NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1257/2012
ze dne 17. prosince 2012,
kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 118 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2011/167/EU ze dne 10. března 2011, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany (1),
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
K dosažení cílů Unie uvedených v čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii přispívá vytvoření právních podmínek, které podnikům umožňují, aby přizpůsobily svou činnost při výrobě a přeshraniční distribuci výrobků, a poskytují jim větší možnosti a více příležitostí. Mezi právní nástroje, které mají podniky k dispozici, by měla patřit jednotná patentová ochrana v rámci vnitřního trhu nebo alespoň v rámci jeho podstatné části.
(2)
Podle čl. 118 prvního pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zahrnují opatření, která mají být přijata v rámci vytvoření nebo fungování vnitřního trhu, vytvoření jednotné patentové ochrany v Unii a zavedení centralizovaného režimu pro udělování povolení, koordinaci a kontrolu na úrovni Unie.
(3)
Dne 10. března 2011 Rada přijala rozhodnutí 2011/167/EU, kterým se povoluje posílená spolupráce mezi Belgií, Bulharskem, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Irskem, Řeckem, Francií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Rumunskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím (dále jen „zúčastněné členské státy“) v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany.
(4)
Jednotná patentová ochrana bude podporovat vědeckotechnický pokrok a fungování vnitřního trhu tím, že zajistí, aby byl přístup k patentovému systému snazší, méně nákladný a právně zajištěný. Zvýší rovněž úroveň patentové ochrany tím, že umožní získat jednotnou patentovou ochranu v zúčastněných členských státech a odstraní náklady a složitost pro podniky v celé Unii. Jednotná patentová ochrana by měla být k dispozici majitelům evropského patentu ze zúčastněných členských států i z jiných států bez ohledu na jejich státní příslušnost, bydliště nebo sídlo.
(5)
Úmluvou o udělování evropských patentů ze dne 5. října 1973, naposledy pozměněnou dne 17. prosince 1991 a dne 29. listopadu 2000 (dále jen „Evropská patentová úmluva“), byla zřízena Evropská patentová organizace, která byla pověřena úkolem udělovat evropské patenty. Tento úkol plní Evropský patentový úřad. Evropský patent udělený Evropským patentovým úřadem by měl mít na žádost majitele patentu na základě tohoto nařízení jednotný účinek v zúčastněných členských státech. O tomto patentu se dále hovoří jako o „evropském patentu s jednotným účinkem“.
(6)
Podle části IX Evropské patentové úmluvy může určitá skupina smluvních států Evropské patentové úmluvy stanovit, že evropské patenty udělené pro tyto státy mají jednotnou povahu. Toto nařízení představuje zvláštní dohodu ve smyslu článku 142 Evropské patentové úmluvy, regionální patentovou dohodu ve smyslu čl. 45 odst. 1 Smlouvy o patentové spolupráci ze dne 19. června 1970 naposledy pozměněné dne 3. února 2001 a zvláštní dohodu ve smyslu článku 19 Úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví podepsané v Paříži dne 20. března 1883 a naposledy pozměněné dne 28. září. 1979.
(7)
Jednotné patentové ochrany by mělo být dosaženo přiznáním jednotného účinku evropským patentům ve fázi po udělení patentu, a to na základě tohoto nařízení a ve vztahu ke všem zúčastněným členským státům. Hlavním rysem evropského patentu s jednotným účinkem by měla být jeho jednotná povaha, to jest že poskytuje jednotnou ochranu a má stejný účinek ve všech zúčastněných členských státech. Evropský patent s jednotným účinkem by tudíž mohl být omezen, převeden, zrušen nebo by mohl zaniknout pouze ve vztahu ke všem zúčastněným členským státům. Mělo by být možné poskytnout k evropskému patentu s jednotným účinkem licenci ve vztahu k celému území zúčastněných členských států nebo jeho části. Aby byl zajištěn jednotný věcný rozsah ochrany vyplývající z jednotné patentové ochrany, měly by mít jednotný účinek pouze evropské patenty, které byly uděleny pro všechny zúčastněné členské státy se stejným souborem nároků. Jednotný účinek přiznaný evropskému patentu by tak měl mít pouze doplňkovou povahu, a mělo by se na něj hledět tak, že v rozsahu, v jakém byl základní evropský patent zrušen nebo omezen, vůbec nevznikl.
(8)
V souladu s obecnými zásadami patentového práva a čl. 64 odst. 1 Evropské patentové úmluvy by měla mít jednotná patentová ochrana zpětnou účinnost v zúčastněných členských státech ode dne zveřejnění oznámení o udělení evropského patentu v Evropském patentovém věstníku. Pokud platí jednotný účinek patentové ochrany, měly by zúčastněné členské státy zajistit, aby se na evropský patent nepohlíželo tak, že nabyl účinnosti na jejich území jako národní patent, aby se zabránilo jakékoli duplicitě patentové ochrany.
(9)
Evropský patent s jednotným účinkem by měl jeho majiteli poskytovat právo zabránit jakékoli třetí osobě v jednání, proti němuž patent poskytuje ochranu. To by mělo být zajištěno zřízením Jednotného patentového soudu. V otázkách, na které se nevztahuje toto nařízení nebo nařízení Rady (EU) č. 1260/2012 ze dne 17. prosince 2012, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, pokud jde o příslušná ustanovení o překladu (3), by se měly použít ustanovení Evropské patentové úmluvy, dohoda o Jednotném patentovém soudu, včetně ustanovení vymezujících rozsah a omezení uvedeného práva, a vnitrostátní právní předpisy včetně pravidel mezinárodního práva soukromého.
(10)
Nucené licence pro evropské patenty s jednotným účinkem by se, pokud jde o území zúčastněných členských států, měly řídit jejich příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
(11)
Komise by měla ve své zprávě o fungování tohoto nařízení zhodnotit fungování příslušných omezení a případně předložit příslušné návrhy, přičemž by měla zohlednit přínos, který patentový systém představuje pro inovace a technologický pokrok, oprávněné zájmy třetích osob a zásadní zájmy společnosti. Dohoda o Jednotném patentovém soudu nebrání Evropské unii ve výkonu jejích pravomocí v této oblasti.
(12)
V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie by se zásada vyčerpání práv měla vztahovat i na evropské patenty s jednotným účinkem. Práva vyplývající z evropského patentu s jednotným účinkem by se proto rovněž neměla vztahovat na činnosti související s výrobkem, na nějž se tento patent vztahuje, které jsou prováděny v zúčastněných členských státech poté, co majitel patentu uvedl výrobek na trh v Unii.
(13)
Režim náhrady škod by se měl řídit právními předpisy zúčastněných členských států, zejména ustanoveními, kterými se provádí článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (4).
(14)
S evropským patentem s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví by se mělo zacházet v jeho celistvosti a ve všech zúčastněných členských státech jako s národním patentem zúčastněného členského státu určeného podle zvláštních kritérií, jako je bydliště nebo sídlo, hlavní místo podnikání nebo jedno z míst podnikání přihlašovatele.
(15)
Aby se podpořilo a usnadnilo hospodářské využívání vynálezů chráněných evropskými patenty s jednotným účinkem, měl by mít majitel takového patentu možnost nabídnout poskytnutí licence ke svému patentu komukoli za přiměřenou náhradu. Za tímto účelem by měl mít majitel patentu možnost předat Evropskému patentovému úřadu prohlášení, že je připraven poskytnout licenci ke svému patentu za přiměřenou náhradu. V takovém případě by měly být majiteli patentu po obdržení tohoto prohlášení Evropským patentovým úřadem sníženy udržovací poplatky.
(16)
Skupina členských států, která využije ustanovení části IX Evropské patentové úmluvy, může pověřit Evropský patentový úřad určitými úkoly a zřídit v rámci správní rady Evropské patentové organizace užší výbor (dále jen „užší výbor“).
(17)
Zúčastněné členské státy by měly Evropský patentový úřad pověřit určitými správními úkoly, které se týkají evropských patentů s jednotným účinkem, zejména pokud jde o správu žádostí o jednotný účinek, zápis jednotného účinku a případných omezení, licencí, převodů, zrušení nebo zániku evropských patentů s jednotným účinkem, výběr a rozdělování udržovacích poplatků, zveřejňování překladů pro informační účely během přechodného období a správu systému náhrad nákladů na překlad pro přihlašovatele podávající evropské patentové přihlášky v jiném jazyce než v některém z úředních jazyků Evropského patentového úřadu.
