licencijavimui pagal specializacijos susitarimus, kuriems taikomas Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1218/2010 (5). Jis taip pat neturėtų būti taikomas susitarimams, kuriais siekiama tik dauginti ir platinti autorių teisėmis saugomus programinės įrangos produktus, nes tokie susitarimai nėra susiję su technologijų licencijavimu gamybos tikslais, bet labiau panašūs į platinimo susitarimus. Jis neturėtų būti taikomas ir susitarimams dėl technologijų fondų įsteigimo, t. y. susitarimams dėl technologijų sutelkimo siekiant jas licencijuoti trečiosioms šalims, ar susitarimams, kuriais į fondą įtrauktos technologijos licencijuojamos toms trečiosioms šalims;
(8)
siekiant Sutarties 101 straipsnio 3 dalį taikyti reglamentu, nebūtina apibrėžti tų technologijų perdavimo susitarimų, kuriems gali būti taikoma Sutarties 101 straipsnio 1 dalis. Atliekant atskirą susitarimų vertinimą pagal Sutarties 101 straipsnio 1 dalį, būtina atsižvelgti į keletą veiksnių, visų pirma į atitinkamų technologijos ir produkto rinkų struktūrą bei dinamiką;
(9)
šiuo reglamentu nustatyta bendroji išimtis turėtų būti taikoma tik tiems susitarimams, kurie pakankamai pagrįstai gali būti laikomi tenkinančiais Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas. Kad būtų gauta technologijų perdavimo nauda ir pasiekti jo tikslai, šis reglamentas turėtų apimti ne tik technologijų perdavimą, bet ir kitas technologijų perdavimo susitarimų nuostatas, jeigu (ir tokiu mastu, kokiu) tos nuostatos yra tiesiogiai susijusios su sutartinių produktų gamyba ar pardavimu;
(10)
kai technologijų perdavimo susitarimus sudaro konkuruojančios šalys, galima preziumuoti, kad, jei bendra šalių atitinkamų rinkų dalis neviršija 20 % ir tuose susitarimuose nėra tam tikrų griežtų antikonkurencinių apribojimų, tokiais susitarimais paprastai gerinama gamyba ar platinimas ir sudaromos sąlygos gaunama nauda sąžiningai pasidalyti su vartotojais;
(11)
kai technologijų perdavimo susitarimus sudaro nekonkuruojančios šalys, galima preziumuoti, kad, jei kiekvienos šalies atskirai atitinkamų rinkų dalis neviršija 30 % ir tuose susitarimuose nėra tam tikrų griežtų antikonkurencinių apribojimų, tokiais susitarimais paprastai gerinama gamyba ar platinimas ir sudaromos sąlygos gaunama nauda sąžiningai pasidalyti su vartotojais;
(12)
jeigu taikoma rinkos dalies riba vienoje ar daugiau produkto ir technologijos rinkų yra viršijama, susitarimui tų atitinkamų rinkų atžvilgiu bendroji išimtis neturėtų būti taikoma;
(13)
negalima preziumuoti, kad viršijus minėtas rinkos dalies ribas technologijų perdavimo susitarimai patenka į Sutarties 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Pavyzdžiui, nekonkuruojančių įmonių išimtiniai licencijavimo susitarimai dažnai nepatenka į 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Taip pat negalima preziumuoti, kad viršijus tas rinkos dalies ribas technologijų perdavimo susitarimai, kuriems taikoma 101 straipsnio 1 dalis, netenkins išimties sąlygų. Tačiau taip pat negalima preziumuoti, kad jais paprastai bus sukurti tokio pobūdžio ir dydžio objektyvūs privalumai, kad būtų kompensuotos jais sudaromos kliūtys konkurencijai;
(14)
šiuo reglamentu nustatyta išimtis neturėtų būti taikoma technologijų perdavimo susitarimams, kuriuose yra apribojimų, nebūtinų gamybai ar platinimui gerinti. Šiuo reglamentu nustatyta bendroji išimtis visų pirma neturėtų būti taikoma technologijų perdavimo susitarimams, kuriuose yra tam tikrų sunkių antikonkurencinių apribojimų, pvz., kainos trečiosioms šalims nustatymas, neatsižvelgiant į atitinkamų įmonių rinkos dalis. Jei yra tokių griežtų apribojimų, bendroji išimtis neturėtų būti taikoma visam susitarimui;
