PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1238/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 513/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 25. července 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení šetření.
2. Celní evidence
(3)
Jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dne 1. března 2013 přijala Komise na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy nařízení (EU) č. 182/2013 (3), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013. V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení ukončilo prozatímní nařízení celní evidenci dovozu pro účely antidumpingového šetření, jelikož prozatímní antidumpingové clo zajistilo ochranu před dumpingovým dovozem.
(4)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí o celní evidenci dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V době přijetí rozhodnutí o celní evidenci dovozu měla Komise dostatečné důkazyprima facie odůvodňující potřebu celní evidence dovozu, zejména prudký nárůst dovozu, a to jak v absolutních hodnotách, tak i co se týče podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
3. Přijetí závazku s ohledem na prozatímní clo
(5)
Rozhodnutím Komise 2013/423/EU (4) přijala Komise závazek, který nabídli čínští vyvážející výrobci společně s čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických produktů (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, dále jen „CCCME“).
4. Následný postup
(6)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložily čínská vláda a několik zúčastněných stran písemné připomínky k prozatímním zjištěním. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, a jeden dovozce požádali o slyšení v přítomnosti úředníka pro slyšení z Generálního ředitelství pro obchod a této žádosti bylo vyhověno.
(7)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Byly zváženy ústní a písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(8)
Mimoto se uskutečnily inspekce na místě v prostorách těchto společností:
i)
hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Španělsko
ii)
nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(9)
AFASE zpochybnila právní základ pro inspekci na místě, která se uskutečnila v prostorách společnosti Europressedienst, jelikož ta nebyla zúčastněnou stranou v tomto šetření, a nespadá proto do oblasti působnosti článku 16 základního nařízení. Jak je uvedeno v 99. a 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, společnost Europressedienst poskytla informace o makroekonomických ukazatelích. Objasňuje se, že Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady řádné správy s cílem ověřit spolehlivost a přesnost údajů, na nichž Komise založila svá zjištění.
(10)
Čínská vláda zopakovala tvrzení, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisech, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace, aniž byl uveden „pádný důvod“ nebo poskytnuto dostatečně podrobné shrnutí či výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných údajů, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii, která neobsahovala důvěrné údaje, a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty s příliš velkou prodlevou.
(11)
i) Co se týká tvrzení, že ve veřejně dostupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, kterých informací se to týká. ii) Její tvrzení, že nebyla zpřístupněna verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, není pravdivé. iii) Co se týká prodlev při zpřístupňování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné údaje, dotčené straně bylo vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné údaje zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na anonymitu, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných údajů neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana, která odpovědi poskytla, verze neobsahující důvěrné údaje upravit, než mohly být zpřístupněny ostatním zúčastněným stranám.
(12)
Každopádně se mělo za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila reagovat na informace obsažené ve spisu, který byl zpřístupněn pro kontrolu, takže jejich připomínky bylo možno vzít v úvahu, pokud byly doložené a opodstatněné, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla možnost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(13)
Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly předložit své připomínky ke konečným informacím.
(14)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(15)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s CCCME pozměněnou nabídku závazku, který se vztahuje rovněž na souběžné antisubvenční řízení. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU (5) ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
6. Strany dotčené řízením
a) Výběr vzorku výrobců v Unii
(16)
Po uložení prozatímních opatření zopakovaly některé zúčastněné strany své tvrzení, že nadměrné uplatnění povinnosti týkající se zachování důvěrnosti údajů jim znemožnilo vyjádřit se k výběru vzorku výrobců v Unii, a tudíž řádně vykonat jejich právo na obhajobu. Komise se touto záležitostí zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzují se závěry uvedené v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(17)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti údajů o totožnosti žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není odůvodněné. Jak je uvedeno již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo možno vyhovět. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy (jak uvedla čínská vláda) jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(18)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že informace, na nichž se zakládal výběr vzorku, nebyly spolehlivé, aniž by však v tomto ohledu předložila nové důkazy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala CCCME své argumenty týkající se použitého způsobu výběru prozatímního vzorku výrobců v Unii. CCCME zejména tvrdila, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se touto otázkou zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností, které byly uvedeny na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje většinou montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. Tento seznam proto neprokazuje, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. CCCME mimoto nezpochybnila celkovou výrobu v Unii tím, že by poskytla jiné údaje, ani nepředložila důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
(20)
Po vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž z tohoto šetření, jak je uvedeno níže v 32. bodě odůvodnění, sestával konečný vzorek z osmi výrobců v Unii. Jelikož s ohledem na výběr vzorku výrobců v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená v 7. až 10. bodě odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
b) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(21)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovala Komise (jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní údaje o svých činnostech souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Cílem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu dále spolupracovat při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. pořizují jej a dále prodávají). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Z těchto pěti obdržených odpovědí byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Na tomto základě se vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšil a sestával ze čtyř dovozců modulů, kteří představovali přibližně 2 %-5 % celkového dovozu z dotčené země. Vzhledem ke struktuře dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední společnosti, nebylo možné mít vzorek zastupující větší podíl, a to s ohledem na omezené zdroje, které měly orgány k dispozici.
(22)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 11. a 12. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenou změnou.
c) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací podala připomínky řada společností nezařazených do vzorku, které uvedly, že se jejich situace liší od situace společností zařazených do vzorku. Tyto společnosti tvrdily, že by se na ně proto měla vztahovat individuální celní sazba podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Kvůli vysokému počtu spolupracujících společností (často skupin společností) však nebylo možné prověřit jednotlivě všechny společnosti. V souladu s čl. 9 odst. 6 se proto na tyto společnosti vztahuje vážené průměrné clo pro společnosti zařazené do vzorku.
(24)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku vyvážejících výrobců nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 13. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Období šetření a posuzované období
(25)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření o dumpingu a újmě se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání vývojových tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od roku 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(26)
Jak je uvedeno ve 20. až 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou podle prozatímní definice krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (dále jen „dotčený výrobek“).
(27)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.1. Vyloučení destiček
(28)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že by destičky měly být z definice výrobku vyňaty, jelikož nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě tvrzení předložených v prozatímní fázi byly po poskytnutí prozatímních informací v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(29)
Zúčastněné strany za prvé tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V této souvislosti se podotýká, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, jelikož šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a destičky, jejichž„tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Mimoto se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Potvrzuje se proto, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Současně to prokazuje, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(30)
Zúčastněné strany za druhé uvedly, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Destičky nemají zejména schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(31)
Toto tvrzení lze uznat. Po dalším ověření a v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že „moduly, články a destičky mají stejné konečné použití, přeměňovat sluneční světlo na elektřinu“, se skutečně ukázalo že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(32)
Vzhledem k rozdílným základním fyzikálním a technickým vlastnostem stanoveným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti vyrábět elektřinu ze slunečního světla, se vyvozuje závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.2. Samostatná šetření týkající se článků a modulů
(33)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly nepředstavují jediný výrobek, a měly by být proto posouzeny samostatně, a zopakovaly především tvrzení, jimiž se již zabýval 27. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Na rozdíl od destiček však mají články a moduly stejnou základní vlastnost, tj. schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(34)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. Musí být údajně integrovány do modulů, aby to bylo možné. Každý článek však má sám o sobě schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí u většiny použití, která vyžadují sestavení více článků do modulů, postačovat, neznamená to, že článek není sám o sobě schopen vyrábět elektřinu.
(35)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že nemožnost stanovit běžnou hodnotu pro moduly na základě běžné hodnoty pro články, jak je popsáno níže ve 100. bodě odůvodnění, prokazuje, že by se moduly a články neměly považovat za jediný výrobek.
(36)
V této souvislosti se uvádí, že ve většině antidumpingových řízení, včetně tohoto šetření, se srovnání mezi běžnými hodnotami a vývozními cenami provádí na základě jednotlivých typů výrobků. Důvodem je skutečnost, že často má velmi široká škála různých typů výrobků stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti, což často vede k situaci, kdy do definice „dotčeného výrobku“ spadají typy výrobků s podstatně rozdílnými náklady a cenami. Samotná skutečnost, že pro určitý typ výrobku nelze stanovit běžnou hodnotu na základě běžné hodnoty jiného typu výrobku, sama o sobě neznamená, že tyto typy výrobků nelze považovat za jediný výrobek. Jak je popsáno výše v 32. bodě odůvodnění, články i moduly mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti, mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(37)
Dále se uvádělo, že pokud by články a moduly tvořily jediný výrobek s menšími rozdíly, nebylo by obtížné upravit ceny článků s cílem zjistit cenu modulů. V této souvislosti se podotýká, že neexistuje požadavek, aby mezi jednotlivými typy dotčeného výrobku existovaly pouze menší rozdíly. Naopak postačuje, aby různé typy dotčeného výrobku měly stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti. V daném případě to pro moduly a články platí, jelikož mají mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(38)
Tatáž strana dále tvrdila, že články nepředstavují pouze jiný typ modulu, nýbrž zcela odlišný výrobek. Články představují ve skutečnosti hlavní část modulu. Jako hlavní část není článek zcela jistě „zcela odlišným výrobkem“, jelikož moduly a články mají stejnou základní vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního světla, jak je uvedeno výše v 32. bodě odůvodnění.
(39)
Tatáž strana mimoto uvedla, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců byl zohledněn rozdíl mezi články a moduly. Proto měly být pro moduly a články stanoveny rozdílné sazby cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při výběru vzorku výrobců v Unii a vzorku čínských vývozců se skutečně bral v úvahu rozdíl mezi moduly a články, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To však mělo pouze zajistit, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že by se články a moduly neměly považovat za jediný dotčený výrobek, nebo že by pro články a moduly měly být stanoveny zvláštní sazby cla. Aby bylo zajištěno, že vzorek je reprezentativní s ohledem na všechny typy výrobků, bylo důležité rozlišovat při výběru vzorku mezi články a moduly. Jelikož ohledně otázky, zda se články a moduly mají považovat za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, panovala určitá nejistota, bylo nutné zajistit reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(40)
Mimoto se uvádělo, že 100. bod odůvodnění níže, v němž se tvrdí, že náklady na zpracování modulů jsou značné, je v rozporu s 32. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, který uvádí, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu. V tomto ohledu se připomíná, že ve 100. bodě odůvodnění je rovněž objasněno, že rozdíly v nákladech mezi články a moduly činí 34 %, což znamená, že 66 % hodnoty modulu vyplývá z článku. Vyvozuje se proto závěr, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu.
(41)
Vyvážející výrobci uvedli, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články představují rozdílné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly představují různé skupiny typů výrobků, které jsou prodávány za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(42)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, aby měly výrobky stejné základní vlastnosti a konečné použití, což v případě modulů a článků platí, jak je popsáno v 32. resp. 48. bodě odůvodnění.
(43)
Čínská vláda tvrdila, že se posuzování, zda články a moduly představují jediný dotčený výrobek, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (6). Tato kritéria se však používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoli dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria je nutno použít při definování obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, jenž je poté porovnán s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria nejsou vhodná k definování dotčeného výrobku. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(44)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (7), údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V této souvislosti se uvádí, že soud pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena ve 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, která se pokládala za důležitá. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(45)
Mimoto se připomíná, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(46)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že po vyloučení destiček z definice výrobku je vzhledem k významnému zpracování při výrobě modulů z článků vyvraceno rovněž tvrzení, že články a moduly mají stejné konečné použití. Tato strana taktéž tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces.
(47)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Ačkoli jsou obě tvrzení uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Slovo „mimoto“ uvedené ve druhém tvrzení objasňuje, že toto druhé tvrzení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými záležitostmi v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První tvrzení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé konečným použitím. Základní předpoklad, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správný.
(48)
Co se týká skutečného konečného použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybnily, že moduly a články jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3. Monokrystalické a polykrystalické články
(49)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nesoutěží s výrobním odvětvím Unie. Šetření však prokázalo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Tribunál každopádně ve věci Brosmann rozhodl, že skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, není určující.
2.4. Doložka „odesílaný z“
(50)
Zúčastněné strany tvrdily, že nebylo odůvodněno rozšíření šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR, jelikož původně bylo šetření zahájeno pouze s ohledem na výrobky pocházející z ČLR.
(51)
Výrobky odesílané z ČLR však byly zahrnuty již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení (8) je uvedeno, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace“. Je proto zřejmé, že možnost spolupracovat při tomto šetření měly všechny společnosti odesílající výrobky z ČLR. Jelikož výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto záležitostí.
(52)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, jelikož tyto výrobky byly zahrnuty od samého počátku.
(53)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany tvrdily, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená výše v 51. bodě odůvodnění bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(54)
V této souvislosti se uvádí, že byly podniknuty níže uvedené kroky, aby bylo zajištěno, že při šetření jsou posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli výrobci požádáni, aby uvedli informace pro všechny výrobky, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na výrobky pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které obsahovaly veškerý vývoz do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážející do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(55)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že se šetření vztahovalo na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR a že se zjištění v rámci šetření, včetně ohledně dumpingu a újmy, vztahují na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR.
(56)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky, kterou poskytl žadatel a která je opatřena razítkem. Před touto stránkou se ve spisu nachází jiná stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu předloženého žadatelem, nýbrž byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Usuzuje se proto, že se podnět vztahoval na veškeré výrobky z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(57)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by se šetření mohlo zaměřovat rovněž na jejich výrobky. V této souvislosti se podotýká, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají antidumpingovému clu.
(58)
Titíž vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli požádáni, aby se přihlásili, a neměli ani možnost prokázat, že jejich výrobky nejsou dumpingové. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
(59)
Čínská vláda uvedla, že ačkoli čl. 1 odst. 3 základního nařízení umožňuje odchýlit se od zásady, že vyvážející země je zemí původu, nelze tento článek v daném případě použít. K doložení svého tvrzení čínská vláda uvedla, že nebyla provedena úplná analýza, zda vyvážející země nemůže být zemí jednající jako prostředník. Orgány s tímto výkladem čl. 1 odst. 3 základního nařízení nesouhlasí. Žádná strana nezpochybnila, že v ČLR existuje značná výroba. To, zda je ČLR zemí původu hotových výrobků, závisí na řadě faktorů. Analýza dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie, kterou orgány provedly, se vztahuje na tuto výrobu, bez ohledu na to, zda mají hotové vyvážené výrobky pro celní účely původ v ČLR. Jelikož existovaly jasné náznaky, že ne u všech výrobků, které byly alespoň částečně vyrobeny v ČLR, se bude mít za to, že mají pro celní účely původ v ČLR, orgány rozhodly, že je nezbytné zahrnout rovněž výrobky, u nichž je ČLR pouze zemi jednající jako prostředník.
(60)
Čínská vláda rovněž uvedla, že jelikož žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, neexistuje v ČLR srovnatelná cena pro solární panely, a proto nelze ČLR použít jako zemi jednající jako prostředník. V této souvislosti se však uvádí, že tři podmínky v čl. 1 odst. 3 základního nařízení jsou uvedeny pouze jako příklady, a ne všechny podmínky musí být relevantní ve všech případech. V daném případě bylo vzhledem k tomu, že žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, nutno srovnatelnou cenu zjistit ve srovnatelné zemi - a tato srovnatelná cena je stejná bez ohledu na to, zda se ČLR považuje za zemi původu nebo za zemi jednající jako prostředník. Otázka, zda „v této zemi“ existuje srovnatelná cena, proto není podstatná, jelikož v daném případě není srovnatelná cena stanovena „v této zemi“, nýbrž ve srovnatelné zemi.
2.5. Solární nabíječky
(61)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by se rozšířit na výrobky s podobnou funkcí, na něž se tato definice nevztahuje, jako jsou výrobky podobné velikosti, které využívají větší počet menších článků.
(62)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(63)
Analýza výše uvedených tvrzení ukázala, že je vhodnější připojit k vyloučení těchto výrobků kritérium založené na technické normě. Bylo zjištěno, že definice v níže uvedené normě vhodněji vymezují výrobky, které by měly být vyloučeny z oblasti působnosti opatření: mezinárodní norma IEC 61730-1, Aplikační třídy, třída C: aplikace se sníženým napětím (s. 13) (9).
(64)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení na základě výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.6. Střešní solární moduly
(65)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(66)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního záření. Přidaná funkce (kterou jinak plní střešní materiál) se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(67)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (10) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (11) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a procházková obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(68)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (12). V uvedeném případě se proto obuv vyráběná patentovanou technologií považovala za dotčený výrobek.
(69)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 66. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(70)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(71)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tato žádost nebyla proto přijata.
3. Závěr
(72)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(73)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
(74)
Po vyloučení destiček byla analýza revidována a byly vyloučeny údaje a analýza týkající se destiček, není-li uvedeno jinak. Jelikož destičky představovaly během období šetření jen malý procentní podíl dovozu dotčeného výrobku do Unie (přibližně 2 % hodnoty), má se za to, že vyloučení destiček má na zjištění jen zanedbatelný dopad, pokud vůbec nějaký. Všechny připomínky zúčastněných stran byly posouzeny a případné odkazy na destičky (pokud byly uvedeny) byly vyloučeny. V důsledku toho jsou všechny odkazy a související údaje týkající se destiček, které byly uvedeny v bodech odůvodnění prozatímního nařízení, nepoužitelné, a to i v případě, jsou-li příslušné body odůvodnění tímto nařízením potvrzeny.
(75)
Prozatímní závěry se změnami, jak je uvedeno výše ve 26. až 74. bodě odůvodnění, byly proto s konečnou platností potvrzeny. Pro účely tohoto řízení se proto v souladu s obvyklou praxí má za to, že by se všechny výše popsané typy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek.
C. DUMPING
1. ČLR
1.1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany uvedly, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, tj. po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto by šetření mělo být neprodleně ukončeno.
(77)
V této souvislosti strany tvrdily, že změna základního nařízení (13) údajně prodlužující lhůtu pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství na osm měsíců vstoupila v platnost až po uplynutí dříve použitelné tříměsíční lhůty. Změna se má vztahovat jen na budoucí šetření a na probíhající šetření, u nichž dosud neuplynula lhůta pro rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství.
(78)
V článku 2 nařízení, kterým se mění základní nařízení, se však jednoznačně uvádí, že „toto nařízení se použije na všechna nová a probíhající šetření ode dne 15. prosince 2012“. Tento článek (ani celé nařízení) neobsahuje žádný odkaz na omezení „pokud dosud neuplynula lhůta pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství“, jak tvrdily zúčastněné strany. Toto tvrzení nelze proto uznat.
(79)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo své tvrzení, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, aniž by byla zpochybněna skutečnost, že se změna základního nařízení uvedená výše v 78. bodě odůvodnění vztahuje na „všechna probíhající šetření“, což zahrnuje rovněž toto šetření. Vyvozuje se proto s konečnou platností závěr, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství nebylo přijato pozdě.
(80)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že přiznání zacházení jako v tržním hospodářství nemělo být zamítnuto z toho důvodu, že tři společnosti, které v roce 2011 ukončily činnost, nevedly jednoznačné a jasné účetnictví. Byl vznesen konkrétně dotaz, podle kterého účetního standardu by společnost, která ukončila činnost, měla přesto vést takovéto účetnictví.
(81)
V této souvislosti se podotýká, že účetní standardy neurčují, které společnosti musí vyhotovit finanční výkazy, nýbrž stanoví, jak mají být tyto výkazy sestaveny. V případě ČLR to je „Účetní standard pro obchodní podniky: základní standard“, který v článku 4 uvádí, že „podnik vyhotoví finanční zprávy“. Jedná se o závaznou povinnost, a pro společnosti, které ukončily činnost, neexistuje žádná výjimka.
(82)
Ačkoli tyto společnosti ukončily činnost, dosud vlastnily majetek (včetně pozemků, budov, strojů a zásob), měly závazky a existovaly jako právní subjekty přinejmenším do počátku roku 2013. Usuzovalo se proto, že tyto společnosti měly povinnost zveřejnit účetnictví za rok 2011, a neexistence účetnictví představuje porušení druhého kritéria.
(83)
Po poskytnutí konečných informací vývozci rovněž uvedli, že výhody režimu (režimů) preferenčního daňového zacházení a grantů nepředstavují významnou část jejich obratu, což údajně potvrzuje souběžné antisubvenční řízení.
(84)
V této souvislosti se připomíná, že se tímto tvrzením zabýval již 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Bylo zdůrazněno, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení je proto zamítnuto.
(85)
Jelikož s ohledem na zacházení jako v tržním hospodářství nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 50. až 69. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2. Individuální zjišťování
(86)
Jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, žádosti o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení předložilo osmnáct spolupracujících vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku. V daném případě již vzorek sestával ze sedmi skupin společností, které jsou obvykle tvořeny řadou vyvážejících výrobců, obchodníků ve spojení a dovozců ve spojení v Unii a třetích zemích. Individuální zjišťování týkající se osmnácti dalších vyvážejících výrobců (jejich skupin) navíc k sedmi skupinám vyvážejících výrobců, které byly zařazeny do vzorku, by představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
(87)
Jelikož s ohledem na individuální zjišťování nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 70. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3. Srovnatelná země
(88)
Zúčastněné strany uvedly, že Indie není vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k požadavkům na místní obsah v případě projektů „národní solární mise Jawaharlal Nehru“ (Jawaharlal Nehru National Solar Mission, dále jen „JNNSM“). Jedna strana tvrdila, že existuje požadavek na 75 % místního obsahu, zatímco jiná strana uvedla, že indičtí výrobci mohou u 100 % modulů vyrobených v tuzemsku účtovat vyšší ceny. Tyto strany dále tvrdily, že tyto požadavky značně zvyšují ceny místních výrobků. K doložení tohoto tvrzení byl předložen článek zveřejněný v indickém tisku (14). Tento článek však byl zveřejněn téměř rok po skončení období šetření a nebyl poskytnut žádný důkaz o jeho dopadu během období šetření.
(89)
V témže tiskovém článku se však uvádělo, že indické odvětví solární energie čelí „silné konkurenci ze strany západních a čínských výrobců“. To dokládá trvalý růst dovozu do Indie, jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění. Ačkoli požadavky na místní obsah mohou mít skutečně určitý dopad na indický výrobní trh, lze nicméně vyvodit jednoznačný závěr, že indický trh je konkurenčním trhem, na němž soutěží řada indických a zahraničních společností.
(90)
Podle informací, které zveřejnilo Společné výzkumné středisko (15), bude většina projektů v rámci JNNSM uvedena do provozu od roku 2015. Cíl pro fotovoltaické systémy připojené do sítě v rámci JNNSM pro rok 2012 činil pouze 50 MW v porovnání s celkovou kapacitou připojenou do sítě v Indii, která již v červnu 2012 překračovala 1 GW. To prokazuje, že během období šetření byl význam JNNSM z hlediska celkových solárních zařízení v Indii nižší než 5 %, a proto dopad JNNSM a souvisejících požadavků na místní obsah (pokud by již v období šetření existoval, což je skutečnost, kterou zúčastněné strany neprokázaly) by byl nanejvýš velmi omezený. Většina zařízení se v období šetření nacházela ve státě Gudžarát (přibližně 65 %), a na to základě politiky v oblasti státních podpor.
(91)
Zúčastněné strany tvrdily, že indický trh byl v době šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR, jelikož se od počátku roku 2012 rýsovalo zahájení antidumpingového šetření. Indie zahájila antidumpingové šetření týkající se dovozu solárních článků a modulů z ČLR, Malajsie, Tchaj-wanu a USA dne 23. listopadu 2012 (tj. téměř pět měsíců po skončení období šetření).
(92)
Toto tvrzení však nedokládá vývoj dovozu solárních článků a modulů podle indických obchodních statistik (16):
Hodnoty v milionech USD
Duben 2010- březen 2011
Duben 2011- březen 2012
Duben 2012- březen 2013
ČLR
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Celkem
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Z výše uvedené tabulky vyplývá, že dovoz solárních článků a modulů v případě ČLR výrazně vzrostl o více než 600 % a mezi roky 2010/2011 a 2011/2012 celkově o více než 400 %. Poté se hodnota dovozu poněkud snížila, stejně tak však klesly i ceny solárních článků a modulů. Pokles hodnoty dovozu mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 je v souladu s poklesem ceny, kterou v témže období udávaly specializované poradenské společnosti jako pvXchange, což vede k závěru, že objem dovozu byl mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 poměrně stálý. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl v období šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR.
(94)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že USA dne 6. února 2013 požádaly na základě postupů řešení sporů v rámci WTO o konzultace s Indií ohledně požadavků na místní obsah v případě JNNSM. Účinek těchto pravidel týkajících se místního obsahu ve spojení s antidumpingovým šetřením uvedeným výše v 91. bodě odůvodnění údajně vedl v období od dubna 2012 do března 2013 k snížení hodnoty v porovnání s předchozím rokem o 38 % na rozdíl od růstu v předchozích letech.
(95)
V tomto ohledu se uvádí, že snížení hodnoty je zapříčiněno spíše poklesem cen než snížením objemů dovozu. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana předložila informace o vývoji objemu dovozu solárních článků a modulů na indický trh v období od roku 2010 do března 2013. Tyto údaje prokazují trvalý růst objemu dovozu solárních modulů a článků na indický trh. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl fakticky chráněn kvůli rýsujícímu se antidumpingovému šetření a údajný (nikoli však prokázaný), každopádně však nanejvýš malý dopad požadavků na místní obsah v rámci JNNSM (jak bylo uvedeno výše v 90. bodě odůvodnění) nebránil trvalému růstu objemu dovozu.
(96)
Mimoto se uvádí, že období od dubna 2012 do března 2013 prokazující údajné účinky JNNSM na dovoz do Indie spadá z převážné části do doby po skončení období šetření. Případný dopad údajného poklesu v období šetření může být proto pouze nevýznamný.
(97)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata Power Solar (dále jen „Tata“) vstoupila na trh teprve nedávno, a není proto vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. V této souvislosti se podotýká, že společnost (dříve „Tata BP Solar“) vyrábí solární moduly od roku 1989, a nelze proto mít za to, že vstoupila na trh teprve nedávno. Podle informací, které poskytla jiná zúčastněná strana, vstoupila společnost Tata na trh podstatně dříve než pět největších čínských vývozců zařazených do vzorku.
(98)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že by Tchaj-wan byl vhodnější srovnatelnou zemí než Indie, jelikož velikost tchajwanských společností je srovnatelnější s velikostí čínských vývozců, a tchajwanští výrobci rovněž spolupracují. Také jiné zúčastněné strany zpochybnily to, zda je Indie vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k relativně malé velikosti společnosti Tata, aniž by však navrhly vhodnější alternativu.
(99)
Tchajwanské společnosti skutečně spolupracovaly. Jedna společnost spolupracovala plně, zatímco jiná spolupracovala pouze částečně. Plně spolupracující tchajwanská společnost je však menší než společnost Tata, zejména pokud jde o prodej a výrobu modulů, na něž připadá přibližně 90 % prodeje dotčeného výrobku, přičemž společnost Tata prodává podstatně více než tchajwanská společnost, která má v tomto ohledu pouze nevýznamný prodej, jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Po poskytnutí konečných informací se jeden vývozce dotázal, zda byla částečně spolupracující tchajwanská společnost kontaktována, aby poskytla chybějící informace. V tomto ohledu se odkazuje na 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který objasňuje, že Tchaj-wan nebylo možno použít jako srovnatelnou zemi, jelikož spolupracující tchajwanské společnosti vyráběly téměř výlučně články, zatímco čínský vývoz se uskutečňuje převážně ve formě modulů. To platí rovněž pro částečně spolupracujícího tchajwanského výrobce. Jelikož se zmíněný výrobce považoval z tohoto důvodu za nevhodného, nepokládalo se za nutné vyžádat si od této společnosti další informace.
(100)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že takřka žádný prodej modulů sám o sobě nevylučuje Tchaj-wan jako srovnatelnou zemi, jelikož náklady na zpracování článků na moduly lze snadno zjistit. To však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Výroba modulu z článků vyžaduje několik fází výroby, během nichž je vytvořena podstatná část přidané hodnoty modulu. Jak je uvedeno ve 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v období šetření činil rozdíl mezi průměrnou cenou článků a modulů 555,92 EUR, tj. 54 %, zatímco rozdíl v průměrných nákladech činil 377,99 EUR, tj. 34 %. To by znamenalo, že by se významná část případné tchajwanské běžné hodnoty pro moduly musela zakládat na úpravách nákladů na zpracování, což nelze pokládat za přiměřenější než zemi, pro niž může být u většiny dotčeného výrobku běžná hodnota založena na prodejních cenách na domácím trhu. Má se tudíž za to, že s přihlédnutím k dostupným spolehlivým informacím byla Indie přiměřeně zvolena jako srovnatelná země.
(101)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že nebyly uvedeny žádné důvody pro to, proč se za vhodnou srovnatelnou zemi nepovažují USA. V tomto ohledu se odkazuje na 74. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je jednoznačně uvedeno že „USA nejsou vhodnou srovnatelnou zemí, zejména vzhledem k tomu, že trh USA je po část období šetření před čínským dovozem chráněn antidumpingovými a antisubvenčními opatřeními“. Jelikož nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se ochrany trhu USA, stanovisko v tomto ohledu se nemění.
(102)
Zúčastněné strany uvedly, že výsledek výpočtu dumpingu je zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem. Bylo proto ověřeno, zda skutečně existuje souvislost mezi objemem výroby společnosti a jejím dumpingovým rozpětím.
(103)
Ze sedmi skupin společností zařazených do vzorku jsou dvě skupiny společností středně velké (Jinzhou Yangguang a Delsolar) a pět jich je velkých (JingAo, LDK, Suntech, Trina a Yingli). Ze středně velkých společností má Jinzhou Yangguang nejnižší rozpětí, zatímco Delsolar má nejvyšší rozpětí. Pět větších společností se nachází mezi těmito dvěma hodnotami. To jednoznačně prokazuje neexistenci jakékoli souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím. Usuzuje se proto, že výpočet dumpingu nebyl zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem.
(104)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím neprokazuje, že úspory z rozsahu a srovnatelnost cen nemají žádný dopad. V situaci, kdy dumpingové rozpětí vychází z totožné běžné hodnoty pro všechny vývozce jako v daném případě, je dumpingové rozpětí ovlivněno především vývozními cenami. Neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím proto prokazuje rovněž neexistenci souvislosti mezi úsporami z rozsahu a prodejními cenami. Vyvozuje se proto závěr, že v daném případě neovlivňují rozdíly v úsporách z rozsahu srovnatelnost cen.
(105)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobce ve srovnatelné zemi má mimořádně vysoké prodejní ceny na domácím trhu, které jsou údajně podstatně vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jelikož dumpingové rozpětí značně převyšuje rozpětí cenového podbízení. Toto tvrzení bylo předloženo po porovnání indických běžných hodnot s prodejními cenami výrobního odvětví Unie. Toto srovnání je však chybné, jelikož indická běžná hodnota je založena pouze na ziskovém prodeji. Zejména v situaci, kdy je výrobní odvětví Unie ztrátové, nepřekvapuje, že ziskové ceny v Indii jsou vyšší než průměrná cena výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že indická běžná hodnota převyšuje průměrné ceny výrobního odvětví Unie, neprokazuje, že volba Indie jako srovnatelné země není přiměřená.
(106)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ceny společnosti Tata jsou zkreslené, jelikož je ve spojení se společností Tata Power, podnikem veřejných služeb. To údajně společnosti Tata umožňuje účtovat v oblastech, v nichž poskytuje služby společnost Tata Power, vyšší ceny. Nebyly však předloženy žádné podpůrné důkazy, ani nebylo poskytnuto vyčíslení tohoto údajného účinku. Toto tvrzení nebylo proto možno přijmout.
(107)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami, což byl údajně jeden z důvodů, proč společnost BP Solar v prosinci 2011 odstoupila od společného podniku. Na podporu tohoto tvrzení byl citován tiskový článek, v němž se uvádělo, že „odchod společnosti BP z odvětví solární energie po přibližně čtyřech desetiletích ukazuje, jak konkurenční a přeplněný trh se solární energií je“. Tento článek však nespecifikuje společnost Tata jako nekonkurenceschopnou společnost, nýbrž se zabývá situací na trhu se solárními panely obecně, a hovoří o „ostré konkurenci, kterou se odvětví vyznačuje“, a o tom, že „mnoho společností po celém světě zavřelo své výrobní závody, propustilo stovky pracovníků a vyhlásilo úpadek“. Tento tiskový článek proto neprokazuje, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami.