(18)
V rámci užšího výboru by zúčastněné členské státy měly zajistit řízení činností souvisejících s úkoly svěřenými Evropskému patentovému úřadu zúčastněnými členskými státy a dohled nad nimi, dále by měly zajistit, aby žádosti o jednotný účinek byly podávány u Evropského patentového úřadu ve lhůtě jednoho měsíce ode dne zveřejnění oznámení o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku, a aby byly tyto žádosti předkládány v jazyce řízení u Evropského patentového úřadu spolu s překladem, který v přechodném období požaduje nařízení Rady (EU) č. 1260/2012. Zúčastněné členské státy by měly také zajistit, že budou v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 35 odst. 2 Evropské patentové úmluvy stanoveny výše udržovacích poplatků a podíly pro rozdělení udržovacích poplatků podle kritérií uvedených v tomto nařízení.
(19)
Majitelé patentů by měli za evropské patenty s jednotným účinkem platit jednotný roční udržovací poplatek. Udržovací poplatky by se měly po celou dobu patentové ochrany postupně zvyšovat a spolu s poplatky, které se mají platit Evropské patentové organizaci ve fázi před udělením patentu, by měly pokrývat všechny náklady spojené s udělením evropského patentu a správou jednotné patentové ochrany. Výše udržovacích poplatků by se měla stanovit tak, aby usnadňovala inovace a podporovala konkurenceschopnost evropských podniků a zohledňovala situaci specifických subjektů, jakými jsou malé a střední podniky, například formou nižších poplatků. Výše poplatků by měla rovněž odrážet velikost trhu, na který se patent vztahuje, a měla by být podobná jako výše vnitrostátních udržovacích poplatků za průměrný evropský patent s účinky v zúčastněných členských státech v době, kdy je výše udržovacích poplatků stanovena poprvé.
(20)
Přiměřená výše a rozdělování udržovacích poplatků by měly být stanoveny tak, aby bylo zajištěno, že všechny náklady na úkoly svěřené Evropskému patentovému úřadu v souvislosti s jednotnou patentovou ochranou budou plně hrazeny ze zdrojů vytvořených evropskými patenty s jednotným účinkem, a že výnosy z udržovacích poplatků spolu s poplatky, které se mají platit Evropské patentové organizaci ve fázi před udělením patentu, zajistí vyrovnaný rozpočet Evropské patentové organizace.
(21)
Udržovací poplatky by se měly platit Evropské patentové organizaci. Evropský patentový úřad by si měl ponechat určitou částku na pokrytí nákladů vzniklých v rámci tohoto úřadu při plnění úkolů souvisejících s jednotnou patentovou ochranou v souladu s článkem 146 Evropské patentové úmluvy. Zbývající částka by měla být rozdělena mezi zúčastněné členské státy a měla by být použita pro účely související s patenty. Podíly z této částky by se měly stanovit na základě spravedlivých, nestranných a náležitých kritérií, totiž podle úrovně patentové aktivity a velikosti trhu, a měly by zaručovat minimální částku, která se má každému zúčastněnému členskému státu přidělit, aby bylo zachováno vyvážené a udržitelné fungování systému. Způsob rozdělení této částky by měl zajistit náhradu za to, že mají zúčastněné členské státy jiný úřední jazyk než některý z úředních jazyků Evropského patentového úřadu, mají podle evropského srovnávacího přehledu inovací nepřiměřeně nízkou úroveň patentové činnosti nebo získaly členství v Evropské patentové organizaci poměrně nedávno.
(22)
Posílené partnerství mezi Evropským patentovým úřadem a ústředními úřady průmyslového vlastnictví členských států by mělo Evropskému patentovému úřadu umožnit, aby tam, kde je to vhodné, pravidelně využíval případné výsledky rešerší prováděných ústředními úřady průmyslového vlastnictví ohledně národní patentové přihlášky, jejíž priorita se nárokuje v následné evropské patentové přihlášce. Všechny ústřední úřady průmyslového vlastnictví včetně těch, které neprovádějí rešerše v rámci národního řízení o udělení patentu, mohou hrát v rámci posíleného partnerství zásadní roli mimo jiné v tom, že poskytují poradenství a podporu potenciálním přihlašovatelům, a to zejména malým a středním podnikům, přijímají přihlášky, předávají je Evropskému patentovému úřadu a šíří patentové informace.
(23)
Toto nařízení je doplněno nařízením Rady (EU) č. 1260/2012 přijatým Radou v souladu s čl. 118 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování EU.
(24)
Soudní pravomoc pro evropské patenty s jednotným účinkem by měla být stanovena a upravena nástrojem, kterým se zřizuje jednotný systém pro vedení patentových sporů souvisejících s evropskými patenty a evropskými patenty s jednotným účinkem.
(25)
Aby se zajistilo řádné fungování evropského patentu s jednotným účinkem, ustálenost judikatury a tím i právní jistota a přiměřenost nákladů pro majitele patentů, je nezbytné zřídit jednotný patentový soud, který by se zabýval případy souvisejícími s evropským patentem s jednotným účinkem. Je tedy nanejvýš důležité, aby zúčastněné členské státy ratifikovaly Dohodu o jednotném patentovém soudu v souladu se svými vnitrostátními ústavními a parlamentními postupy a aby přijaly nezbytná opatření s cílem zajistit co nejdříve zahájení činnosti tohoto soudu.
(26)
Tímto nařízením by nemělo být dotčeno právo zúčastněných členských států udělovat národní patenty a rovněž by toto nařízení nemělo nahrazovat zákony zúčastněných členských států o patentech. Přihlašovatelé patentů by měli mít i nadále možnost získat buď národní patent, evropský patent s jednotným účinkem, evropský patent s účinkem v jednom nebo několika smluvních státech Evropské patentové úmluvy, nebo evropský patent s jednotným účinkem, který bude navíc validován v jednom nebo několika dalších smluvních státech Evropské patentové úmluvy, jež nepatří mezi zúčastněné členské státy.
(27)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření jednotné patentové ochrany, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodů rozsahu a účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v případě potřeby prostřednictvím posílené spolupráce v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Tímto nařízením se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany povolená rozhodnutím 2011/167/EU.
2. Toto nařízení představuje zvláštní dohodu ve smyslu článku 142 Úmluvy o udělování evropských patentů ze dne 5. října 1973, naposledy pozměněné dne 17. prosince 1991 a dne 29. listopadu 2000 (dále jen „Evropská patentová úmluva“).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zúčastněným členským státem“ členský stát, který se účastní posílené spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany na základě rozhodnutí 2011/167/EU nebo na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 331 odst. 1 druhým nebo třetím pododstavcem Smlouvy o fungování EU v době, kdy byla podána žádost o jednotný účinek uvedený v článku 9;
b)
„evropským patentem“ patent udělený Evropským patentovým úřadem v souladu s pravidly a postupy stanovenými v Evropské patentové úmluvě;
c)
„evropským patentem s jednotným účinkem“ evropský patent, který má na základě tohoto nařízení jednotný účinek v zúčastněných členských státech;
d)
„evropským patentovým rejstříkem“ rejstřík vedený Evropským patentovým úřadem podle článku 127 Evropské patentové úmluvy;
e)
„rejstříkem jednotné patentové ochrany“ rejstřík, který je součástí evropského patentového rejstříku a do nějž se zapisuje jednotný účinek a případná omezení, převody, zrušení nebo zánik evropského patentu s jednotným účinkem, nebo licence k němu;
f)
„Evropským patentovým věstníkem“ periodická publikace podle článku 129 Evropské patentové úmluvy.
Článek 3
Evropský patent s jednotným účinkem
1. Evropský patent udělený se stejným souborem patentových nároků ve vztahu ke všem zúčastněným členským státům má jednotný účinek v zúčastněných členských státech, pokud je jeho jednotný účinek zapsán v rejstříku jednotné patentové ochrany.
Evropský patent, který byl udělen s různým souborem patentových nároků pro různé zúčastněné členské státy, nemá jednotný účinek.
2. Evropský patent s jednotným účinkem má jednotnou povahu. Poskytuje jednotnou ochranu a má stejný účinek ve všech zúčastněných členských státech.
Evropský patent s jednotným účinkem může být omezen, převeden, nebo zrušen nebo může zaniknout pouze ve vztahu ke všem zúčastněným členským státům.
Licenci k evropskému patentu s jednotným účinkem lze poskytnout ve vztahu k celému území zúčastněných členských států nebo jeho části.
3. U jednotného účinku evropského patentu se má za to, že tento účinek nevznikl v rozsahu, v jakém byl evropský patent zrušen nebo omezen.