(15)
siekiant apsaugoti paskatas diegti naujoves ir tinkamą intelektinės nuosavybės teisių taikymą, bendroji išimtis neturėtų būti taikoma tam tikriems apribojimams. Visų pirma ji neturėtų būti taikoma tam tikriems atsakomojo suteikimo įsipareigojimams ir reikalavimams neprieštarauti. Kai toks apribojimas įtraukiamas į licencijavimo susitarimą, bendroji išimtis neturėtų būti taikoma tik atitinkamam apribojimui;
(16)
šiame reglamente nustatytomis rinkos dalies ribomis, išimties netaikymu technologijų perdavimo susitarimams, kuriuose yra griežtų antikonkurencinių apribojimų, ir šiame reglamente išvardytais neleistinais apribojimais paprastai bus užtikrinama, kad susitarimais, kuriems taikoma bendroji išimtis, dalyvaujančioms įmonėms nebus sudarytos sąlygos panaikinti didelės atitinkamų produktų dalies konkurencijos;
(17)
nustačiusi, kad konkrečiu atveju technologijų perdavimo susitarimas, kuriam taikoma šiame reglamente nustatyta išimtis, vis dėlto turi su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi nesuderinamą poveikį, Komisija pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 (6) 29 straipsnio 1 dalį gali atšaukti šiuo reglamentu nustatytą išimtį. Taip visų pirma gali atsitikti tada, kai sumažinamos paskatos diegti naujoves arba sudaromos kliūtys patekti į rinką;
(18)
pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnio 2 dalį valstybės narės konkurencijos institucija gali atšaukti šiuo reglamentu nustatytą išimtį visoje tos valstybės narės teritorijoje ar jos dalyje, jei konkrečiu atveju susitarimas, kuriam taikoma šiuo reglamentu nustatyta išimtis, vis dėlto turi su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi nesuderinamą poveikį tos valstybės narės teritorijoje ar jos dalyje, ir kai tokia teritorija turi visus atskiros geografinės rinkos požymius;
(19)
siekdama sustiprinti technologijų perdavimo susitarimų lygiagrečių tinklų, kurie turi panašų ribojamąjį poveikį ir apima daugiau kaip 50 % konkrečios rinkos, priežiūrą, Komisija gali reglamentu paskelbti šį reglamentą netaikytinu technologijų perdavimo susitarimams, kuriuose yra su atitinkama rinka susijusių konkrečių apribojimų, ir taip atnaujinti visapusišką Sutarties 101 straipsnio taikymą tokiems susitarimams,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Terminų apibrėžtys
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) susitarimas- susitarimas, įmonių asociacijos sprendimas arba suderinti veiksmai;
b) technologijos teisės- praktinė patirtis ir šios teisės arba jų derinys, įskaitant paraiškas dėl tų teisių arba paraiškas dėl jų registracijos:
i)
patentai;
ii)
naudingieji modeliai;
iii)
dizaino teisės;
iv)
puslaidininkių produktų topografijos;
v)
papildomos apsaugos sertifikatai medicinos produktams arba kitiems produktams, kuriems gali būti išduodami tokie papildomos apsaugos sertifikatai;
vi)
augalų veislių selekcininkų sertifikatai ir
vii)
programinės įrangos autorių teisės;
c) technologijų perdavimo susitarimas:-
i)
dviejų įmonių sudarytas technologijų teisių licencijavimo susitarimas, kuriuo licencijos gavėjui ir (arba) jo subrangovui (-ams) suteikiama licencija gaminti sutartinius produktus;
ii)
technologijos teisių perleidimas tarp dviejų įmonių sutartiniams produktams gaminti, kai dalis rizikos, susijusios su technologijos naudojimu, tenka technologiją perleidžiančiam subjektui;
d) abipusis susitarimas- technologijų perdavimo susitarimas, kai dvi įmonės ta pačia arba atskiromis sutartimis suteikia viena kitai technologijos teisių licencijas ir kai tos licencijos yra susijusios su konkuruojančiomis technologijomis arba gali būti naudojamos konkuruojantiems produktams gaminti;