(108)
Po poskytnutí informací jeden vývozce uvedl, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění, nebyla společnost Tata do indického výrobního odvětví zahrnuta, a to kvůli významnému dovozu článků. Ačkoli se potvrzuje, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření není společnost Tata skutečně zahrnuta do indického výrobního odvětví, neznamená to automaticky, že společnost Tata není vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. Běžná hodnota byla založena výhradně na článcích a modulech, které společnost Tata vyrábí v Indii, a nikoli na dovážených výrobcích. Skutečnost, že se při výrobě některých výrobků používají dovážené části, neznamená, že výsledná běžná hodnota není pro Indii reprezentativní, a to zejména kvůli tomu, že je založena především na prodejních cenách, a nikoli na nákladech.
(109)
Čínská vláda uvedla, že prodej modulů uskutečněný společností Tata představuje pouze 0,3 % čínského vývozu do EU a nelze ho považovat za reprezentativní, přičemž poukázala na rozsudek Soudu ve věci Detlef Nölle (17). V tomto případě se Soud domníval, že pokud celková výroba v určité zemi představuje pouze 1,25 % objemu vývozu do EU, naznačuje to, že zvažovaný trh není velmi reprezentativní. V daném případě nesrovnala čínská vláda celkovou výrobu v Indii s celkovým čínským vývozem, nýbrž pouze výrobu jedné indické společnosti s celkovým vývozem všech čínských vývozců. Toto srovnání je však chybné, jelikož na konkurenčním trhu s mnoha účastníky nenaznačuje množství související pouze s jedním výrobcem reprezentativnost celého trhu. Nejedná se ani o srovnání, které bylo provedeno ve věci Detlef Nölle, kde byla celková výroba v dotyčné zemi porovnána s celkovým vývozem. Podle informací, které poskytla CCCME, měla výroba v Indii podle odhadů do konce roku 2012, tj. krátce po skončení období šetření, překročit 2 GW. Tato výroba by odpovídala 14 % čínského vývozu do EU, což značně převyšuje 5 % orientační prahovou hodnotu, která byla uvedena v rozsudku ve věci Detlef Nölle.
(110)
Po poskytnutí informací poukázala jedna zúčastněná strana na skutečnost, že společnosti Tata chybí integrace na počátku výrobního řetězce a že musí pořizovat destičky od třetích stran. Neexistující vertikální integrace na počátku výrobního řetězce údajně vede k vyšším nákladům v porovnání s vertikálně integrovanými čínskými výrobci. Toto tvrzení však nebylo doloženo. Celkové náklady společnosti Tata by byly vyšší pouze v případě, pokud by pořizovací cena destiček překročila náklady na výrobu destičky, což není jisté, jelikož mnoho společností v odvětví solární energie bylo v období šetření ztrátových. I velcí vertikálně integrovaní čínští výrobci často pořizovali významné množství destiček od nezávislých dodavatelů, což podporuje závěr, že neexistující vertikální integrace s ohledem na destičky neznamená nutně vyšší náklady na moduly a články.
(111)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že srovnatelná země není konkurenceschopná. Toto tvrzení bylo doloženo skutečností, že výroba solárních článků v Indii byla v roce 2013 na pětiletém minimu. Zpráva, kterou tato zúčastněná strana citovala, však prokazovala, že během období šetření byla výroba článků v Indii dosud na vysoké úrovni blížící se udávané nejvyšší hodnotě. K významnému poklesu výroby došlo po období šetření, ten proto neměl na výsledky šetření žádný dopad.
(112)
Jiný argument, který byl předložen na podporu tvrzení, že srovnatelná země není konkurenceschopná, se týkal antidumpingového šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění. Orgány podotýkají, že toto šetření dosud probíhá, a proto z něj nelze vyvodit žádné závěry. Antidumpingová šetření nejsou obecně signálem nedostatečné konkurenceschopnosti, nýbrž známkou toho, že se domácí výrobní odvětví domnívá, že je dotčeno nekalými obchodními praktikami konkurentů ze třetích zemí.
(113)
Komise se proto domnívá, že volba Indie jako srovnatelné země není nepřiměřená.
(114)
Jelikož s ohledem na srovnatelnou zemi nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 72. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4. Běžná hodnota
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že indické společnosti prodávají především moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě a které mají vyšší ceny a náklady než moduly připojené do sítě, jež prodávají čínští vývozci. Dále bylo uvedeno, že moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě, mají obvykle nižší výkon než moduly připojené do sítě.
(116)
V této souvislosti se podotýká, že pro moduly „standardní velikosti“ s více než 36 články, které jsou obvykle připojeny do sítě, a menší moduly s méně než 36 články, které se obvykle používají mimo síť, byly stanoveny různé běžné hodnoty. Usuzuje se proto, že pro všechny typy výrobků, včetně modulů neurčených pro připojení do sítě a modulů připojených do sítě, byla stanovena náležitá běžná hodnota.
(117)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata působí rovněž jako společnost připravující projekty, a prodej této společnosti není proto srovnatelný s prodejem modulů uskutečňovaným čínskými vyvážejícími výrobci. V tomto ohledu se uvádí, že srovnání mezi cenami na indickém domácím trhu a čínskými vývozními cenami bylo provedeno výhradně pro prodej modulů a prodej kompletních projektů nebo integrovaných řešení nebyl ke stanovení běžné hodnoty použit, jelikož se mělo za to, že tyto prodeje nejsou srovnatelné.
(118)
Jelikož s ohledem na běžnou hodnotu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 78. až 86. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.5. Vývozní cena
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací někteří vývozci zařazení do vzorku podali připomínky k méně podstatným záležitostem týkajícím se vývozní ceny použité ke stanovení dumpingového rozpětí. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(120)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 87. až 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.6. Srovnání
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací se někteří vývozci zařazení do vzorku vyjádřili k některým méně podstatným záležitostem týkajícím se úprav, které byly použity za účelem srovnání vývozních cen. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(122)
Po poskytnutí prozatímních informací byla zjištěna administrativní chyba, která měla za následek nesprávnou úpravu běžné hodnoty o domácí přepravu. Tato chyba byla napravena a vedla k mírnému snížení dumpingových rozpětí.
(123)
Po poskytnutí informací jedna zúčastněná strana uvedla, že může být opodstatněná úprava o rozdíly v obchodních úrovních, jelikož strana neprodává přímo montážním firmám, nýbrž dalším prodejcům a distributorům. Strana požádala o podrobné informace o prodejních kanálech výrobce ve srovnatelné zemi, jež nebylo možno poskytnout z důvodu ochrany důvěrných údajů. Alternativně byla zákaznická základna výrobce ve srovnatelné zemi rozdělena do různých kategorií podle objemu prodeje, což prokázalo, že úprava o rozdíly v obchodních úrovních není opodstatněná.
(124)
V reakci na tuto analýzu zúčastněná strana připustila, že rozdíl v objemu prodeje by vedl k cenovým rozdílům, trvala však na svém tvrzení, že montážním firmám údajně účtuje vyšší ceny než distributorům/dalším prodejcům, a to i v případě, že montážní firma pořizuje podobné množství jako distributor/další prodejce. Toto tvrzení však nebylo doloženo, a nemohlo být proto zohledněno.
(125)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 90. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.7. Dumpingová rozpětí
(126)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku požádal o úplné zpřístupnění výpočtu dumpingu v jeho případě a uvedl, že se v opačném případě nemůže vyjádřit k jeho správnosti. Jelikož této společnosti nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, byla její běžná hodnota založena na údajích z Indie jako srovnatelné země. Jelikož při šetření plně spolupracoval pouze jeden výrobce ve srovnatelné zemi, nelze informace ze srovnatelné země zveřejnit na úrovni jednotlivých typů výrobků z důvodu ochrany důvěrných údajů. Tato žádost musí být proto zamítnuta.
(127)
U společností zařazených do vzorku byla vážená průměrná běžná hodnota každého typu obdobného výrobku stanovená pro srovnatelnou zemi srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(128)
Vážené průměrné dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, bylo vypočítáno podle ustanovení čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo proto stanoveno na základě rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(129)
Na tomto základě bylo konečné dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku, stanoveno na 88,1 %.
(130)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v ČLR, dumpingová rozpětí byla stanovena na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení. Za tímto účelem byla nejprve stanovena úroveň spolupráce srovnáním objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Unie s celkovým objemem čínského vývozu, jak je uvedeno ve 167. bodě odůvodnění.
(131)
Vzhledem k tomu, že se spolupráce prokázala u více než 80 % celkového čínského vývozu do Unie, lze její míru považovat za vysokou. Jelikož nebyl žádný důvod se domnívat, že by se některý vyvážející výrobce spolupráce neúčastnil, bylo zbývající dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni společnosti zařazené do vzorku s nejvyšším dumpingovým rozpětím. Vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici žádné indicie, které by nasvědčovaly, že se dumping společností, které nespolupracovaly, pohybuje na nižší úrovni, a rovněž tak v zájmu zajištění účinnosti jakýchkoli opatření, bylo takové stanovení rozpětí považováno za odpovídající.
(132)
Na tomto základě konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I, příloha II)
88,1 %
Všechny ostatní společnosti
111,5 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(133)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(134)
Po poskytnutí prozatímních informací napadla řada stran skutečnost, že údaje, které poskytla společnost Europressedienst, nezávislá konzultační společnost (dále jen „konzultant“), byly použity mimo jiné ke stanovení výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii a jiných makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily nezávislost konzultanta a tvrdily, že je ve spojení se žadatelem. Požádaly rovněž o objasnění toho, na jakém základě Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odborné znalosti při sběru ekonomických údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu se uvádělo, že by Komise měla ve svých zjištěních vycházet pouze z údajů z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných institutů. AFASE odkázala rovněž na Osvědčené postupy pro předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů ve věcech týkajících se uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie a spojování podniků, aby zpochybnila spolehlivost údajů, které poskytl konzultant.
(135)
Co se týká údajných vazeb mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy prokazující existenci těchto vazeb. Stejně tak nebyly při šetření zjištěny žádné důkazy o vztahu, který by neměl čistě obchodní charakter. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana uvedla, že existují náznaky, že důkazy prima facie, které poskytlo žádající výrobní odvětví Unie v podnětu, vycházely z údajů, které poskytl stejný konzultant. Ačkoli se uznává, že zjištění byla u některých ukazatelů skutečně podobná důkazům, které byly uvedeny v podnětu, neznamená to nutně, že byly zjištěny pouze na základě jednoho zdroje. V tomto ohledu uvádí podnět různé použité zdroje.
(136)
Jak je objasněno v 99. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné využít při tomto šetření poradenství kvůli nedostupnosti jiných veřejných zdrojů potřebných makroekonomických údajů týkajících se celého trhu Unie a rovněž údajů o dovozu. Před výběrem společnosti Europressedienst posoudila Komise metodiku, kterou konzultant používá při sběru příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje zvlášť pro všechny typy výrobků a za celé posuzované období.
(137)
Během šetření byly mimoto údaje poskytnuté konzultantem pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu se podotýká, že na trhu existuje řada výzkumných společností, které se specializují na sběr statistických údajů o fotovoltaice, a nahlášené údaje nejsou téměř nikdy totožné. Důvodem je skutečnost, že pro jakýkoli výzkumný institut je obtížné odvodit přesné údaje, a proto jsou nahlášené ukazatele pro fotovoltaický trh téměř vždy založeny na odhadech bez ohledu na poskytovatele těchto údajů. V této souvislosti spočívala křížová kontrola, kterou Komise provedla, v porovnání tendencí v údajích, které byly získány od konzultanta, s tendencemi u týchž údajů, které ke stejnému tématu zveřejnily jiné výzkumné společnosti, Společné výzkumné středisko Komise a Evropská asociace fotovoltaického průmyslu (dále jen „EPIA“), pokud byly k dispozici. Po provedení křížové kontroly nebyly zaznamenány významné rozdíly, jelikož tendence u ukazatelů, pro něž byla provedena křížová kontrola, byly podobné. Prozatímní zjištění proto nebyla založena výhradně na údajích, které poskytl konzultant, nýbrž rovněž na vlastní analýze Komise a posouzení těchto údajů. Jak bylo uvedeno výše v 9. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se v prostorách konzultanta uskutečnila inspekce na místě. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta s cílem ověřit spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě byla provedena v návaznosti na křížovou kontrolu údajů ze strany Komise a za účelem získání další jistoty, pokud jde o spolehlivost a kvalitu údajů a související metodiky.
Inspekce na místě se považovala za vhodnou s ohledem na uplatnění zásady řádné správy, ačkoli údaje neposkytla zúčastněná strana, nýbrž konzultant. Komise se proto ujistila o spolehlivosti údajů, které konzultant poskytl.
(138)
Jedna strana tvrdila, že metodika porovnání, kterou Komise použila, nebyla vysvětlena dostatečně podrobně, a požádala, aby byly zveřejněny jiné zdroje použité při porovnání. Tato strana rovněž tvrdila, že použitá metodika byla každopádně neplatná, jelikož byly porovnány pouze tendence u různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(139)
Co se týká jiných zdrojů, které byly použity k porovnání údajů poskytnutých konzultantem, těmito zdroji byly zprávy zveřejněné Společným výzkumným střediskem a EPIA, které se týkaly stejného tématu. Pokud jde o srovnání údajů s jinými zdroji, podotýká se, že byly prokázány nejen podobné tendence, nýbrž rovněž podobný rozsah. Vyvozuje se proto závěr, že použitá metodika je vhodná, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(140)
Co se týká odborných znalostí konzultanta, podotýká se, že jeho hlavní činností je sběr údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vývoj aktuální databáze společností, které působí na fotovoltaickém trhu. Tyto údaje jsou zveřejňovány ve specializovaných fotovoltaických časopisech a rovněž používány jednotlivými společnostmi, pro které konzultant provádí zvláštní výzkum. Databáze vyvinutá společností Europressedienst je pravidelně aktualizována a znovu zveřejňována. Konzultant má několikaleté zkušenosti s tímto odvětvím. Metodikou konzultanta je konkrétně sběr, křížová kontrola a agregace informací s využitím různých zdrojů, které jsou dostupné na trhu. Za tímto účelem shromažďuje konzultant údaje prostřednictvím standardních dotazníků, které jsou zasílány společnostem uvedeným v databázi, nebo telefonicky, především v případě výrobců v Unii, či během specializovaných veletrhů, zejména pokud jde o výrobce ve třetích zemích. Pokud nelze informace získat prostřednictvím zmíněných kanálů, ověřuje společnost Europressedienst finanční zprávy společností v odvětví fotovoltaiky nebo volně spolupracuje s jinými výzkumnými instituty za účelem získání údajů nebo křížové kontroly údajů. Bylo ověřeno a potvrzeno, že konzultant používá tyto zdroje při své každodenní činnosti. Na základě výše uvedených skutečností se považovalo za vhodné využít služeb společnosti Europressedienst v tomto šetření, a tvrzení stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(141)
Co se týká osvědčených postupů pro předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba uvést následující poznámky. Především se jedná o dokument, který nemůže Komisi zavazovat, jelikož nebyl přijat kolegiem, nýbrž zveřejněn příslušným útvarem za účelem vydání doporučení stranám, pokud jde o předkládání hospodářských důkazů. Za druhé, osvědčené postupy se týkají předkládání ekonomické analýzy a údajů, které se používají v některých šetřeních v oblasti hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy a ve věcech spojování podniků. Použitelná pravidla, důkazní požadavky a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech v oblasti hospodářské soutěže nelze porovnat s šetřením týkajícím se ochrany obchodu, pro něž platí zcela jiný soubor pravidel.
(142)
Po poskytnutí prozatímních informací zpochybnila řada stran metodiku, kterou konzultant použil, a tyto strany tvrdily, že neodpovídá uznávaným vědeckým normám. Jak však bylo uvedeno ve 137. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena a výsledné údaje byly porovnány a ověřeny a na základě toho se usuzovalo, že jsou v souladu s jinými zveřejněnými údaji, a jsou tudíž přiměřeně spolehlivé. Konkrétní záležitosti, které uvedly zúčastněné strany, především AFASE, byly objasněny a zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(143)
CCCME tvrdila, že nebyla objasněna metodika agregace údajů. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož příslušné informace byly všem zúčastněným stranám zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(144)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně volby konzultanta ze strany Komise a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti se uvádělo, že údaje konzultanta lze objednat a pořídit ad hoc s cílem vyhovět konkrétně stanoveným požadavkům potenciálních klientů, a nemusí být proto objektivní. CCCME mimoto zpochybnila skutečnost, že údaje shromážděné konzultantem lze považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož se tyto údaje do značné míry zakládaly na předpokladech a odhadech. Uvádělo se rovněž, že poskytnuté údaje nejsou ve spise dostatečně doloženy důkazy a že nejsou přesvědčivé, objektivní a ověřitelné.
(145)
S ohledem na tato tvrzení se odkazuje na 136. a 137. bod odůvodnění výše, v nichž byly poskytnuty doplňkové informace ohledně výběru konzultanta. Mimoto se podotýká, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v té době a zcela v souladu s finančním nařízením Komise, které se vztahuje na řízení. Připomíná se rovněž, že velký význam měla schopnost konzultanta poskytnout včas veškeré potřebné údaje, jelikož Komise je vázána zákonnými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci probíhajícího šetření.
(146)
Co se týká kvality poskytnutých údajů a toho, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, metodika konzultanta týkající se sběru údajů byla ověřena a usuzovalo se, že je uspokojivé kvality. Jak bylo uvedeno v témže bodě odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že jsou přiměřeně přesné. Taktéž se podotýká, že konzultant má databázi, která je pravidelně aktualizována, a to nezávisle na potřebách a požadavcích klientů. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým klientům, a proto tvrzení, že údaje nejsou objektivní, bylo nutno zamítnout.
(147)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, s nimiž konzultant spolupracoval při sestavování poskytnutých makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika, kterou konzultant použil, naznačuje nepřesné výsledky. Řada zúčastněných stran požádala o další informace týkající se metodiky, kterou konzultant použil, jako jsou průměrné míry odpovědí v rámci dotazníků/pohovorů, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím jednotlivých kanálů, to, jak byly tyto údaje ověřeny, odhady/předpoklady použité k vytvoření údajů, počet společností, pro něž byly provedeny odhady, a alespoň rozmezí počtu zaměstnanců konzultanta.
(148)
S ohledem na tato tvrzení se uvádí, že po uložení prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje, které konzultant použil při agregaci údajů, a po poskytnutí prozatímních informací se zabývala konkrétními dotazy zúčastněných stran v tomto ohledu. Má se za to, že další žádosti o informace podané dotčenými zúčastněnými stranami po poskytnutí konečných informací pokrývají informace, které byly zpřístupněny po uložení prozatímního cla, nakolik to umožňovala omezení související s ochranou důvěrných údajů. Mimoto se zdůrazňuje, že Komise ověřila na místě způsob, jakým konzultant údaje shromáždil a agregoval, a příslušné předpoklady, na nichž byla agregace údajů založena. Výsledky ověření byly uspokojivé a Komise se ujistila o přiměřenosti základních předpokladů a kvalitě údajů, které konzultant poskytl. Strany navíc údaje jako takové nezpochybnily.
(149)
Po poskytnutí konečných informací požádala jiná strana o vysvětlení ohledně počtu výrobců v Unii, které vzal konzultant v úvahu při sběru údajů, a případném překrývání mezi nimi a přibližně 215 výrobci v Unii, kteří byli Komisi známi. V tomto ohledu se objasňuje, že výrobci v Unii, které konzultant vzal v úvahu, jsou do značné míry stejní jako výrobci, o nichž bylo známo, že v tomto šetření představují výrobní odvětví Unie, jak bylo uvedeno výše ve 133. bodě odůvodnění.
(150)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že Komise provedla analýzu újmy nekonzistentně, jelikož byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco výpočty újmy a dumpingu byly stanoveny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V této souvislosti se uvádí, že ačkoli byly ukazatele uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry vyvozené ohledně každého ukazatele se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto byla dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy stanovena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(151)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů v období šetření byl založen nesprávně na prostém průměru za roky 2011 a 2012, jelikož tato metodika není objektivní a nevede k výsledkům, které odrážejí skutečnost během období šetření. Objasňuje se, že prostý průměr údajů se použil pouze v případě, jestliže v dotčených obdobích existovaly podobné tendence. Pokud se tendence lišily, byla metodika odpovídajícím způsobem upravena, aby se zohlednila tržní realita. Dotčená strana blíže neuvedla, nakolik výsledky použité metodiky neodrážejí tržní realitu. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(152)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzují zjištění uvedená v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Určení příslušného trhu Unie
(153)
Řada stran uvedla, že újmu je nutno posoudit zvlášť pro výrobu určenou k využití pro vlastní spotřebu a pro volný trh. Jedna strana tvrdila, že by údaje týkající se článků určených k využití pro vlastní spotřebu měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nejsou dumpingovým dovozem ovlivněny.
(154)
Jak je uvedeno ve 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a rozsah dumpingových rozpětí by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie, tj. včetně využití pro vlastní spotřebu, jelikož výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotčené země.
(155)
Šetřením bylo tudíž prokázáno, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet dumpingové výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků s náklady vyššími než dovozní cena v důsledku cenového tlaku vyvíjeného dumpingovým dovozem. Šetření rovněž odhalilo, že výroba určená pro volný trh a k využití pro vlastní spotřebu vykazuje podobné tendence, pokud jde o ceny, což taktéž prokázalo, že je ve stejné míře ovlivněna dotčeným dovozem.
(156)
Po poskytnutí konečných informací řada stran zopakovala, že Komise neposkytla přiměřenou a odůvodněnou analýzu závislého trhu, nebo se dotázala, proč nebyla provedena zvláštní analýza. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Mimoto se uvádělo, že 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je vyvozen závěr, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážejí tržní ceny, je v rozporu se závěry uvedenými výše ve 155. bodě odůvodnění, a to že volný trh a závislý trh vykazují podobné cenové trendy.
(157)
Za prvé se podotýká, že 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení objasňuje důvody, proč se považovalo za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) s odkazem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu se připomíná, že (jak je uvedeno v témže bodě odůvodnění) šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z ČLR, což dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebylo vysvětleno, proč nebyla provedena zvláštní analýza, je proto třeba zamítnout. Z tohoto závěru obdobně vyplývá, že bylo třeba zamítnout taktéž provedení takovéto zvláštní analýzy pro závislý trh.
(158)
Za druhé, ačkoli se na základě výše uvedených skutečností význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní potřebu nepovažoval za důležitý prvek, podotýká se, že výroba článků v Unii, která je určena k využití pro vlastní spotřebu, představovala v období šetření přibližně polovinu celkové výroby. Objasňuje se, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, není nutně v rozporu s tím, že obě ceny sledovaly stejné tendence, jelikož mohou být na různých úrovních nebo může dojít ve větší či menší míře k cenovým pohybům, a tudíž poskytují jiný obraz. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení týkající se závislého trhu zamítnuta.
(159)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly zjištění týkající se určení příslušného trhu Unie zpochybnit. Z těchto důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta a potvrzují se zjištění uvedená ve 102. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(160)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje týkající se spotřeby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům v 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(161)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba v Unii neměla být zjištěna pouhým sečtením dostupných kapacit pro výrobu modulů v Unii a že by od této hodnoty měla být odečtena spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož spotřeba modulů byla zjištěna na základě nově vybudovaných kapacit v Unii. To představuje běžnou praxi při zjišťování spotřeby modulů. V případě článků byla spotřeba zjištěna na základě výroby modulů v Unii.
(162)
Jiná strana tvrdila, že metodika, kterou popsal konzultant, připouští potíže při zjišťování spolehlivých údajů o spotřebě. Uvádělo se rovněž, že údaje výrobního odvětví Unie týkající se dovozu a vývozu byly založeny na neověřitelných odhadech nebo neúplných údajích, a že porovnání, které provedla Komise, nepostačovalo k tomu, aby bylo možno vyvodit závěr, že tyto údaje jsou skutečně spolehlivé a přesné.
(163)
Jak bylo již zmíněno výše ve 136. a 137. bodě odůvodnění, Komise ověřila kvalitu údajů a metodiky použité k jejich sběru během inspekce na místě, na jejímž základě se usuzovalo, že použité metodiky jsou vhodné a výsledky přesné a přiměřené spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(164)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 107. až 109. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz z dotčené země
4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(165)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o objemu dovozu výrobku, který je předmětem šetření, se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům ve 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(166)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkové hodnoty dovozu z ČLR a tvrdila, že byla založena na transakcích, které se uskutečnily na úrovni ceny CIF před proclením, a je proto sporné, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. S ohledem na toto tvrzení se objasňuje, že celková hodnota dovozu z ČLR, jak ji uvedl konzultant, nebyla použita v prozatímních a konečných zjištěních, a že objemy dovozu a jeho ceny byly stanoveny během šetření, jak je uvedeno ve 110. až 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož dotyčná zúčastněná strana metodiku použitou ke stanovení dovozních cen jako takovou nezpochybnila, odkazuje se na příslušná zjištění ve 113. až 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a níže ve 168. až 176. bodě odůvodnění. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(167)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně dovozu dotčeného výrobku z ČLR nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 110. až 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(168)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že dovozní ceny měly být zjištěny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie. Údaje, které tento dovozce poskytl během šetření, však představovaly pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nebylo možno vyvodit žádné smysluplné závěry, co se týká průměrné ceny veškerého dovozu z ČLR za celé posuzované období, které zahrnovalo několik let. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(169)
Jiná strana tvrdila, že nebyla vysvětlena metodika použitá ke stanovení cen, zejména to, jak byly spojeny a srovnány údaje z různých zdrojů. Mimoto bylo uvedeno, že by náklady na dovoz měly vycházet z ověřených informací získaných během šetření, a nikoli z odhadů.
(170)
Usuzuje se, že metodika, která byla zúčastněným stranám zpřístupněna, je dostatečně úplná, aby mohly pochopit, jak byly údaje zjištěny. Co se týká nákladů na „dovoz“, objasňuje se, že byla provedena úprava o spotové ceny s cílem dospět k cenám CIF. Provedený odhad byl potvrzen údaji shromážděnými během šetření.
(171)
Po poskytnutí prozatímních informací požádalo několik zúčastněných stran o více údajů o výpočtech cenového podbízení, než bylo uvedeno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Pokud to umožňovala citlivá povaha těchto údajů a skutečnost, že výrobcům v Unii byla zaručena anonymita, byly doplňkové informace poskytnuty na dvoustranném základě.
(172)
V souladu s rozhodnutím o vyloučení destiček z definice výrobku (viz výše 28. až 32. bod odůvodnění) byly tyto výrobky vyloučeny rovněž z výpočtu cenového podbízení. Byly provedeny taktéž určité opravy cen CIF, které poskytly zúčastněné strany. Jelikož byl vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění revidován, byly použity průměrné náklady po dovozu u nového vzorku dovozců, pokud byly údaje dostupné a úplné.
(173)
Revidované srovnání cen bylo provedeno podle druhu u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí 19,8 %-32,1 % u modulů, 4 %-28,5 % u článků a 8 %-29 % u dotčeného výrobku celkově.
(174)
Je třeba podotknout, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku bylo v případě článků zjištěno negativní cenové podbízení. Vyvážené množství však nebylo významné, a nemohlo být tudíž považováno za reprezentativní.
(175)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku zpochybnil zdroj pro úpravu v případě přeměny monokrystalických článků na polykrystalické články, aniž by však toto tvrzení odůvodnil. Nebyly poskytnuty žádné nové informace nebo důkazy, a toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(176)
Jelikož s ohledem na ceny dovozu z ČLR a výpočty cenového podbízení nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 113. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1. Obecně
(177)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tyto strany tvrdily, že se tendence zjištěné u řady těchto ukazatelů liší od tendencí u týchž ukazatelů, které byly zjištěny u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Poukazovalo se zejména na výrobu v Unii, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost.
(178)
Jak je uvedeno ve 121. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, makroekonomické ukazatele byly zjištěny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. Pokud jsou stejné údaje sestaveny pro jednotlivé výrobce v Unii nebo pro skupinu výrobců v Unii (tj. výrobce v Unii zařazené do vzorku), nejsou tendence nutně totožné, jelikož se při tomto srovnání nebere v úvahu například váha každé posuzované společnosti. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a pro výrobce v Unii zařazené do vzorku nejsou proto nutně smysluplné a neumožňují vyvodit závěr, že jeden či druhý soubor údajů není spolehlivý. Při porovnání tendencí u makroekonomických ukazatelů výrobního odvětví Unie s týmiž konsolidovanými ukazateli pro výrobce v Unii zařazené do vzorku lze u řady ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, objemy prodeje, zaměstnanost a produktivita výrobního odvětví Unie mezi rokem 2011 a obdobím šetření, zaznamenat rozdíly v tendencích. U všech těchto ukazatelů vykazovali výrobci v Unii zařazení do vzorku lepší výsledky než celé výrobní odvětví Unie. Důvodem je skutečnost, že v období šetření mnoho výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, výrobu ukončilo nebo se dostalo do platební neschopnosti, což mělo tudíž negativní dopad na makroekonomický ukazatel vypočítaný na úrovni Unie. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(179)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že závěr ve 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající vývoj všech hlavních ukazatelů újmy, se zakládal na údajích, které poskytl konzultant. V této souvislosti se objasňuje, že na straně jedné makroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od konzultanta, které byly pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji. Na straně druhé mikroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku, které Komise ověřila na místě. Je třeba rovněž uvést, že rozhodující faktory pro stanovení újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, jako je úroveň ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrná prodejní cena v Unii a rovněž výpočty cenového podbízení, se zakládaly na údajích získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, které byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(180)
Jelikož s ohledem na obecnou metodiku posuzování hospodářské situace výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 123. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Makroekonomické ukazatele
5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(181)
AFASE uvedla, že stanovený objem výroby modulů, který byl uveden ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a výrobní kapacita výrobního odvětví Unie zjištěná pro moduly a články v témže bodě odůvodnění, jsou nadhodnocené, a poskytla údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF), které udávaly nižší objemy.
(182)
Objem výroby uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházel z informací týkajících se kotovaných i nekotovaných společností. Vývoj výroby v Unii uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je v souladu s vývojem spotřeby v Unii uvedeným ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Naopak údaje, které ohledně objemů výroby poskytla AFASE, vykazovaly rozdílné tendence oproti spotřebě v Unii uvedené ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a statistickým údajům o spotřebě v Unii, které zveřejnila EPIA.
(183)
Co se týká výrobní kapacity, při šetření bylo odhaleno, že zjištění uvedená ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovala výrobní kapacity společností, které v období šetření podaly návrh na zahájení insolvenčního řízení nebo ukončily výrobu, přičemž své výrobní závody a stroje neprodaly, a mohly tudíž výrobu velmi rychle obnovit. Jak je uvedeno ve 182. bodě odůvodnění, číselné údaje ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovaly rovněž údaje od nekotovaných společností.
(184)
Jak je zmíněno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které poskytl nezávislý konzultant, byly ověřeny a bylo shledáno, že jsou přiměřeně přesné. Na základě výše uvedených skutečností se neusuzovalo, že údaje poskytnuté AFASE, které vycházely z jiných dostupných zdrojů, jsou nutně v rozporu s prozatímními zjištěními.
(185)
Přijetí údajů, které poskytla AFASE, by každopádně nemělo dopad na celkové zjištění, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, jelikož negativní trend těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(186)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být zjištěny pouze na základě údajů výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku. Jelikož se však jedná o makroekonomické ukazatele, musí být stanoveny na úrovni všech výrobců v Unii, aby poskytovaly smysluplnou a úplnou představu o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(187)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala, aby Komise objasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana Komisi požádala, aby blíže vysvětlila srovnání různých dostupných údajů týkajících se celkové výrobní kapacity v Unii. Jiná strana navrhla, aby byly údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, jelikož to by poskytlo spolehlivější výsledek. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně dostupné údaje nejsou přesné kvůli důvěrné povaze těchto údajů a že kterékoli výzkumné středisko nebo konzultant musí svou analýzu založit na řadě odhadů a předpokladů.