Článek 4
Datum účinku
1. Evropský patent s jednotným účinkem nabývá účinku v zúčastněných členských státech ke dni, kdy Evropský patentový úřad zveřejní oznámení o udělení evropského patentu v Evropském patentovém věstníku.
2. Zúčastněné členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že v případě zápisu jednotného účinku evropského patentu a jeho platnosti na jejich území se má za to, že evropský patent ke dni zveřejnění oznámení o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku na jejich území nenabyl účinku jako národní patent.
KAPITOLA II
ÚČINKY EVROPSKÉHO PATENTU S JEDNOTNÝM ÚČINKEM
Článek 5
Jednotná ochrana
1. Evropský patent s jednotným účinkem poskytuje jeho majiteli právo zabránit jakékoli třetí osobě v jednání, proti němuž tento patent poskytuje ochranu, na území všech zúčastněných členských států, v nichž má jednotný účinek, s výhradou příslušných omezení.
2. Rozsah tohoto práva a jeho omezení jsou jednotné ve všech zúčastněných členských státech, v nichž má patent jednotný účinek.
3. Jednání, proti němuž patent poskytuje ochranu podle odstavce 1, a příslušná omezení tohoto práva, jsou vymezeny právními předpisy, které se použijí na evropské patenty s jednotným účinkem v zúčastněném členském státě, jehož právo je právem rozhodným pro evropský patent s jednotným účinkem jakožto předmět vlastnictví podle článku 7.
4. Ve zprávě uvedené v čl. 16 odst. 1 Komise zhodnotí fungování příslušných omezení a případně předloží příslušné návrhy.
Článek 6
Vyčerpání práv vyplývajících z evropského patentu s jednotným účinkem
Práva vyplývající z evropského patentu s jednotným účinkem se nevztahují na činnosti týkající se výrobku, na nějž se vztahuje patent, které jsou prováděny v zúčastněných členských státech, v nichž má patent jednotný účinek, poté, co byl výrobek uveden na trh v Unii majitelem patentu nebo s jeho souhlasem, pokud ovšem neexistují oprávněné důvody k tomu, aby majitel patentu bránil dalšímu obchodnímu využívání výrobku.
KAPITOLA III
EVROPSKÝ PATENT S JEDNOTNÝM ÚČINKEM JAKOŽTO PŘEDMĚT VLASTNICTVÍ
Článek 7
Zacházení s evropským patentem s jednotným účinkem jako s národním patentem
1. S evropským patentem s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví se zachází v jeho celistvosti a ve všech zúčastněných členských státech jako s národním patentem zúčastněného členského státu, v němž má patent jednotný účinek a v němž podle evropského patentového rejstříku:
a)
měl přihlašovatel své bydliště nebo sídlo nebo hlavní místo podnikání ke dni podání evropské patentové přihlášky nebo
b)
pokud se nepoužije písmeno a), měl přihlašovatel ke dni podání evropské patentové přihlášky své místo podnikání.
2. Jsou-li v evropském patentovém rejstříku zapsány jako společní přihlašovatelé dvě osoby nebo více osob, použije se odst. 1 písm. a) ve vztahu k přihlašovateli, který je uveden jako první. Pokud to není možné, použije se odst. 1 písm. a) ve vztahu k dalšímu z uvedených přihlašovatelů v pořadí, v jakém jsou v zápisu uvedeni. Nelze-li odst. 1 písm. a) použít ve vztahu k žádnému ze společných přihlašovatelů, použije se odpovídajícím způsobem odst. 1 písm. b).
3. Pokud žádný přihlašovatel nemá pro účely odstavce 1 nebo 2 své bydliště nebo sídlo, hlavní místo podnikání ani jedno z míst podnikání v zúčastněném členském státu, v němž má patent jednotný účinek, zachází se s evropským patentem s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví v jeho celistvosti a ve všech zúčastněných členských státech jako s národním patentem státu, kde má podle čl. 6 odst. 1 Evropské patentové úmluvy své sídlo Evropská patentová organizace.
4. Nabytí práva nemůže být závislé na zápisu do národního patentového rejstříku.
Článek 8
Nabídka licence
1. Majitel evropského patentu s jednotným účinkem může předat Evropskému patentovému úřadu prohlášení, že je připraven umožnit libovolné osobě, aby využívala vynález jakožto licenciát za přiměřenou náhradu.
2. Licence získaná podle tohoto nařízení se považuje za smluvní licenci.
KAPITOLA IV
INSTITUCIONÁLNÍ USTANOVENÍ
Článek 9
Administrativní úkoly v rámci Evropské patentové organizace
1. Zúčastněné členské státy pověří Evropský patentový úřad ve smyslu článku 143 Evropské patentové úmluvy těmito úkoly, které mají být prováděny v souladu s vnitřními předpisy Evropského patentového úřadu:
a)
správa žádostí majitelů evropských patentů o jednotný účinek;
b)
zařazení rejstříku jednotné patentové ochrany do evropského patentového rejstříku a správa rejstříku jednotné patentové ochrany;
c)
příjem a zaznamenávání nabídek licencí podle článku 8, jejich zpětvzetí a licenčních závazků majitele evropského patentu s jednotným účinkem přijatých v rámci mezinárodních standardizačních orgánů;
d)
zveřejňování překladů podle článku 6 nařízení (EU) č. 1260/2012 během přechodného období podle uvedeného článku;
e)
výběr a správa udržovacích poplatků za evropské patenty s jednotným účinkem za roky následující po roce, ve kterém je v Evropském patentovém věstníku zveřejněno oznámení o udělení evropského patentu; v případě pozdní úhrady udržovacích poplatků, pokud je taková platba učiněna do šesti měsíců od data splatnosti, výběr a správa dodatečných poplatků, jakož i rozdělování části vybraných udržovacích poplatků mezi zúčastněné členské státy;
f)
správa systému náhrad nákladů na překlady uvedeného v článku 5 nařízení (EU) č. 1260/2012.
g)
zajištění toho, aby žádosti majitele patentu o jednotný účinek evropského patentu byly předloženy v jazyce řízení podle čl. 14 odst. 3 Evropské patentové úmluvy do jednoho měsíce od zveřejnění oznámení o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku, a
h)
zajištění toho, aby byl jednotný účinek uveden v rejstříku jednotné patentové ochrany, pokud byla žádost o jednotný účinek podána, aby byla žádost během přechodného období podle článku 6 nařízení Rady (EU) č. 1260/2012 předložena spolu s překlady podle uvedeného článku a aby byl Evropský patentový úřad informován o všech omezeních, převodech a zrušeních evropských patentů s jednotným účinkem a licencích k nim.
2. Zúčastněné členské státy zajistí, aby při plnění jejich mezinárodní závazků přijatých v rámci Evropské patentové úmluvy bylo dodržováno toto nařízení, a budou za tímto účelem spolupracovat. Zúčastněné členské státy jakožto smluvní státy Evropské patentové úmluvy zajistí řízení činností souvisejících s úkoly uvedenými v odstavci 1 tohoto článku a dohled nad nimi a zajistí aby byla výše udržovacích poplatků stanovena v souladu s článkem 12 tohoto nařízení a aby byly podíly pro rozdělení udržovacích poplatků stanoveny v souladu s článkem 13 tohoto nařízení.
Za tím účelem zřídí v rámci správní rady Evropské patentové organizace užší výbor (dále jen „užší výbor“) ve smyslu článku 145 Evropské patentové úmluvy.
Užší výbor tvoří zástupci zúčastněných členských států a jeden zástupce Komise coby pozorovatel a jejich náhradníci, kteří tyto zástupce zastupují po dobu jejich nepřítomnosti. Členům užšího výboru mohou být nápomocni poradci či odborníci.
Užší výbor přijímá rozhodnutí s náležitým ohledem na postoj Komise a v souladu s pravidly stanovenými v čl. 35 odst. 2 Evropské patentové úmluvy.
3. Zúčastněné členské státy zajistí účinnou právní ochranu u příslušného soudu jednoho či několika zúčastněných členských států proti rozhodnutím přijatým Evropským patentovým úřadem při provádění úkolů uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 10
Zásada týkající se výdajů
Výdaje vynaložené Evropským patentovým úřadem při provádění dodatečných úkolů, jimiž jej ve smyslu článku 143 Evropské patentové úmluvy pověřily zúčastněné členské státy, se hradí z poplatků za evropské patenty s jednotným účinkem.
Článek 11
Udržovací poplatky
1. Udržovací poplatky za evropské patenty s jednotným účinkem a dodatečné poplatky za jejich pozdní úhradu uhradí majitel patentu Evropské patentové organizaci. Tyto poplatky se platí za roky následující po roce, ve kterém je v Evropském patentovém věstníku zveřejněno oznámení o udělení evropského patentu, jemuž je přiznán jednotný účinek.