e) neabipusis susitarimas- technologijų perdavimo susitarimas, kai viena įmonė suteikia kitai įmonei technologijos teisių licenciją arba kai dvi įmonės tokią licenciją suteikia viena kitai, tačiau tos licencijos yra nesusijusios su konkuruojančiomis technologijomis ir negali būti naudojamos konkuruojantiems produktams gaminti;
f) produktas- prekės arba paslauga, įskaitant tiek tarpines prekes ir paslaugas, tiek galutines prekes ir paslaugas;
g) sutartinis produktas- produktas, tiesiogiai ar netiesiogiai pagamintas remiantis licencijuotos technologijos teisėmis;
h) intelektinės nuosavybės teisės- pramoninės nuosavybės teisės, visų pirma patentai ir prekės ženklai, autorių teisės ir gretutinės teisės;
i) praktinė patirtis- rinkinys praktinės informacijos, gautos iš patirties ir atliekant bandymus, kuri yra:
i)
slapta, t. y. nėra visuotinai žinoma arba lengvai prieinama;
ii)
esminė, t. y. svarbi ir naudinga sutartiniams produktams gaminti, ir
iii)
apibrėžta, t. y. pakankamai išsamiai aprašyta, kad būtų galima patikrinti, ar ji atitinka slaptumo ir esmingumo kriterijus;
j) atitinkama produkto rinka- sutartinių produktų ir jų pakaitalų, t. y. visų tų produktų, kuriuos dėl jų savybių, kainų ir numatytos paskirties pirkėjai laiko lygiaverčiais sutartiniams produktams arba jų pakaitalais, rinka;
k) atitinkama technologijos rinka- licencijuotos technologijos teisių ir jų pakaitalų, t. y. visų tų technologijos teisių, kurias dėl jų savybių, už tas teises mokamų autorių honorarų ir numatytos paskirties licencijų gavėjai laiko lygiavertėmis licencijuotos technologijos teisėms arba jų pakaitalams, rinka;
l) atitinkama geografinė rinka- teritorija, kurioje atitinkamos įmonės yra įtrauktos į produktų pasiūlą ir paklausą arba technologijų teisių licencijavimą, kurioje konkurencijos sąlygos yra pakankamai vienodos ir kuri nuo gretimų teritorijų skiriasi tuo, kad jose yra pastebimai skirtingos konkurencijos sąlygos;
m) atitinkama rinka- atitinkamos produkto arba technologijos rinkos ir atitinkamos geografinės rinkos derinys;
n) konkuruojančios įmonės- įmonės, kurios konkuruoja atitinkamoje rinkoje, t. y.:
i)
atitinkamoje rinkoje, kurioje technologijos teisės licencijuojamos, konkuruojančios įmonės, t. y. įmonės, kurios suteikia konkuruojančios technologijos teisių licencijas (faktiniai konkurentai atitinkamoje rinkoje);
ii)
atitinkamoje rinkoje, kurioje sutartiniai produktai parduodami, konkuruojančios įmonės, t. y. įmonės, kurios, nesant technologijų perdavimo susitarimo, abi veiktų atitinkamoje (-ose) rinkoje (-se), kurioje (-iose) sutartiniai produktai parduodami (faktiniai konkurentai atitinkamoje rinkoje), arba kurios, jei nebūtų technologijų perdavimo susitarimo, realiai, o ne vien teoriškai, reaguodamos į nedidelį, bet ilgalaikį santykinių kainų padidėjimą, per trumpą laikotarpį tikriausiai imtųsi reikalingų papildomų investicijų ar kitų reikalingų perorientavimo išlaidų, kad patektų į atitinkamą (-as) rinką (-as) (potencialūs konkurentai atitinkamoje rinkoje);
o) pasirinktinio platinimo sistema- platinimo sistema, kai licencijos išdavėjas įsipareigoja tiesiogiai arba netiesiogiai licencijuoti sutartinių produktų gamybą tik licencijos gavėjams, pasirinktiems pagal apibrėžtus kriterijus, ir kai tie licencijos gavėjai įsipareigoja neparduoti sutartinių produktų neįgaliotiesiems platintojams toje teritorijoje, kurioje licencijos išdavėjas taiko tokią sistemą;
p) išimtinė licencija- licencija, pagal kurią licencijos išdavėjui neleidžiama gaminti produktų naudojantis licencijuotos technologijos teisėmis ir neleidžiama suteikti licencijuotos technologijos teisių licencijos trečiosioms šalims arba apskritai, arba tam tikram naudojimui arba konkrečioje teritorijoje.