(188)
Objasňuje se, že roční výroba v Unii byla vypočítána na základě údajů, které konzultantovi nahlásili výrobci v Unii. Pokud nebylo možné získat pro konkrétní rok údaje o roční výrobě určitého výrobce v Unii, byla tato odhadnuta použitím míry využití kapacity v předchozím roce na novou výrobní kapacitu v daném roce. Orgány rovněž porovnaly údaje, které získal konzultant, s údaji uvedenými v odpovědích výrobního odvětví Unie na dotazníky ke stanovení reprezentativnosti před zahájením řízení. Oboje údaje byly podobné.
(189)
Co se týká žádosti o bližší vysvětlení srovnání různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, podotýká se, že tyto informace již byly poskytnuty ve spise, který byl zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu. Tato žádost byla proto zamítnuta.
(190)
Výroba v Unii a výrobní kapacita představují makroekonomické ukazatele, a musí být proto stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, nikoli na úrovni výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku.
(191)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o výrobě (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dospět ke spolehlivým výsledkům, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku nelze proto považovat za přiměřenou. To údajně potvrzuje skutečnost, že ačkoli konzultant využil mnohem vyšší počet výrobců v Unii, než je počet, který Komise vzala v úvahu při zkoumání reprezentativnosti v počáteční fázi, celkový objem výroby zjištěný konzultantem je nižší než celkový objem výroby stanovený Komisí pro účely přezkumu reprezentativnosti. Tato strana dále tvrdila, že informace týkající se tohoto ukazatele újmy nelze proto považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(192)
Za prvé se objasňuje, že počet výrobců, které vzal v úvahu na straně jedné konzultant a na straně druhé Komise, byl velkou měrou stejný, a tvrzení, že výsledky nejsou konzistentní, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje shromážděné konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o výrobě, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(193)
Jelikož s ohledem na výrobu, výrobní kapacitu a využití kapacity nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 124. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(194)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu s moduly činil v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v posuzovaném období nelze považovat za újmu.
(195)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v posuzovaném období je třeba posoudit na základě nárůstu spotřeby modulů v Unii o více než 200 % v témže období. Výrobní odvětví Unie nemohlo těžit z vyšší spotřeby; naopak, ani v situaci rostoucí spotřeby se mu nepodařilo zvýšit odpovídajícím způsobem objem prodeje a zaznamenalo úbytek podílu na trhu. Toto tvrzení je proto třeba zamítnout.
(196)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o prodeji (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožnila vyvodit spolehlivé výsledky, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Obdobně nelze tyto údaje považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které shromáždil konzultant, byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o prodeji, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečný důkaz ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(197)
Jelikož s ohledem na objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 129. až 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(198)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že metodika použitá ke zjištění celkové zaměstnanosti v Unii v posuzovaném období nebyla správná. Tato strana tvrdila, že pokud nebyly pro určitého výrobce v Unii k dispozici údaje o míře zaměstnanosti, byla místo toho vzata v úvahu průměrná zaměstnanost u těch výrobců v Unii, pro něž byly tyto údaje dostupné. To bylo třeba zamítnout, jelikož metodika použitá ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná, tj. v případě, že pro určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici údaje o zaměstnanosti, byl tento údaj odhadnut na základě údajů téže společnosti z předchozího roku nebo předchozích let. Jak je uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, tato metodika byla ověřena a shledána jako přiměřená. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(199)
Jelikož s ohledem na zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie a jeho produktivitu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 132. až 134. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.4. Velikost dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(200)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 135. a 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3. Mikroekonomické ukazatele
5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(201)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana uvedla, že se ve stejné míře snižovaly i průměrné náklady výrobního odvětví Unie, a proto je pokles ceny přirozený. Jak je však popsáno ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, při šetření bylo zjištěno, že se prodejní cena výrobního odvětví Unie snížila více než průměrné výrobní náklady, a tento pokles nákladů se proto nepromítl do ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se proto, že snížení prodejní ceny výrobního odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(202)
Jiná strana zpochybnila závěr uvedený ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že o tom musí rozhodnout tržní síly. Stejná strana vznesla námitky rovněž proti závěru uvedenému v témže bodě odůvodnění, a to že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů kvůli tlaku dumpingového dovozu na ceny. V této souvislosti orgány podotýkají toto: „neudržitelná úroveň“ poukazuje na skutečnost, že výrobní odvětví Unie prodávalo se ztrátou, a nemohlo proto z dlouhodobého hlediska přežít. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je proto pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tvrzení „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“ odkazuje na skutečnost, že náklady klesaly pomaleji než ceny. Obě tato tvrzení jsou ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení doložena důkazy. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(203)
Jelikož s ohledem na průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 137. a 138. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.2. Náklady práce
(204)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neexistovala v posuzovaném období žádná inflace, a celkové zvýšení nákladů práce proto nemohlo být způsobeno tímto činitelem.
(205)
V rozporu s tím, co tvrdila dotčená strana, šetření odhalilo, že v posuzovaném období došlo k inflaci a že růst nákladů práce omezený na moduly lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(206)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma byla výrobnímu odvětví Unie způsobena růstem nákladů práce a současným snižováním produktivity. Za prvé je však třeba uvést, že náklady práce byly v případě článků stálé, zatímco produktivita vzrostla u článků i modulů. Zvýšení nákladů u modulů lze proto vysvětlit vyšší produktivitou. Šetření mimoto ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento argument proto bylo nutno zamítnout.
(207)
Na tomto základě se potvrzují zjištění uvedená ve 139. a 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.3. Zásoby
(208)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že zvýšení stavu zásob v posuzovaném období jako procentního podílu celkové výroby není významné, a nelze ho proto pokládat za důkaz újmy. Tato strana dále tvrdila, že uvedení hodnot týkajících se stavu zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je zavádějící, jelikož zásoby jsou na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie vyjádřeny v kW místo v MW.
(209)
V tomto ohledu se připomíná, že se 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení změní a měl by znít „… Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma“. Výskyt administrativní chyby je zřejmý z předchozí věty, v níž se vyvozuje závěr, že výrobci v Unii měli tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek.
(210)
Skutečnost, zda jsou zásoby vyjádřeny v kW nebo v MW, se při zjišťování, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, nepovažovala za důležitou.
(211)
Po poskytnutí konečných informací několik stran uvedlo, že by zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze deseti výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Objasňuje se, že se zásoby považují za mikroekonomický ukazatel, a měly by být proto stanoveny na základě informací získaných pro jednotlivé společnosti, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii, který se považoval za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(212)
Jelikož s ohledem na zásoby nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 141. až 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(213)
Na základě připomínky jedné zúčastněné strany se objasňuje, že tvrzení, že vývoj peněžního toku sledoval mezi rokem 2009 a obdobím šetření „narůstající negativní trend“, které je uvedeno ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nebylo správné, jelikož peněžní tok u modulů se sice mezi rokem 2009 a 2010 snížil, v roce 2011 však rostl a poté se v období šetření opět snížil.
(214)
Tatáž strana tvrdila, že údaje o investicích uvedené ve 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou příliš nízké v porovnání s výrobní kapacitou výrobního odvětví Unie, která byla uvedena ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. K doložení tohoto tvrzení tato strana uvedla, že ví o investicích, které uskutečnil jeden výrobce v Unii s cílem zvýšit kapacitu a jejichž náklady byly mnohem vyšší. Dotčená strana vyvodila závěr, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie musí být proto nadhodnocena. Podotýká se, že toto tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy, zejména co se týká investic, které uskutečnil dotyčný výrobce v Unii. Údaje o investicích uvedené v prozatímním nařízení naopak vycházely ze skutečných a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba uvést, že toto tvrzení bylo založeno rovněž na srovnání celkových investic výrobců v Unii zařazených do vzorku s celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze považovat za vhodný základ pro srovnání, jelikož nebyly vzaty v úvahu veškeré investice celého výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto bylo třeba zamítnout.
(215)
Jelikož s ohledem na ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 144. až 152. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4. Závěry
(216)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzují závěry ve 153. až 158. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(217)
Po poskytnutí prozatímních informací řada zúčastněných stran uvedla, že v rámci provedené analýzy příčinných souvislostí nebyly škodlivé účinky dumpingového dovozu vyčísleny, odděleny a rozlišeny od účinků jiných známých činitelů, které současně působily újmu výrobnímu odvětví Unie. Mimoto bylo uvedeno, že Komise neprovedla společnou analýzu všech těchto jiných známých činitelů.
(218)
V reakci na toto tvrzení je třeba uvést, že Komise v souladu s ustálenou praxí nejprve ověřila, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, a za druhé zkoumala, zda jiné známé činitele narušily zjištěnou příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a dumpingovým dovozem. V rámci této analýzy byly účinky jiných známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzeny, rozlišeny a odděleny od škodlivých účinků dumpingového dovozu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána dumpingovému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z těchto činitelů neměl na situaci výrobního odvětví významný dopad (pokud vůbec nějaký), který by mohl změnit skutečnost, že posuzovanou podstatnou újmu je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů bylo tvrzení zamítnuto.
(219)
Po poskytnutí konečných informací řada zúčastněných stran výše uvedená tvrzení zopakovala. V tomto ohledu se uvádělo, že Komise měla prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení jednoznačně uvést, že újma způsobená jinými činiteli než dumpingovým dovozem není přičítána tomuto dovozu.
(220)
V tomto šetření byl po přezkoumání všech skutečností vyvozen závěr, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil samotný dumpingový dovoz. V tomto ohledu se uvádí, že vyčíslení účinků jiných známých činitelů nebylo možné, a proto bylo provedeno kvalitativní hodnocení, jak je uvedeno ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil dumpingový dovoz. Usuzovalo se, že účinky jiných činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení není uložena žádná povinnost, pokud jde o formu analýzy přičtení a nepřičtení újmy, kterou je nutno provést. Podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení je naopak nutno tuto analýzu provést tak, aby bylo možno oddělit a rozlišit škodlivé účinky dumpingového dovozu od škodlivých účinků způsobených jinými činiteli. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že všechny jiné známé činitele, které mohly přispět ke způsobené újmě, a to společně nebo samostatně, narušily příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedené analýze bylo potvrzeno, že jiné známé činitele nebyly takové, aby mohly změnit zjištění, že podstatnou újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů byla výše uvedená tvrzení zamítnuta.
(221)
Po poskytnutí prozatímních informací vznesly některé zúčastněné strany námitky proti zjištění uvedenému ve 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto strany zopakovaly, že podmínky na trhu výrobku, který je předmětem šetření, jsou v jednotlivých členských státech různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně. Tyto strany mimoto uvedly, že mezi členskými státy existují rozdíly, pokud jde o vnitrostátní režimy podpory, míru slunečního záření a cenu elektrické energie (včetně regulačních poplatků), a že na každém trhu existují různé tržní segmenty (zařízení pro obytné budovy s výkonem nižším než 40 kW, komerční a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a zařízení pro veřejné služby s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). Tato strana tvrdila, že vzhledem k těmto skutečnostem by měla být analýza příčinných souvislostí provedena odděleně pro každý členský stát na straně jedné a pro segment velkých zařízení a pro segment zařízení pro obytné budovy na straně druhé.
(222)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly své tvrzení, že analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni jednotlivých členských států, aniž by však v této souvislosti předložily další tvrzení nebo nové důkazy.
(223)
Šetření prokázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze proto usuzovat, že pro výrobek, který je předmětem šetření, skutečně existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v jednotlivých členských státech nebo regionech soustředili své činnosti na tento zvláštní trh nebo že by se dumpingový dovoz soustředil v jednom členském státě nebo regionu. Žádná ze zúčastněných stran mimoto neuvedla, že dumping a újmu je třeba analyzovat na úrovni jednotlivých členských států, což by však bylo předpokladem pro provedení analýzy příčinných souvislostí pro každý stát zvlášť. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že by toto představovalo vhodný přístup, zejména vzhledem ke skutečnosti, že v celé Unii existují podobné ceny posuzovaného výrobku na úrovni Unie. Mimoto se podotýká, že se míra slunečního záření může lišit i v jednotlivých regionech v témže členském státě, jižní Francie má například větší míru slunečního záření než severní Francie, nebo jednotlivé regiony jednoho členského státu mohou mít rozdílné režimy podpory (např. Belgie), a že se tudíž dopad těchto činitelů na poptávku může lišit mezi jednotlivými regiony téhož členského státu. Rozdíly v právních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdíly v podmínkách, jako je míra slunečního záření, však nemohou odůvodnit samostatnou analýzu příčinných souvislostí, a tudíž samostatnou analýzu újmy a dumpingu. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(224)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že ačkoli jsou jiné činitele důležité, při stanovení poptávky jsou hlavním faktorem vnitrostátní režimy podpory. Tatáž strana zpochybnila rovněž to, že v některých oblastech již bylo dosaženo cenové parity, a tvrdila, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny klesly. Tato strana dále uvedla, že přinejmenším v určitých členských státech neumožňují regulační, hospodářské a technické podmínky zapojení do elektrické sítě, a že v případě těchto členských států není proto podstatné, zda bylo dosaženo cenové parity. Tato strana však k doložení výše uvedených tvrzení neposkytla žádné důkazy. Výše uvedená tvrzení každopádně potvrzují, že se situace s ohledem na vnitrostátní režimy podpory i cenovou paritu může mezi jednotlivými členskými státy do jisté míry lišit. Žádné z poskytnutých informací však nebyly takové, aby prokazovaly, že je odůvodněná analýza, která je provedena odděleně pro každý členský stát.
(225)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrzení zopakovala a poskytla určité informace, které údajně prokazují rozdílné podmínky na trhu v jednotlivých členských státech a segmentech. Poskytnuté informace však nebylo možno pokládat za přesvědčivé, jelikož sestávaly z powerpointové prezentace bez jakýchkoli podpůrných důkazů, a tudíž neprokazovaly, že je odůvodněná analýza zvlášť pro každý členský stát. Tvrzení této strany bylo proto zamítnuto.
(226)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že by analýza příčinných souvislostí provedená odděleně pro jednotlivé členské státy a/nebo regiony a segmenty neodpovídala tržní realitě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. a 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(227)
Čínská vláda tvrdila, že Komise provedla analýzu příčinných souvislostí nekonzistentně, jelikož analýza újmy byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí mezi typy výrobků nerozlišovala. V této souvislosti se podotýká, že ačkoli byly ukazatele újmy uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry, k nimž se dospělo u každého ukazatele, se týkají celého výrobku, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
2. Účinek dumpingového dovozu
(228)
Jedna zúčastněná strana pochybovala, zda existuje dostatečná souvislost mezi dumpingovým dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Uvádělo se, že to dokládá na straně jedné skutečnost, že mezi roky 2009 a 2010 významně vzrostlo ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků (ze ztráty na zisk ve výši 12 %), zatímco v témže období byla cena čínského dovozu o 36 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie a podíl tohoto dovozu na trhu se zdvojnásobil. Na straně druhé se podíl čínského dovozu na trhu mezi roky 2010 a 2011 zvýšil pouze o 6 procentních bodů, ačkoli spotřeba v témže období vzrostla mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie přesto zaznamenalo úbytek ve výši 36 %. Tato strana rovněž tvrdila, že v období šetření se dovoz článků z jiné třetí země uskutečnil na stejné cenové úrovni jako v případě čínského dovozu, získal však větší podíl na trhu, který odpovídá úbytku podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(229)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu u všech typů výrobků během posuzovaného období neustále rostl (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Dumpingový dovoz z ČLR vzrostl o více než 300 % u modulů a o 482 % u článků. Současně docházelo ke značnému a neustálému snižování čínských dovozních cen (v posuzovaném období 64 % u modulů a 42 % u článků) a v období šetření byly tyto ceny podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Výrobní odvětví Unie současně přišlo v posuzovaném období o podíl na trhu a (jak je popsáno ve 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) všechny hlavní ukazatele újmy vykazovaly klesající vývoj. Potvrzuje se proto, že existuje jednoznačná časová souvislost mezi nárůstem dumpingového dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(230)
Jak je uvedeno ve 161. a 162. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobků zvlášť. Analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie provedená odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede k smysluplným výsledkům, jelikož existenci dumpingu a podstatné újmy, jakož i příčinnou souvislost mezi nimi není třeba zjistit pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje v celém posuzovaném období.
(231)
Uvádí se rovněž, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů zmíněných v čl. 3 odst. 5 základního nařízení, který by měl být ověřen při zkoumání dopadu dumpingového dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v určitém roce ziskové, nutně neznamená, že mu nebyla způsobena podstatná újma. Ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí mimoto přesně odpovídat nárůstu podílu dumpingového dovozu na trhu, aby byla zjištěna příčinná souvislost mezi újmou a dumpingovým dovozem. Jiné činitele (např. dovoz z jiných třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, byly přezkoumány a posouzeny zvlášť ve 164. až 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(232)
Časová shoda mezi rostoucím dumpingovým dovozem ve značném množství, jehož ceny byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a stále nejistější situací výrobního odvětví Unie je v daném případě jasným ukazatelem příčinné souvislosti, jak je uvedeno ve 161. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení týkající se nedostatečné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(233)
Po poskytnutí konečných informací stejná zúčastněná strana i nadále zpochybňovala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla analyzována konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž za celé posuzované období.
(234)
V této souvislosti je třeba uvést, že ohledně příčinné souvislosti nelze vyvodit platné závěry vyčleněním jednoho konkrétního roku z posuzovaného období a přitom současně nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislost s vývojem dumpingového dovozu. Tato analýza může vést pouze k částečné představě a nelze z ní vyvodit spolehlivé závěry. Míra ziskovosti, která ovlivnila rovněž jiné finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, byla vysoká kvůli obzvláště velkému skoku ve spotřebě v Unii, který byl způsoben velmi štědrými režimy podpory, což výrobnímu odvětví Unie umožnilo dosáhnout v témže roce největšího zlepšení prodeje, jež však bylo pouze dočasné a každopádně nebylo u tohoto typu výrobního odvětví udržitelné. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(235)
Jelikož s ohledem na účinek dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Účinek jiných činitelů
3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(236)
Řada zúčastněných stran podala po poskytnutí prozatímních informací připomínky k zjištěním, která se týkala dovozu z jiných třetích zemí, a zopakovala je i po poskytnutí konečných informací. Tyto strany však nepředložily žádné nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná prozatímní zjištění.
(237)
Tyto strany vyzdvihovaly zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní objem dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje pouze velmi malý podíl (méně než 5 %) v porovnání s celkovou spotřebou v Unii (21 559 MW) a dovozem z ČLR (15 005 MW). Dovoz z Tchaj-wanu proto přispěl pouze okrajově (pokud vůbec) k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a nenarušuje příčinnou souvislost.
(238)
Jelikož s ohledem na dovoz z jiných třetích zemí nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 164. až 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2. Vývoj spotřeby v Unii
(239)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neanalyzovala dopad vývoje spotřeby. V této souvislosti se uvádělo, že dovoz z ČLR nepokrývá celý nárůst spotřeby, a že ačkoli v případě modulů přišlo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 o podíl na trhu, v témže období se jeho ziskovost zvýšila. Uvádělo se rovněž, že v roce 2009, kdy měl dovoz článků z ČLR podíl na trhu ve výši pouze 8 %, zaznamenalo výrobní odvětví Unie 8 % ztrátu.
(240)
Jak je uvedeno ve 168. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si dumpingový dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření mimoto ukázalo, že kapacita výrobního odvětví Unie byla každopádně mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření proto nemohla mít dopad na újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(241)
Jiná zúčastněná strana pochybovala, zda v případě neexistence vnitrostátních režimů podpory bude v Unii i nadále existovat poptávka. Tato strana tvrdila, že mezi poptávkou a režimy podpory existuje souvislost a že bez těchto režimů nebudou projekty v odvětví fotovoltaiky ziskové, a proto zanikne rovněž poptávka po solárních panelech.
(242)
Jak je uvedeno ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, během šetření byly získány určité údaje, že i v případě neexistence režimů podpory v Unii existovala poptávka a že bude existovat i nadále. Tato strana neposkytla žádné důkazy, které by mohly tato zjištění zpochybnit. Jelikož v tomto ohledu nebyly poskytnuty žádné nové informace, potvrzují se zjištění uvedená ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a tvrzení v tomto ohledu bylo zamítnuto.
(243)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neuspokojovala poptávku v Unii, není důležitá, jelikož se objem prodeje modulů uskutečněný výrobním odvětví Unie snižoval v souladu se spotřebou, a zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Ačkoli se mezi rokem 2011 a obdobím šetření spotřeba v Unii skutečně snížila a objem prodeje modulů vykazoval podobnou klesající tendenci, je třeba toto posoudit ve vztahu k vývoji čínských dumpingových cen, které byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a nutily tudíž výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V této souvislosti se připomíná, že (jak je uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) si dumpingový dovoz z ČLR svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) v době, kdy spotřeba klesala. Současně se významně snížily ceny čínského dovozu a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(244)
Jelikož ohledně vývoje spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 168. a 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(245)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí s vývojem zaručených výkupních cen. Tyto strany tvrdily, že vývoj zaručených výkupních cen vyvíjel silný tlak na snižování cen, a tudíž na ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana uvedla, že byl posouzen pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, zatímco měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti několik zúčastněných stran uvedlo, že většina členských států významně snížila ceny již v roce 2010, což vyvíjelo tlak na snižování cen modulů.
(246)
S ohledem na toto tvrzení je třeba uvést, že členské státy snižovaly zaručené výkupní ceny v různé době a různou rychlostí a že vyvození obecné představy pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na okamžik, kdy výše zaručených výkupních cen dosáhly velmi nízkých úrovní, nelze významný pokles cen a ziskovosti výrobního odvětví Unie v posuzovaném období vysvětlit výhradně nebo převážně snižováním zaručených výkupních cen. Za prvé, podle informací získaných pro Německo a Itálii, které v roce 2011 společně představovaly přibližně 75 % trhu Unie, byl pokles průměrných prodejních cen výraznější než snížení zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé, shromážděné důkazy prokazují, že u některých zemí, jako je Itálie, i v situaci velmi štědrých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie významně snížit své ceny. Během období šetření museli výrobci v Unii prodávat za ceny nižší, než byly jejich výrobní náklady, přičemž hlavní příčinou byla skutečnost, že čínští vyvážející výrobci měli na trhu Unie 80 % podíl, a mohli tudíž ovlivňovat mechanismus stanovování cen.
(247)
Při šetření bylo rovněž zjištěno, že až do roku 2011 vedly vyšší zaručené výkupní ceny společně s klesajícími cenami modulů v Unii k tomu, že investice do solární energie byly pro investory mimořádně přitažlivé a zajišťovaly velmi vysokou návratnost. To mělo za následek vysoký počet investic, a tudíž i vysokou poptávku po solárních panelech. V důsledku rostoucí poptávky významně vzrostla celková výše vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států revidovala stávající režimy zaručených výkupních cen a ceny snížila s cílem zamezit mimo jiné růstu nákladů na elektřinu. To ukazuje, že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak.
(248)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že mezi výše uvedeným 246. bodem odůvodnění, že posouzení poptávky pro celou Unii je obtížné, a 223. bodem odůvodnění, v němž se uvádí, že by analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát zvlášť nevedla k smysluplným výsledkům, existuje rozpor. V této souvislosti se objasňuje, že v hodnocení ve výše uvedeném 246. bodě odůvodnění se odkazuje na potíže při získání celkové představy o vývoji zaručených výkupních cen pro celou Unii, a nikoli o poptávce v Unii, jak tvrdila zúčastněná strana. Z toho tudíž vyplývá, že mezi oběma body odůvodnění neexistuje rozpor, a tvrzení bylo proto zamítnuto.
(249)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v situaci vysokých zaručených výkupních cen se mohla cena modulů významně snížit kvůli technologickému vývoji, úsporám z rozsahu, nižším nákladům a rostoucí celosvětové výrobní kapacitě. S ohledem na toto tvrzení se podotýká, že získané důkazy prokazují, že italští výrobci museli své ceny snížit pod výrobní náklady i v situaci vysokých zaručených výkupních cen. Ačkoli výše uvedené faktory mohou mít skutečně dopad na průměrné náklady, nemohou vysvětlit skutečnost, proč museli výrobci v Unii své ceny snížit pod úroveň výrobních nákladů. Vyvozuje se proto závěr, že ceny do neudržitelné úrovně tlačil především dumpingový dovoz z ČLR, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(250)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že závěr uvedený výše ve 247. bodě odůvodnění, a to že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak, není doložen žádnými důkazy.
(251)
Podotýká se, že závěry vyvozené ve 247. bodě odůvodnění vycházely z informací, které byly k dispozici během šetření, a popsaný scénář se skutečně považoval za přiměřený vzhledem okolnostem na tomto zvláštním trhu. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(252)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana zopakovala, že nesouhlasí se závěrem, že tlak na snižování cen výrobců v Unii vyvíjel především dumpingový dovoz, a tvrdila, že výrobce v Unii naopak nutil snižovat ceny pokles zaručených výkupních cen. Tato strana zopakovala, že po snížení zaručených výkupních cen se ceny fotovoltaických systémů snižovaly v souladu s poklesem zaručených výkupních cen, aby náklady pro společnosti připravující projekty nevzrostly, což nakonec vyvíjelo cenový tlak na výrobce v Unii.
(253)
Jelikož k doložení těchto tvrzení nebyly předloženy žádné přesvědčivé důkazy, zachovala Komise svou analýzu a závěry uvedené ve 246. a 247. bodě odůvodnění.
(254)
Tatáž strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a poskytla informace prokazující počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informacemi, které tato strana poskytla, byla publikace vlády Spojeného království, která byla založena na týdenních registracích v centrálním registru zaručených výkupních cen ve Spojeném království (Central FIT Register). Podotýká se, že se tyto informace týkaly většinou doby mimo období šetření a vztahovaly se pouze na jeden členský stát, zatímco se toto šetření zaměřovalo na situaci na celém trhu v Unii. Každopádně se nezpochybňuje, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, jelikož ziskovost investic v místech s menší mírou slunečního záření závisí na výši zaručených výkupních cen. Aby se však prokázalo, že výše zaručených výkupních cen, která byla stanovena v období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany prokázat, že by zvýšení cen výrobců v Unii na úroveň, která nezpůsobuje újmu, znamenalo, že výrobci v Unii nejsou schopni prodávat dotčený výrobek, jelikož investice do fotovoltaických systémů by při této výši cen nebyly životaschopné. Žádné takovéto důkazy nebyly předloženy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(255)
Tvrzení, že snižování zaručených výkupních cen narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo proto zamítnuto.
(256)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna strana zopakovala, že vývoj zaručených výkupních cen způsobil, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížil tak i poptávku po dotčeném výrobku. Jiná strana tvrdila, že zjištění uvedené ve 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že i po nedávném pozastavení režimu zaručených výkupních cen se ve Španělsku nadále uskutečňují investice, nebylo správné.
(257)
Dopadem zaručených výkupních cen na poptávku se zabýval 173. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové argumenty, bylo výše uvedené tvrzení, že se poptávka snížila kvůli vývoji zaručených výkupních cen, zamítnuto. Co se týká investic ve Španělsku, objasňuje se, že zjištění ve 177. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházela z informací, které byly získány během šetření a ověřeny při inspekci na místě. Jelikož dotčená strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo důkazy, bylo nutno toto tvrzení zamítnout.
(258)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran uvedlo, že v situaci nízkých zaručených výkupních cen byly investice do fotovoltaických projektů ekonomicky životaschopné pouze tehdy, pokud pro ně byly zajištěny levnější solární panely dovážené z ČLR. Uvádělo se proto, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo snižování zaručených výkupních cen. Jiná strana uvedla, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus stanovování cen modulů.
(259)
Je třeba zmínit, že se náklady na modul, při nichž je projekt ještě ekonomicky životaschopný, mezi jednotlivými členskými státy nebo regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny elektřiny vyráběné z konvenčních zdrojů atd.
(260)
Šetření mimoto ukázalo, že současná zařízení jsou na zaručených výkupních cenách stále méně závislá, jelikož v řadě regionů v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko, bylo u některých typů zařízení pravděpodobně dosaženo cenové parity.
(261)
Z výše uvedených důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(262)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neověřila, zda nemělo výrobní odvětví Unie předjímat, že režimy státní podpory budou náhle ukončeny nebo omezeny. K doložení tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné informace. Je však třeba uvést, že na základě získaných údajů nic nenasvědčuje tomu, že výrobní odvětví Unie nereagovalo přiměřeně na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení režimů podpory). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(263)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly životaschopné pouze v případě nízkých čínských cen. Shromážděné důkazy ve skutečnosti prokazují pouze mírný pokles prodeje výrobního odvětví Unie v období šetření v rozporu s tím, co by se očekávalo v případě, že by fotovoltaické projekty byly životaschopné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie v roce 2011 vzrostl, načež se v období šetření mírně snížil a sledoval stejnou tendenci jako spotřeba. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(264)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zjištění uvedená ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že změny zaručených výkupních cen nenarušují příčinnou souvislost, nemá skutkový ani právní základ a není v souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, a jelikož se domnívala, že významný pokles ceny výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze dumpingového čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů, článků a destiček představoval celosvětový jev, a nebyl způsoben tlakem čínského dovozu.
(265)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, odkazuje se na 174., 175. a 182. bod odůvodnění prozatímního nařízení a na výše uvedený 245. až 263. bod odůvodnění, v nichž Komise vyvodila závěr, že pokles poptávky ani dopad zaručených výkupních cen na ceny Unie nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem, a to bez ohledu na to, zda a v jaké míře mohly být způsobeny snižováním zaručených výkupních cen. Tvrzení, že zjištění Komise nemají skutkový základ, bylo proto zamítnuto. Co se týká tvrzení, že pokles ceny modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 164. až 167. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž byly posouzeny objemy a ceny dovozu do Unie z jiných zemí než ČLR. Ačkoli ceny modulů a článků skutečně vykazují celosvětově klesající tendenci, ceny dumpingového dovozu z ČLR tuto klesající tendenci ještě zhoršily a způsobily ztráty. Na základě výše uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
3.4. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(266)
Jelikož s ohledem na jiné režimy finanční podpory poskytované výrobnímu odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 184. a 185. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5. Nadbytečná kapacita
(267)
Jedna zúčastněná strana zopakovala své tvrzení, že příčinou podstatné újmy byla spíše nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově než dovoz z ČLR. V této souvislosti se uvádělo, že výrobní odvětví Unie příliš zvýšilo svou výrobní kapacitu, jak dokládá nízká míra využití kapacity, a proto si případnou újmu způsobilo samo. Údajným dopadem nadbytečné kapacity v Unii a na celém světě se již zabýval 185. až 190. bod odůvodnění prozatímního nařízení, a jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, toto tvrzení bylo nutno zamítnout.
(268)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba na straně jedné uvést, že nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k snížení cen výrobního odvětví Unie na minimum a jejich stlačování, které bylo v průměru vyšší než pokles výrobních nákladů. Jak je uvedeno ve 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvyšování kapacity ze strany výrobního odvětví Unie na druhou stranu sledovalo vývoj trhu a považovalo se za přiměřené. Zvýšení kapacity pro výrobu článků bylo nižší než u modulů. Dotčená strana nepředložila v této souvislosti žádné nové informace nebo důkazy, a tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno zamítnout.