2. Pokud není udržovací poplatek patentu a případný dodatečný poplatek zaplacen včas, evropský patent s jednotným účinkem zaniká.
3. Udržovací poplatky, které jsou splatné po obdržení prohlášení uvedeného v čl. 8 odst. 1, se sníží.
Článek 12
Výše udržovacích poplatků
1. Udržovací poplatky za evropské patenty s jednotným účinkem:
a)
se po celou dobu platnosti jednotné patentové ochrany postupně zvyšují;
b)
musí být dostatečné k pokrytí všech nákladů spojených s udělením evropského patentu a správou jednotné patentové ochrany a
c)
musí spolu s poplatky, které se mají platit Evropské patentové organizaci ve fázi před udělením patentu, stačit k zajištění vyrovnaného rozpočtu Evropské patentové organizace.
2. Výše udržovacích poplatků se stanoví mimo jiné s ohledem na situaci zvláštních subjektů, například malých a středních podniků, a to tak, aby:
a)
usnadňovala inovace a podporovala konkurenceschopnost evropských podniků;
b)
odrážela velikost trhu, na který se patent vztahuje, a
c)
byla srovnatelná s výši národních udržovacích poplatků za průměrný evropský patent s účinky v zúčastněných členských státech v době, kdy se výše udržovacích poplatků stanoví poprvé.
3. Za účelem dosažení cílů uvedených v této kapitole se výše udržovacích poplatků patentu stanoví ve výši, která:
a)
je rovnocenná výši udržovacího poplatku, který se má platit za průměrné zeměpisné pokrytí u stávajících evropských patentů;
b)
odráží míru udržování stávajících evropských patentů a rovněž
c)
odráží počet žádostí o jednotný účinek.
Článek 13
Rozdělování příjmů z poplatků
1. Evropský patentový úřad si ponechá 50 % z udržovacích poplatků uvedených v článku 11 zaplacených za evropské patenty s jednotným účinkem. Zbývající částka se rozdělí zúčastněným členským státům v souladu s podíly pro rozdělení udržovacích poplatků podle čl. 9 odst. 2.
2. Za účelem dosažení cílů uvedených v této kapitole se podíly pro rozdělení udržovacích poplatků patentů mezi zúčastněné členské státy zakládají na těchto spravedlivých, nestranných a náležitých kritériích:
a)
počet patentových přihlášek;
b)
velikost trhu, při čemž je zajištěna minimální částka, která se má přidělit každému zúčastněnému členskému státu;
c)
náhrady poskytnuté zúčastněným členským státům, které:
i)
mají jiný úřední jazyk než některý z úředních jazyků Evropského patentového úřadu,
ii)
mají nepřiměřeně nízkou úroveň patentové aktivity nebo
iii)
získaly členství v Evropské patentové organizaci poměrně nedávno.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Spolupráce mezi Komisí a Evropským patentovým úřadem
Komise naváže prostřednictvím pracovní dohody úzkou spolupráci s Evropským patentovým úřadem v oblastech, na které se vztahuje toto nařízení. Tato spolupráce zahrnuje pravidelné výměny názorů na fungování pracovní dohody a zejména na problematiku udržovacích poplatků a jejich dopadu na rozpočet Evropské patentové organizace.
Článek 15
Uplatňování práva hospodářské soutěže a práva týkajícího se nekalé soutěže
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování práva hospodářské soutěže a práva týkajícího se nekalé soutěže.
Článek 16
Zpráva o fungování tohoto nařízení
1. Nejpozději do tří let ode dne, kdy první evropský patent s jednotným účinkem nabude účinku, a poté každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování tohoto nařízení a v případě potřeby předloží příslušné návrhy na jeho změnu.
2. Komise pravidelně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávy o fungování udržovacích poplatků uvedených v článku 11 se zvláštním důrazem na soulad s článkem 12.
Článek 17
Oznámení od zúčastněných členských států
1. Zúčastněné členské státy oznámí Komisi opatření přijatá podle článku 9 do dne použitelnosti tohoto nařízení.
2. Každý zúčastněný členský stát oznámí Komisi opatření přijatá podle čl. 4 odst. 2 do dne použitelnosti tohoto nařízení, nebo jedná-li se o zúčastněný členský stát, v němž jednotný patentový soud nemá ke dni použitelnosti tohoto nařízení výlučnou pravomoc pro evropské patenty s jednotným účinkem, oznámí jí tato opatření do dne, od kterého má tento soud v takovém zúčastněném členském státě výlučnou pravomoc.
Článek 18
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2014, nebo ode dne vstupu Dohody o jednotném patentovém soudu (dále jen „dohoda“) v platnost, podle toho, co nastane později.
Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 4 odst. 1 má evropský patent, jehož jednotný účinek je zapsán v rejstříku jednotné patentové ochrany, jednotný účinek pouze v zúčastněných členských státech, ve kterých má jednotný patentový soud ke dni zápisu do rejstříku výlučnou pravomoc pro evropské patenty s jednotným účinkem.
3. Každý zúčastněný členský stát oznámí Komisi, že ratifikoval dohodu, v okamžiku uložení ratifikační listiny. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie den vstupu dohody v platnost a seznam členských států, které dohodu ke dni jejího vstupu v platnost ratifikovaly. Poté pravidelně aktualizuje seznam zúčastněných členských států, které dohodu ratifikovaly, a zveřejňuje tento aktualizovaný seznam v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Zúčastněné členské státy zajistí, aby opatření uvedená v článku 9 byla přijata do dne použitelnosti tohoto nařízení.
5. Každý zúčastněný členský stát zajistí, aby opatření uvedená v čl. 4 odst. 2 byla přijata do dne použitelnosti tohoto nařízení, nebo jedná-li se o zúčastněný členský stát, v němž jednotný patentový soud nemá ke dni použitelnosti tohoto nařízení výlučnou pravomoc pro evropské patenty s jednotným účinkem, do dne, od něhož má tento soud v takovém zúčastněném členském státě výlučnou pravomoc.
6. Jednotnou patentovou ochranu lze požadovat pro všechny evropské patenty udělené ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v zúčastněných členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 17. prosince 2012.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1257/2012
2012 m. gruodžio 17 d.
kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas kuriant bendrą patentinę apsaugą
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 118 straipsnio pirmą pastraipą,
atsižvelgdami į 2011 m. kovo 10 d. Tarybos sprendimą 2011/167/ES, kuriuo leidžiama tvirčiau bendradarbiauti kuriant bendrą patentinę apsaugą (1),
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
teisinių sąlygų sudarymas įmonėms pritaikyti produktų gamybos ir platinimo veiklą tarpvalstybiniu mastu ir suteikimas joms daugiau laisvės rinktis ir daugiau galimybių padeda siekti Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnio 3 dalyje nustatytų Sąjungos tikslų. Vienoda patentinė apsauga vidaus rinkoje, ar bent didelėje jos dalyje, turėtų būti viena iš įmonėms prieinamų teisinių priemonių;
(2)
remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 118 straipsnio pirma pastraipa, be kitų patvirtintų vidaus rinkos kūrimo ir veikimo priemonių visoje Sąjungoje turėtų būti sukurta vienoda patentinė apsauga ir nustatyta visoje Sąjungoje taikoma centralizuoto leidimų suteikimo, koordinavimo ir priežiūros tvarka;
(3)
2011 m. kovo 10 d. Taryba priėmė Sprendimą 2011/167/ES, kuriuo Belgijai, Bulgarijai, Čekijai, Danijai, Vokietijai, Estijai, Airijai, Graikijai, Prancūzijai, Kiprui, Latvijai, Lietuvai, Liuksemburgui, Vengrijai, Maltai, Nyderlandams, Austrijai, Lenkijai, Portugalijai, Rumunijai, Slovėnijai, Slovakijai, Suomijai, Švedijai ir Jungtinei Karalystei (toliau - dalyvaujančios valstybės narės) leidžiama tvirčiau bendradarbiauti kuriant bendrą patentinę apsaugą;
(4)
bendra patentinė apsauga skatins mokslo ir technologijų pažangą ir vidaus rinkos veikimą užtikrindama, kad patentų sistema būtų lengviau, pigiau ir teisiškai saugiau naudotis. Ja taip pat bus sukurta geresnė patentinė apsauga, suteikiant galimybę užtikrinti bendrą patentinę apsaugą dalyvaujančiose valstybėse narėse ir visoje Sąjungoje panaikinti įmonėms tenkančias išlaidas ir supaprastinti sąlygas. Apsauga turėtų būti prieinama Europos patento savininkams iš dalyvaujančių valstybių narių ir kitų valstybių, neatsižvelgiant į jų pilietybę, gyvenamąją ar įsisteigimo vietą;
(5)
pagal 1973 m. spalio 5 d. Europos patentų išdavimo konvenciją, peržiūrėtą 1991 m. gruodžio 17 d. ir 2000 m. lapkričio 29 d. (toliau - EPK), įsteigta Europos patentų organizacija, ir jai patikėta išduoti Europos patentus. Šią užduotį vykdo Europos patentų tarnyba (toliau - EPT). Pagal šį reglamentą patento savininko prašymu turėtų būti galima užtikrinti EPT išduoto Europos patento bendrą galiojimą dalyvaujančiose valstybėse narėse. Toks patentas toliau vadinamas bendro galiojimo Europos patentu;
(6)
pagal EPK IX dalį EPK Susitariančiųjų valstybių grupė gali nustatyti, kad būtų užtikrintas tose valstybėse išduotų Europos patentų bendras pobūdis. Šis reglamentas yra specialus susitarimas pagal EPK 142 straipsnį, regioninė patentų sutartis pagal 1970 m. birželio 19 d. Patentinės kooperacijos sutarties, su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2001 m. vasario 3 d., 45 straipsnio 1 dalį ir specialioji sutartis pagal 1883 m. kovo 20 d. Paryžiuje pasirašytos ir 1979 m. rugsėjo 28 d. paskutinį kartą pakeistos Konvencijos dėl pramoninės nuosavybės apsaugos 19 straipsnį;
(7)
bendra patentinė apsauga turėtų būti suteikiama visose dalyvaujančiose valstybėse narėse pagal šį reglamentą užtikrinant bendrą Europos patentų galiojimą po išdavimo. Pagrindinė bendro galiojimo Europos patento ypatybė turėtų būti jo bendras pobūdis, t. y. vienoda apsauga ir vienodas poveikis visose dalyvaujančiose valstybėse narėse. Atitinkamai bendro galiojimo Europos patentas turėtų būti apribojamas, perduodamas arba panaikinamas ar nustoti galioti tik visose dalyvaujančiose valstybėse narėse. Turėtų būti galima bendro galiojimo Europos patentą licencijuoti visoje dalyvaujančių valstybių narių teritorijoje arba jos dalyje. Siekiant užtikrinti bendros patentinės apsaugos vienodą apsaugos apimtį, bendrai galioja tik Europos patentai, kurie visoms dalyvaujančioms valstybėms narėms išduoti su vienoda apibrėžtimi. Be to, Europos patento bendras galiojimas turėtų būti papildomo pobūdžio ir turėtų būti laikomas nekilusiu tokia apimtimi, kokia pagrindinis Europos patentas buvo panaikintas arba apribotas;
(8)
pagal patentų teisės bendruosius principus ir EPK 64 straipsnio 1 dalį bendra patentinė apsauga dalyvaujančiose valstybėse narėse turėtų įsigalioti atgaline data nuo nuorodos į Europos patento išdavimą paskelbimo Europos patentų biuletenyje dienos. Kai įsigalioja bendra patentinė apsauga, dalyvaujančios valstybės narės turėtų užtikrinti, kad Europos patentas jų teritorijoje nebūtų laikomas įsigaliojusiu kaip nacionalinis patentas, siekiant išvengti dvigubos patentinės apsaugos;
(9)
bendro galiojimo Europos patentas jo savininkui turėtų suteikti teisę neleisti jokiai trečiajai šaliai atlikti veiksmų, nuo kurių tas patentas suteikia apsaugą. Tai turėtų būti užtikrinta įsteigiant Bendrą patentų teismą. Srityse, kuriose netaikomas šis reglamentas arba 2012 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1260/2012, kuriuo įgyvendinamas su taikoma vertimo tvarka susijęs tvirtesnis bendradarbiavimas kuriant bendrą patentinę apsaugą (3), turėtų būti taikomos EPK nuostatos, Susitarimas dėl Bendro patentų teismo, taip pat jo nuostatos, kuriomis apibrėžiama tos teisės taikymo sritis ir jos apribojimai, bei nacionalinė teisė, įskaitant tarptautinės privatinės teisės normas;
(10)
bendro galiojimo Europos patentų priverstinį licencijavimą atitinkamų dalyvaujančių valstybių narių teritorijų atžvilgiu turėtų reglamentuoti jų teisės aktai;
(11)
savo ataskaitoje dėl šio reglamento taikymo Komisija turėtų įvertinti taikomų apribojimų veikimą ir prireikus pateikti atitinkamus pasiūlymus, atsižvelgdama į patentų sistemos poveikį inovacijoms ir technologinei pažangai, teisėtus trečiųjų šalių interesus ir viršesnius viešuosius interesus. Susitarimas dėl Bendro patentų teismo neužkerta galimybės Europos Sąjungai naudotis savo įgaliojimais šioje srityje;
(12)
pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką teisių išnaudojimo principas taip pat turėtų būti taikomas bendro galiojimo Europos patentams. Todėl teisės, suteiktos bendro galiojimo Europos patentu, neturėtų apimti su tuo patentu saugomu produktu susijusių veiksmų, kurie vykdomi dalyvaujančiose valstybėse narėse po to, kai tą produktą patento savininkas pateikia Sąjungos rinkai;
(13)
žalos atlyginimui taikoma tvarka turėtų būti reguliuojama pagal dalyvaujančių valstybių narių teisės aktus, visų pirma pagal nuostatas, kuriomis įgyvendinamas 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (4) 13 straipsnis;
(14)
visas bendro galiojimo Europos patentas kaip nuosavybės objektas visose dalyvaujančiose valstybėse narėse turėtų būti vertinamas kaip dalyvaujančios valstybės narės, kuri nustatoma remiantis specialiais kriterijais, kaip antai pareiškėjo gyvenamoji vieta, pagrindinė verslo vieta ar verslo vieta, nacionalinis patentas;
(15)
siekiant paskatinti ir palengvinti bendro galiojimo Europos patentu saugomo išradimo komercinį naudojimą, to patento savininkas turėtų turėti galimybę siūlyti suteikti licenciją už tinkamą atlygį. Tuo tikslu patento savininkas turėtų turėti galimybę pateikti pareiškimą EPT, kad jis pasirengęs už tinkamą atlygį suteikti licenciją. Tuo atveju patento savininkui turėtų būti sumažinti patento pratęsimo mokesčiai nuo tada, kai EPT gavo tokį pareiškimą;
(16)
valstybių narių grupė, pasinaudodama EPK IX dalies nuostatomis, gali pavesti užduotis EPT ir įsteigti Europos patentų organizacijos Administracinės tarybos atrankos komitetą (toliau - atrankos komitetas);
(17)
dalyvaujančios valstybės narės EPT turėtų pavesti tam tikras administracines užduotis, susijusias su bendro galiojimo Europos patentais, visų pirma tokiose srityse kaip prašymų užtikrinti bendrą galiojimą administravimas, bendro galiojimo nuostatos ir bet kokių bendro galiojimo Europos patentų apribojimo, licencijavimo, perdavimo, panaikinimo ar galiojimo pabaigos registravimas, patento pratęsimo mokesčių surinkimas ir paskirstymas, vertimų skelbimas pereinamuoju laikotarpiu informaciniais tikslais ir pareiškėjų, pateikiančių Europos patento paraiškas kalba, kuri nėra viena iš oficialiųjų EPT kalbų, vertimo išlaidų kompensavimo sistemos administravimas;