q) išskirtinė teritorija- teritorija, kurioje tik vienai įmonei leidžiama gaminti sutartinius produktus, tačiau, kurioje vis dėlto galima leisti kitam licencijos gavėjui gaminti sutartinius produktus toje teritorijoje tik konkrečiam pirkėjui, kai antroji licencija buvo suteikta siekiant sudaryti tam pirkėjui alternatyvų tiekimo šaltinį;
r) išskirtinė pirkėjų grupė- pirkėjų grupė, kuriai aktyviai parduoti sutartinius produktus, pagamintus naudojant licencijuotą technologiją, leidžiama tik vienai technologijų perdavimo susitarimo šaliai.
2. Šiame reglamente terminai „įmonė“, „licencijos išdavėjas“ ir „licencijos gavėjas“ apima atitinkamas susijusias įmones.
Susijusios įmonės - tai:
a)
įmonės, kuriose technologijų perdavimo susitarimo šalis tiesiogiai arba netiesiogiai:
i)
turi įgaliojimus naudotis daugiau kaip puse balsavimo teisių arba
ii)
turi įgaliojimus skirti daugiau kaip pusę stebėtojų tarybos, valdybos arba įmonei teisiškai atstovaujančių organų narių, arba
iii)
turi teisę vadovauti įmonės veiklai;
b)
įmonės, kurios tiesiogiai ar netiesiogiai per technologijų perdavimo susitarimo šalį turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
c)
įmonės, kuriose b punkte nurodyta įmonė tiesiogiai ar netiesiogiai turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
d)
įmonės, kuriose susitarimo šalis kartu su viena ar daugiau a, b arba c punkte nurodytų įmonių arba kuriose dvi ar daugiau tų įmonių kartu turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
e)
įmonės, kuriose a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus kartu turi:
i)
technologijų perdavimo susitarimo šalys arba jų atitinkamos susijusios įmonės, nurodytos a-d punktuose, arba
ii)
viena ar daugiau technologijų perdavimo susitarimo šalių arba viena ar daugiau jų susijusių įmonių, nurodytų a-d punktuose, ir viena ar daugiau trečiųjų šalių.
2 straipsnis
Išimtis
1. Pagal Sutarties 101 straipsnio 3 dalį ir atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas Sutarties 101 straipsnio 1 dalis netaikoma technologijų perdavimo susitarimams.
2. 1 dalyje nustatyta išimtis taikoma tada, kai technologijų perdavimo susitarimuose yra konkurencijos apribojimų, kuriems taikoma Sutarties 101 straipsnio 1 dalis. Išimtis taikoma tol, kol licencijuotos technologijos teisės galioja arba iki kol jos prarandamos ar paskelbiamos negaliojančiomis arba, praktinės patirties atveju, kol praktinė patirtis išlieka slapta. Tačiau tuo atveju, kai praktinė patirtis tampa viešai žinoma dėl licencijos gavėjo veiksmų, išimtis taikoma susitarimo galiojimo laikotarpiu.
3. 1 dalyje nustatyta išimtis taip pat taikoma technologijų perdavimo susitarimų nuostatoms, pagal kurias licencijos gavėjas perka produktus arba pagal kurias licencijos gavėjui licencijuojamos ar perleidžiamos kitos intelektinės nuosavybės teisės arba praktinė patirtis, jeigu ir tiek, kiek tos nuostatos yra tiesiogiai susijusios su sutartinių produktų gamyba arba pardavimu.
3 straipsnis
Rinkos dalies ribos
1. Kai susitarimą sudariusios įmonės yra konkuruojančios įmonės, 2 straipsnyje nustatyta išimtis taikoma su sąlyga, kad bendra šalių rinkos dalis atitinkamoje (-ose) rinkoje (-ose) neviršija 20 %.