(269)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je zaměření se výrobního odvětví Unie pouze na speciální investice a neuskutečnění potřebných investic za účelem navýšení kapacity a snížení nákladů. Toto tvrzení nebylo obdobně možné potvrdit zjištěními v rámci šetření, která prokazovala, že výrobní odvětví Unie zvýšilo v posuzovaném období svou výrobní kapacitu a efektivnost (124. a 187. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(270)
Jedna zúčastněná strana mimoto tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvyšovalo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení bylo založeno na porovnání tendence v oblasti investic výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, a tendence v oblasti využití kapacity v celém výrobním odvětví Unie, což nepředstavuje vhodný základ pro srovnání. Šetření mimoto ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by přesahovala vývoj spotřeby v Unii, toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(271)
Ze získaných důkazů mimoto vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů se výrobnímu odvětví Unie podařilo snížit výrobní náklady a stát se nákladově konkurenceschopnějším. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(272)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že závěry uvedené ve 189. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou v rozporu se zjištěními ve 124. a 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, aniž by poskytla bližší vysvětlení upřesňující povahu nebo rozsah údajných rozporů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(273)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany pochybovaly, zda bylo zvyšování kapacity výrobního odvětví Unie přiměřené a sledovalo vývoj na trhu, zejména vývoj spotřeby v Unii. Co se však týká modulů, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Stejně tak v případě článků vzrostla výrobní kapacita o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 87 %. To prokazuje, že růst kapacity byl podstatně nižší než růst spotřeby, a nelze jej tudíž považovat za nepřiměřený, jelikož v Unii nikdy neexistovala nadbytečná kapacita. Analýza, zda bylo zvyšování kapacity přiměřené, by mimoto neměla být založena na meziroční analýze, nýbrž brát v úvahu tendenci během celého posuzovaného období. Zvýšení kapacity se obvykle projeví plně až po určité době od uskutečnění investic a analýza provedená pro jeden rok může vést ke zkreslené představě. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(274)
Jelikož ohledně nadbytečné kapacity výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 185. až 190. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6. Dopad cen surovin
(275)
Některé zúčastněné strany zopakovaly, že výrobní odvětví Unie (nebo přinejmenším jeho část) nemohlo využít pokles cen polykrystalického křemíku v období šetření kvůli dlouhodobým smlouvám týkajícím se surovin. S odkazem na zjištění ve 193. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že výrobní odvětví Unie bylo schopno znovu sjednat dlouhodobé smlouvy se svými dodavateli (včetně výrobců destiček), a mohlo proto těžit z nižších cen, tyto strany tvrdily, že sjednání nových smluv nebo ukončení dlouhodobých smluv týkajících se polykrystalického křemíku a/nebo destiček mělo za následek penále. Na podporu tohoto tvrzení předložily dotyčné strany tiskové články, v nichž se uvádělo, že někteří výrobci v Unii čelí soudním sporům nebo že ukončili své smlouvy. Určité strany poskytly informace, které údajně potvrzovaly, že dlouhodobé smlouvy nebylo možno sjednat znovu.
(276)
Polykrystalický silikon představuje hlavní surovinu pro výrobce destiček. Šetření ukázalo, že ceny polykrystalického křemíku vzrostly v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu ve výši přibližně 500 USD/kg, v roce 2009 se však opět snížily na přibližně 50-55 USD/kg na konci roku 2009 a v roce 2010 a počátkem roku 2011 zaznamenaly pouze mírně stoupající tendenci. V období šetření se ceny významně snížily na 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, zpráva o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012). Je nutno podotknout, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být pouze okrajový, jelikož případný účinek na náklady na výrobu článků a modulů byl v hodnotovém řetězci zmírněn. Výše zmíněné tiskové články se mimoto týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci dotčených výrobců v Unii během období šetření, a nelze jej proto vzít v úvahu. Tato záležitost byla po uložení prozatímních opatření blíže prověřena, a lze proto potvrdit, že se výrobnímu odvětví Unie skutečně podařilo znovu sjednat nejen ceny stanovené v dlouhodobých smlouvách, nýbrž rovněž případné smluvní penále související s těmito dlouhodobými smlouvami.
(277)
Jedna z výše uvedených zúčastněných stran rovněž tvrdila, že postačuje, že se dlouhodobé smlouvy týkaly pouze některých výrobců v Unii, a že situace celého výrobního odvětví Unie není podstatná. Tato strana uvedla, že vyšší náklady nemají nutně na všechny hospodářské subjekty stejný dopad. Toto tvrzení nebere v potaz zjištění, že pro výrobní odvětví Unie jako celek bylo zjištěno, že průměrné ceny polykrystalického křemíku nebyly v mnoha případech vyšší než tržní ceny nebo než ceny na okamžitém trhu, a proto se otázka, zda vyšší náklady ovlivňují všechny hospodářské subjekty, či jen některé z nich, nepovažovala za relevantní. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(278)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a vyčíslila účinky každého činitele, který má dopad na situaci výrobního odvětví Unie; posoudit zvlášť je třeba zejména účinek významného poklesu cen polykrystalického křemíku. V této souvislosti se uvádělo, že pokles prodejních cen způsobilo spíše snížení cen polykrystalického křemíku než cenový tlak ze strany čínského dovozu. Co se týká výrobního odvětví Unie, je třeba uvést, že se průměrné prodejní ceny snížily mnohem více než průměrné výrobní náklady, na něž mohl mít pokles cen surovin dopad. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(279)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly, že dopad nižších cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl v hodnotovém řetězci omezen nebo zmírněn, jak se usuzovalo při šetření. Jak již bylo uvedeno výše ve 276. bodě odůvodnění, polykrystalických křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, proto se usuzovalo, že případný dopad na náklady na výrobu článků nebo modulů bude v hodnotovém řetězci zmírněn. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření mimoto prokázalo, že se snížení cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů výrobců v Unii zařazených do vzorku, které se snížily v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana se dotázala na dopad údajného penále, které muselo výrobní odvětví Unie zaplatit kvůli novému sjednání smluv s dodavateli. V tomto ohledu nelze vyloučit, že určitý omezený počet výrobců musel v posuzovaném období případně uhradit penále za zrušení smluv týkajících se dodávek destiček.
Komise však nenašla žádné důkazy, že by toto penále mohlo mít vliv na situaci celého výrobního odvětví Unie nebo bylo reprezentativní. Takovéto důkazy neposkytla ani dotyčná zúčastněná strana. Ačkoli nelze zcela vyloučit, že penále mohlo mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je proto nanejvýš okrajový, a nemůže tudíž narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou celému výrobnímu odvětví Unie. Tato tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(280)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně zapříčiněn snížením ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu je však třeba uvést, že šetření prokázalo, že dovoz z ČLR byl dumpingový a jeho cena byla podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto překračoval snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit nižšími cenami surovin. Pokud by byl pokles cen pouze účinkem nižších cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod úroveň výrobních nákladů. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(281)
Jiná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii po skončení období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v období šetření. Tato strana nevysvětlila, jak a nakolik tato událost, k níž došlo po období šetření, mohla mít dopad na situaci tohoto výrobce v období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy prokazující takovéto účinky. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(282)
Tatáž zúčastněná strana mimoto zpochybnila výše uvedená zjištění, jelikož údajně nebyly předloženy žádné důkazy. Zjištění v rámci šetření však vycházela z faktů a skutečných důkazů, jejichž verze bez důvěrných údajů byly poskytnuty všem zúčastněným stranám.
(283)
Jelikož s ohledem na dopad cen surovin nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 191. až 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovoz výrobního odvětví Unie
(284)
Po poskytnutí prozatímních informací určité zúčastněné strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo zopakováno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, proto nelze přičítat dumpingovému dovozu. Jiná zúčastněná strana tvrdila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že proto jsou při snižování výrobních nákladů důležitější úspory z rozsahu.
(285)
Šetření ukázalo, že ani větší a vertikálně integrované výrobní odvětví Unie nemohlo kvůli dumpingovému dovozu plně těžit z vysoké míry využití kapacity, aby dosáhlo úspor z rozsahu. Šetření každopádně neodhalilo souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší ziskovostí, jelikož vysoký cenový tlak ze strany dumpingového dovozu tento vztah změnil. Šetření rovněž ukázalo, že na trhu, na němž byla míra využití kapacit nízká, již výhoda v podobě úspor z rozsahu neexistovala, což platí rovněž pro čínské výrobce. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(286)
Jedna zúčastněná strana mimoto uvedla, že investoři a banky projekty nefinancují, je-li výrobce modulů příliš malý, jelikož větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou „financovatelnější“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat fotovoltaické projekty, které využívají moduly vyráběné v Unii. Při šetření však bylo zjištěno, že případné preference investorů a bank týkající se financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, jsou výsledkem narušení, které bylo na trhu Unie způsobeno dumpingovým dovozem. Jak bylo uvedeno ve 285. bodě odůvodnění, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud je míra využití kapacity nízká. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(287)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu v porovnání s čínskými konkurenty, jelikož ti mají nižší náklady práce, náklady na elektřinu a náklady na odpisy, a mimoto mají nejnovější vybavení. Dotyčná strana však nebyla s to poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění v rámci tohoto šetření. Tvrzením, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, se zabýval 203. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, jelikož se stroje a vybavení dovážejí z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(288)
Jiná strana uvedla, že čínští výrobci mají komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a úspory z rozsahu, což má za následek nižší náklady na stroje. Tato strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená ve 195. a 196. a rovněž ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení této strany bylo proto nutno zamítnout.
(289)
Připomíná se, že (jak je uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a zmíněno rovněž výše ve 287. bodě odůvodnění) vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Jedna zúčastněná strana výše uvedené skutečnosti zpochybnila, aniž by však poskytla jakékoli důkazy. Co se týká nákladů práce a režijních nákladů, včetně nákladů na odpisy, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 10 % celkových nákladů modulu a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Pokud jde o náklady na elektřinu, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 1 % celkových nákladů modulu, a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Tvrzení, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, nebylo mimoto doloženo.
(290)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že někteří výrobci v Unii pořizují články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávají tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Tato strana požadovala, aby újma vyplývající z těchto transakcí nebyla přičítána dumpingovému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s výrobou v Unii, a jeho dopad je proto pouze okrajový (pokud vůbec nějaký) a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(291)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že se prozatímní nařízení nezabývalo dostatečně skutečností, že počet zaměstnanců v posuzovaném období vzrostl. S ohledem na toto tvrzení se uvádí, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 u modulů a poté se v období šetření snížila. V případě článků se zaměstnanost zvyšovala až do roku 2010, načež v roce 2011 klesla a v období šetření se dále snížila. Podotýká se, že v případě modulů sledovala zaměstnanost tendenci výroby v Unii. Pokud jde o články, jelikož čínský dovoz zvyšoval během celého období svůj podíl na trhu, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se předpokládalo. Pokles zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření proto odpovídá společnostem, které se buď dostaly do platební neschopnosti, nebo ukončily výrobu článků.
(292)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, souvisela s malou velikostí a neexistencí úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno výše ve 285. bodě odůvodnění a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani na světovém trhu nemůže mít velikost, a tudíž výhoda v podobě úspor z rozsahu, význam, pokud je míra využití obecně nízká a pokud na celosvětové úrovni existuje ohromná nadbytečná kapacita. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(293)
Tatáž strana mimoto zopakovala, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s neschopností výrobního odvětví Unie dosáhnout nákladové výhody. Tato strana tvrdila, že to je zapříčiněno především skutečností, že většina výrobců v Unii je vertikálně integrovaná. Tato strana však neposkytla žádné další informace, nakolik mohla mít skutečnost, že výrobci jsou vertikálně integrovaní, negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(294)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 195. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.8. Konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(295)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie soutěží s výrobkem, který je předmětem šetření, zejména v případě zařízení montovaných na zemi a komerčních/průmyslových střešních systémů, které představují značnou část celkového fotovoltaického trhu Unie.
(296)
Šetření prokázalo, že ačkoli produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou levnější než výrobek, jenž je předmětem šetření, z hlediska celkového trhu se solární energií v Unii zaujímají pouze omezený podíl, jelikož mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Podle dostupných informací nebyl vobdobí šetření podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na trhu v porovnání s celkovým trhem se solární energií v Unii významný. Potvrzují se proto zjištění ve 208. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ačkoliv mezi produkty z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za okrajovou. Z těchto důvodů bylo nutno tvrzení, která byla v tomto ohledu předložena, zamítnout.
(297)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie pravděpodobně způsobila konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření značný a snížil se teprve počátkem roku 2012.
(298)
Šetření ukázalo, že průměrné ceny produktů z tenkého filmu byly skutečně nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(299)
Jak je však uvedeno výše ve 296. bodě odůvodnění, produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly, a proto konkurence těchto produktů (pokud vůbec existuje) nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, jelikož krystalické křemíkové moduly představují na trhu se solární energií v Unii převládající technologii. Zpráva Společného výzkumného střediska o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012 uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku přišel tenký film v posledních letech o podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(300)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 207. až 210. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.9. Finanční krize a její vliv na přístup k financím
(301)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo uvedeno, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a její vliv na přístup k financím a nepřičítat je dumpingovému dovozu.
(302)
V tomto ohledu se odkazuje na 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který se zabývá dopady finanční krize a hospodářské recese na situaci výrobního odvětví Unie. Tento bod odůvodnění podrobně objasňuje důvody, na nichž je založeno tvrzení, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto konkrétní odůvodnění zúčastněné strany nezpochybnily ani neposkytly nové informace nebo důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená v tomto bodě odůvodnění. Tvrzení v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(303)
Uvádělo se rovněž, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo to, že se výrobní odvětví Unie nesnažilo najít vhodné financování, a že by Komise měla ověřit, zda výrobní odvětví Unie žádalo o financování v době, kdy bylo ziskové. Šetření ve skutečnosti prokázalo, že v roce 2010, kdy bylo výrobní odvětví Unie dosud ziskové, se úroveň investic v porovnání s rokem 2009 zvýšila u modulů o 315 % a u článků o 10 %. Jelikož odvětví fotovoltaiky je kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie neustále hledá vhodné financování, aby zvýšilo svou nákladovou efektivnost a soutěžilo s nekalým dumpingovým dovozem. Vyvozuje se proto závěr, že nedostatečný přístup k financím byl výsledkem narušené situace, která byla způsobena dumpingovým dovozem, a nikoli její příčinou. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(304)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a nepřičítat je dumpingovému dovozu. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace, které uváděly, že nejméně jeden výrobce v Unii považoval krizi za hlavní příčinu újmy. Toto šetření vycházelo ve svých zjištěních z údajů konkrétních společností, které značně přesahují veřejně dostupná prohlášení jednotlivých společností. Veřejně dostupné prohlášení, na něž se odkazuje, nemůže proto zpochybnit zjištění uvedená ve 212. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž byl vyvozen závěr, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(305)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že je nutno vzít v úvahu rozdílný přístup výrobního odvětví Unie k financování v porovnání s čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana tvrdila, že to bylo jedním z hlavních faktorů, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a nikoli dumpingový dovoz. Bylo však zjištěno, že přednostní přístup řady čínských vyvážejících výrobců k financování narušuje trh a může být jedním z hlavních důvodů, které čínským vyvážejícím výrobcům umožňují vyvážet dotčený výrobek za dumpingové ceny. Tento faktor proto nenarušuje příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(306)
Jelikož s ohledem na důsledky finanční krize nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 211. a 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.10. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(307)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 213. a 215. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.11. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(308)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 215. až 217. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.12. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(309)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 218. a 219. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.13. Rozhodnutí v oblasti řízení
(310)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení uvedené ve 220. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tyto strany poskytly další informace v podobě tiskového článku. Poskytnuté informace však nebylo možno ověřit a nemohly změnit zjištění v rámci tohoto šetření, že rozhodnutí v oblastí řízení dotčené společnosti byla obvyklá a opatrná a neměla žádný dopad na celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(311)
Jelikož v této souvislosti nebyly předloženy žádné jiné argumenty, potvrzují se zjištění uvedená ve 220. a 221. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.14. Jiné vládní politiky
(312)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 222. odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.15. Jiná tvrzení
(313)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje a nedostatečná politická podpora ze strany Evropské komise v předchozích letech. Tato strana rovněž tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou na každém trhu důležitými faktory také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektřiny, možnosti financování a připojitelnost do sítě. Výše uvedená strana však nebyla schopna svá tvrzení doložit, a tato byla proto zamítnuta.
(314)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje. Toto tvrzení však nebylo analyzováno ani doloženo; bylo proto třeba je zamítnout.
4. Souhrnné posouzení jiných činitelů, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(315)
Šetření prokázalo, že k újmě mohly přispět tyto jiné činitele: dovoz dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; snižování zaručených výkupních cen; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců v Unii týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(316)
Jak bylo uvedeno výše v oddíle 3.1 resp. 3.6, možné přispění dovozu z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je nanejvýš pouze okrajové, jelikož případný dopad byl v hodnotovém řetězci dále zmírněn.
(317)
Co se týká hospodářské a finanční krize, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při přístupu ke kapitálu potřebnému pro investice byl dumpingový dovoz, který výrobnímu odvětví Unie zabránil v prodeji výrobků za ziskové ceny v době, kdy trh v Unii vykazoval vysoká tempa růstu (2009-2011).
(318)
Co se týká zaručených výkupních cen, třetí strany nebyly schopny prokázat, že výše zaručených výkupních cen během období šetření byly tak nízké, že výrobcům v Unii znemožnily prodávat dotčený výrobek za ceny, které nezpůsobují újmu. Orgány zastávají názor, že snižování zaručených výkupních cen může vysvětlit nižší poptávku, jelikož investice v určitých místech již nebyly životaschopné. Nemůže však narušit příčinnou souvislost, a to ani ve spojení s ostatními činiteli, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě, jelikož zaručené výkupní ceny byly dosud na úrovni, při níž by v případě, že by neexistoval dumpingový dovoz, mohli výrobci v Unii prodávat své výrobky za ceny, které nezpůsobují újmu.
(319)
Ani po posouzení kumulativního účinku čtyř jiných činitelů, které mohly přispět k újmě, není proto narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou.
5. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(320)
Veškeré účinky jiných činitelů újmy než dumpingový dovoz byly analyzovány jednotlivě i společně. Vyvozuje se proto závěr, že souhrnné posouzení všech činitelů, které mohly mít společně dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie (tj. dovoz ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nevysvětluje újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nízké ceny a finanční ztráty způsobené pronikáním levného dovozu dotčeného výrobku z ČLR ve značném množství. Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují prozatímní zjištění uvedená ve 223. a 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že dumpingový dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Úvodní poznámky
(321)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(322)
Komise kontaktovala jednotlivé hospodářské subjekty následujícím způsobem.
(323)
Dovozci, kteří nejsou ve spojení: jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a v souladu s článkem 17 základního nařízení vybrala prozatímní vzorek tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Jak je však uvedeno ve 12. a 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pouze u jedné společnosti, která byla prozatímně vybrána, se po ověření skutečně potvrdilo, že je dovozcem, který není ve spojení. Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo k další spolupráci v rámci šetření vyzváno dalších patnáct dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří v počáteční fázi předložili formulář pro výběr vzorku, nebyli však do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník a pět jich poskytlo odpověď, přičemž tři odpovědi se považovaly za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, proto zahrnuje čtyři dovozce, kteří nejsou ve spojení a na něž připadá 2 % až 5 % dovozu dotčeného výrobku. Pokud jde o tento nízký procentní podíl, je třeba mít na paměti, že se většina dovozu dotčeného výrobku do Unie neuskutečňuje prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení, jak bylo objasněno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(324)
Jiné hospodářské subjekty než dovozci, kteří nejsou ve spojení (hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie): jak je uvedeno ve 226. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise rozeslala rovněž zvláštní dotazníky přibližně 150 hospodářským subjektům (včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení), kteří se přihlásili po zahájení šetření, mohli tudíž Komisi poskytnout příslušné údaje. Při šetření byly vzaty v úvahu nejen odpovědi na dotazníky, nýbrž rovněž ověřitelné a náležitě doložené připomínky a podání zúčastněných stran předložená ve stanovených lhůtách, a to bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník, či nikoli. AFASE předala Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů působících v oblasti fotovoltaiky, jež byly rovněž analyzovány.
(325)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byly shromážděny dostatečné údaje, které umožnily smysluplné posouzení zájmu Unie. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(326)
Jedna zúčastněná strana Komisi požádala, aby objasnila, jak Komise zacházela s předloženými dotazníky dovozců, které byly určeny hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie.
(327)
V odpovědi na tuto žádost se uvádí, že se 36 odpovědí uvedených ve 241. bodě odůvodnění prozatímního nařízení týkalo odpovědí na přílohu B oznámení o zahájení řízení, jejímž účelem bylo případně vybrat vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(328)
Co se týká odpovědí na dotazník, které poskytly dva hospodářské subjekty uvedené ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jedna byla vzata v úvahu v příslušné analýze hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Druhý hospodářský subjekt poskytl doplňkové informace, které prokázaly, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je skutečně dovozcem modulů, nikoli však dovozcem článků. Informace uvedené v jeho odpovědi na dotazník však nepostačovaly k tomu, aby byl zařazen do analýzy týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, a to kvůli skutečnosti, že poskytnuté odpovědi nebyly úplné.
(329)
Po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě v prostorách dvou společností připravujících projekty (viz výše 8. bod odůvodnění). Pro účely tohoto šetření bylo mimoto analyzováno a vzato v úvahu (viz níže 369. až 371. bod odůvodnění) šest odpovědi na zvláštní dotazníky (viz 324. bod odůvodnění), které předložili poskytovatelé služeb působící rovněž v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.) a které se původně nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(330)
Při analýze zájmu Unie se vycházelo z těchto informací:
-
odpovědi na dotazník obdržené od osmi výrobců v Unii zařazených do vzorku a čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, a rovněž odpovědi na zvláštní dotazník obdržené od osmi hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a třinácti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šesti poskytovatelů služeb, kteří působí rovněž v odvětví fotovoltaiky) z celkem 150 hospodářských subjektů, které se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky,
-
údaje ověřené během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společnosti připravující projekty/montážní firmy) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního nařízení a 8. bod odůvodnění výše),
-
údaje o zájmu Unie, které poskytly jiné zúčastněné strany, včetně sdružení, a rovněž veřejně dostupné údaje o vývoji fotovoltaického trhu v Evropě, zejména dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(331)
Některé zúčastněné strany pochybovaly, že by výrobní odvětví Unie mohlo mít z opatření prospěch, a tvrdily, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie nebude proto moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, v) v případě významného poklesu čínského dovozu využijí menší dovoz z ČLR s největší pravděpodobností výrobci z jiných třetích zemí.
(332)
Co se týká tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, podotýká se, že strany nemohly předložit žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi uložením opatření a poklesem poptávky po fotovoltaických výrobcích, která byla (jak bylo prokázáno) v posledních letech ovlivněna řadou faktorů.
(333)
V odpovědi na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po některých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, je třeba uvést, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak i zařízení pro tržní segment veřejných služeb (1 MW až 10 MW). Při šetření nebylo navíc zjištěno, že v rámci jednoho projektu nelze použít výrobky dodávané různými výrobci. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(334)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy nebudou souhlasit s financováním projektů, které používají moduly vyráběné v EU, nebylo doloženo. Každopádně se předpokládá, že uložení opatření obnoví spravedlivé podmínky na trhu, což by mělo investory, včetně z bankovního sektoru, ujistit o schopnosti výrobců v Unii připravit životaschopné projekty. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(335)
Co se týká tvrzení, že uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, uvádí se, že ačkoli není vyloučeno, že by po uložení cel mohlo dojít k určitému růstu cen, je třeba vzít v úvahu rovněž skutečnost, že veřejně dostupné zdroje naznačují trend klesajících cen modulů a článků. Proto i v případě, že by se náklady na články mohly v důsledku opatření zvýšit, celkový trend klesajících cen by měl vést k snížení nákladů na moduly. Dotyční výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že budou články pořizovat v Unii, a nikoli z ČLR. Rovněž se očekává, že uložení opatření zvýší využití kapacity výrobců článků v Unii, což zvýší jejich úspory z rozsahu, a tudíž sníží náklady. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(336)
Tvrzení, že v případě významného poklesu čínského dovozu po uložení opatření z toho budou mít s největší pravděpodobností prospěch spíše jiné třetí země než výrobní odvětví Unie, šetření nepotvrdilo. Šetření neodhalilo žádné jednoznačné signály, že jiné třetí země přesměrují masivně svůj vývoz na trh Unie, zejména vzhledem k pravděpodobnému rozšiřování trhů v jiných třetích zemích, především v Asii, jak odhadují veřejně dostupné zdroje. Mimoto nejsou k dispozici žádné údaje, že i kdyby se v důsledku poklesu čínského dovozu dovoz z jiných třetích zemí zvýšil, nebude výrobní odvětví Unie schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(337)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že je nereálné očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie vyrábějícího moduly a články, jelikož neexistuje racionálně uvažující investor, který by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně mají nepříznivou nákladovou strukturu, a nemohou proto vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu, jak je objasněno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistence dumpingového dovozu a větší využití výrobních kapacit by proto měly zajistit úspory z rozsahu a umožnit vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo tvrzení zamítnuto.
(338)
Jedna strana uvedla, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a že s tímto vývojem je spojena návratnost investic, kterou investoři očekávají. Konkrétně se uvádělo, že pokud v Unii dojde v důsledku cel k růstu cen a vývoj zaručených výkupních cen nebude sledovat tento růst, poptávka se sníží a výrobní odvětví Unie nebude mít z uložených cel prospěch.
(339)
V reakci na výše uvedené tvrzení se podotýká, že navzdory souvislosti mezi výší zaručených výkupních cen a poptávkou po fotovoltaických zařízeních z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že budoucí poptávka bude na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory závislá stále méně, jelikož u některých typů zařízení na řadě míst v Unii bude pravděpodobně dosaženo cenové parity (viz 260. bod odůvodnění výše). Očekávaná návratnost investic by měla být mimoto založena na spravedlivých tržních cenách. Jak je uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ačkoli není vyloučeno, že po uložení opatření může dojít k určitému růstu cen, je třeba uvést, že podle veřejně dostupných zdrojů vykazují ceny celkově klesající tendenci. Tvrzení je proto zamítnuto.
(340)
Zúčastněné strany uvedly, že jelikož je poptávka po solárních panelech ovlivněna režimy podpory, zejména zaručenými výkupními cenami, a výší cen elektřiny pro konečné spotřebitele (které určují cenovou paritu), může být cenová pružnost poptávky velmi vysoká. Ačkoli je pravda, že významné zvýšení cen může vést k významnému poklesu poptávky kvůli zvláštní povaze trhu, jak poukázaly tyto zúčastněné strany, je toto tvrzení nutno zamítnout, jelikož je velmi nepravděpodobné, že růst cen způsobený opatřeními bude významný, a to z následujících důvodů. Za prvé, veškeré dostupné zdroje potvrzují, že významné snižování cen dotčeného výrobku zaznamenané v celém období šetření a od období šetření do současnosti bude pokračovat.
Za druhé, hospodářským dopadem závazku, který Komise přijala, je to, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat dotčený výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, což je mnohem méně než cena, která byla zaznamenána v období šetření, a to při objemu, který odpovídá přibližně současnému podílu na trhu. Na této cenové úrovni není velmi pravděpodobné, že by se poptávka významně snížila, jelikož tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak pod stávající výší podpory poskytované režimy podpory, tak pod stávající úrovní cenové parity. Cena elektřiny pro konečné spotřebitele má podle očekávání růst, zatímco cena dotčeného výrobku se má snižovat. Prostřednictvím vzorce pro indexaci závazek zajišťuje, aby minimální dovozní cena zohledňovala další pokles cen dotčeného výrobku. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(341)
Několik zúčastněných stran zopakovalo tvrzení, že zájem výrobního odvětví Unie není podstatný, jelikož přidaná hodnota, kterou v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky vytvoří předcházející a navazující výrobní odvětví, je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie. Tvrzení, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají rozdílnou přidanou hodnotu, není zpochybněno. Jak je uvedeno ve 228. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli nuceni své výrobní závody uzavřít, a pokud by nebyla opatření uložena, jeví se jako jisté další zhoršení situace. Jelikož všechny segmenty odvětví fotovoltaiky jsou vzájemně úzce propojené, poškodil by zánik výroby v Unii celé odvětví fotovoltaiky, poněvadž to by bylo zcela závislé na dodávkách pořizovaných externě. Proto i z důvodu zabezpečení dodávek bylo toto tvrzení zamítnuto.
(342)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že pro to, zda by mělo být uloženo antidumpingové clo, je důležitá vyšší přidaná hodnota dotčeného výrobku vytvořená předcházejícím a navazujícím odvětvím v porovnání s výrobním odvětvím Unie. V této souvislosti se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie uvážily orgány pozitivní a negativní důsledky, které může mít clo na jednotlivé hospodářské subjekty. Zatímco dopad na předcházející a navazující odvětví je omezený, opatření umožní výrobnímu odvětví Unie překonat účinky dřívějšího dumpingu.
(343)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, který uložení opatření zajistí. Tato strana uvedla, že výrobní odvětví Unie zaměstnává přibližně 6 000 osob, a nikoli 25 000 osob, jak je uvedeno ve 229. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(344)
Na podporu výše uvedeného tvrzení však nebyly předloženy žádné důkazy, a tvrzení bylo proto zamítnuto. Objasňuje se, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku činila zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v období šetření přibližně 21 000 osob. Zúčastněné strany nepředložily žádný důkaz, že se počet zaměstnanců ve výrobním odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(345)
Šetření prokázalo, že výrobnímu odvětví Unie byla dumpingovým dovozem z ČLR způsobena podstatná újma, takže nebylo schopno amortizovat investice prostřednictvím ziskového prodeje. Očekává se, že uložení opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za stejných podmínek. Pravděpodobné snížení dovozu z ČLR by mělo výrobnímu odvětví Unie v krátkodobém horizontu umožnit, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tudíž lépe využívalo dostupné výrobní kapacity. To může zajistit úspory z rozsahu. Ačkoli je možné, že v krátkodobém horizontu ceny obdobného výrobku v důsledku opatření porostou, celkový trend klesajících cen bude pravděpodobně zachován, a to na straně jedné kvůli dalšímu snižování nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na straně druhé kvůli konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců ve třetích zemích, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(346)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 227. a 231. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výjimkou údaje o zaměstnanosti, jak bylo uvedeno výše ve 344. bodě odůvodnění.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(347)
Po poskytnutí prozatímních informací dovozce, který není ve spojení, který před uložením prozatímních opatření poskytl odpověď na dotazník a který se považoval za prozatímní vzorek, uvedl, že závěry ohledně dopadu opatření na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byly založeny pouze na jeho vlastní odpovědi na dotazník, nelze je proto pokládat za reprezentativní.
(348)
V prozatímním nařízení byla zjištění týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, založena na jediné společnosti, jelikož (jak je objasněno ve 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) pouze u jednoho ze tří dovozců prozatímně zařazených do vzorku spočívala hlavní činnost v obchodování s dotčeným výrobkem. Jak je uvedeno výše ve 21. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se vzorek zvětšil, bylo kontaktováno více dovozců, kteří nejsou ve spojení, a z pěti dalších obdržených odpovědí na dotazník byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. V konečné fázi byl proto vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, rozšířen a zahrnoval čtyři dovozce. Během období šetření kolísal podíl činnosti čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem mezi 60 % a 100 % jejich celkové podnikatelské činnosti. Čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, mimoto pořizovali v ČLR od 16 % do 100 % celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden z nich pořizoval výrobek pouze z dotčené země. Ziskovost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem činila v období šetření v průměru 2,3 %.
(349)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podhodnocen, jelikož neexistují bezprostřední alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou uložena cla, a že změna zdroje dodávek je obtížná vzhledem ke skutečnosti, že se velká část výroby nachází v ČLR a že by to znamenalo značné dodatečné náklady.
(350)
V této souvislosti se připomíná, že by uložení opatření nemělo vést k vymizení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možný pokles dovozu z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří pořizují dotčený výrobek výhradně z ČLR, což platí pouze v případě jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Co se týká dopadu opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebylo vyloučeno, že může být negativní, byl však vyvozen závěr, že to bude do značné míry záviset na jejich schopnosti změnit zdroje dodávek nebo přenést alespoň částečně možnou vyšší cenu na odběratele. V případě hospodářských subjektů, které dovážejí výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo kteří dovážejí rovněž jiné produkty než dotčený výrobek, bude negativní dopad dále omezen. Komise se proto domnívá, že ačkoli je pravděpodobný negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku, tento dopad bude v průměru omezený.