(18)
dalyvaujančios valstybės narės atrankos komitete turėtų užtikrinti, kad dalyvaujančios valstybės narės galėtų vykdyti su EPT pavestomis užduotimis susijusios veiklos valdymą ir priežiūrą, užtikrinti, kad prašymai suteikti bendrą galiojimą EPT būtų pateikti per vieną mėnesį nuo nuorodos į patento išdavimą paskelbimo Europos patentų biuletenyje dienos, ir užtikrinti, kad tokie prašymai būtų pateikiami EPT procedūrų kalba kartu su vertimu, kurio pateikimas pereinamuoju laikotarpiu reikalaujamas pagal Reglamentą (ES) Nr. 1260/2012. Dalyvaujančios valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad pagal EPK 35 straipsnio 2 dalyje nustatytas balsavimo taisykles būtų nustatytas patento pratęsimo mokesčių lygis ir paskirstytina patento pratęsimo mokesčių dalis pagal šiame reglamente nustatytus kriterijus;
(19)
patentų savininkai turėtų mokėti vieną metinį bendro galiojimo Europos patento pratęsimo mokestį. Patento pratęsimo mokesčiai turėtų didėti visą patentinės apsaugos laikotarpį ir kartu su mokesčiais, mokėtinais Europos patentų organizacijai iki patento išdavimo, turėtų padengti visas išlaidas, susijusias su Europos patento išdavimu ir bendros patentinės apsaugos administravimu. Patento pratęsimo mokesčių lygis turėtų būti nustatytas siekiant lengvinti inovacijų diegimą ir skatinti Europos įmonių konkurencingumą, atsižvelgiant į tokių konkrečių subjektų, kaip mažųjų ir vidutinių įmonių, padėtį, pavyzdžiui, numatant mažesnius mokesčius. Jis taip pat turėtų atspindėti rinkos, kurioje galioja patentas, dydį ir būti panašus į nacionalinių vidutinio Europos patento, įsigaliojančio dalyvaujančiose valstybėse narėse tuo metu, kai patento pratęsimo mokesčių lygis nustatomas pirmą kartą, pratęsimo mokesčių lygį;
(20)
turėtų būti nustatytas tinkamas patentų pratęsimo mokesčių lygis ir paskirstymas siekiant užtikrinti, kad visos EPT patikėtų užduočių, susijusių su bendra patentine apsauga, vykdymo išlaidos būtų visiškai padengiamos iš lėšų, gautų už bendro galiojimo Europos patentus, ir kad, kartu su Europos patentų organizacijai iki patento išdavimo mokėtinais mokesčiais, patento pratęsimo mokesčių pajamomis būtų užtikrintas subalansuotas Europos patentų organizacijos biudžetas;
(21)
patento pratęsimo mokesčiai turėtų būti mokami Europos patentų organizacijai. EPT turėtų likti suma, skirta padengti išlaidoms, kurios susidaro EPT vykdant su bendra patentine apsauga susijusias užduotis pagal EPK 146 straipsnį. Likusi suma turėtų būti paskirstoma dalyvaujančioms valstybėms narėms ir turėtų būti naudojama su patentais susijusiems tikslams. Paskirstymas turėtų būti grindžiamas sąžiningais, teisingais ir tinkamais kriterijais, būtent patentinės veiklos lygiu ir rinkos dydžiu, ir turėtų garantuoti minimalią sumą, kuri turėtų būti paskirstyta kiekvienai dalyvaujančiai valstybei narei, kad sistema toliau veiktų suderintai ir tvariai. Paskirstant mokesčius turėtų būti kompensuojama už oficialiosios kalbos, kuri nėra viena iš oficialiųjų EPT kalbų, turėjimą, už neproporcingai mažų patentinės veiklos mastų, remiantis Europos inovacijų diegimo rezultatų suvestinės duomenimis, turėjimą ir (arba) už Europos patentų organizacijos narystės įgijimą palyginti neseniai;
(22)
EPT ir valstybių narių centrinių pramoninės nuosavybės tarnybų glaudesnė partnerystė EPT turėtų suteikti galimybę prireikus reguliariai naudotis centrinių pramoninės nuosavybės tarnybų paieškos rezultatais, susijusiais su nacionaline patento paraiška, kurios pirmumą prašoma pripažinti vėliau pateiktoje Europos patento paraiškoje. Visos centrinės pramoninės nuosavybės tarnybos, įskaitant tas, kurios išduodamos nacionalinį patentą nevykdo paieškų, gali atlikti labai svarbų vaidmenį įgyvendinant glaudesnę partnerystę, inter alia, konsultuodamos ir padėdamos galimiems patentų pareiškėjams, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms, priimdamos paraiškas, persiųsdamos jas EPT ir platindamos informaciją apie patentus;
(23)
šis reglamentas papildomas pagal SESV 118 straipsnio antrą pastraipą Tarybos priimtu Reglamentu (ES) Nr. 1260/2012;
(24)
bendro galiojimo Europos patentų atžvilgiu jurisdikcija turėtų būti nustatyta ir reglamentuojama dokumentu, kuriame būtų išdėstyta bendra patentų ginčų nagrinėjimo sistema Europos patentams ir bendro galiojimo Europos patentams;
(25)
būtina įsteigti Bendrą patentų teismą, kuriame būtų nagrinėjamos su bendro galiojimo Europos patentu susijusios bylos, siekiant užtikrinti tinkamą to patento veikimą, teismo praktikos nuoseklumą, taigi teisinį tikrumą, taip pat ekonomiškumą patentų savininkams. Todėl labai svarbu, kad dalyvaujančios valstybės narės, laikydamosi savo nacionalinių konstitucinių ir parlamentinių procedūrų, ratifikuotų Susitarimą dėl Bendro patentų teismo ir imtųsi būtinų veiksmų, kad tas teismas kuo greičiau pradėtų veikti;
(26)
šiuo reglamentu neturėtų būti daromas poveikis dalyvaujančių valstybių narių teisei išduoti nacionalinius patentus ir juo neturėtų būti pakeisti dalyvaujančių valstybių narių patentų teisės aktai. Patentų pareiškėjams turėtų būti palikta teisė gauti nacionalinį patentą, bendro galiojimo Europos patentą, Europos patentą, kuris galiotų vienoje ar daugiau EPK Susitariančiųjų valstybių, ar bendro galiojimo Europos patentą, patvirtintą ir vienoje ar daugiau kitų EPK Susitariančiųjų valstybių, kurios nėra dalyvaujančios valstybės narės;
(27)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y. sukurti bendrą patentinę apsaugą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šio reglamento masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones, prireikus per tvirtesnį bendradarbiavimą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šiuo reglamentu įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas kuriant bendrą patentinę apsaugą, kuris leidžiamas Sprendimu 2011/167/ES.
2. Šis reglamentas yra specialus susitarimas pagal 1973 m. spalio 5 d. Europos patentų išdavimo konvencijos, peržiūrėtos 1991 m. gruodžio 17 d. ir 2000 m. lapkričio 29 d. (toliau - EPK), 142 straipsnį.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) dalyvaujanti valstybė narė- valstybė narė, kuri remdamasi Sprendimu 2011/167/ES arba sprendimu, priimtu pagal SESV 331 straipsnio 1 dalies antrą arba trečią pastraipą, įsitraukia į tvirtesnį bendradarbiavimą kuriant bendrą patentinę apsaugą tuo metu, kai pagal 9 straipsnį pateikiamas prašymas užtikrinti bendrą galiojimą;
b) Europos patentas- pagal EPK nustatytas taisykles ir tvarką Europos patentų tarnybos (toliau - EPT) išduotas patentas;
c) bendro galiojimo Europos patentas- Europos patentas, pagal šį reglamentą bendrai galiojantis dalyvaujančiose valstybėse narėse;
d) Europos patentų registras- EPT pagal EPK 127 straipsnį tvarkomas registras;
e) bendros patentinės apsaugos registras- Europos patentų registro dalį sudarantis registras, kuriame registruojami bendro galiojimo Europos patento bendras galiojimas, apribojimas, licencijavimas, perdavimas, panaikinimas ar galiojimo pabaiga;
f) Europos patentų biuletenis- EPK 129 straipsnyje numatytas periodinis leidinys.
3 straipsnis
Bendro galiojimo Europos patentas
1. Europos patentas, išduotas su vienodomis apibrėžtimis visose dalyvaujančiose valstybėse narėse, bendrai galioja dalyvaujančiose valstybėse narėse, su sąlyga, kad jo bendras galiojimas įregistruotas bendros patentinės apsaugos registre.
Europos patentas, kuris skirtingoms dalyvaujančioms valstybėms išduotas su skirtingomis apibrėžtimis, negalioja bendrai.
2. Bendro galiojimo Europos patentas yra bendro pobūdžio. Jis teikia vienodą apsaugą ir turi tokią pačią galią visose dalyvaujančiose valstybėse narėse.
Jis gali būti apribojamas, perduodamas ar panaikinamas arba nustoti galioti tik visose dalyvaujančiose valstybėse narėse.
Jis gali būti licencijuojamas visoje dalyvaujančių valstybių narių teritorijoje ar jos dalyje.
3. Europos patento bendras galiojimas laikomas nekilusiu tokiu mastu, kokiu Europos patentas buvo panaikintas arba apribotas.
4 straipsnis
Įsigaliojimo data
1. Bendro galiojimo Europos patentas dalyvaujančiose valstybėse narėse įsigalioja tą dieną, kai EPT nuorodą į Europos patento išdavimą paskelbia Europos patentų biuletenyje.