2. Kai susitarimą sudariusios įmonės nėra konkuruojančios įmonės, 2 straipsnyje nustatyta išimtis taikoma su sąlyga, kad kiekvienos iš šalių rinkos dalis atitinkamoje (-ose) rinkoje (-ose) neviršija 30 %.
4 straipsnis
Sunkūs apribojimai
1. Kai susitarimą sudariusios įmonės yra konkuruojančios įmonės, 2 straipsnyje nustatyta išimtis netaikoma susitarimams, kuriais tiesiogiai ar netiesiogiai, atskirai ar kartu su kitais šalių valdomais veiksniais siekiama bet kurio iš šių tikslų:
a)
apriboti šalies galimybę nustatyti savo kainas parduodant produktus trečiosioms šalims;
b)
apriboti produkcijos kiekį, išskyrus sutartinių produktų produkcijos kiekio apribojimus, nustatytus licencijos gavėjui neabipusiame susitarime arba tik vienam iš licencijų gavėjų abipusiame susitarime;
c)
pasidalyti rinką ar pirkėjus, išskyrus:
i)
licencijos išdavėjo ir (arba) gavėjo įsipareigojimą neabipusiame susitarime negaminti naudojant licencijuotos technologijos teises išskirtinėje kitai šaliai skirtoje teritorijoje ir (arba) nevykdyti aktyvaus ir (arba) pasyvaus pardavimo išskirtinėje kitai šaliai skirtoje teritorijoje arba išskirtinėms kitai šaliai skirtoms pirkėjų grupėms,
ii)
neabipusiame susitarime nustatytą licencijos gavėjo aktyvaus pardavimo išskirtinėje teritorijoje ar išskirtinei pirkėjų grupei, kurias licencijos išdavėjas priskyrė kitam licencijos gavėjui, apribojimą, jei pastarasis nebuvo licencijos išdavėjo konkurentas nuosavos licencijos suteikimo metu,
iii)
licencijos gavėjo įsipareigojimą gaminti sutartinius produktus tik savo reikmėms, jei licencijos gavėjui neuždrausta aktyviai ir pasyviai parduoti sutartinių produktų kaip nuosavų produktų atsarginių dalių,
iv)
licencijos gavėjo įsipareigojimą neabipusiame susitarime gaminti sutartinius produktus tik konkrečiam pirkėjui, jei licencija buvo išduota siekiant sudaryti tam pirkėjui alternatyvų tiekimo šaltinį;
d)
apriboti licencijos gavėjo galimybę naudoti nuosavos technologijos teises arba apriboti kurios nors iš susitarimo šalių galimybę vykdyti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, nebent toks apribojimas yra būtinas, kad licencijuota praktinė patirtis nebūtų atskleista trečiosioms šalims.
2. Kai susitarimą sudariusios šalys nėra konkuruojančios įmonės, 2 straipsnyje nustatyta išimtis netaikoma susitarimams, kuriais tiesiogiai ar netiesiogiai, atskirai ar kartu su kitais šalių valdomais veiksniais siekiama bet kurio iš šių tikslų:
a)
apriboti šalies galimybę nustatyti savo kainas parduodant produktus trečiosioms šalims, neribojant galimybės nustatyti didžiausią pardavimo kainą arba rekomenduojamą pardavimo kainą, jei tai neprilygsta fiksuotos arba mažiausios pardavimo kainos nustatymui dėl bet kurios iš šalių daromo spaudimo ar siūlomų paskatų;
b)
apriboti teritoriją, kurioje licencijos gavėjas gali pasyviai parduoti sutartinius produktus, arba pirkėjus, kuriems licencijos gavėjas gali pasyviai parduoti sutartinius produktus, išskyrus:
i)
pasyvaus pardavimo išskirtinėje teritorijoje arba išskirtinei pirkėjų grupei, skirtų licencijos išdavėjui, apribojimą,
ii)
įsipareigojimą gaminti sutartinius produktus tik savo reikmėms, jei neribojama licencijos gavėjo galimybė aktyviai ir pasyviai parduoti sutartinių produktų kaip nuosavų produktų atsarginių dalių,
iii)
įsipareigojimą gaminti sutartinius produktus tik konkrečiam pirkėjui, jei licencija buvo suteikta siekiant sudaryti tam pirkėjui alternatyvų tiekimo šaltinį,
iv)
licencijos gavėjo, veikiančio didmeninės prekybos lygmeniu, pardavimo galutiniams vartotojams apribojimą,
v)
pasirinktinio platinimo sistemos narių pardavimo neįgaliotiems platintojams apribojimą;
c)
apriboti aktyvų ar pasyvų licencijos gavėjo, kuris yra pasirinktinio platinimo sistemos narys ir veikia mažmeninės prekybos lygmeniu, pardavimą galutiniams vartotojams, neribojant galimybės uždrausti sistemos nariui veikti iš neįgaliotos verslo vietos.