(351)
Jeden dovozce, který není ve spojení, uvedl, že před přijetím výrobků od nového dodavatele musí vynaložit značný čas a finanční investice. V této souvislosti bylo v reakci na poskytnutí konečných informací uvedeno, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o nutnosti dlouhého testování, které musí dovozce provést, než se rozhodne pro dodávky od určitého vývozce.
(352)
Uznává se, že navázání nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může vyžadovat dodatečné náklady a čas (např. na testování výrobku). Současně se zdá, že změna dodavatelů představuje běžné riziko, které je započítáno v činnosti dovozců a které souvisí se skutečností, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž prochází neustálými změnami (např. úpadky, spojení), což vyžaduje přechod na nové dodavatele. Mimoto lze předpokládat, že testování vyžadují rovněž nové typy modulů, které se neustále dostávají na trh (např. s novými vlastnostmi z hlediska účinnosti). V této souvislosti se zdá, že testování nového výrobku (i od téhož dodavatele) je spíše normou než neobvyklou činností. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(353)
V reakci na poskytnutí konečných informací dvě strany zopakovaly tvrzení, že nebyl náležitě zohledněn zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jedna strana tvrdila, že neposkytnutí verzí odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů neumožnilo stranám provést náležité posouzení. Strana zpochybnila hodnocení Komise, pokud jde o možnost vyššího dovozu z jiných třetích zemí do Unie, což dovozcům umožní změnit dodávky, a to na základě tvrzení, že jiné třetí trhy rychle rostou. Za tímto účelem strana tvrdila, že tento předpoklad je v rozporu se závěry ve 336. bodě odůvodnění, v němž se tvrdí, že dovoz z jiných třetích zemí nebude masivní. Jiná strana pochybovala, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož při posuzování Komisí byla výrobcům v Unii přisuzována větší důležitost než ostatním hospodářským subjektům.
(354)
Za prvé se potvrzuje, že verze odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů, které byly obdrženy po vyhlášení prozatímního nařízení, byly zařazeny do spisu, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout. Za druhé, mezi předpokladem, že v reakci na nižší dovoz z ČLR může vzrůst dovoz z jiných třetích zemí a že by toto zvýšení nemělo být masivní vzhledem k rostoucí poptávce po fotovoltaických zařízeních ve světě, neexistuje rozpor. Jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie získá zpět určitou část podílu na trhu, který předtím držely výrobky z ČLR, nelze vyloučit určitou ztrátu činnosti u dovozců, kteří nejsou ve spojení. Podotýká se však, že se celková velikost fotovoltaického trhu má podle očekávání v dlouhodobém horizontu zvětšovat, jelikož na stále více místech bude dosaženo cenové parity. Rovněž je objasněno, že stejně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu byla situace výrobního odvětví Unie posouzena s cílem zjistit, zda mu byla dumpingovým dovozem způsobena podstatná újma, v rámci analýzy zájmu Unie však byl zájem výrobního odvětví Unie posouzen na stejném základě jako u ostatních hospodářských subjektů, včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Rovněž se objasňuje, že se šetření týkající se toho, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, řídí zejména ustanoveními čl. 3 odst. 5 základního nařízení, jež stanoví minimální normy pro toto šetření. Zájem Unie je analyzován pouze v případě zjištění dumpingu působícího újmu v souladu s normami stanovenými v článku 21 základního nařízení. Usuzovalo se proto, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobek výhradně z ČLR, nepřevažuje nad přínosy opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobými a dlouhodobými přínosy pro fotovoltaický trh v Unii, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(355)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se na základě informací vztahujících se na čtyři dovozce zařazené do vzorku 233. a 234. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(356)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo tvrzení, že většina vstupů v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky pochází z Unie a že by tato výhodná situace mohla skončit, pokud budou uložena cla, jelikož se výroba dotčeného výrobku v ČLR v důsledku cla sníží. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že opatření mohou v tomto případě vést k jiným opatřením, která ČLR případně uloží na výrobky z Unie.
(357)
Jak je uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, očekává se, že čínský dovoz bude trh Unie zásobovat i po zavedení cel. Různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že k případnému snížení poptávky v Unii by mělo dojít pouze krátkodobě (v roce 2013 a 2014), jelikož v dalších letech spotřeba v Unii poroste. Jak je vyvozeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, odstranění nekalých obchodních praktik ve střednědobém a dlouhodobém horizontu pravděpodobně umožní udržitelný růst na fotovoltaickém trhu v Unii, z něhož by měly mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. Co se týká tvrzení ohledně možných odvetných opatření ze strany ČLR v reakci na opatření v daném případě, připomíná se, že ČLR může stejně jako jakýkoli jiný člen WTO využít šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a toto šetření musí dodržovat přísná pravidla WTO. Komise tato šetření sleduje s cílem zajistit dodržování pravidel WTO. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(358)
Některé strany zpochybnily závěr uvedený ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že nižší vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR může být nahrazen vývozem na jiné trhy, a uvedly, že cla sníží celosvětovou poptávku po výrobku.
(359)
V tomto ohledu se za prvé podotýká, že se nepředpokládá, že v důsledku cel bude čínský dovoz zcela ukončen. Informace získané v průběhu šetření mimoto neprokazují přímou souvislost mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Veřejně dostupné zdroje, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že světový fotovoltaický trh v příštích letech poroste. Co se týká čínského trhu, existují signály, že se domácí spotřeba v ČLR značně zvýší (jak uvedla například EPIA). Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se nepředpokládá, že vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR v důsledku uložení cel pravděpodobně významně klesne.
(360)
Je třeba rovněž uvést, že pokles poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 zmíněný ve 357. bodě odůvodnění může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. To však nelze spojovat (přinejmenším nikoli z velké části) se cly, jelikož se předpokládal dlouho před uložením prozatímních opatření. Pokud jde o výrobce strojů pro odvětví fotovoltaiky z Unie (jak je rovněž uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), kvůli existující značné rezervní kapacitě v ČLR není pravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští vyvážející výrobci zvýší objem výroby. Z informací získaných během šetření rovněž vyplývá, že na výrobce strojů může mít dopad i čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že by do roku 2015 mělo 80 % zařízení pro výrobu článků pocházet z ČLR. Pokud je této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to dále omezit možnost výrobců v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(361)
V reakci na poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví obsahuje pouze některé obecné hlavní zásady, které nejsou závazné, jelikož se nepředpokládají žádné donucovací pravomoci, proto by se neměl považovat za známku toho, že možnost výrobců strojů v Unii soutěžit na čínském trhu bude omezená. V tomto ohledu se podotýká, že čínská vláda zařadila ve 12. pětiletém plánu odvětví fotovoltaiky mezi nejstrategičtější odvětví a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu vyslovila čínská vláda podporu „špičkovým podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se „prosazovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „zajistit celkovou přípravu podpůrných politik v oblasti výrobního odvětví, financí, zdanění …“. Jelikož plán obsahuje základní směrodatné cíle, jichž má čínské výrobní odvětví dosáhnout v pětiletém období, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují jednoznačné náznaky, že plán omezuje svobodnou volbu čínských výrobců článků a konkurenční tlak ze strany výrobců v Unii, kteří vyrábějí zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(362)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil možnost, že by jiné trhy kompenzovaly nižší výrobu na čínském trhu, vzhledem k značné vytvořené výrobní kapacitě v ČLR, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde.
(363)
Vzhledem k závěrům uvedeným výše ve 359. bodě odůvodnění je toto tvrzení zamítnuto, jelikož neexistují žádné údaje o údajně nižší výrobě na čínském trhu.
(364)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila počet zaměstnanců v odvětví na počátku výrobního řetězce, který byl uveden ve 236. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(365)
Objasňuje se, že se počet 4 200 zaměstnanců uvedený v prozatímním nařízení týkal pouze spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci vybavení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli celého odvětví.
(366)
Po vyloučení destiček z definice výrobku by měli mít výrobci tohoto výrobku v Unii z uložení cel nicméně prospěch, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svou výrobu článků a modulů.
(367)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 235. a 240. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(368)
Jak je uvedeno výše ve 329. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě u dvou společností připravujících projekty.
(369)
Kromě sedmi odpovědí na dotazníky poskytnutých hospodářskými subjekty navazujících na výrobní odvětví Unie, jejichž činnost přímo souvisí s obdobným výrobkem (a to společností připravujících projekty a montážních firem), jejichž analýza představovala základ pro posouzení hospodářských subjektů navazujících na hospodářské odvětví Unie v prozatímním nařízení, bylo blíže analyzováno šest dalších odpovědí na dotazníky, které byly poskytnuty v prozatímní fázi a které se nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení), jelikož obsahovaly údaje o relativním významu jejich činnosti související s fotovoltaikou v porovnání s celkovou činností.
(370)
Těmito šesti dalšími dotčenými hospodářskými subjekty byli poskytovatelé služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.), tudíž hospodářské subjekty, jejichž činnost přímo nesouvisí s výrobkem, který je předmětem šetření. I přes určité nedostatky v odpovědích údaje uvedené v dotaznících prokazovaly, že činnost těchto hospodářských subjektů související s fotovoltaikou je v porovnání s jejich celkovou činností pouze okrajová. V období šetření představovala činnost související s fotovoltaikou přibližně pouze 5 % jejich celkového obratu a 8 % jejich celkové zaměstnanosti. Ziskovost činila v průměru přibližně 7 %. Podotýká se však, že údaje týkající se ziskovosti nebyly úplné, jelikož ne všechny hospodářské subjekty poskytly příslušné údaje.
(371)
Na základě další analýzy byl vyvozen závěr, že vzhledem k poskytnutým údajům nebude případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně významný.
(372)
Po poskytnutí prozatímních a konečných informací zpochybnila řada stran reprezentativnost údajů hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, které se týkaly obratu, ziskovosti a zaměstnanosti a které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky poskytnutých sedmi hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie. AFASE předložila „průzkum“, který provedla u svých členů (montážních firem) s cílem doložit, že u většiny montážních firem představuje podnikání v oblasti fotovoltaiky hlavní zdroj příjmů. AFASE rovněž tvrdila, že hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, zejména montážní firmy, dosáhnou pouze jednociferného ziskového rozpětí (na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), což jim neumožní absorbovat případná cla.
(373)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním nařízení, Komise použila všechny údaje, jež poskytly hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, které odpověděly na zvláštní dotazník, a rovněž podání AFASE, jak je objasněno výše ve 330. bodě odůvodnění.
(374)
Co se týká tvrzení, že podnikání v oblasti fotovoltaiky představuje pro montážní firmy hlavní zdroj příjmů, další analýza odpovědí na dotazník, které poskytlo sedm hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážní firmy a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, představuje v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto hospodářských subjektů a ziskovost činí v průměru 11 %. Pokud se však vezmou v úvahu rovněž jejich ostatní činnosti (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření), celkový význam významně vzroste u tří z celkem sedmi hospodářských subjektů. Příslušný poměr byl proto v období šetření v rozmezí od přibližně 45 % do 100 %. U sedmi hospodářských subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) by ziskovost činnosti v oblasti fotovoltaiky včetně činností, které přímo nesouvisejí s výrobkem, který je předmětem šetření, činila v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnost v oblasti fotovoltaiky, včetně činností, které nesouvisejí přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by v období šetření u těchto sedmi hospodářských subjektů představovala přibližně 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a zařízení působily tyto hospodářské subjekty rovněž v oblasti zařízení pro větrnou energii a výroby elektrických zařízení.
(375)
Usuzovalo se, že případný dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie je třeba posoudit především na základě jejich činnosti přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, jež v období šetření dosáhla ziskovosti v průměrné výši 11 %. I v případě posouzení na základě celkové činnosti v oblasti fotovoltaiky nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by však byly závěry podobné závěrům vyvozeným v prozatímní fázi, jelikož celkově se jednotlivé zohledněné faktory, a to ziskovost a možnost absorbovat část cla, významně nezmění (ziskovost se sníží z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejichž prostorách Komise provedla inspekci na místě, zpochybnila reprezentativnost závěru ohledně ziskovosti montážních firem a společností připravujících projekty, která byla podle ní údajně založena pouze na jedné transakci. Toto tvrzení se zamítá, jelikož Komise vypočítala ziskovost hospodářského subjektu navazujícího na výrobní odvětví Unie na základě veškerých údajů, které hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie poskytly ve svých odpovědích na dotazník.
(376)
S ohledem na průzkum, který AFASE provedla u svých členů, se za prvé podotýká, že všechny hospodářské subjekty měly možnost přihlásit se po zahájení šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený pro hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, v němž byly požadovány informace potřebné pro posouzení dopadu cel na tyto hospodářské subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což neumožňovalo ověřit například relevantnost a spolehlivost poskytnutých údajů. Za třetí, ačkoli se řada otázek položených v tomto průzkumu týkala schopnosti montážních firem absorbovat možná cla, v průzkumu nebyl uveden žádný odkaz na zisk, kterého tyto montážní firmy dosáhly v období šetření, chyběly tudíž důležité údaje pro vyhodnocení dopadu opatření. Z poskytnutého průzkumu nebylo proto možno odvodit smysluplné závěry.
(377)
Řada stran zpochybnila závěry uvedené ve 247. a 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pracovní místa v segmentu navazujícím na výrobní odvětví Unie budou negativně ovlivněna z krátkodobého hlediska a že celkový dopad bude negativní, avšak jen v omezeném rozsahu, jelikož fotovoltaický trh v Unii má podle odhadů ve střednědobém a dlouhodobém horizontu růst. Některé strany rovněž tvrdily, že pokles poptávky postihne zejména montážní firmy, které jsou závislé na fotovoltaických zařízeních.
(378)
Možný úbytek pracovních míst v důsledku uložení cel byl blíže analyzován. Informace získané během šetření obecně potvrdily, že v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie dojde mezi rokem 2011 a 2012 k úbytku pracovních míst v důsledku snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW, jak bylo uvedeno již ve 246. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento úbytek pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, jelikož je odrazem vývoje na trhu. V roce 2013 a 2014 se předpokládá další snížení poptávky, což s největší pravděpodobností povede k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Takovýto vývoj poptávky předpovídala významná výzkumná střediska, jako je EPIA, již před zahájením šetření, a úbytek pracovních míst proto nelze přičíst uložení opatření.
(379)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii poradenské společnosti PriceWaterHouseCoopers (dále jen „PWC“) týkající se možného dopadu opatření na pracovní místa související s fotovoltaikou. Studie společnosti PWC odkazuje na dřívější studii jiné poradenské společnosti Prognos, která předpokládala vysoké úbytky pracovních míst na fotovoltaickém trhu v důsledku uložení opatření, na něž upozornila AFASE před uložením prozatímních cel a jimiž se zabýval 243. až 246. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Studie společnosti PWC kritizovala studii vyhotovenou společností Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový počet zaniklých pracovních míst podle odhadů společnosti Prognos překročil ve skutečnosti celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, společnost PWC dospěla k opačným závěrům než společnost Prognos a předpokládala čistý kladný dopad na pracovní místa v Unii a to, že přínosy převáží nad možnými negativními účinky cel (např. na poptávku). Jelikož nebyla předložena žádná nová doložená tvrzení týkající se dopadu opatření na zaměstnanost v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, potvrzují se závěry uvedené ve 247. až 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(380)
AFASE tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroj 20 % statistické odchylky vykazované u počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaného pro rok 2011, jak bylo uvedeno ve 245. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(381)
Tato 20 % statistická odchylka, která může platit směrem nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u EPIA. To ukazuje potíže při stanovení přesných údajů o zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, jelikož je k dispozici jen málo zdrojů sběru údajů, které si navíc často protiřečí.
(382)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že se analýza Komise nezabývala skutečností, že cla jen přispějí k úbytku pracovních míst v důsledku nižšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Uvádělo se, že tato ztráta pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, úzce souvisí se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na solárních zařízeních. AFASE mimoto kritizovala Komisi kvůli tomu, že nevzala náležitě v úvahu průzkum, který provedla u svých členů, a podobný průzkum, který provedla Solar Trade Association ve Spojeném království, jež tuto závislost údajně dokládají.
(383)
Co se týká toho, že se Komise údajně nezabývala dopadem cla na pracovní místa, odkazuje se na výše uvedený 377. a 379. bod odůvodnění, které se zabývají tvrzeními ohledně dopadů opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a v nichž se uznává, že z krátkodobého hlediska mohou být kvůli opatřením skutečně negativně dotčena pracovní místa v navazujícím odvětví.
(384)
Co se týká průzkumu AFASE a Solar Trade Association ze Spojeného království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla zveřejněna rovněž totožnost společností, které odpověděly na dotazník. Průzkumy však vykazovaly nedostatky, jelikož některé odpovědi nebyly například úplné. Analýza průzkumů ukázala následující. Pokud jde o průzkum AFASE, za prvé se podotýká, že většina z 50 montážních firem, které odpověděly na dotazník, prohlásila, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. Patnáct z celkem 50 montážních firem prohlásilo, že do jisté míry působí rovněž v jiných oblastech nesouvisejících s fotovoltaikou, jako je montáž v oblasti topení, elektřiny a zařízení pro větrnou energii. V případě průzkumu ve Spojeném království vykonávalo 21 z celkem 31 společností ve Spojeném království, které odpověděly na dotazník, rovněž jiné činnosti než činnosti v oblasti fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních firem platí zjištění uvedená ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, která se týkají možnosti vykonávat jiné činnosti, jako je montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství a jiná zařízení pro energii z obnovitelných zdrojů. Uznává se však, že tato možnost může existovat v menším rozsahu, než se předpokládalo v prozatímním nařízení. Zmírňující dopad na úbytek pracovních míst může být proto méně významný, než se předpokládalo původně. Za druhé, některé hospodářské subjekty, u nichž AFASE a Solar Trade Association ve Spojeném království provedly průzkum, používají výrobky vyráběné v Unii a některé po uložení opatření plánují nákup jiných než čínských výrobků, aby zamezily růstu cen. Jejich závislost na čínském dovozu a dopad opatření budou tudíž podle očekávání omezené, jelikož tyto hospodářské subjekty mají přístup k výrobkům vyráběným v Unii.
Za třetí, odhad dopadu opatření na podnikání všech hospodářských subjektů, které se zúčastnily průzkumu, neumožňuje vyvodit spolehlivé závěry, jelikož jejich hodnocení se velmi lišilo. Některé společnosti nebyly dokonce schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, rovněž odpovědi na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, u nichž v případě cel hrozí zrušení, byl v průzkumu ve Spojeném království v rozmezí od „ne mnoho“ po „všechny projekty“. Některé hospodářské subjekty nebyly schopny odhad provést. V obou průzkumech mimoto chyběla otázka týkající se ziskovosti hospodářských subjektů, které odpověděly na dotazník, což je důležité pro posouzení možné absorpce růstu cen (pokud k němu dojde) v důsledku cla.
(385)
Jiné strany uvedly, že montážní firmy nemohou snadno změnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení související s obnovitelnými zdroji energie kvůli velmi rozdílným technologiím a know-how. Pokud by byla cla uložena, podnikání by ukončily. Po poskytnutí konečných informací toto tvrzení zopakovala jedna zúčastněná strana, která uvedla, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na odvětví fotovoltaiky, jako je zvláštní odborná příprava, což prokazuje, že se zaměřují především na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny přejít snadno na jiné činnosti.
(386)
Toto tvrzení nebylo dostatečně doloženo, jelikož nebylo prokázáno, jaké znalosti musí montážní firmy získat a jak obtížné a nákladné je získání těchto znalostí. Bez ohledu na to orgány potvrzují, že montážní firmy vyvinuly know-how, které je specifické pro instalaci fotovoltaických modulů. Vývoj tohoto know-how je však poměrně nový a rozšiřuje základní odborné znalosti montážních firem týkající se montáže v oblasti elektřiny a topení, instalatérství atd. Know-how se vyvíjelo rovněž v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv dumpingového dovozu z ČLR. Bez ohledu na specializované dovednosti zaměstnanců montážních firem je toto tvrzení nutno posoudit souběžně s analýzou uvedenou výše ve 378. a 382. bodě odůvodnění, jež se týkala situace v oblasti zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, která může být z krátkodobého hlediska negativně ovlivněna, avšak v důsledku udržitelného obchodu povede ve střednědobém až dlouhodobém horizontu k zvýšení zaměstnanosti v montážních firmách. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(387)
Několik stran zpochybnilo tvrzení týkající se schopnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat částečně možný růst cen, jak bylo uvedeno ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Rovněž tento argument nebyl dostatečně doložen, takže nebylo možné posoudit, nakolik je toto tvrzení pravdivé. Jak je uvedeno výše ve 374. bodě odůvodnění, ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přímo související s dotčeným výrobkem byla odhadnuta v průměru přibližně na 11 %, což dotyčným hospodářským subjektům umožňuje absorbovat alespoň částečně určitý růst cen, pokud k němu dojde. V této souvislosti se připomíná (jak bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění), že ceny vykazují celkově klesající tendenci. Argument byl proto zamítnut.
(388)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany zopakovaly tvrzení ohledně vážného rizika poklesu poptávky po solárních produktech v Unii v důsledku opatření, což podle těchto stran hovoří proti uložení opatření. Jedna strana tvrdila, že solární energie v současnosti vykazuje vysokou cenovou pružnost poptávky a i omezený růst ceny solárních produktů povede k významnému snížení poptávky. Tato strana odhadla, že antidumpingové clo ve výši 30 % může poptávku dále snížit o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku snížilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii, kterou provedl analytik trhu a která v roce 2013 rovněž předpokládá snížení poptávky až o 2 GW v důsledku 50 % cla, což je pokles v mnohem menším rozsahu.
(389)
Ačkoli během šetření předložily strany kromě výše uvedených scénářů různé další scénáře týkající se snížení poptávky, tyto neobsahovaly srovnatelné výsledky. I když nelze vyloučit, že clo může vést k snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních, vyčíslení tohoto dopadu je obtížné vzhledem k různým prvkům, které ovlivňují přitažlivost fotovoltaických zařízení v Unii (viz např. 258. bod odůvodnění prozatímního nařízení). I kdyby v krátkodobém horizontu došlo k takovémuto poklesu poptávky, očekává se, že střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu převáží nad krátkodobým negativním dopadem. Sama AFASE připustila, že posouzení přímé souvislosti mezi poptávkou a clem bude možné až po uložení cla. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(390)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 243. a 250. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Zjištění týkající se šesti poskytovatelů služeb, u nichž činnost související s fotovoltaikou představuje pouze malý zlomek jejich celkové činnosti (viz 370. bod odůvodnění), nemění závěr uvedený ve 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stejně jako jej nemění odlišení činnosti, která přímo nesouvisí s dotčeným výrobkem, u sedmi společností připravujících projekty/montážních firem, jak je uvedeno v 374. bodě odůvodnění.
6. Zájem konečných uživatelů/spotřebitelů
(391)
Po poskytnutí prozatímních informací některé strany zopakovaly tvrzení, že cla zvýší cenu dotčeného výrobku. Dojde proto k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, jelikož ta budou pro spotřebitele příliš drahá a nebudou dostatečně přitažlivá pro ostatní investory.
(392)
Jak již bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění, ačkoli v důsledku uložení opatření může dojít k dočasnému růstu cen, celkově ceny vykazují klesající tendenci, jak potvrdila řada veřejných zdrojů. Ačkoli je obtížné vyčíslit přesně případný růst cen v důsledku opatření a následný možný pokles poptávky, připomíná se řada skutečností. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje 50 % celkových nákladů na fotovoltaická zařízení, a clo může být proto přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, soutěžení výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již jsou přítomni na trhu Unie, pravděpodobně udrží ceny na nízké úrovni. Výrobní odvětví Unie by současně mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků kvůli úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních závodů a nižších výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízeních souvisí nejen s výší ceny výrobku, který je předmětem šetření, nýbrž rovněž s výší zaručených výkupních cen. Předpokládá se, že při současné nízké úrovni poptávky v porovnání s rokem 2011 a obdobím šetření by se zaručené výkupní ceny neměly snižovat stejně rychle jako v posuzovaném období, což umožní pokračující investice do fotovoltaických projektů. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(393)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana výše uvedené odůvodnění zpochybnila. Tato strana tvrdila, že trend klesajících cen nelze po uložení opatření udržet. Tato strana připomenula, že opatření představují velmi významné zvýšení nákladů, které nemůže být v plné výši vyrovnáno snížením nákladů nebo dovozem z jiných třetích zemí. Mimoto zopakovala, že výrobní odvětví Unie nebude moci uskutečnit nové investice do výrobních závodů a strojů a hospodářské subjekty navazující na hospodářské odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, dosahuje-li jejich zisk 11 %. Mimoto neexistují žádné důkazy, které by naznačovaly, že růst cen mohou vyrovnat zaručené výkupní ceny.
(394)
Připomíná se, že se v rozporu s tímto tvrzením neočekává, že růst cen vyplývající z opatření může být plně vyrovnán, nýbrž to, že je možné dočasné zvýšení cen po uložení opatření (viz 247. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tento růst cen může vyplývat z rozdílu mezi čínskými dumpingovými cenami a cenami jiných než čínských výrobků. Informace získané během šetření však umožňují tvrdit, že případný růst cen může být částečně absorbován řadou faktorů, a to vzhledem k ziskům v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie ve výši 11 %. Co se týká tvrzení, že neexistují žádné důkazy, které naznačují, že by zaručené výkupní ceny mohly vyrovnat růst cen, lze přiměřeně předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou postupem času upraveny v souladu s vývojem cen u projektů.
(395)
Jedna strana uvedla, že od března 2013 vzrostly ceny modulů v Evropě o 20 % a že od roku 2013 existuje značný nedostatek zásob. Toto tvrzení nebylo doloženo, přičemž naopak veřejné zdroje informací ve skutečnosti potvrzují poměrně stálé ceny ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace pravdivé, odrážely by pouze skutečnost, že po zavedení celní evidence dovozu bylo zohledněno riziko možného antidumpingového cla. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(396)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nezajistí pro investora návratnost, pokud nebude snižování zaručených výkupních cen odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, jelikož ty představují významnou část nákladů daného projektu. Za tímto účelem bylo uvedeno, že cla zpochybní životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů, jelikož zvýší cenu.
(397)
Jak bylo uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ceny článků a modulů vykazují celkově klesající tendenci. Význam zaručených výkupních cen na trhu se snižuje, jelikož v řadě regionů bude pravděpodobně dosaženo cenové parity. Z těchto důvodů bylo tvrzení, že by cena fotovoltaických modulů mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty, včetně otázky jejich životaschopnosti, zamítnuto.
(398)
Jedna zúčastněná strana poskytla interní model s cílem prokázat, že by v případě uložení cel byla životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů ohrožena.
(399)
Tento model neumožňoval náležité vyčíslení, nakolik by se v případě vyšších cen článků a modulů mohla snížit přitažlivost investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic). Předpoklad, že by případné clo bylo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, který byl použit v uvedeném modelu, však vzhledem ke stávajícím ziskovým rozpětím hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie není pravděpodobný. Investiční rozhodnutí není mimoto založeno vždy pouze na ceně modulů, nýbrž závisí rovněž na mnoha jiných faktorech, včetně mimo jiné existence celkově příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v dané zemi, úrovně podpory resp. ceny elektřiny (v případě cenové parity). Tyto dodatečné faktory nejsou jako takové závislé na clu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(400)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 252. a 254. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Jiné argumenty
(401)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo zopakováno tvrzení, že výrobní odvětví Unie není schopné zásobovat trh Unie a že trh Unie může zásobovat pouze ČLR.
(402)
Tímto tvrzením se zabýval 256. bod odůvodnění prozatímního nařízení. I v případě přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity Unie (viz 183. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí postačovala k doplnění možného poklesu čínského dovozu v krátkodobém horizontu. Ve střednědobém horizontu lze přiměřeně očekávat, že výrobní odvětví Unie rozšíří svou výrobní kapacitu, aby mohlo uspokojit poptávku, což mu umožní dosáhnout úspor z rozsahu, a to zase povede k dalšímu snižování cen. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(403)
Některé strany zopakovaly tvrzení týkající se problémů dosáhnout cílů Komise v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou stanoveny pro rok 2020, pokud budou uložena cla. Tímto tvrzením se zabývalo již prozatímní nařízení (257. až 259. bod odůvodnění), proto vzhledem k neexistenci dalších informací se potvrzuje 257. a 259. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně zájmu Unie
(404)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje hodnocení uvedené ve 260. a 261. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(405)
Neexistují proto přesvědčivé důvody proti uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(406)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie by měla být uložena konečná antidumpingová opatření, aby se předešlo vzniku další újmy, kterou výrobnímu odvětví Unie způsobuje dumpingový dovoz.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(407)
Za účelem stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná dumpingová rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, která je působena výrobcům v Unii, aniž by přitom byla překročena zjištěná dumpingová rozpětí.
(408)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila 10 % ziskové rozpětí použité k výpočtu úrovně pro odstranění újmy a tvrdila, že je pro toto výrobní odvětví za současné situace na trhu příliš vysoké a že bylo použito pro moduly i pro články. Podotýká se, že právním kritériem pro stanovení zisku před zdaněním za účelem výpočtu úrovně pro odstranění újmy je to, zda by tohoto zisku mohlo dané výrobní odvětví přiměřeně dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovýmto ziskem zisk, jehož bylo dosaženo na počátku posuzovaného období, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. Cílový zisk byl proto upraven na 8 %, a to na základě váženého průměru zisku, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo u modulů a článků v roce 2009 a 2010, kdy bylo ziskové.
(409)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie uvedlo, že by se jako úroveň ziskovosti, kterou mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout bez dumpingu, měla použít ziskovost v roce 2010, a nikoli průměrné ziskové rozpětí za roky 2009 a 2010. V této souvislosti se tvrdilo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a situace v těchto dvou letech se jednoznačně lišila, zejména vzhledem k vývoji spotřeby v roce 2010, která v uvedeném roce účinky dumpingu zmírnila. V tomto ohledu je třeba uvést, že při stanovování úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda bylo průměrné ziskové rozpětí dosažené výrobním odvětvím Unie „dostatečné“. Jak je uvedeno ve 264. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, jehož lze přiměřeně dosáhnout bez dumpingového dovozu. V souladu s běžnou praxí orgány při šetření usuzují, že této úrovně bylo dosaženo na počátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě zaznamenalo výrobní odvětví Unie u prodeje článků ztráty již na počátku posuzovaného období v roce 2009, nebyla tato metodika vhodná a považovalo se za spolehlivější vycházet při stanovení úrovně pro odstranění újmy z průměrného ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V této souvislosti se rovněž usuzovalo, že není podstatné, že se situace v těchto dvou letech lišila.
(410)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že by pro moduly a články měl být stanoven rozdílný cílový zisk, jelikož ziskovost u těchto typů výrobků vykazovala v posuzovaném období rozdílnou tendenci. Ačkoli ukazatele byly pro každý typ výrobku uvedeny zvlášť, závěry vyvozené pro každý ukazatel se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy byly stanoveny na tomto základě.
(411)
Na vypočítaná rozpětí újmy měly mimoto dopad náklady po dovozu u revidovaného vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení (jenž byl pozměněn z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění). Všechna rozpětí cenového podbízení byla ovlivněna opravou cen CIF, vyloučením destiček a novým cílovým ziskem.