2. Dalyvaujančios valstybės narės imasi reikiamų priemonių, kad, įregistravus Europos patento bendrą galiojimą ir pradėjus jį taikyti jų teritorijoje, tą dieną, kai nuoroda į Europos patento išdavimą paskelbiama Europos patentų biuletenyje, tas Europos patentas jų teritorijoje neįsigaliotų kaip nacionalinis patentas.
II SKYRIUS
BENDRO GALIOJIMO EUROPOS PATENTO POVEIKIS
5 straipsnis
Vienoda apsauga
1. Bendro galiojimo Europos patentas jo savininkui suteikia teisę neleisti jokiai trečiajai šaliai atlikti veiksmų, nuo kurių tas patentas suteikia apsaugą visoje dalyvaujančiųjų valstybių narių teritorijoje, kurioje taikomas jo bendras galiojimas, atsižvelgiant į taikytinus apribojimus.
2. Tos teisės taikymo sritis ir jos apribojimai visose dalyvaujančiosiose valstybėse narėse, kuriose taikomas to patento bendras galiojimas, yra vienodi.
3. 1 dalyje nurodyti veiksmai, nuo kurių patentas suteikia apsaugą, ir taikytini apribojimai yra apibrėžti teisėje, taikomoje bendro galiojimo Europos patentams dalyvaujančioje valstybėje narėje, kurios nacionalinė teisė pagal 7 straipsnį taikoma bendro galiojimo Europos patentui kaip nuosavybės objektui.
4. 16 straipsnio 1 dalyje nurodytoje ataskaitoje Komisija įvertina taikomų apribojimų veikimą ir prireikus pateikia atitinkamus pasiūlymus.
6 straipsnis
Bendro galiojimo Europos patentu suteiktų teisių išnaudojimas
Bendro galiojimo Europos patentu suteiktos teisės netaikomos su patentuotu produktu susijusiems veiksmams, dalyvaujančiose valstybėse narėse, kuriose taikomas to patento bendras galiojimas, vykdomiems po to, kai produktą patento savininkas pateikia arba produktas pateikiamas su patento savininko sutikimu Sąjungos rinkai, nebent patento savininkas turi teisėtą pagrindą prieštarauti tolesniam produkto komerciniam platinimui.
III SKYRIUS
BENDRO GALIOJIMO EUROPOS PATENTAS KAIP NUOSAVYBĖS OBJEKTAS
7 straipsnis
Bendro galiojimo Europos patentas kaip nacionalinis patentas
1. Visas bendro galiojimo Europos patentas kaip nuosavybės objektas visose dalyvaujančiose valstybėse narėse vertinamas kaip nacionalinis patentas dalyvaujančios valstybės narės, kurioje taikomas to patento bendras galiojimas ir kurioje, Europos patentų registro duomenimis:
a)
Europos patento paraiškos pateikimo dieną buvo pareiškėjo gyvenamoji vieta ar pagrindinė verslo vieta; arba
b)
jei a punktas netaikomas, Europos patento paraiškos pateikimo dieną buvo pareiškėjo verslo vieta.
2. Jei Europos patentų registre bendrapareiškėjais nurodyti du ar daugiau asmenų, 1 dalies a punktas taikomas pirmajam nurodytam bendrapareiškėjui. Jei tai neįmanoma, 1 dalies a punktas taikomas kitam nurodytam bendrapareiškėjui eilės tvarka. Jei 1 dalies a punktas negali būti taikomas nė vienam iš bendrapareiškėjų, atitinkamai taikomas 1 dalies b punktas.
3. Jei taikant 1 arba 2 dalį nė vienas patento pareiškėjas neturėjo gyvenamosios vietos, pagrindinės verslo vietos ar verslo vietos dalyvaujančioje valstybėje narėje, kurioje taikomas to patento bendras galiojimas, tai visas bendro galiojimo Europos patentas kaip nuosavybės objektas visose dalyvaujančiose valstybėse narėse vertinamas kaip valstybės, kurioje pagal EPK 6 straipsnio 1 dalį yra įsikūrusi Europos patentų organizacijos buveinė, nacionalinis patentas.
4. Teisės įgijimas negali priklausyti nuo įrašo nacionaliniame patentų registre.
8 straipsnis
Viešosios licencijos
1. Bendro galiojimo Europos patento savininkas gali pateikti pareiškimą EPT, kad savininkas yra pasirengęs leisti bet kokiam asmeniui už tinkamą atlygį naudotis išradimu kaip licenciatui.
2. Pagal šį reglamentą gauta licencija vertinama kaip sutartinė licencija.
IV SKYRIUS
INSTITUCIJAS REGLAMENTUOJANČIOS NUOSTATOS
9 straipsnis
Europos patentų organizacijos administracinės užduotys
1. Dalyvaujančios valstybės narės, kaip apibrėžta EPK 143 straipsnyje, paveda EPT pagal EPT vidaus taisykles vykdyti šias užduotis:
a)
administruoti Europos patentų savininkų prašymus užtikrinti bendrą galiojimą;
b)
įtraukti bendros patentinės apsaugos registrą į Europos patentų registrą ir administruoti bendros patentinės apsaugos registrą;
c)
gauti ir registruoti 8 straipsnyje nurodytus pareiškimus dėl licencijavimo ir jų atšaukimo dokumentus, taip pat tarptautiniuose standartizavimo organuose bendro galiojimo Europos patento savininko prisiimtus licencinius įsipareigojimus;
d)
skelbti Reglamento (ES) Nr. 1260/2012 6 straipsnyje nurodytus vertimus per tame straipsnyje nurodytą pereinamąjį laikotarpį;
e)
rinkti ir administruoti bendro galiojimo Europos patentų pratęsimo mokesčius už visus metus, praėjusius po metų, kuriais Europos patentų biuletenyje paskelbiama nuoroda į jų išdavimą; rinkti ir administruoti papildomus mokesčius už vėlavimą sumokėti patentų pratęsimo mokesčius, kai tokie pavėluoti mokėjimai atliekami per šešis mėnesius nuo jų mokėjimo laiko atėjimo, taip pat dalyvaujančioms valstybėms narėms paskirstyti dalį surinktų patentų pratęsimo mokesčių;
f)
administruoti vertimo išlaidų kompensavimo sistemą, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1260/2012 5 straipsnyje;
g)
užtikrinti, kad patento savininko prašymas užtikrinti bendrą Europos patento galiojimą būtų pateiktas EPK 14 straipsnio 3 dalyje nurodyta procedūros kalba ne vėliau kaip praėjus mėnesiui po to, kai nuoroda į patento išdavimą paskelbiama Europos patentų biuletenyje; ir
h)
užtikrinti, kad bendras galiojimas būtų nurodytas bendros patentinės apsaugos registre, kai buvo pateiktas prašymas užtikrinti bendrą galiojimą ir per Reglamento (ES) Nr. 1260/2012 6 straipsnyje numatytą pereinamąjį laikotarpį jis buvo pateiktas kartu su tame straipsnyje nurodytais vertimais, ir kad EPT būtų informuota apie visus bendro galiojimo Europos patentų apribojimo, licencijavimo, perdavimo ar panaikinimo atvejus.
2. Dalyvaujančios valstybės narės, vykdydamos pagal EPK prisiimtus savo tarptautinius įsipareigojimus, užtikrina, kad būtų laikomasi šio reglamento, ir tuo tikslu bendradarbiauja. Dalyvaujančios valstybės narės kaip EPK Susitariančiosios valstybės užtikrina veiklos, susijusios su šio straipsnio 1 dalyje nurodytomis užduotimis, valdymą ir priežiūrą ir užtikrina, kad pagal šio reglamento 12 straipsnį būtų nustatytas patento pratęsimo mokesčių lygis, o pagal šio reglamento 13 straipsnį - paskirstytina patento pratęsimo mokesčių dalis.
Tuo tikslu pagal EPK 145 straipsnį įsteigiamas Europos patentų organizacijos Administracinės tarybos atrankos komitetas (toliau - atrankos komitetas).
Atrankos komitetą sudaro dalyvaujančių valstybių narių atstovai ir Komisijos atstovas, dalyvaujantis kaip stebėtojas, ir, jeigu jie negali dalyvauti, juos pavaduojantys asmenys. Atrankos komiteto nariams gali padėti konsultantai arba specialistai.
Atrankos komitetas priima sprendimus tinkamai atsižvelgdamas į Komisijos poziciją ir remdamasis EPK 35 straipsnio 2 dalyje nustatytomis taisyklėmis.