3. Kai susitarimą sudariusios įmonės nėra konkuruojančios įmonės susitarimo sudarymo metu, tačiau vėliau tampa konkuruojančiomis įmonėmis, viso susitarimo galiojimo laikotarpiu taikoma ne 1 dalis, o 2 dalis, nebent susitarimas vėliau iš esmės pakeičiamas. Toks pakeitimas apima šalių naujo technologijų perdavimo susitarimo, susijusio su konkuruojančios technologijos teisėmis, sudarymą.
5 straipsnis
Neleistini apribojimai
1. Šio reglamento 2 straipsnyje nustatyta išimtis netaikoma nė vienam iš šių į technologijų perdavimo susitarimus įtrauktų įpareigojimų:
a)
bet koks tiesioginis ar netiesioginis licencijos gavėjo įpareigojimas licencijos išdavėjui ar jo paskirtai trečiajai šaliai suteikti išimtinę licenciją arba perleisti visas teises ar jų dalį, susijusias su nuosavais licencijuotos technologijos patobulinimais ar nuosavu nauju licencijuotos technologijos taikymu;
b)
bet koks tiesioginis ar netiesioginis šalies įpareigojimas neprieštarauti intelektinės nuosavybės teisių, kurias kita šalis turi Sąjungoje, teisėtumui, neribojant galimybės išimtinės licencijos atveju numatyti technologijų perdavimo susitarimo nutraukimą tuo atveju, jei licencijos gavėjas prieštarauja bet kurios licencijuotos technologijos teisių teisėtumui.
2. Kai susitarimą sudariusios įmonės nėra konkuruojančios įmonės, 2 straipsnyje nustatyta išimtis netaikoma jokiam tiesioginiam ar netiesioginiam įpareigojimui, kuriuo ribojama licencijos gavėjo galimybė naudotis savo technologijos teisėmis arba kurios nors susitarimo šalies galimybė vykdyti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, nebent toks pastarasis apribojimas yra būtinas, kad licencijuota praktinė patirtis nebūtų atskleista trečiosioms šalims.
6 straipsnis
Atšaukimas atskirais atvejais
1. Nustačiusi, kad konkrečiu atveju technologijų perdavimo susitarimas, kuriam taikoma šio reglamento 2 straipsnyje nustatyta išimtis, vis dėlto turi su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi nesuderinamą poveikį, Komisija pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnio 1 dalį gali atšaukti šuo reglamentu nustatytą išimtį, visų pirma kai:
a)
apribojamas trečiųjų šalių technologijų patekimas į rinką, pvz., dėl panašių ribojamųjų susitarimų, kuriais draudžiama licencijos gavėjams naudoti trečiųjų šalių technologijas, lygiagrečių tinklų suminio poveikio;
b)
apribojamas potencialių licencijos gavėjų patekimas į rinką, pavyzdžiui, dėl panašių ribojamųjų susitarimų, kuriais draudžiama licencijos išdavėjams teikti licencijas kitiems licencijos gavėjams, lygiagrečių tinklų suminio poveikio, arba dėl to, kad vienintelis technologijos savininkas, suteikiantis atitinkamos technologijos teisių licenciją, sudaro išimtinės licencijos susitarimą su licencijos gavėju, kuris jau veikia produkto rinkoje naudodamasis pakeičiamomis technologijos teisėmis.