(412)
Jedna strana tvrdila, že se prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku zaměřoval na dražší segment trhu, jako je segment zařízení pro obytné budovy/malých komerčních zařízení, který přitahoval vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba podotknout, že by toto tvrzení nemělo být pro výpočet rozpětí újmy rozhodující, jelikož šetření prokázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
(413)
Jelikož s ohledem na úroveň pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se metodika popsaná ve 263. až 266. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(414)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie se v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR měla být uložena konečná antidumpingová opatření, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V daném případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(415)
Podotýká se, že souběžně s antidumpingovým řízením probíhalo antisubvenční řízení. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, se považuje za vhodné uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedených skutečností je celní sazba, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingo-vé rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovná-vací clo
Anti-dumpingové clo
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi SunShine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (18)) (příloha I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z ČLR a vyrobených těmito společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým názvem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(417)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že vážené průměrné clo pro společnosti uvedené v příloze I a příloze II je v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož je údajně založeno na váženém průměru cel vypočítaných zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů zařazené do vzorku. Toto hodnocení však není správné. Pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byla vypočítána jednotná celní sazba pro jejich veškerý vývoz dotčeného výrobku - a většina vyvážejících výrobců vyvážela články i moduly. Hodnocení, že cla byla vypočítána zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů, proto není správné, a toto tvrzení nelze uznat.
(418)
Pokud by se po uložení dotčených opatření podstatně zvýšil objem vývozu některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby, lze takovéto zvýšení objemu považovat samo o sobě za změnu obchodních toků v důsledku uložených opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení. Za takových okolností a za předpokladu, že jsou splněny příslušné podmínky, lze zahájit šetření zaměřené proti obcházení předpisů. V rámci takového šetření lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo.
(419)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (například po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech příslušné společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, například spojených s takovou změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(420)
Aby bylo zajištěno rovné zacházení pro nové vývozce a spolupracující společnosti nezařazené do vzorku a uvedené v příloze I a příloze II tohoto nařízení, mělo by se vážené průměrné clo uložené posledně jmenovaným společnostem vztahovat i na všechny nové vývozce, kteří by jinak měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
(421)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky dumpingu působícího újmu. Pokud by nastala počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii.
(422)
Předpokládaný scénář týkající se vyšší výroby v Unii však nemusí být v souladu s vývojem na tomto nestabilním trhu. Jak je uvedeno ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba modulů v Unii mezi rokem 2009 a 2011 vzrostla o 264 % a během šestiměsíčního období mezi rokem 2011 a obdobím šetření se snížila o 43 procentních bodů. Tato nestabilita je ještě patrnější při srovnání období od roku 2006 do roku 2011, kdy spotřeba modulů v Unii vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje nárůst okolo 2 000 %, a to za pouhých pět let. Předpokládá se, že tato nestabilita bude pokračovat, a odhady zveřejněné obchodními sdruženími ukazují rozdíly mezi různými scénáři ve výši 100 % a více i ve střednědobém horizontu, tj. pro roky 2014-2015.
(423)
Za těchto výjimečných podmínek se tedy považuje za vhodné omezit dobu trvání opatření pouze na dva roky.
(424)
Tato doba by měla být pro výrobce v Unii dostatečná na to, aby zvýšili a/nebo znovu zahájili výrobu, aniž by současně vážně ohrozila situaci ostatních hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že dvouleté období bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření skutečně došlo k zvýšení výroby v Evropě, a tím byly vyváženy negativní dopady na ostatní hospodářské subjekty v Unii.
(425)
Po poskytnutí konečných informací jeden výrobce v Unii uvedl, že doba trvání omezená na dva roky je příliš krátká na to, aby bylo možno překonat způsobenou újmu. Mimoto se uvádělo, že dvouletá doba trvání výrobcům v Unii neumožní předložit obchodní plány pro tento a příští hospodářský rok. V této souvislosti se uvádí, že opatření potrvají do prosince 2015, což by mělo postačovat, aby výrobci v Unii předložili obchodní plány do roku 2015.
(426)
Výrobce v Unii mimoto nezpochybnil důvody pro omezení doby trvání na dva roky, zejména nestabilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že opatření bude nutné změnit kvůli změněné situaci na trhu. Jelikož pravděpodobnost změny tržních podmínek během dvou let je na tomto nestabilním trhu vysoká, považovalo se za vhodné omezit opatření zpočátku na dva roky.
(427)
Po poskytnutí konečných informací žadatel uvedl, že dvouleté období nepostačuje pro investice do výroby, a odkázal na 424. bod odůvodnění. Kvůli značné rezervní kapacitě výrobního odvětví Unie lze zvýšení výroby dosáhnout lepším využitím stávajících výrobních kapacit, což by mělo být možné bez významných dodatečných investic.
(428)
Žadatel rovněž uvedl, že uložení konečného antidumpingového cla na dobu dvou let nepostačuje k tomu, aby mohlo výrobní odvětví Unie překonat účinky předchozího dumpingu. Uložení antidumpingového cla však nemůže pohlížet pouze na zájmy samotného výrobního odvětví Unie, nýbrž musí možný přínos pro výrobce v Unii porovnat s náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii. Na tomto základě je rozhodnutí omezit opatření na dva roky zachováno.
(429)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k poskytnutí konečných informací předložit připomínky.
(430)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
3. Zpětná působnost
(431)
Pokud jde o možné uplatňování antidumpingových opatření se zpětnou působností, je třeba posoudit kritéria stanovená v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Podle čl. 10 odst. 4 písm. b) je jedním z hlavních kritérií, které musí být splněno, „podstatné zvýšení vývozu“, a to „vedle výše vývozu, která způsobila újmu během šetřeného období“.
(432)
Srovnání průměrného měsíčního dovozu (19) modulů a článků s průměrným měsíčním dovozem za období celní evidence (březen 2013-červen 2013) ukazuje prudký pokles objemu dovozu po období šetření. Jak je uvedeno ve 110. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné měsíční dovážené množství čínských modulů a článků činilo v období šetření 1 250 MW (20). Pro srovnání, během období celní evidence byl průměrný měsíční objem dovozu čínských modulů a článků přibližně pouze poloviční.
(433)
Vzhledem k nestabilní povaze trhu by podstatné zvýšení vývozu mohlo být alternativně posouzeno v relativním vyjádření namísto absolutního vyjádření. Za účelem posouzení, zda došlo k podstatnému zvýšení dovozu v relativním vyjádření, je třeba srovnat objemy dovozu se spotřebou na trhu Unie, tj. spotřeba by se musela snižovat podstatně rychlejším tempem než čínský dovoz. Jelikož objem dovozu čínských modulů a článků v období celní evidence byl v porovnání s objemem během období šetření pouze poloviční, musel by být pokles spotřeby podstatně vyšší než 50 %. Ačkoli přesné údaje o spotřebě v období celní evidence nejsou k dispozici, neexistují žádné signály, že by se spotřeba snížila o více než 50 %.
(434)
Z výše uvedených důvodů není kritérium týkající se podstatného zvýšení dovozu splněno. Vyvozuje se proto závěr, že konečné antidumpingové clo nebude uloženo se zpětnou platností přede dnem použitelnosti prozatímních opatření.
H. PODOBA OPATŘENÍ
(435)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření nabídla skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, spolu s CCCME společný cenový závazek podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Nabídku závazku podpořily rovněž čínské orgány.
(436)
Komise nabídku přezkoumala a rozhodnutím 2013/423/EU nabídku závazku přijala. Jak bylo uvedeno ve 3., 4. a 7. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, s cílem posoudit, zda cenový závazek odstraňuje škodlivé účinky dumpingu, analyzovala Komise změněné podmínky na trhu, které jsou trvalé povahy a které se týkaly mimo jiné stávajících vývozních cen a úrovně pro odstranění újmy, s ohledem na niž bylo zjištěno, že je nižší než úroveň dumpingu.
(437)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení týkající se změny původní nabídky závazku. Požádali o revizi závazku tak, aby se zohlednilo vyloučení destiček z definice výrobku, jak bylo popsáno v 31. a 72. bodě odůvodnění. Ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení mimoto požádala řada dalších vývozců o zařazení do závazku.
(438)
Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU potvrdila Komise s ohledem na konečná cla přijetí závazku, který nabídli vývozci uvedení v příloze zmíněného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013) (příloha I)
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
53,4 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
4. Pokud jakýkoli nový vyvážející výrobce z Čínské lidové republiky poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (období šetření) nevyvážel zboží popsané v odstavci 1 do Unie,
-
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Čínské lidové republice, na něž se vztahují antidumpingová opatření uložená tímto nařízením,
-
po skončení období šetření, na němž jsou založena tato opatření, buď vyvezl dotčený výrobek do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného výrobku do Unie,
může být odstavec 2 změněn zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na nějž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba ve výši 41,3 %.
Článek 2
1. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz destiček (tloušťka destiček nepřesahuje 400 mikrometrů) a modulů nebo panelů s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určených výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon, pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky se uvolňují.
2. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501231200281, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT, se vybírají s konečnou platností. Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódu KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antidumpingového cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propouštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii, a
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze III tohoto nařízení a
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy IV tohoto nařízení a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Přijetím prohlášení o propuštění do volného oběhu vzniká celní dluh:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 4
Společnosti, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou určitých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antidumpingového cla. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1238/2013
2013 m. gruodžio 2 d.
kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito galutinis surinkimas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnio 4 dalį ir 14 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Laikinosios priemonės
(1)
Reglamentu (ES) Nr. 513/2013 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) Europos Komisija (toliau - Komisija) nustatė laikinąjį antidempingo muitą importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos (toliau - KLR arba nagrinėjamoji šalis) kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams ir plokštelėms).
(2)
Tyrimas inicijuotas 2012 m. liepos 25 d. gavus gamintojų, kurie pagamina daugiau nei 25 % visų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių Sąjungoje, vardu EU ProSun (toliau - skundo pateikėjas) pateiktą skundą. Skunde pateikti šio produkto dempingo ir dėl to daromos materialinės žalos prima facie įrodymai, kurių pakako tyrimo inicijavimui pagrįsti.
2. Registracija
(3)
Kaip minėta laikinojo reglamento 3 konstatuojamojoje dalyje, gavusi skundo pateikėjo tinkamais įrodymais pagrįstą prašymą 2013 m. kovo 1 d. Komisija priėmė Reglamentą (ES) Nr. 182/2013 (3), kuriuo nustatomas reikalavimas nuo 2013 m. kovo 6 d. registruoti importuojamus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamus fotovoltinius modulius iš kristalinio silicio ir jų pagrindines sudėtines dalis (t. y. elementus ir plokšteles). Laikinuoju reglamentu nutraukta importuojamo produkto registracija, kuri pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 5 dalį vykdyta dėl antidempingo tyrimo, kadangi nustačius laikinąjį antidempingo muitą buvo užtikrinama apsauga nuo importo dempingo kaina.
(4)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad sprendimas nustatyti reikalavimą registruoti importuojamą produktą buvo nepagrįstas, kadangi neįvykdytos sąlygos pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 5 dalį. Tačiau šie teiginiai nebuvo pagrįsti faktiniais įrodymais. Priimdama sprendimą nustatyti reikalavimą registruoti importuojamą produktą Komisija turėjo pakankamai prima facie įrodymų, pagrindžiančių būtinybę registruoti importuojamą produktą, visų pirma dėl staiga padidėjusių bendros importo apimties ir rinkos dalies. Todėl tvirtinimai šiuo klausimu turėjo būti atmesti.
3. Su laikinaisiais muitais susijusio įsipareigojimo priėmimas
(5)
Komisijos sprendimu 2013/423/ES (4) Komisija priėmė eksportuojančių gamintojų ir Kinijos įrenginių ir elektronikos gaminių importo ir eksporto prekybos rūmų (toliau - CCCME) įsipareigojimo pasiūlymą.
4. Tolesnė tvarka
(6)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis nuspręsta nustatyti laikinąsias antidempingo priemones (toliau - pirminis faktų atskleidimas), Kinijos vyriausybė ir kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė pastabų dėl preliminarių išvadų. Šalims, kurios to pageidavo, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms. Nebrangios saulės energijos asociacijos (Association for Affordable Solar Energy, toliau - AFASE), atstovaujančios importuotojams ir gamintojų bei vartotojų grandžių veiklos vykdytojams, ir vieno importuotojo prašymu jie buvo išklausyti dalyvaujant Prekybos generalinio direktorato bylas nagrinėjančiam pareigūnui.
(7)
Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas. Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos buvo išnagrinėtos ir prireikus preliminarios išvados buvo atitinkamai pakeistos.
(8)
Be to, toliau nurodytų bendrovių patalpose buvo surengti tikrinamieji vizitai:
i)
vartotojų grandies veiklos vykdytojai
-
Jayme de la Costa, Pedrozas, Portugalija
-
Sunedison Spain Construction, Madridas, Ispanija
ii)
nepriklausomas konsultantas
-
Europressedienst, Bona, Vokietija
(9)
AFASE suabejojo Europressedienst patalpose surengto vizito teisiniu pagrindu, kadangi ši bendrovė nėra šio tyrimo suinteresuotoji šalis ir todėl jai netaikomas pagrindinio reglamento 16 straipsnis. Kaip minėta laikinojo reglamento 99 ir 120 konstatuojamosiose dalyse, Europressedienst pateikė informacijos apie makroekonominius rodiklius. Paaiškinama, kad Komisija Europressedienst patalpose atliko patikrinimą vietoje laikydamasi gero administravimo principo ir siekdama patikrinti, ar duomenys, kuriais pagrįstos Komisijos išvados, buvo patikimi ir teisingi.
(10)
Kinijos vyriausybė pakartojo teiginį, kad buvo pažeistos jos teisės į gynybą, kiek tai susiję su prieiga prie suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtų bylų, nes i) nekonfidencialiose bylose nepateikta visa informacija, nenurodant pagrįstos priežasties arba nepateikiant pakankamai išsamių santraukų arba, išskirtiniais atvejais, nenurodant nekonfidencialios santraukos nepateikimo priežasčių, ii) nepateikta nekonfidenciali viso vieno Sąjungos gamintojo klausimyno atsakymo versija ir iii) pernelyg ilgai vėluota pateikti nekonfidencialias Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymų versijas suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(11)
i) Kalbant apie teiginį, kad nekonfidencialioje byloje nebuvo pateikta visa informacija, suinteresuotoji šalis konkrečiai nenurodė, kokią trūkstamą informaciją ji turėjo omenyje. ii) Teiginys, kad nebuvo pateikta nekonfidenciali viso vieno Sąjungos gamintojo klausimyno atsakymo versija, yra neteisingas. iii) Dėl vėlavimo pateikti nekonfidencialias atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymų versijas suinteresuotajai šaliai buvo paaiškinta, kad klausimynai į nekonfidencialią bylą įtraukti tik patikrinus, ar informacijos santraukos buvo išsamios ir pagrįstos. Siekiant užtikrinti Sąjungos gamintojų teisę į anonimiškumą, taip pat buvo įsitikinta, kad nekonfidencialiose klausimynų versijose tikrai nebūtų atskleista susijusio Sąjungos gamintojo tapatybė. Kai kuriais atvejais nekonfidencialias versijas pateikiančioms šalims reikėjo jas atitinkamai pataisyti prieš pateikiant šias versijas kitoms suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(12)
Bet kokiu atveju laikoma, kad suinteresuotųjų šalių teisei į gynybą tai nepadarė jokio poveikio. Komisija suinteresuotosioms šalims suteikė galimybę laiku reaguoti į suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje byloje pateiktą informaciją, kad prieš darant bet kokias šio tyrimo išvadas būtų galima atsižvelgti į šalių pastabas, jei šios būtų svarbios ir pagrįstos. Suinteresuotoji šalis turėjo daug galimybių pateikti pastabų dėl atrinktų Sąjungos gamintojų klausimynų, įskaitant po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo. Todėl netgi jei atskleidus faktus ir suteikiant prieigą prie suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtų bylų remtasi skirtingomis teisinėmis nuostatomis, reikėtų pažymėti, kad suinteresuotosios šalys turėjo daug galimybių pateikti pastabų dėl bet kokios tyrime dalyvaujančios šalies pateiktos informacijos. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(13)
Visoms suinteresuotosioms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriomis remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš jos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio atskleidimo.
(14)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
5. Su galutiniais muitais susijusio įsipareigojimo priėmimas
(15)
Po galutinio faktų atskleidimo eksportuojantys gamintojai ir CCCME Komisijai pateikė iš dalies pakeistą įsipareigojimo pasiūlymą, kuris taip pat apima gretutinį antisubsidijų tyrimą. 2013 m. gruodžio 4 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimu 2013/707/ES (5), kuriuo patvirtinamas pasiūlyto įsipareigojimo, susijusio su antidempingo ir antisubsidijų tyrimais dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų), priėmimas galutinių priemonių taikymo laikotarpiui Komisija patvirtino, kad priima šį įsipareigojimą.
6. Su tyrimu susijusios šalys
a) Sąjungos gamintojų atranka
(16)
Nustačius laikinąsias priemones kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo teiginį, kad dėl pernelyg didelio konfidencialumo jos negalėjo pateikti pastabų dėl atrinktų Sąjungos gamintojų ir todėl negalėjo tinkamai pasinaudoti savo teise į gynybą. Komisija jau išnagrinėjo šį klausimą laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje. Kadangi naujos informacijos šiuo klausimu nepateikta, laikinojo reglamento 9 konstatuojamosios dalies išvados patvirtinamos.
(17)
Kinijos vyriausybė pakartojo savo teiginį, kad skundo pateikėjų ir atrinktų Sąjungos gamintojų pavadinimų slaptumas yra nepagrįstas. Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje, Sąjungos gamintojai prašė laikyti jų pavadinimus konfidencialiais dėl atsakomųjų veiksmų pavojaus. Komisijos nuomone, šie prašymai buvo pakankamai pagrįsti, kad juos būtų galima patenkinti. Informacija, kuri Komisijai buvo pateikta siekiant pagrįsti atsakomųjų veiksmų pavojų, negali būti atskleista trečiosioms šalims, kadangi tuomet prašymas laikyti informaciją konfidencialia netektų prasmės. Be to, tokiu atveju, jei, kaip teigia Kinijos vyriausybė, Sąjungos gamintojas pakartotinai įvertino savo padėtį ir atskleidė savo tapatybę pateikdamas prašymą iškelti teismo bylą prieš laikinąjį reglamentą, nebelieka priežasčių atskleisti informaciją, kuria remiantis suteiktas anonimiškumas, kadangi tapatybė jau atskleista.
(18)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad informacija, kuria remtasi atrenkant bendroves, buvo nepatikima, tačiau nepateikė jokių naujų įrodymų šiuo atžvilgiu. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(19)
Po galutinio faktų atskleidimo CCCME pakartojo savo argumentus dėl metodo, taikyto laikinai atrenkant Sąjungos gamintojus. CCCME visų pirma teigia, kad institucijos neatsižvelgė į 120 gamintojų. Komisija jau išnagrinėjo šį klausimą laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje. Be to, institucijos patikrino tame sąraše išvardytų bendrovių veiklą. Paaiškėjo, kad į tą sąrašą daugiausia įtraukti Kinijos, Taivano ir Indijos montuotojai, platintojai, susiję importuotojai ir eksportuojantis gamintojas. Todėl nebuvo galima įrodyti, kad institucijos neatsižvelgė į didelę Sąjungos gamintojų dalį. Be to, užginčiję visos Sąjungos gamybos apimtį CCCME nepateikė alternatyvių duomenų, jie taip pat nepateikė jokių įrodymų, kad tai būtų galėję turėti įtakos atrinktų bendrovių tipiškumui, kadangi nė vienas iš tariamų papildomų Sąjungos gamintojų nebūtų buvęs atrinktas, jei Komisija būtų apie tai žinojusi.
(20)
Išbraukus plokšteles iš nagrinėjamojo produkto apibrėžties, taigi, ir šio tyrimo apibrėžtosios srities, kaip nurodyta 32 konstatuojamojoje dalyje, galutinai atrinkti aštuoni Sąjungos gamintojai. Kadangi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos gamintojų atrankos negauta, laikinojo reglamento 7-10 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados su pirmiau nurodytais pakeitimais patvirtinamos.
b) Nesusijusių importuotojų atranka
(21)
Kaip minėta laikinojo reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje, nustačiusi laikinąsias priemones Komisija susisiekė su papildomais importuotojais, kurie jau bendradarbiavo pradiniame tyrimo etape pateikdami pagrindinės informacijos apie savo veiklą tiriamuoju laikotarpiu, susijusią su tiriamuoju produktu, kaip nurodyta pranešime apie inicijavimą. Buvo siekiama nustatyti, ar galima padidinti atrinktų nesusijusių importuotojų skaičių. Šešios bendrovės, kurios gali būti laikomos nesusijusiais importuotojais, prekiaujančiais nagrinėjamuoju produktu (t. y. jį perkančiais ir perparduodančiais) pranešė apie save ir sutiko toliau bendradarbiauti atliekant tyrimą. Iš šių šešių bendrovių penkios pateikė atsakymus iki nustatyto termino. Iš penkių pateiktų atsakymų tik trys buvo pakankamai išsamūs ir jais remiantis buvo galima atlikti pagrįstą vertinimą. Taigi, atrinktų nesusijusių importuotojų padaugėjo - iš viso atrinkti keturi modulių importuotojai, kuriems teko apie 2-5 % visos importo iš nagrinėjamosios šalies apimties. Atsižvelgiant į nesusijusių importuotojų struktūrą (tai daugiausia buvo mažos ir vidutinio dydžio bendrovės) ir į ribotus institucijų išteklius, buvo neįmanoma atrinkti didesnei daliai atstovaujančių bendrovių.
(22)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl nesusijusių importuotojų atrankos negauta, laikinojo reglamento 11 ir 12 konstatuojamosios dalys su pirmiau nurodytais pakeitimais patvirtinamos.
c) Eksportuojančių gamintojų atranka
(23)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios neatrinktos bendrovės teigė, kad jų padėtis yra kitokia nei atrinktų bendrovių. Jos tvirtino, kad dėl šios priežasties joms turėtų būti taikoma individuali muito norma pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 3 dalį. Tačiau dėl didelio bendradarbiaujančių bendrovių (dažnai bendrovių grupių) skaičiaus buvo neįmanoma atlikti atskirą kiekvienos bendrovės tyrimą. Todėl pagal 9 straipsnio 6 dalį šioms bendrovėms taikomas atrinktoms bendrovėms nustatytas svertinis vidutinis muitas.
(24)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksportuojančių gamintojų atrankos negauta, laikinojo reglamento 13 ir 14 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7. Tiriamasis ir nagrinėjamasis laikotarpiai
(25)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 19 konstatuojamojoje dalyje, atliekant dempingo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2011 m. liepos 1 d. - 2012 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas buvo nagrinėjamas laikotarpis nuo 2009 m. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
B. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. Įžanga
(26)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 20-49 konstatuojamosiose dalyse, laikinai apibrėžtas nagrinėjamasis produktas - KLR kilmės arba iš jos siunčiami fotovoltiniai moduliai arba plokštės iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementai ir plokštelės, naudojami fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio. Elementų ir plokštelių storis neviršija 400 mikrometrų. Šio produkto KN kodai šiuo metu yra ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90 (toliau - nagrinėjamasis produktas).
(27)
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą.
2. Tvirtinimai dėl produkto apibrėžtosios srities
2.1. Plokštelių nepriskyrimas
(28)
Po pirminio faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad plokštelės neturėtų būti priskirtos produkto apibrėžtajai sričiai, nes jų pagrindinės fizinės, cheminės ir techninės savybės skiriasi nuo elementų ir modulių. Be laikinajame etape pateiktų argumentų, po pirminio faktų atskleidimo šiuo atžvilgiu pateikti du papildomi argumentai.
(29)
Pirma, suinteresuotosios šalys tvirtino, kad plokštelės gali būti naudojamos ne vien tik elementų gamybai - jos visų pirma gali būti naudojamos integriniams grandynams ir kitiems mikroprietaisams gaminti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad ne visos plokštelės priskiriamos šiame tyrime nagrinėjamo produkto apibrėžtajai sričiai - į ją įtrauktos tik „plokštelės, naudojamos fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio“, kurių „storis neviršija 400 mikrometrų“. Nors plokšteles neabejotinai galima naudoti kitoms paskirtims, atliekant tyrimą nenagrinėtos kitų produktų, kaip antai integrinių grandynų, gamybai naudojamos plokštelės. Be to, apie save nepranešė jokie su šiomis kitų rūšių plokštelėmis susijusioje rinkoje dalyvaujantys gamintojai, importuotojai ar naudotojai, kurie būtų teigę, kad jų plokšteles reikėtų registruoti ar joms taikyti laikinuosius antidempingo muitus. Todėl patvirtinama, kad šios kitų rūšių plokštelės nepriskiriamos šio tyrimo produkto apibrėžtajai sričiai. Tai taip pat rodo, kad plokštelių galutinė paskirtis nebūtinai yra tokia pati kaip elementų ir modulių.
(30)
Antra, suinteresuotosios šalys teigė, kad neapdirbtos plokštelės neturi jokių esminių elektrinių savybių, kuriomis pasižymi saulės elementai ir moduliai ir kurios juos skiria nuo kitų produktų. Visų pirma, plokštelės negali iš saulės šviesos gaminti elektros energijos, o tai yra pagrindinė fotovoltinių elementų ir modulių iš kristalinio silicio funkcija.
(31)
Šį tvirtinimą galima priimti. Iš tiesų, papildomai patikrinus nustatyta, kad, priešingai, nei teigiama laikinojo reglamento 36 konstatuojamojoje dalyje („moduliai, elementai ir plokštelės naudojami tai pačiai galutinio naudojimo paskirčiai - jais saulės šviesa verčiama elektros energija“), plokštelė gali iš saulės šviesos gaminti elektros energiją tik ją pavertus į elementą.
(32)
Dėl skirtingų esminių fizinių ir techninių savybių, kurios atliekant tyrimą, inter alia, apibrėžtos kaip gebėjimas iš saulės šviesos gaminti elektros energiją, daroma bendra išvada, kad plokštelės neturėtų būti įtrauktos į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį, taigi, ir į šio tyrimo apibrėžtąją sritį.
2.2. Atskiri elementų ir modulių tyrimai
(33)
Suinteresuotosios šalys priminė, kad elementai ir moduliai nėra vienas produktas, todėl jie turėtų būti vertinami atskirai, ir iš esmės pakartojo argumentus, į kuriuos jau atsižvelgta laikinojo reglamento 27-39 konstatuojamosiose dalyse. Tačiau, priešingai nei plokštelių, pagrindinė elementų ir modulių savybė yra tokia pati - jie gali iš saulės šviesos gaminti elektros energiją. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(34)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas eksportuotojas teigė, kad elementai patys negali gaminti elektros energijos. Kad įgytų šią funkciją, jie tariamai turi būti integruoti į modulius. Tačiau kiekvienas elementas paprastai gali iš saulės šviesos pagaminti apie 4W elektros energijos. Nors daugumai paskirčių, kurioms būtina kelis elementus sumontuoti į modulius, šio elektros energijos kiekio gali nepakakti, tai nereiškia, kad elementas negali pats gaminti elektros energijos.
(35)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas eksportuotojas tvirtino, kad tai, jog modulių normaliosios vertės neįmanoma nustatyti remiantis elementų normaliąja verte, kaip aprašyta 100 konstatuojamojoje dalyje, reiškia, kad moduliai ir elementai neturėtų būti laikomi vienu produktu.
(36)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad atliekant daugumą antidempingo tyrimų, įskaitant šį tyrimą, normaliosios vertės ir eksporto kainos lyginamos pagal konkrečių rūšių produktus. Taip daroma todėl, kad dažnai labai įvairių rūšių produktai turi tas pačias pagrindines fizines, technines ir (arba) chemines savybes, dėl to nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai dažnai priskiriami produktai, kurių sąnaudos ir kainos iš esmės skiriasi. Vien tai, kad tam tikros rūšies produkto normaliosios vertės negalima nustatyti remiantis kitos rūšies produkto normaliąja verte, nereiškia, kad šių rūšių produktai negali būti laikomi vienu produktu. Kaip aprašyta 32 konstatuojamojoje dalyje, elementų ir modulių pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra tokios pačios - inter alia, gebėjimas iš saulės šviesos gaminti elektros energiją.
(37)
Taip pat tvirtinta, kad jei elementai ir moduliai būtų vienas produktas su nedideliais skirtumais, neturėtų būti sudėtinga nustatyti modulių kainą pakoregavus elementų kainą. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad nenustatytas reikalavimas, kad skirtingų rūšių nagrinėjamojo produkto skirtumai būtų tik nedideli. Priešingai, pakanka, kad skirtingų rūšių nagrinėjamojo produkto pagrindinės fizinės, techninės ir (arba) cheminės savybės būtų tokios pačios. Šiuo atveju, kalbant apie modulius ir elementus, tai yra, inter alia, gebėjimas iš saulės šviesos gaminti elektros energiją.
(38)
Ta pati šalis taip pat teigė, kad elementai nėra kitos rūšies moduliai, o visiškai skirtingas produktas. Elementas iš tiesų yra pagrindinė sudėtinė modulio dalis. Kaip pagrindinė sudėtinė dalis elementas tikrai nėra „visiškai skirtingas produktas“, kadangi, kaip nurodyta 32 konstatuojamojoje dalyje, modulių ir elementų pagrindinės savybės yra tokios pačios - jie iš saulės šviesos gamina elektros energiją.
(39)
Ta pati šalis papildomai teigė, kad atrenkant Sąjungos gamintojus ir Kinijos eksportuotojus atsižvelgta į elementų ir modulių skirtumą. Todėl moduliams ir elementams turėjo būti nustatytos skirtingos muito normos. Šiuo atžvilgiu patvirtinama, kad atrenkant Sąjungos gamintojus ir Kinijos eksportuotojus iš tiesų atsižvelgta į elementų ir modulių skirtumą, kaip nurodyta laikinojo reglamento 10 ir 14 konstatuojamosiose dalyse. Tačiau tai padaryta tik siekiant užtikrinti, kad atrinktos bendrovės būtų tipiškos, ir nereiškia, kad elementai ir moduliai neturėtų būti laikomi vienu nagrinėjamuoju produktu arba kad jiems reikėtų nustatyti skirtingas muito normas. Iš tiesų, siekiant užtikrinti, kad atrinktos bendrovės būtų tipiškos visų rūšių produktų atžvilgiu, atrenkant bendroves buvo svarbu atskirti elementus ir modulius. Be to, kadangi nebuvo visiškai aišku, ar elementai ir moduliai turėjo būti laikomi vienu produktu ar dviem skirtingais produktais, reikėjo užtikrinti tipiškumą abiem galimais atvejais.
(40)
Be to, tvirtinama, kad 100 konstatuojamoji dalis, kurioje teigiama, kad modulių perdirbimo išlaidos yra didelės, prieštarauja laikinojo reglamento 32 konstatuojamajai daliai, kurioje nurodyta, kad pridėtinė vertė nesukuriama tik vienu konkrečiu gamybos etapu. Šiuo atžvilgiu primenama, kad 100 konstatuojamojoje dalyje taip pat paaiškinama, kad elementų ir modulių sąnaudos skiriasi 34 %, o tai reiškia, kad 66 % modulio vertės sudaro elementas. Todėl daroma išvada, kad pridėtinė vertė nesukuriama tik vienu konkrečiu gamybos etapu.
(41)
Eksportuojantys gamintojai teigė, kad tai, jog pagal įsipareigojimą nustatomos trys skirtingos minimalios elementų ir modulių importo kainos ir apimtys, tariamai patvirtina, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai ir turi būti nagrinėjami atliekant du atskirus tyrimus. Tačiau skirtingos minimalios importo kainos rodo tik tai, kad elementai ir moduliai yra skirtingų grupių rūšių produktai, kurie parduodami skirtingomis kainomis. Todėl siekiant pagrįsti minimalias importo kainas nebūtina nustatyti skirtingas produktų kainas.
(42)
Tai, kad elementai ir moduliai yra skirtingų grupių rūšių produktai, nėra svarbu nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį. Nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį pakanka to, kad modulių ir elementų pagrindinės savybės ir galutinio naudojimo paskirtis yra tos pačios, kaip atitinkamai aprašyta 32 ir 48 konstatuojamosiose dalyse.