3. Dalyvaujančios valstybės narės užtikrina veiksmingą teisinę apsaugą vienos ar daugiau dalyvaujančių valstybių narių kompetentinguose teismuose nuo EPT sprendimų, priimtų vykdant 1 dalyje nurodytas užduotis.
V SKYRIUS
FINANSINĖS NUOSTATOS
10 straipsnis
Principas dėl išlaidų
EPT išlaidos, patirtos vykdant dalyvaujančių valstybių narių jai pavestas papildomas užduotis, kaip apibrėžta EPK 143 straipsnyje, padengiamos iš mokesčių, gautų už bendro galiojimo Europos patentus.
11 straipsnis
Patentų pratęsimo mokesčiai
1. Bendro galiojimo Europos patentų pratęsimo mokesčius ir papildomus mokesčius už vėlavimą juos mokėti Europos patentų organizacijai moka patento savininkas. Tie mokesčiai mokami už visus metus, praėjusius po metų, kuriais Europos patentų biuletenyje paskelbiama nuoroda į bendro galiojimo Europos patento išdavimą.
2. Bendro galiojimo Europos patentas nustoja galioti, jei patento pratęsimo mokestis ir bet koks taikomas papildomas mokestis nesumokamas laiku.
3. Patentų pratęsimo mokesčiai, kurių mokėjimo laikas ateina po to, kai gaunamas 8 straipsnio 1 dalyje nurodytas pranešimas, yra sumažinami.
12 straipsnis
Patentų pratęsimo mokesčių lygis
1. Bendro galiojimo Europos patentų pratęsimo mokesčiai:
a)
didėja visą bendros patentinės apsaugos laikotarpį;
b)
yra pakankami visoms Europos patento išdavimo ir bendros patentinės apsaugos administravimo išlaidoms padengti; ir
c)
kartu su mokesčiais, mokėtinais Europos patentų organizacijai iki patento išdavimo, yra pakankami, kad būtų užtikrintas subalansuotas Europos patentų organizacijos biudžetas.
2. Patentų pratęsimo mokesčių lygis nustatomas atsižvelgiant, be kita ko, į tokių konkrečių subjektų, kaip mažųjų ir vidutinių įmonių, padėtį ir siekiant:
a)
sudaryti geresnes sąlygas Europos verslui diegti inovacijas, taip pat paskatinti jo konkurencingumą;
b)
atsižvelgti į rinkos, kurioje taikomas patentas, dydį; ir
c)
užtikrinti, kad jis būtų panašus į vidutinio Europos patento, kuris įsigalioja dalyvaujančiose valstybėse narėse tuo metu, kai patentų pratęsimo mokesčių lygis nustatomas pirmą kartą, pratęsimo mokesčių lygį.
3. Siekiant šiame skyriuje nustatytų tikslų, nustatomas toks patento pratęsimo mokesčių lygis, kuris:
a)
atitinka lygį patento pratęsimo mokesčio, mokėtino atsižvelgiant į dabartinių Europos patentų vidutinę geografinę aprėptį;
b)
atspindi dabartinių Europos patentų pratęsimo laikotarpį; ir
c)
atspindi prašymų užtikrinti bendrą galiojimą skaičių.
13 straipsnis
Paskirstymas
1. EPT paliekama 50 procentų 11 straipsnyje nurodytų patento pratęsimo mokesčių, sumokėtų už bendro galiojimo Europos patentus. Likusi suma paskirstoma dalyvaujančioms valstybėms narėms atsižvelgiant į pagal 9 straipsnio 2 dalį nustatytą paskirstytiną patento pratęsimo mokesčių dalį.
2. Siekiant šiame skyriuje išdėstytų tikslų, dalyvaujančioms valstybėms narėms paskirstytina patentų pratęsimo mokesčių dalis nustatoma pagal tokius sąžiningus, teisingus ir tinkamus kriterijus:
a)
patento paraiškų skaičių;
b)
rinkos dydį, užtikrinant, kad kiekvienai dalyvaujančiai valstybei narei būtų paskirta minimali suma;
c)
kompensavimą dalyvaujančioms valstybėms narėms:
i)
kurių oficialioji kalba nėra viena iš oficialiųjų EPT kalbų;
ii)
kurių patentinės veiklos mastai neproporcingai maži; ir (arba)
iii)
kurios Europos patentų organizacijos narėmis tapo palyginti neseniai.
VI SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
14 straipsnis
Komisijos ir EPT bendradarbiavimas
Komisija užmezga glaudų bendradarbiavimą su EPT ir su ja pasirašo darbinį susitarimą šio reglamento taikymo srityse. Šis bendradarbiavimas apima reguliarų keitimąsi nuomonėmis apie darbinio susitarimo veikimą, ir ypač apie tai, kaip taikomi patentų pratęsimo mokesčiai, ir apie jų poveikį Europos patentų organizacijos biudžetui.
15 straipsnis
Konkurencijos teisės aktų ir nesąžiningai konkurencijai taikomų teisės aktų taikymas
Šiuo reglamentu nedaromas poveikis konkurencijos teisės aktų ir nesąžiningai konkurencijai taikomų teisės aktų taikymui.
16 straipsnis
Šio reglamento taikymo ataskaita
1. Ne vėliau kaip praėjus trejiems metams po dienos, kai įsigalioja pirmasis bendro galiojimo Europos patentas, o po to - kas penkerius metus Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio reglamento taikymo ataskaitą, o prireikus - ir pasiūlymus dėl reglamento pakeitimų.
2. Komisija reguliariai teikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitas apie tai, kaip taikomi 11 straipsnyje nurodyti patentų pratęsimo mokesčiai, ypatingą dėmesį skiriant 12 straipsnio laikymuisi.
17 straipsnis
Dalyvaujančių valstybių narių pranešimai
1. Dalyvaujančios valstybės narės praneša Komisijai apie priemones, priimtas pagal 9 straipsnį ne vėliau kaip šio reglamento taikymo pradžios dieną.
2. Kiekviena dalyvaujanti valstybė narė praneša Komisijai apie priemones, priimtas pagal 4 straipsnio 2 dalį, ne vėliau kaip šio reglamento taikymo pradžios dieną arba, tuo atveju, kai šio reglamento taikymo pradžios dieną dalyvaujančioje valstybėje narėje Bendras patentų teismas neturi išimtinės jurisdikcijos bendro galiojimo Europos patentų atžvilgiu, ne vėliau kaip tą dieną, kai Bendram patentų teismui suteikiama tokia išimtinė jurisdikcija toje dalyvaujančioje valstybėje narėje.
18 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. arba nuo Susitarimo dėl Bendro patentų teismo (toliau - Susitarimas) įsigaliojimo dienos, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė.
Nukrypstant nuo 3 straipsnio 1 dalies, 3 straipsnio 2 dalies ir 4 straipsnio 1 dalies, Europos patento, kurio bendras galiojimas įregistruojamas bendros patentinės apsaugos registre, bendras galiojimas taikomas tik tose dalyvaujančiose valstybėse narėse, kuriose registracijos dieną Bendras patentų teismas turi išimtinę jurisdikciją bendro galiojimo Europos patentų atžvilgiu.
3. Kiekviena dalyvaujanti valstybė narė praneša Komisijai apie Susitarimo ratifikavimą tuomet, kai jos ratifikavimo dokumentas deponuojamas. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia Susitarimo įsigaliojimo datą ir Susitarimą ratifikavusių valstybių narių sąrašą įsigaliojimo dieną. Po to Komisija reguliariai atnaujina Susitarimą ratifikavusių dalyvaujančių valstybių narių sąrašą ir tokį atnaujintą sąrašą skelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
4. Dalyvaujančios valstybės narės užtikrina, kad 9 straipsnyje nurodytos priemonės būtų nustatytos ne vėliau kaip šio reglamento taikymo pradžios dieną.
5. Kiekviena dalyvaujanti valstybė narė užtikrina, kad 4 straipsnio 2 dalyje nurodytos priemonės būtų nustatytos ne vėliau kaip šio reglamento taikymo pradžios dieną arba, tuo atveju, kai šio reglamento taikymo pradžios dieną dalyvaujančioje valstybėje narėje Bendras patentų teismas neturi išimtinės jurisdikcijos bendro galiojimo Europos patentų atžvilgiu, ne vėliau kaip tą dieną, kai Bendram patentų teismui suteikiama tokia išimtinė jurisdikcija toje dalyvaujančioje valstybėje narėje.
6. Gali būti prašoma užtikrinti bet kokio Europos patento, išduoto šio reglamento taikymo pradžios dieną ar vėliau, bendrą patentinę apsaugą.
Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas dalyvaujančiose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 17 d.