2. Kai konkrečiu atveju technologijų perdavimo susitarimas, kuriam taikoma šio reglamento 2 straipsnyje nustatyta išimtis, turi su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi nesuderinamą poveikį valstybės narės teritorijoje ar jos dalyje, kuri turi visus atskiros geografinės rinkos požymius, tos valstybės narės konkurencijos institucija pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnio 2 dalį gali atšaukti šiuo reglamentu nustatytą išimtį toje teritorijoje tokiomis pačiomis aplinkybėmis, kokios nurodytos šio straipsnio 1 dalyje.
7 straipsnis
Šio reglamento netaikymas
1. Pagal Reglamento Nr. 19/65/EEB 1a straipsnį Komisija reglamentu gali paskelbti, kad tada, kai panašių technologijų perdavimo susitarimų lygiagretūs tinklai apima daugiau kaip 50 % atitinkamos rinkos, šis reglamentas netaikytinas technologijų perdavimo susitarimams, kuriuose yra su ta rinka susijusių konkrečių apribojimų.
2. Pagal 1 dalį priimtas reglamentas pradedamas taikyti ne anksčiau kaip po šešių mėnesių nuo jo priėmimo.
8 straipsnis
Rinkos dalies ribų taikymas
Taikant 3 straipsnyje nustatytas rinkos dalies ribas, laikomasi šių taisyklių:
a)
rinkos dalis skaičiuojama remiantis pardavimo rinkoje vertės duomenimis; jei pardavimo rinkoje vertės duomenų nėra, atitinkamos įmonės rinkos daliai nustatyti gali būti naudojami kita patikima rinkos informacija pagrįsti skaičiavimai, įskaitant pardavimo rinkoje apimtį;
b)
rinkos dalis skaičiuojama remiantis praėjusiųjų kalendorinių metų duomenimis;
c)
1 straipsnio 2 dalies antros pastraipos e punkte nurodytų įmonių rinkos dalis proporcingai padalijama kiekvienai įmonei, turinčiai teises ar įgaliojimus, išvardytus 1 straipsnio 2 dalies antros pastraipos a punkte;
d)
licencijos išdavėjo rinkos dalis licencijuotos technologijos teisių atitinkamoje rinkoje skaičiuojama remiantis licencijuotos technologijos teisių buvimu atitinkamoje (-ose) rinkoje (-ose) (t. y. produkto rinkoje (-ose) arba geografinėje (-ėse) rinkoje (-ose)), kurioje (-iose) parduodami sutartiniai produktai, t. y. remiantis susumuotais licencijos išdavėjo ir jo licencijos gavėjų pagamintų sutartinių produktų pardavimo duomenimis;
e)
jei 3 straipsnio 1 arba 2 dalyje nurodyta rinkos dalis iš pradžių yra ne didesnė kaip atitinkamai 20 % arba 30 %, bet vėliau šias ribas viršija, 2 straipsnyje nustatyta išimtis toliau galioja dvejus iš eilės kalendorinius metus, einančius po tų metų, kai 20 % riba arba 30 % riba buvo pirmą kartą viršyta.
9 straipsnis
Ryšys su kitais bendrosios išimties reglamentais
Šis reglamentas netaikomas nuostatoms dėl licencijų suteikimo mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros susitarimuose, kurie patenka į Reglamento (ES) Nr. 1217/2010 taikymo sritį, arba specializacijos susitarimuose, kurie patenka į Reglamento (ES) Nr. 1218/2010 taikymo sritį.
10 straipsnis
Pereinamasis laikotarpis
Sutarties 101 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas nuo 2014 m. gegužės 1 d. iki 2015 m. balandžio 30 d. netaikomas susitarimams, kurie 2014 m. balandžio 30 d. jau galiojo ir kurie netenkina šiuo reglamentu nustatytos išimties sąlygų, tačiau 2014 m. balandžio 30 d. tenkino Reglamentu (EB) Nr. 772/2004 nustatytos išimties sąlygas.
11 straipsnis
Galiojimo laikotarpis
Šis reglamentas įsigalioja 2014 m. gegužės 1 d.
Jis nustoja galioti 2026 m. balandžio 30 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 21 d.