(43)
Kinijos vyriausybė teigė, kad vertinant, ar elementai ir moduliai yra vienas nagrinėjamasis produktas, neatsižvelgta į tam tikrus kriterijus, kuriuos Apeliacinė taryba apibrėžė EB byloje dėl asbesto (6). Tačiau šie kriterijai naudojami panašiam, o ne nagrinėjamajam produktui apibrėžti. Kitaip tariant, šie kriterijai turi būti naudojami apibrėžiant panašų produktą, pvz., Sąjungos pramonės gaminamą panašų produktą, kuris tuomet palyginamas su eksportuojančių Kinijos gamintojų eksportuojamu nagrinėjamuoju produktu. Nustatant nagrinėjamojo produkto apibrėžtį šie kriterijai nėra svarbūs. Bet kokiu atveju institucijos užtikrina, kad šio tyrimo nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai taikant EB byloje dėl asbesto naudotus kriterijus nebūtų padaryta kitokia išvada. Pirmasis ir antrasis kriterijai (produkto savybės, pobūdis ir kokybė bei galutinio naudojimo paskirtys) yra tokie patys kaip ankstesnėse konstatuojamosiose dalyse išdėstyti kriterijai (fizinės, cheminės ir techninės savybės ir galutinio naudojimo paskirtys). Trečiasis kriterijus (vartotojų pomėgiai ir įpročiai) atliekant šį tyrimą nėra labai naudingas, nes elementai yra pagrindinė sudėtinė modulių dalis; Kalbant apie ketvirtąjį kriterijų (tarifinį klasifikavimą) pastebėta, kad tiek elementai, tiek moduliai gali būti deklaruojami pagal muitų poziciją 8541 40 90, o muitų pozicija 8501 taikoma apskritai elektros generatoriams, o ne būtent saulės energijos produktams.
(44)
Kitos suinteresuotosios šalys teigė, kad objektyviai taikant kriterijus, kuriuos Teisingumo Teismas nustatė ankstesnėse bylose (7), tariamai galima padaryti išvadą, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad Teismas tik nurodė tam tikrus kriterijus, į kuriuos galima atsižvelgti, tačiau nebūtina visais atvejais taikyti visus kriterijus, kadangi ne visi jie gali būti svarbūs. Įvertinus šiuos kriterijus laikinojo reglamento 27-39 konstatuojamosiose dalyse nustatyta, kad šiam tyrimui svarbūs ne visi kriterijai. Brosmann byloje vertinant, kurių rūšių batai priklausė nagrinėjamajam produktui, taip pat remtasi tik tais trimis kriterijais, kurie laikyti svarbiais. Kadangi suinteresuotosios šalys nenurodė jokių priežasčių, dėl kurių objektyviai taikant kriterijus būtų galima padaryti išvadą, kad moduliai ir elementai yra skirtingi produktai, šio argumento priimti negalima.
(45)
Be to, primenama, kad elementų ir modulių pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, t. y. jie parduodami integravimui į fotovoltines saulės energijos sistemas. Kaip nurodyta laikinojo reglamento 28 konstatuojamojoje dalyje, modulių veikimas yra tiesiogiai susijęs su elementų veikimu.
(46)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad neįtraukus plokštelių į produkto apibrėžtąją sritį ir dėl sudėtingo elementų perdirbimo į modulius proceso taip pat paneigiamas argumentas, kad elementų ir modulių pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati. Ji taip pat tvirtino, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, yra pagrįsta prielaida, kad plokštelių, modulių ir elementų gamybos procesas yra toks pats.
(47)
Visų pirma, neteisinga teigti, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, padaryta remiantis gamybos procesu. Nors abu teiginiai iš tiesų išdėstyti toje pačioje laikinojo reglamento 36 konstatuojamojoje dalyje, tai nereiškia, kad viena išvada pagrįsta kita prielaida. Abu teiginius skiria žodis „be to“, todėl aišku, kad antras teiginys nėra pagrįstas pirmuoju. Be to, šie du teiginiai susiję su dviem skirtingais klausimais, išdėstytais skirsnyje „Galutinio naudojimo paskirtis ir pakeičiamumas“. Pirmasis teiginys dėl gamybos proceso susijęs su pakeičiamumu, o antrasis - su galutinio naudojimo paskirtimi. Todėl daryti prielaidą, jog išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, yra pagrįsta prielaida, kad plokštelių, modulių ir elementų gamybos procesas yra toks pats, yra neteisinga.
(48)
Kalbant apie faktinę elementų ir modulių galutinio naudojimo paskirtį, suinteresuotosios šalys neginčija to, kad moduliai ir elementai parduodami integravimui į fotovoltines saulės energijos sistemas. Todėl išvada, kad modulių ir elementų pagrindinė galutinio naudojimo paskirtis yra ta pati, patvirtinama.
2.3. Monokristaliniai ir polikristaliniai elementai
(49)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad monokristaliniai elementai Sąjungoje negaminami ir kad jos eksportuojami monokristaliniai elementai nekonkuruoja su Sąjungos pramone. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad iš tiesų monokristaliniai elementai Sąjungoje gaminami. Todėl teiginys buvo atmestas. Bet kokiu atveju, Brosmann byloje Bendrasis Teismas nusprendė, kad konkrečios rūšies produkto negaminimas Bendrijoje nėra lemiamas veiksnys.
2.4. Nuostata „siunčiami iš“
(50)
Suinteresuotosios šalys tvirtino, kad tyrimo apibrėžtosios srities išplėtimas įtraukiant produktus, „siunčiamus iš“ KLR, buvo nepagrįstas, nes tyrimas inicijuotas tik dėl KLR kilmės produktų.
(51)
Tačiau iš KLR siunčiamos prekės buvo įtrauktos jau inicijavimo etape. Pranešimo apie inicijavimą (8) 5 punkte nurodyta, kad „bendrovės, kurios nagrinėjamąjį produktą siunčia iš Kinijos Liaudies Respublikos, tačiau mano, kad dalis šio eksportuojamo produkto arba jie visi nėra Kinijos Liaudies Respublikos muitinės kilmės, raginamos pranešti apie save per šį tyrimą ir pateikti visą reikalingą informaciją“. Todėl aišku, kad visos bendrovės, kurios siunčia prekes iš KLR, turėjo galimybę bendradarbiauti atliekant šį tyrimą. Be to, kadangi tiriamojo produkto sudėtyje dažnai būna sudėtinių dalių ir detalių iš skirtingų šalių, pranešimo apie inicijavimą 5 punkte taip pat nurodyta, kad siekiant spręsti šį klausimą „galima nustatyti specifines nuostatas“.
(52)
Todėl laikoma, kad visiems susijusiems ekonominės veiklos vykdytojams buvo tinkamai pranešta apie galimybę prireikus nustatyti specifines nuostatas dėl iš KLR siunčiamų prekių ir jie buvo pakviesti bendradarbiauti atliekant tyrimą. Taigi tyrimo apibrėžtoji sritis nebuvo išplėsta įtraukiant produktus, „siunčiamus iš“ KLR, kadangi šie produktai į apibrėžtąją sritį buvo įtraukti nuo pat pradžios.
(53)
Po faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad, nepaisant 51 konstatuojamojoje dalyje nurodytų pranešimo apie inicijavimą nuostatų, atliekant tyrimą nagrinėtos tik KLR kilmės prekės ir neįvertintas iš KLR siunčiamų prekių daromas poveikis.
(54)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad siekiant užtikrinti, kad atliekant tyrimą būtų įvertintos ne tik KLR kilmės, bet visos iš KLR siunčiamos prekės, imtasi toliau išvardytų priemonių.
-
Atliekant tyrimą visos bendrovės, siunčiančios nagrinėjamąjį produktą iš KLR, nepaisant to, kokia prekių kilmė, buvo paragintos pranešti apie save.
-
Pranešimo apie inicijavimą A priede eksportuotojų paprašyta pateikti informacijos apie visus bendrovės gaminamus produktus. Ši informacija apėmė ne tik KLR kilmės prekes.
-
Remiantis šia informacija, kuri pateikta apie visą eksportą į ES, neatsižvelgiant į tai, kokia prekių kilmė, atrinktos tipiškos bendrovės.
-
Atrinktiems gamintojams nusiųstas klausimynas, skirtas „į Europos Sąjungą eksportuojantiems gamintojams“, kuriame KLR vadinama „nagrinėjamąja šalimi“, o ne kilmės šalimi. Todėl akivaizdu, kad atliekant tyrimą nagrinėtos visos prekės, neatsižvelgiant į jų kilmę.
(55)
Šiuo atžvilgiu daroma išvada, kad atliekant tyrimą nagrinėtos visos KLR kilmės arba iš jos siunčiamos prekės, ir tyrimo išvados, įskaitant dėl dempingo ir žalos, apima visas KLR kilmės ar iš jos siunčiamas prekes.
(56)
Po galutinio atskleidimo suinteresuotosios šalys tvirtino, kad skunde pateikti tik su importuojamomis KLR kilmės saulės baterijų plokštėmis, o ne iš KLR siunčiamomis prekėmis susiję prima facie įrodymai. Šiuo atžvilgiu reikia paaiškinti, kad skundas iš tiesų apėmė prekes „iš KLR“ - tai matyti iš pareiškėjo pateikto dokumento pirmo puslapio, ant kurio uždėtas antspaudas. Prieš šį puslapį byloje yra kitas puslapis, kuriame iš tiesų vartojama formuluotė „Kinijos Liaudies Respublikos kilmės“. Tačiau šiuo atveju tai ne skundo pateikėjo pateiktas dokumentas, o Komisijos tarnybų pridėtas titulinis puslapis, kuriame įrašytas tyrimo pavadinimas, o ne pakartotas skundo pavadinimas. Todėl laikoma, kad skundas apėmė visas prekes iš KLR - tiek KLR, tiek kitų šalių kilmės.
(57)
Eksportuojantys Kinijos gamintojai taip pat tvirtino, kad negalima pagrįstai tikėtis, kad eksportuojantys trečiųjų šalių gamintojai turėjo žinoti, kad jų produktai taip pat gali būti nagrinėjami atliekant tyrimą. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priemonės netaikomos tranzitu vežamoms prekėms, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje. Todėl eksportuojantiems gamintojams, kurie nevykdo veiklos KLR, priemonės poveikio nedaro. Be to, apie save nepranešė jokie trečiųjų šalių eksportuojantys gamintojai, kurie būtų nurodę, kad jų eksportuojamiems produktams taikomas antidempingo muitas.
(58)
Tie patys eksportuojantys gamintojai teigė, kad trečiųjų šalių eksportuojantys gamintojai nebuvo paraginti pranešti apie save ir jiems nesuteikta galimybė įrodyti, kad jų produktai nėra importuojami dempingo kaina. Institucijos mano, kad nustačius priemones nedaromas poveikis KLR jokios veiklos nevykdantiems eksportuojantiems gamintojams, nes jų prekės, jei jos siunčiamos iš KLR, bus vežamos tranzitu. Visiems kitiems eksportuojantiems gamintojams pranešimu apie inicijavimą pranešta, kad jų vykdoma veikla tikrinama atliekant tyrimą.
(59)
Kinijos vyriausybė tvirtino, kad, nors pagrindinio reglamento 1 straipsnio 3 dalimi leidžiama nukrypti nuo principo, kad eksportuojanti šalis yra kilmės šalis, šiuo atveju šiuo straipsniu remtis negalima. Patvirtindama šį teiginį Kinijos vyriausybė teigia, kad nebuvo atliktas išsamus tyrimas, ar eksportuojanti šalis gali būti tarpine šalimi. Institucijos nesutinka su šiuo pagrindinio reglamento 1 straipsnio 3 dalies aiškinimu. Jokia šalis neginčija, kad KLR vykdoma didelė gamybos dalis. Ar KLR yra gatavų prekių kilmės šalis, priklauso nuo keleto veiksnių. Institucijoms atliekant dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų analizę ši gamyba nagrinėta neatsižvelgiant į tai, ar eksportuotos gatavos prekės yra KLR muitinės kilmės. Kadangi yra aiškių požymių, kad ne visų produktų, kurie buvo bent iš dalies pagaminti KLR, muitinės kilmės šalimi būtų galima laikyti KLR, institucijos nusprendė, kad atliekant tyrimą taip pat buvo būtina įtraukti produktus, kurių atžvilgiu KLR yra tik tarpinė šalis.
(60)
Kinijos vyriausybė taip pat teigė, kad todėl, kad jokiam Kinijos eksportuotojui netaikytas RER, nėra galimybės palyginti saulės baterijų plokščių kainų KLR, ir dėl šios priežasties KLR negali būti laikoma tarpine šalimi. Tačiau šiuo atžvilgiu pažymima, kad visos trys pagrindinio reglamento 1 straipsnio 3 dalies sąlygos nurodomos tik kaip pavyzdžiai ir ne visais atvejais visos sąlygos gali būti svarbios. Šiuo atveju, kadangi jokiam Kinijos eksportuotojui netaikytas RER, palyginamoji kaina turėjo būti nustatyta panašioje šalyje ir, nesvarbu, ar KLR laikoma kilmės ar tarpine šalimi, ši kaina išlieka tokia pati. Todėl klausimas, ar „toje valstybėje“ yra palyginamoji kaina, yra neaktualus, kadangi šiuo atveju palyginamoji kaina nustatyta ne „toje valstybėje“, o panašioje šalyje.
2.5. Saulės įkrovikliai
(61)
Po pirminio faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad apibrėžtis „iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai“ yra per siaura ir į ją reikėtų įtraukti produktus, kurių funkcija panaši ir kurie neįtraukti į šią apibrėžtį, kaip antai panašaus dydžio produktus, kuriuose naudojama daugiau mažesnių elementų.
(62)
Be to, suinteresuotosios šalys teigė, kad apibrėžtis „fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus“ yra per siaura, kadangi į ją neįtraukiami tik surinkti elektros prietaisai, o saulės energijos sistemų sudėtinės dalys, skirtos integravimui į elektros prietaisus, gali būti į ją įtrauktos.
(63)
Iš tiesų, išnagrinėjus pirmiau pateiktus argumentus, paaiškėjo, kad nusprendus neįtraukti tokių produktų į apibrėžtį būtų tikslingiau nustatyti techniniu standartu pagrįstą kriterijų. Visų pirma nustatyta, kad produktai, kurie neturėtų būti priskirti prie priemonių apibrėžtosios srities, šio standarto apibrėžtyse apibūdinami tinkamiau: tarptautinis standartas IEC 61730-1, taikymo klasės, C klasė: ribota įtampa, ribotas elektros energijos naudojimas (p. 13) (9).
(64)
Po galutinio faktų atskleidimo gauta pastabų dėl produktų nepriskyrimo remiantis minėtu tarptautiniu standartu. Teigta, kad būtų tikslingiau apibrėžti nepriskirtinus produktus remiantis išėjimo įtampa ir atiduodamąja galia („moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose“), o ne remtis standartu. Ši teiginį būtų galima priimti, o pagal šią apibrėžtį galiausiai nuspręsta neįtraukti tokių produktų į apibrėžtį.
2.6. Stoge įmontuoti saulės moduliai
(65)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad stoge įmontuoti saulės moduliai neturėtų būti priskirti prie tyrime nagrinėjamo produkto apibrėžtosios srities, kadangi jie atlieka tiek saulės modulio, tiek stogo čerpių ar šiferio funkciją. Todėl jų negalima tiesiogiai pakeisti standartiniu saulės moduliu.
(66)
Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad tiek standartiniai, tiek stoge įmontuoti saulės moduliai turi atitikti tuos pačius elektros standartus. Be to, nors stoge įmontuoto saulės modulio negalima paprasčiausiai pakeisti standartiniu moduliu, jį galima pakeisti standartiniu moduliu ir stogo čerpėmis ar šiferiu. Taigi iš esmės šių produktų techninė savybė yra ta pati - jie gamina elektrą iš saulės šviesos. Ši papildoma funkcija (kurią kitu atveju turi stogo danga) nelaikyta svarbia ir ja negalima pagrįsti stoge įmontuotų saulės modulių nepriskyrimo prie produkto apibrėžtosios srities.
(67)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis, remdamasi su avalyne (10), o konkrečiai - atletikai skirta specialios technologijos avalyne „STAF“, susijusiu atveju, teigė, jog tai, kad stoge įmontuotų saulės modulių negalima pakeisti standartiniais saulės moduliais ir atvirkščiai, rodo, kad stoge įmontuotų saulės modulių nereikėtų įtraukti į priemonių apibrėžtąją sritį. Tačiau „STAF“ avalynė į priemonių apibrėžtąją sritį neįtraukta dėl daugelio priežasčių ir, kaip nusprendė Bendrasis Teismas Brosmann (11) byloje, abipusio pakeičiamumo nebuvimas nėra pakankama priežastis; tai patvirtino, kad visiškai skirtingi produktai, kaip antai bateliai ir pasivaikščiojimams skirta avalynė, nepaisant jų skirtumų, tame pačiame antidempingo tyrime gali iš tiesų būti laikomi nagrinėjamuoju produktu.
(68)
Be to, suinteresuotoji šalis tvirtino, kad tai, jog produktas Sąjungoje negaminamas ir tai, kad intelektinės nuosavybės teisės priklauso suinteresuotajai šaliai, tariamai patvirtina, kad stoge įmontuoti saulės moduliai yra novatoriškas produktas, kuris skiriasi nuo kitų. Tačiau, kalbant apie suinteresuotosios šalies paminėtą su avalyne susijusį atvejį, Bendrasis Teismas Brosmann byloje nusprendė, kad „dėl argumentų, susijusių su […] šios rūšies avalynės negaminimu Bendrijoje ir su patentu, reikia konstatuoti, kad jie nėra lemiami“ (12). Taigi, patentuotos technologijos avalynė toje byloje laikyta nagrinėjamuoju produktu.
(69)
Suinteresuotoji šalis taip pat tvirtino, kad stoge įmontuoti saulės moduliai neturėtų būti įtraukti į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį, nes jie parduodami už gerokai didesnę kainą nei standartiniai moduliai. Taip pat su avalyne susijusiu atveju „STAF“ avalynė, kurios kaina viršijo tam tikrą nustatytą kainą, buvo neįtraukta į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad stoge įmontuoti saulės moduliai turi dvejopą - saulės modulio ir stogo čerpės ar šiferio - funkciją, kaip nurodyta 66 konstatuojamojoje dalyje. Tiesiogiai lyginti kainas nėra prasmės, nes savaime suprantama, kad produktas su papildoma funkcija kainuoja brangiau.
(70)
Atsakydama į šį teiginį, suinteresuotoji šalis tvirtino, kad pagal šiuos argumentus niekada nebūtų galima remtis kainų skirtumu kaip papildomu rodikliu, kuriuo būtų galima pagrįsti nepriskyrimą prie produkto apibrėžtosios srities. Tačiau šis aiškinimas yra pernelyg platus. Ankstesnėje konstatuojamojoje dalyje tiesiog teigiama, kad šiuo konkrečiu atveju, kai stoge įmontuoti saulės moduliai turi nagrinėjamojo produkto ir kito produkto (šiuo atveju stogo čerpės ar šiferio) funkciją, kaina savaime suprantama nėra reikšminga. Tai jokiu būdu nereiškia, kad kitais atvejais kainos skirtumas negali būti naudingas rodiklis nustatant, ar produktas turėtų būti neįtrauktas į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį.
(71)
Galiausiai, suinteresuotoji šalis teigė, kad jos stoge įmontuotų saulės modulių tiekėjui turėtų būti suteikta galimybė dalyvauti įsipareigojime dėl minimalios kainos. Tačiau pasirodo, kad susijęs Kinijos eksportuotojas nebendradarbiavo atliekant tyrimą, todėl kaip nebendradarbiaujanti šalis ji neturi teisės dalyvauti įsipareigojime. Todėl šio prašymo nebuvo galima priimti.
3. Išvada
(72)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, produktas galutinai apibrėžiamas kaip KLR kilmės arba iš jos siunčiami fotovoltiniai moduliai arba plokštės iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementai, išskyrus vežamus tranzitu, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje, naudojami fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio. Elementų storis neviršija 400 mikrometrų. Šio produkto KN kodai šiuo metu yra ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90.
(73)
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą;
-
moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose.
(74)
Nusprendus nepriskirti plokštelių prie produkto apibrėžtosios srities, analizė peržiūrėta atmetus su plokštelėmis susijusius duomenis ir analizę, jei nenurodyta kitaip. Atsižvelgiant į tai, kad plokštelės sudarė tik labai mažą nagrinėjamojo produkto importo į Sąjungą per TL apimties dalį (apie 2 % vertės), laikoma, kad jų nepriskyrimas prie produkto apibrėžtosios srities išvadoms neturės jokio poveikio arba jis bus nežymus. Atsižvelgta į visas suinteresuotųjų šalių pastabas, tačiau bet kokia nuoroda į plokšteles, jei jos būta, buvo atmesta. Todėl visos laikinojo reglamento konstatuojamosiose dalyse pateiktos su plokštelėmis susijusios nuorodos ir duomenys nebegalioja, net jei atitinkamos konstatuojamosios dalys patvirtinamos šiuo reglamentu.
(75)
Taigi 26-74 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos pataisytos preliminarios išvados galutinai patvirtinamos. Šio tyrimo tikslais ir remiantis nuoseklia praktika manoma, kad visos nagrinėjamojo produkto rūšys turėtų būti laikomos vienu produktu.
C. DEMPINGAS
1. KLR
1.1. Rinkos ekonomikos režimas (RER)
(76)
Po pirminio faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad sprendimas dėl RER priimtas ne laiku, t. y. praėjus pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte nustatytam trijų mėnesių laikotarpiui, dėl to tyrimas turėtų būti nedelsiant nutrauktas.
(77)
Šiuo atžvilgiu šios šalys tvirtino, kad pagrindinio reglamento (13) dalinis pakeitimas, kuriuo tariamai siekta atidėti terminą, kad sprendimas dėl RER būtų priimamas per aštuonis mėnesius, įsigaliojo tik baigus galioti anksčiau galiojusiam trijų mėnesių terminui. Dalinis pakeitimas būtų taikomas tik būsimiems ir dar nebaigtiems tyrimams, jei sprendimo dėl RER terminas tuo metu dar nebūtų pasibaigęs.
(78)
Tačiau pagrindinio reglamento dalinio pakeitimo 2 straipsnyje aiškiai nurodyta, kad „šis reglamentas taikomas visiems naujai pradedamiems ir visiems dar nebaigtiems tyrimams nuo 2012 m. gruodžio 15 d.“. Šiame straipsnyje ar netgi visame Reglamente nėra nuorodos į apribojimą „jei sprendimo dėl RER terminas tuo metu dar nebūtų pasibaigęs“, kurį nurodo suinteresuotosios šalys. Todėl negalima priimti šio argumento.
(79)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys pakartojo savo argumentus, kad sprendimas dėl RER buvo priimtas terminui pasibaigus, tačiau neužginčijo to, kad 78 konstatuojamojoje dalyje nurodytas pagrindinio reglamento dalinis pakeitimas taikomas„visiems dar nebaigtiems tyrimams“, t. y. ir šiam tyrimui. Todėl daroma galutinė išvada, kad sprendimas dėl RER nebuvo priimtas terminui pasibaigus.
(80)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas eksportuotojas teigė, kad neturėjo būti nuspręsta netaikyti RER dėl to, kad trys 2011 m. veiklą nutraukusios bendrovės neturėjo vieno aiškaus pagrindinių apskaitos įrašų rinkinio. Visų pirma abejota dėl to, pagal kokį apskaitos standartą nutraukusi veiklą bendrovė turėtų parengti tokius apskaitos įrašus.
(81)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad apskaitos standartuose neapibrėžta, kurios bendrovės privalo parengti finansines ataskaitas, o nurodyta, kaip reikia tas ataskaitas parengti. KLR atveju tai „Verslo įmonių apskaitos standartas. Pagrindinis standartas“, kurio 4 straipsnyje nustatyta, kad „įmonė parengia finansines ataskaitas“. Tai yra privalomas įpareigojimas ir veiklą nutraukusioms bendrovėms išimtys netaikomos.
(82)
Be to, netgi jei tos bendrovės nutraukė veiklą, jos vis dar turėjo turto (įskaitant žemę, pastatus, įrenginius ir atsargas) bei įsipareigojimų ir bent iki 2013 m. pradžios dar egzistavo kaip juridiniai asmenys. Todėl laikoma, kad tos bendrovės privalėjo paskelbti 2011 m. apskaitos įrašus, o šių įrašų nepateikus pažeidžiamas 2 kriterijus.
(83)
Po galutinio faktų atskleidimo eksportuotojai taip pat tvirtino, kad nauda, kurią jie gavo naudodamiesi lengvatinių mokesčių sistema (-omis) ir dotacijomis, nesudarė didelės jų apyvartos dalies ir tai tariamai patvirtinta atlikus gretutinį antisubsidijų tyrimą.
(84)
Šiuo atžvilgiu primenama, kad šis argumentas jau išnagrinėtas laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje. Pabrėžta, kad visų pirma dėl šios lengvatos pobūdžio per tiriamąjį laikotarpį gauta bendra nauda yra neaktuali vertinant, ar iškraipymai yra dideli. Todėl šis teiginys atmetamas.
(85)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl rinkos ekonomikos režimo negauta, visos laikinojo reglamento 50-69 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.2. Individualus nagrinėjimas
(86)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 70 konstatuojamojoje dalyje, 18 neatrinktų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų ar eksportuojančių gamintojų grupių pateikė individualaus nagrinėjimo prašymus pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 3 dalį. Šiuo atveju jau buvo atrinktos septynios bendrovių grupės, kurias paprastai sudaro eksportuojantys gamintojai, susiję Sąjungos ir trečiųjų šalių prekiautojai ir importuotojai. Be atrinktų septynių bendrovių grupių individualus 18 papildomų eksportuojančių gamintojų (grupių) nagrinėjimas pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų jį laiku užbaigti.
(87)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl individualaus nagrinėjimo negauta, visos laikinojo reglamento 70 ir 71 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.3. Panaši šalis
(88)
Suinteresuotosios šalys pastebėjo, kad Indija nėra tinkama panaši šalis dėl su šalies viduje pagaminama produkto dalimi susijusiomis nuostatomis, kurios taikomos Jawaharlal Nehru National Solar Mission (toliau - JNNSM) projektams. Viena šalis teigė, kad šalies viduje turi būti pagaminama 75 % produkto, o kita šalis teigė, kad Indijos gamintojai gali nustatyti aukštesnes kainas už modulius, kurių 100 % pagaminama šalies viduje. Jie taip pat tvirtino, kad dėl tokių reikalavimų gerokai padidėja vietos produktų kainos. Šiam teiginiui paremti pateiktas Indijos spaudos straipsnis (14). Tačiau šis straipsnis paskelbtas praėjus beveik metams po TL pabaigos ir nepateikta jokių jo poveikio per TL įrodymų.
(89)
Tačiau tame pačiame spaudos straipsnyje teigiama, kad Indijos saulės energijos pramonė susiduria su „didele Vakarų šalių ir Kinijos gamintojų konkurencija“. Padėtis dar labiau blogėja dėl nuolat didėjančio importo į Indiją, kaip toliau nurodyta 92 konstatuojamojoje dalyje. Nors reikalavimai dėl šalies viduje pagaminamos produkto dalies gali iš tiesų daryti poveikį Indijos vidaus rinkai, vis dėlto galima daryti aiškią išvadą, kad Indijos rinka yra konkurencinga ir joje veiksmingai konkuruoja daug Indijos ir užsienio bendrovių.
(90)
Be to, pagal Jungtinio tyrimų centro (toliau - JRC) paskelbtą informaciją (15) dauguma JNNSM projektų bus pradėti įgyvendinti nuo 2015 m. Iš tiesų, pagal JNNSM 2012 m. prie tinklų jungiamų fotovoltinių sistemų tikslas buvo tik 50 MW, palyginti su bendru Indijos prie tinklų jungiamų įrenginių pajėgumu, kuris jau 2012 m. birželio mėn. viršijo 1 GW. Tai rodo, kad per TL JNNSM poveikis visiems Indijos saulės energijos įrenginiams neviršijo 5 %, todėl JNNSM ir pagal ją nustatytų reikalavimų dėl šalies viduje pagaminamos produkto dalies, jei per TL jie jau galiojo (nors suinteresuotosios šalys to nepatvirtino), poveikis galėjo būti tik labai nedidelis. Vykdant valstybės paramos politiką per TL daugiausia įrenginių pastatyta Gudžarato valstijoje (apie 65 %).
(91)
Suinteresuotosios šalys teigė, kad Indijos rinka per TL buvo de facto apsaugota nuo importo iš įvairių šalių, įskaitant KLR, nes antidempingo tyrimo inicijavimo buvo galima laukti jau nuo 2012 m. pradžios. 2012 m. lapkričio 23 d., t. y. praėjus tik beveik penkiems mėnesiams po TL pabaigos, Indija iš tiesų inicijavo antidempingo tyrimą dėl iš KLR, Malaizijos, Taivano ir JAV importuojamų saulės elementų ir modulių.
(92)
Tačiau Indijos prekybos statistiniai duomenys apie importuojamų saulės elementų ir modulių pokyčius (16) šio teiginio nepatvirtina:
Vertė mln. USD
2010 m. balandžio mėn. - 2011 m. kovo mėn.
2011 m. balandžio mėn. - 2012 m. kovo mėn.
2012 m. balandžio mėn. - 2013 m. kovo mėn.
KLR
77,33
577,24
371,72
Indeksas
100
746
481
Iš viso
252,63
1 348,48
827,07
Indeksas
100
534
327
(93)
Iš šios lentelės matyti, kad saulės elementų ir modulių importas iš KLR padidėjo daugiau nei 600 % (nuo 2010-2011 m. iki 2011-2012 m. daugiau nei 400 %). Vėliau importo vertės truputį sumažėjo, tačiau taip pat sumažėjo saulės elementų ir modulių kainos. Iš tiesų, importo verčių sumažėjimas nuo 2011-2012 m. iki 2012-2013 m. atitinka kainų sumažėjimą tuo pačiu laikotarpiu, apie kurį pranešė specializuotos konsultacinės bendrovės (pvz., pvXchange), todėl galima daryti išvadą, kad importo apimtis nuo 2011-2012 m. iki 2012-2013 m. išliko gana stabili. Todėl daroma išvada, kad Indijos rinka per TL nebuvo de facto apsaugota nuo importo iš įvairių šalių, įskaitant KLR.
(94)
Po galutinio atskleidimo Kinijos vyriausybė teigė, kad 2013 m. vasario 6 d. JAV paprašė, kad pagal PPO ginčų sprendimo procedūras būtų surengtos konsultacijos su Indija dėl JNNSM reikalavimų dėl šalies viduje pagaminamos produkto dalies. Dėl šių reikalavimų dėl šalies viduje pagaminamos produkto dalies ir 91 konstatuojamojoje dalyje minėto antidempingo tyrimo 2012 m. balandžio mėn. - 2013 m. kovo mėn. vertė tariamai sumažėjo 38 %, palyginti su praėjusiais metais, nors ankstesniais metais ji didėjo.
(95)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad vertės sumažėjimą lemia sumažėjusios kainos, o ne sumažėjusi importo apimtis. Po galutinio faktų atskleidimo suinteresuotoji šalis pateikė informacijos apie saulės elementų ir modulių importo apimties raidą Indijos rinkoje 2010-2013 m. kovo mėn. Šie duomenys rodo, kad saulės modulių ir elementų importo į Indijos rinką apimtis nuolat didėja. Todėl daroma išvada, kad Indijos rinka nebuvo de facto apsaugota dėl gresiančio antidempingo tyrimo, o dėl 90 konstatuojamojoje dalyje minėtų JNNSM reikalavimų dėl šalies viduje pagaminamos produkto dalies poveikio, apie kurį tvirtinta, tačiau neįrodyta, ir kuris bet kokiu atveju yra labai mažas, nuolatinis importo apimties augimas nesustojo.
(96)
Be to, nurodoma, kad didžioji 2012 m. balandžio mėn. - 2013 m. kovo mėn. laikotarpio, kuriuo pasireiškė tariamas JNNSM poveikis importui į Indiją, dalis yra jau po TL pabaigos. Todėl bet koks galimas ši tariamo sumažėjimo poveikis TL gali būti tik labai nedidelis.
(97)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad bendrovė Tata Power Solar (toliau - Tata) tik neseniai pateko į rinką ir todėl nėra tinkama panašios šalies gamintoja. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad bendrovė, kurios pavadinimas anksčiau buvo Tata BP Solar, gamina saulės modulius nuo 1989 m. ir todėl negalima teigti, kad ji tik neseniai pateko į rinką. Iš tiesų, remiantis kitos suinteresuotosios šalies pateikta informacija, Tata rinkoje atsirado daug anksčiau nei atrinkti penki didžiausi Kinijos eksportuotojai.
(98)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Taivanas būtų tinkamesnė panaši šalis, nei Indija, kadangi Taivano bendrovių dydis panašesnis į Kinijos eksportuotojų dydį, be to, Taivano gamintojai bendradarbiauja atliekant tyrimą. Kitos suinteresuotosios šalys taip pat suabejojo, ar Indija būtų tinkama panaši šalis dėl palyginti mažo Tata dydžio, tačiau nepasiūlė tinkamesnio varianto.
(99)
Taivano bendrovės iš tiesų bendradarbiavo atliekant tyrimą. Viena bendrovė bendradarbiavo visapusiškai, o kita - tik iš dalies. Tačiau vienintelė visapusiškai bendradarbiaujanti Taivano bendrovė yra mažesnė už Tata, ypač pagal modulių, kurie sudaro 90 % nagrinėjamojo produkto pardavimo, pardavimo ir gamybos apimtis; be to, Tata parduoda gerokai daugiau nei Taivano bendrovė, kurios modulių pardavimo apimtis yra labai nedidelė, kaip minėta laikinojo reglamento 76 konstatuojamojoje dalyje. Po galutinio atskleidimo vienas eksportuotojas paklausė, ar susisiekta su iš dalies bendradarbiaujančia Taivano bendrove, kad ši pateiktų trūkstamą informaciją. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į laikinojo reglamento 76 konstatuojamąją dalį, kurioje paaiškinta, kad Taivanas negalėjo būti laikomas panašia šalimi, kadangi Taivano bendrovės gamino beveik išskirtinai tik elementus, o iš Kinijos daugiausia eksportuota modulių. Tai taip pat taikoma iš dalies bendradarbiaujančiam Taivano gamintojui. Kadangi šis gamintojas dėl šios priežasties jau laikytas netinkamu, manyta, kad prašyti papildomos informacijos iš šios bendrovės būtų netinkama.
(100)
Ta pati suinteresuotoji šalis teigė, kad nors Taivanas beveik neparduoda modulių, tai per se nereiškia, kad jis negali būti laikomas panašia šalimi, kadangi elementų montavimo į modulius išlaidas galima nesunkiai apskaičiuoti. Tačiau tyrimo faktai šio teiginio nepatvirtina. Moduliui iš elementų pagaminti reikia daug gamybos etapų, per kuriuos sukuriama didelė pridėtinės modulio vertės dalis. Kaip nurodyta laikinojo reglamento 137 konstatuojamojoje dalyje, vidutinės elementų ir modulių kainos skirtumas per TL buvo 555,92 EUR arba 54 %, o vidutinės sąnaudos skyrėsi 377,99 EUR arba 34 %. Tai reikštų, kad didelė galimos Taivano modulių normaliosios vertės dalis turėtų būti pagrįsta koregavimu atsižvelgiant į perdirbimo sąnaudas, o šiuo atžvilgiu negali būti tinkamesnės šalies, nei šalis, kurioje normalioji vertė gali būti nustatoma remiantis didžiosios nagrinėjamojo produkto dalies pardavimo vidaus rinkoje kainomis. Todėl laikoma, kad Indija panašia šalimi buvo pasirinkta pagrįstai, atsižvelgiant į turėtą patikimą informaciją.
(101)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad nenurodyta, kodėl tinkama panašia šalimi nelaikyta JAV. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į laikinojo reglamento 74 konstatuojamąją dalį, kurioje aiškiai išdėstyta, kad „JAV nėra tinkama panaši šalis daugiausia dėl to, kad JAV rinka dalį tiriamojo laikotarpio antidempingo ir antisubsidijų priemonėmis buvo apsaugota nuo importo iš Kinijos“. Kadangi dėl JAV rinkos apsaugos pastabų negauta, nuomonė šiuo atžvilgiu nesikeičia.
(102)
Suinteresuotosios šalys tvirtino, kad dėl Kinijos gamintojų ir Indijos gamintojo masto ekonomijos skirtumų dempingo apskaičiavimo rezultatas yra iškreiptas. Todėl patikrinta, ar iš tiesų egzistuoja bendrovės gamybos apimties ir jos dempingo skirtumo sąsaja.
(103)
Iš septynių atrinktų bendrovių grupių dvi bendrovių grupės yra vidutinio dydžio (Jinzhou Yangguang ir Delsolar), o likusios penkios bendrovių grupės yra didelės (JingAo, LDK, Suntech, Trina ir Yingli). Iš vidutinio dydžio bendrovių Jinzhou Yangguang nustatytas mažiausias dempingo skirtumas, o Delsolar - didžiausias. Penkios didesnės bendrovės patenka tarp šių minėtų bendrovių. Taigi akivaizdu, kad masto ekonomijos ir dempingo skirtumų sąsajos nėra. Todėl laikoma, kad dėl Kinijos gamintojų ir Indijos gamintojo masto ekonomijos skirtumų dempingo apskaičiavimo rezultatas nėra iškreiptas.
(104)
Po galutinio faktų atskleidimo suinteresuotosios šalys teigė, kad tai, kad nėra masto ekonomijos ir dempingo skirtumų sąsajų, nereiškia, kad masto ekonomija nedaro poveikio kainų palyginamumui. Kai dempingo skirtumas yra pagrįstas tokia pačia normaliąja verte visiems eksportuotojams, kaip šiuo atveju, dempingo skirtumą daugiausia lemia eksporto kainos. Taigi, jei nėra jokių masto ekonomijos ir dempingo skirtumų sąsajų, tai taip pat reiškia, kad nėra jokių masto ekonomijos ir pardavimo kainų sąsajų. Todėl daroma išvada, kad šiuo atveju masto ekonomijos skirtumai nedaro poveikio kainų palyginamumui.
(105)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad panašios šalies gamintojas buvo nustatęs itin aukštas pardavimo vidaus rinkoje kainas, kurios tariamai yra gerokai didesnės nei Sąjungos pramonės pardavimo kainos, kadangi dempingo skirtumas yra daug didesnis už priverstinio kainų mažinimo skirtumą. Šis argumentas pateiktas palyginus Indijos normaliąją vertę su Sąjungos pramonės pardavimo kainomis. Tačiau toks palyginimas yra klaidingas, nes Indijos normalioji vertė nustatyta remiantis tik pelningu pardavimu. Nenuostabu, kad pelningos kainos Indijoje yra didesnės už vidutinę Sąjungos pramonės kainą, ypač atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos pramonės padėtis yra nuostolinga. Todėl tai, kad Indijos normalioji vertė viršija vidutines Sąjungos pramonės pardavimo kainas, neįrodo, kad Indija panašia šalimi pasirinkta nepagrįstai.
(106)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Tata kainos yra iškreiptos, nes ji yra susijusi su komunalines paslaugas teikiančia bendrove Tata Power. Todėl Tata tariamai gali nustatyti didesnes kainas tose vietovėse, kuriose Tata Power teikia paslaugas. Tačiau nepateikta jokių šį teiginį pagrindžiančių įrodymų, taip pat nenurodytas šio tariamo poveikio mastas. Todėl šio teiginio nebuvo galima priimti.
(107)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas eksportuotojas teigė, kad Tata yra nekonkurencinga bendrovė, kurios gamybos sąnaudos ir pardavimo kainos yra didelės, ir tariamai dėl to 2011 m. gruodžio mėn. bendrovė BP Solar pasitraukė iš bendrosios įmonės. Siekiant pagrįsti šį teiginį pateikiama spaudos straipsnio citata, kurioje teigiama, kad „tai, kad po keturių dešimtmečių BP pasitraukė iš saulės energijos pramonės, rodo, kokia konkurencinga ir perpildyta tapo saulės energijos rinka“. Tačiau šiame straipsnyje Tata neišskiriama kaip nekonkurencinga bendrovė, jame aprašoma bendra saulės baterijų plokščių rinkos padėtis, kalbama apie „nuožmią konkurenciją, kuri būdinga šiai rinkai“ ir teigiama, kad „daug bendrovių uždarė gamyklas visame pasaulyje, atleido šimtus darbuotojų ir paskelbė bankrotą“. Todėl šis spaudos straipsnis neįrodo, kad Tata yra nekonkurencinga bendrovė, kurios gamybos sąnaudos ir pardavimo kainos yra didelės.
(108)
Atskleidus faktus vienas eksportuotojas teigė, kad dėl didelės jos vykdomo elementų importo apimties Tata neįtraukta į 91 konstatuojamojoje dalyje minėtą šiuo metu atliekamą Indijos antidempingo tyrimą kaip Indijos pramonės dalis. Nors patvirtinama, kad šiuo metu atliekamame Indijos antidempingo tyrime Tata iš tiesų nėra Indijos pramonės dalis, tai savaime nereiškia, kad ši bendrovė nėra tinkama panašios šalies gamintoja. Normalioji vertė nustatyta remiantis tik Indijoje Tata gaminamais elementais ir moduliais, o ne importuojamomis prekėmis. Tai, kad importuotos sudėtinės dalys panaudotos gaminant tam tikrus produktus, nereiškia, kad jais remiantis nustatyta normalioji vertė nėra tipiška Indijai, ypač atsižvelgiant į tai, kad ji daugiausia pagrįsta ne sąnaudomis, o pardavimo kainomis.
(109)
Kinijos vyriausybė teigė, kad Tata modulių pardavimas tariamai sudaro tik 0,3 % Kinijos eksporto į ES ir negali būti laikomas tipišku, remiantis Teismo sprendimu Detlef Nölle (17) byloje. Toje byloje Teismas nusprendė, kad jei visa šalies gamybos apimtis sudaro tik 1,25 % eksporto į ES apimties, tai rodo, kad susijusi rinka nėra labai tipiška. Šiuo atveju Kinijos vyriausybė nelygino visos Indijos gamybos apimties ir visos Kinijos eksporto apimties, o tik vienos Indijos bendrovės gamybos apimtį su visų Kinijos eksportuotojų visa eksporto apimtimi. Tačiau toks palyginimas yra klaidingas, nes konkurencingoje rinkoje, kurioje veikia daug rinkos dalyvių, negalima daryti išvadų apie visos rinkos tipiškumą remiantis tik su vienu gamintoju susijusiais kiekiais. Be to, palyginimas Detlef Nölle byloje buvo kitokio pobūdžio - visa šalies gamybos apimtis lyginta su visa eksporto apimtimi. Pagal CCCME pateiktą informaciją planuota, kad iki 2012 m. pabaigos, t. y. netrukus po TL pabaigos, Indijos gamyba turėjo viršyti 2 GW. Tokia gamybos apimtis sudarytų 14 % Kinijos eksporto į ES, o tai gerokai viršija Detlef Nölle byloje paminėtą 5 % orientacinę ribą.
(110)
Atskleidus faktus viena suinteresuotoji šalis atkreipė dėmesį į tai, kad Tata yra nepakankamai integruota gamintojų grandies atžvilgiu ir turi tiekti plokšteles iš trečiųjų šalių. Dėl šio nepakankamo vertikalaus integravimo gamintojų grandies atžvilgiu sąnaudos didėja, palyginti su vertikaliai integruotais Kinijos gamintojais. Tačiau šis teiginys nebuvo pagrįstas. Visų pirma, bendros Tata sąnaudos būtų didesnės tik jei jų mokama plokštelių pirkimo kaina viršytų plokštelės gamybos sąnaudas, o to užtikrinti negalima, kadangi daug saulės energijos verslu užsiimančiu bendrovių per TL patyrė nuostolių. Be to, netgi dideli vertikaliai integruoti Kinijos gamintojai dažnai pirko didelius plokštelių kiekius iš nepriklausomų tiekėjų ir tuo remiantis galima daryti išvadą, kad nepakankamas vertikalus integravimas plokštelių atžvilgiu nebūtinai lemia didesnes modulių ir elementų kainas.
(111)
Viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad panaši šalis yra nekonkurencinga. Šis teiginys pagrįstas tuo, kad 2013 m. saulės elementų Indijoje pagaminta mažiausiai per pastaruosius penkerius metus. Tačiau tos suinteresuotosios šalies cituojamoje ataskaitoje nurodyta, kad per TL Indijoje elementų vis dar buvo gaminama daug ir gamybos apimtis beveik siekė minėtą didžiausią ribą. Gamyba labai sumažėjo po TL, todėl tyrimo rezultatams tai neturėjo jokio poveikio.
(112)
Kitas argumentas, kuriuos siekiama pagrįsti teiginį, kad panaši šalis yra nekonkurencinga, yra susijęs su 91 konstatuojamojoje dalyje minėtu antidempingo tyrimu. Institucijos pabrėžia, kad tas tyrimas dar nebaigtas, todėl juo remiantis jokių išvadų daryti negalima. Apskritai antidempingo tyrimai nėra konkurencingumo trūkumo rodiklis, jie rodo, kad šalies pramonė mano, kad ji susiduria su nesąžininga konkurentų trečiosiose šalyse prekybos praktika.
(113)
Komisija daro bendrą išvadą, kad Indija panašia šalimi pasirinkta pagrįstai.
(114)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl panašios šalies negauta, visos laikinojo reglamento 72-77 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.4. Normalioji Vertė
(115)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pateikė pastabą, kad Indijos bendrovės daugiausia pardavinėjo prie tinklų nejungiamus modulius, kurių kainos ir gamybos sąnaudos didesnės nei Kinijos eksportuotojų parduodamų prie tinklų jungiamų modulių. Taip pat tvirtinta, kad prie tinklų nejungiamų modulių atiduodamoji galia paprastai yra mažesnė nei prie tinklų jungiamų modulių.
(116)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad standartinio dydžio moduliams, kuriuos sudaro daugiau kaip 36 elementai ir kurie paprastai jungiami prie tinklo, ir mažesniems moduliams, kuriuos sudaro ne daugiau kaip 36 elementai ir kurie paprastai naudojami jų nejungiant prie tinklo, nustatytos skirtingos normaliosios vertės. Todėl manoma, kad visų rūšių produktams, įskaitant tiek prie tinklų nejungiamus, tiek jungiamus modulius, nustatyta tinkama normalioji vertė.
(117)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad Tata taip pat vykdo projekto vystytojo veiklą, todėl šios bendrovės pardavimo negalima lyginti tik su eksportuojančių Kinijos gamintojų vykdomu modulių pardavimu. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad Indijos vidaus rinkos kainos ir Kinijos eksporto kainos lygintos tik modulių pardavimo atžvilgiu ir nustatant normaliąją vertę nesiremta viso projekto ar integruotų sprendimų pardavimo duomenimis, kadangi jie nelaikyti panašiais.
(118)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl normaliosios vertės negauta, visos laikinojo reglamento 78-86 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.5. Eksporto kaina
(119)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurie atrinkti eksportuotojai pateikė pastabų dėl neesminių klausimų, susijusių su eksporto kaina, kuri naudota dempingo skirtumui nustatyti. Į pagrįstas pastabas atsižvelgta ir susijusių bendrovių dempingo skirtumas šiek tiek pakoreguotas.
(120)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto kainos negauta, visos laikinojo reglamento 87-89 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.6. Palyginimas
(121)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurie atrinkti eksportuotojai pateikė pastabų dėl neesminių klausimų, susijusių su koregavimais, kurie naudoti eksporto kainoms palyginti. Į pagrįstas pastabas atsižvelgta ir susijusių bendrovių dempingo skirtumas šiek tiek pakoreguotas.
(122)
Po pirminio faktų atskleidimo nustatyta, kad padaryta korektūros klaida, dėl kurios neteisingai pakoreguota normalioji vertė atsižvelgiant į vežimą vidaus transportu. Ši klaida ištaisyta ir todėl šiek tiek sumažinti dempingo skirtumai.
(123)
Atskleidus faktus viena suinteresuotoji šalis teigė, kad prekybos lygio koregavimas gali būti pagrįstas, nes šalis parduoda ne tiesiogiai montuotojams, o perpardavėjams ir platintojams. Šalis paprašė pateikti išsamios informacijos apie panašios šalies gamintojo pardavimo kanalus, tačiau siekiant apsaugoti slaptą informaciją to nebuvo galima padaryti. Kaip alternatyva, panašios šalies gamintojo klientų bazė suskirstyta į skirtingas kategorijas pagal pardavimo apimtį, ir pagal tai nustatyta, kad prekybos lygio koregavimas buvo nepagrįstas.
(124)
Atsakydama į šią analizę suinteresuotoji šalis sutiko, kad parduodamo kiekio skirtumas lemia kainų skirtumą, tačiau toliau teigė, kad montuotojams tariamai nustatomos didesnės kainos nei platintojams ir (arba) perpardavėjams, net jei montuotojas perka tokį patį kiekį kaip platintojas ir (arba) perpardavėjas. Tačiau šis teiginys buvo nepagrįstas, todėl į jį atsižvelgti negalima.
(125)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto kainos negauta, visos laikinojo reglamento 90-92 konstatuojamosiose dalyse nustatytos išvados patvirtinamos.
1.7. Dempingo skirtumai
(126)
Vienas atrinktas eksportuojantis gamintojas paprašė visiškai atskleisti jo dempingo apskaičiavimą, teigdamas, kad kitaip jis negali pateikti pastabų dėl jo tikslumo. Kadangi šiai bendrovei netaikytas RER, jos normalioji vertė buvo pagrįsta Indijos kaip panašios šalies duomenimis. Atsižvelgiant į tai, kad tik vienas panašios šalies gamintojas visiškai bendradarbiavo atliekant tyrimą, siekiant apsaugoti slaptą informaciją su produkto rūšimi susijusios panašios šalies informacijos atskleisti negalima. Todėl šis teiginys turi būti atmestas.
(127)
Atrinktų bendrovių atveju panašiai šaliai nustatyta kiekvienos rūšies panašaus produkto vidutinė svertinė normalioji vertė buvo palyginta su atitinkamos rūšies nagrinėjamojo produkto svertine vidutine eksporto kaina, kaip numatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 ir 12 dalyse.
(128)
Neatrinktų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų svertinis vidutinis dempingo skirtumas buvo apskaičiuotas vadovaujantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 6 dalies nuostatomis. Tas skirtumas atitinkamai apskaičiuotas pagal atrinktiems eksportuojantiems gamintojams apskaičiuotus skirtumus.
(129)
Tuo remiantis neatrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms nustatytas 88,1 % galutinis dempingo skirtumas.
(130)
Visiems kitiems eksportuojantiems KLR gamintojams dempingo skirtumai nustatyti pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį remiantis turimais faktais. Tam pirmiausia nustatytas bendradarbiavimo lygis palyginus bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų nurodytą eksporto į Sąjungą apimtį ir Kinijos eksporto apimtį, kaip nustatyta 167 konstatuojamojoje dalyje.
(131)
Kadangi bendradarbiavimas sudarė daugiau nei 80 % visos Kinijos eksporto į Sąjungą apimties, bendradarbiavimo lygį galima laikyti aukštu. Kadangi nebuvo pagrindo manyti, kad kuris nors eksportuojantis gamintojas sąmoningai nebendradarbiautų, kitoms bendrovėms taikomas dempingo skirtumas nustatytas tokio dydžio kaip didžiausias atrinktai bendrovei nustatytas dempingo skirtumas. Manyta, kad taip daryti tikslinga, nes nėra požymių, kad nebendradarbiaujančios bendrovės būtų nustačiusios mažesnes dempingo kainas, ir siekiant užtikrinti priemonių veiksmingumą.
(132)
Todėl galutiniai dempingo skirtumai, išreikšti CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, yra tokie:
Bendrovė
Dempingo skirtumas
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd,
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės (I priedas, II priedas)
88,1 %
Visos kitos bendrovės
111,5 %
D. ŽALA
1. Sąjungos pramonės apibrėžtis ir Sąjungos gamyba
(133)
Panašų produktą Sąjungoje gamino apie 215 gamintojų. Institucijos patikrino suinteresuotųjų šalių teiginius, kad gamintojų buvo daugiau, ir nustatė, kad tariami papildomi gamintojai iš tiesų daugiausia buvo eksportuojantys gamintojai, su jais susiję importuotojai, platintojai ir montuotojai.
(134)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys nesutiko su faktu, kad nepriklausomos konsultacinės bendrovės Europressedienst (toliau - konsultantas) pateikti duomenys naudoti, inter alia, Sąjungos gamybai, Sąjungos gamybos pajėgumams ir kitiems su Sąjungos pramone susijusiems makroekonominiams žalos rodikliams ir importo duomenims nustatyti. Šios šalys suabejojo konsultanto nepriklausomumu ir teigė, kad jis buvo susijęs su skundo pateikėju. Jos taip pat paprašė paaiškinti, kuo remdamasi Komisija pasirinko konsultantą ir suabejojo jo kompetencija renkant su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusius ekonominius duomenis. Šiuo atžvilgiu tvirtinta, kad Komisijos išvados turėjo būti paremtos kitų esamų šaltinių, visų pirma žinomų mokslinių tyrimų institutų, duomenimis. Galiausiai, užginčydama konsultanto pateiktų duomenų patikimumą, AFASE paminėjo geriausią ekonominių įrodymų teikimo ir duomenų rinkimo bylose, susijusiose su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 101 ir 102 straipsnių taikymu, ir susijungimų bylose patirtį.
(135)
Susijusios suinteresuotosios šalys nepateikė jokių tariamų konsultanto ir skundo pateikėjo ryšių įrodymų. Atlikus tyrimą taip pat nenustatyta jokių įrodymų, kad jų ryšiai nebuvo vien tik komercinio pobūdžio. Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad būta požymių, jog skundą pateikiančio Sąjungos pramonės atstovo skunde pateikti prima facie įrodymai buvo pagrįsti to paties konsultanto pateiktais duomenimis. Net jei pripažįstama, kad kai kurie rodikliai iš tiesų buvo tokie patys kaip skunde pateikti įrodymai, tai nebūtinai reiškia, kad jie buvo nustatyti remiantis tik vienu šaltiniu. Šiuo atžvilgiu skunde nurodomi įvairūs šaltiniai, kuriais naudotasi.
(136)
Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 99 konstatuojamojoje dalyje, Komisija manė esant tikslinga šiame tyrime pasinaudoti šia konsultacine bendrove, nes kiti viešieji šaltiniai, iš kurių būtų buvę galima gauti būtinų visą Sąjungos rinką apimančių makroekonominių duomenų ir importo duomenų, jų pateikti negalėjo. Prieš pasirinkdama Europressedienst Komisija įvertino konsultanto naudojamą metodą atitinkamiems duomenims rinkti ir jo gebėjimą pateikti reikiamus tiek atskirai visų rūšių produktų, tiek viso nagrinėjamojo laikotarpio duomenis.
(137)
Be to, atliekant tyrimą, konsultanto pateikti duomenys buvo, jei įmanoma, patikrinti remiantis kitais esamais šaltiniais ir patvirtinti. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad rinkoje veikia kelios mokslinių tyrimų bendrovės, kurių specializacija - su fotovoltiniais produktais susijusių statistinių duomenų rinkimas, tačiau jų pranešami duomenys beveik niekada nesutampa. Taip yra todėl, kad mokslinių tyrimų institutams sunku gauti tikslius duomenis, taigi jų pranešami fotovoltinių produktų rinkos rodikliai visuomet bus pagrįsti prognozėmis, nesvarbu, kas juos pateikia. Šiuo atžvilgiu Komisija duomenis sutikrino lygindama konsultanto pateiktų duomenų tendencijas su tų pačių duomenų, susijusių su tomis pačiomis temomis, kuriuos paskelbė kitos mokslinių tyrimų bendrovės, JRC ir Europos fotovoltinės pramonės asociacija (toliau - EPIA), jei tokie duomenys buvo paskelbti, tendencijomis. Tikrinant didelių skirtumų nepastebėta - sutikrintų rodiklių tendencijos buvo panašios. Taigi preliminarios išvados padarytos remiantis ne vien tik konsultanto pateiktais duomenimis, tačiau taip pat pačios Komisijos analize ir tų duomenų vertinimu. Be to, kaip minėta 9 konstatuojamojoje dalyje, nustačius laikinąsias priemones konsultanto patalpose surengtas tikrinamasis vizitas. Siekdama patikrinti metodų ir pateiktų duomenų patikimumą Komisija konsultanto patalpose atliko tikrinimą vietoje. Šis tikrinimas atliktas tęsiant Komisijos vykdomą duomenų sutikrinimą ir siekiant papildomai įsitikinti, kad duomenys ir susiję metodai yra patikimi ir kokybiški.
Laikyta, kad tikrinimas vietoje atliktas taikant gero administravimo principą, net jei tuos duomenis pateikė konsultantas, o ne suinteresuotoji šalis. Taigi Komisija papildomai įsitikino, kad konsultanto pateikti duomenys buvo patikimi.
(138)
Viena šalis tvirtino, kad Komisijos naudotas sutikrinimo metodas nebuvo pakankamai išsamiai paaiškintas, ir paprašė atskleisti kitus šaltinius, kuriais naudotasi atliekant sutikrinimą. Ši šalis taip pat teigė, kad naudotas metodas bet kokiu atveju buvo netinkamas, nes lygintos tik įvairių šaltinių nurodytos tendencijos, o ne absoliučiosios vertės.
(139)
Kiti šaltiniai, kuriais naudotasi sutikrinant konsultanto pateiktus duomenis, buvo JRC ir EPIA paskelbtos ataskaitos, susijusios su tomis pačiomis temomis. Dėl duomenų palyginimo su kitais šaltiniais pažymima, kad juose nurodytos ne tik panašios tendencijos, bet ir panašūs dydžiai. Todėl padaryta išvada, kad naudotas metodas buvo tinkamas ir tvirtinimai šiuo klausimu buvo atmesti.
(140)
Dėl konsultanto kompetencijos pažymėtina, kad jo pagrindinė veiklos sritis - su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusių duomenų rinkimas ir nuolat atnaujinamos bendrovių, vykdančių veiklą fotovoltinių produktų rinkoje, duomenų bazės priežiūra. Šie duomenys skelbiami specializuotuose fotovoltiniams produktams skirtuose leidiniuose, jais taip pat naudojasi atskiros bendrovės, kurių užsakymu konsultantas atlieka specializuotus mokslinius tyrimus. Europressedienst prižiūrima duomenų bazė nuolat atnaujinama ir skelbiama. Be to, konsultantas šiame sektoriuje turi kelerių metų patirtį. Tiksliau, konsultanto taikomas metodas yra rinkti, sutikrinti ir kaupti informaciją naudojantis įvairiais rinkoje esamais šaltiniais. Sąjungos gamintojų duomenys visų pirma renkami naudojantis standartiniais klausimynais, kurie siunčiami duomenų bazėje esančioms bendrovėms, arba telefonu, o trečiųjų šalių gamintojų duomenis konsultantas paprastai renka per specializuotas parodas. Jei minėtais būdais informacijos gauti nepavyksta, Europressedienst peržiūri fotovoltinių produktų sektoriaus bendrovių finansines ataskaitas arba laisvai bendradarbiauja su kitais mokslinių tyrimų institutais, kad gautų ar sutikrintų duomenis. Patikrinta ir iš tiesų patvirtinta, kad vykdydamas įprastą veiklą konsultantas naudojosi šiais šaltiniais. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikyta, kad šiame tyrime buvo tikslinga pasinaudoti Europressedienst paslaugomis, ir su tuo susiję šalių argumentai buvo atmesti.
(141)
Dėl kompetentingos Komisijos tarnybos pateiktos geriausios ekonominių įrodymų teikimo patirties (toliau - geriausia patirtis) reikėtų pateikti toliau nurodytas pastabas. Pirma, šis dokumentas nėra įpareigojantis Komisijos atžvilgiu, nes jį priėmė ne Kolegija, o kompetentinga tarnyba, siekdama parengti rekomendacijas šalims, kaip teikti ekonominius įrodymus. Antra, geriausia patirtis yra susijusi su ekonominių tyrimų ir duomenų, naudojamų tam tikruose su konkurencija susijusiuose tyrimuose, kuriems taikomi SESV 101 ir 102 straipsniai, ir susijungimų bylose, teikimu. Tose konkurencijos bylose taikomų taisyklių, įrodymų standartų ir Komisijos įgaliojimų atlikti tyrimą negalima lyginti su prekybos apsaugos tyrimais, kuriuose taikomos visiškai skirtingos taisyklės.
(142)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios šalys nesutiko su konsultanto naudotu metodu, teigdamos, kad jis neatitinka pripažintų mokslinių standartų. Tačiau, kaip minėta 137 konstatuojamojoje dalyje, įvertinus metodą ir sutikrinus gautus duomenis nustatyta, kad jie atitinka kitus paskelbtus duomenis ir todėl yra pakankamai patikimi. Patikslinti konkretūs suinteresuotųjų šalių, daugiausia AFASE, iškelti klausimai; jie paskelbti suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje šio tyrimo byloje.
(143)
CCCME tvirtino, kad duomenų kaupimo metodas buvo neaiškus. Šis teiginys atmestas, kadangi susijusi informacija buvo pateikta suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje tyrimo byloje ir buvo prieinama visoms suinteresuotosioms šalims.
(144)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys pakartotinai išreiškė savo susirūpinimą dėl Komisijos pasirinkto konsultanto ir pateiktų duomenų kokybės. Šiuo atžvilgiu teigta, kad konsultanto duomenis galima užsisakyti ir įsigyti ad hoc pagrindu siekiant patenkinti konkrečius galimų klientų prašymus, todėl jie gali būti neobjektyvūs. Be to, CCCME suabejojo, ar konsultanto surinkti duomenys gali būti laikomi patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje, kadangi duomenys buvo daugiausia pagrįsti prielaidomis ir apskaičiavimais. Taip pat tvirtinta, kad pateikti duomenys nebuvo pakankamai pagrįsti byloje pateiktais įrodymais ir jie nebuvo vienareikšmiai, objektyvūs ir patikrinami.
(145)
Atsižvelgiant į šiuos teiginius daroma nuoroda į 136-137 konstatuojamąsias dalis, kuriose pateikta papildomos informacijos apie konsultanto atranką. Be to, pažymima, kad Komisija pasamdė konsultantą remdamasi patikimiausia tuo metu turėta informacija ir griežtai laikydamasi šiai procedūrai taikomo Komisijos finansinio reglamento. Be to, primenama, kad itin svarbus buvo konsultanto pajėgumas laiku teikti visus reikalingus duomenis, kadangi Komisija turėjo laikytis teisės aktuose nustatytų terminų, per kuriuos ji privalėjo paskelbti preliminarias atliekamo tyrimo išvadas.
(146)
Kiek tai susiję su pateiktų duomenų kokybe ir klausimu, ar šie duomenys gali būti laikomi patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje, 137 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad konsultanto naudotas duomenų rinkimo metodas buvo patikrintas ir nustatyta, kad jo kokybė buvo pakankama. Be to, kaip paminėta toje pačioje konstatuojamojoje dalyje, konsultanto pateikti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais ir nustatyta, kad jie yra pakankamai tikslūs. Galiausiai pažymima, kad konsultantas turi duomenų bazę, kuri atnaujinama nuolat ir nepriklausomai nuo klientų poreikių ir prašymų. Ta pati duomenų bazė naudota renkant ir pateikiant fotovoltinių produktų sektoriaus statistinius duomenis įvairiems klientams, todėl teiginys, kad duomenys buvo neobjektyvūs, turėjo būti atmestas.
(147)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Komisija neatskleidė šaltinių, naudoto metodo ir bendrovių, su kuriomis konsultantas bendradarbiavo, rinkdamas pateiktus makroekonominius duomenis. Kita suinteresuotoji šalis pakartojo, kad dėl konsultanto taikyto metodo rezultatai galėjo būti netikslūs. Kelios suinteresuotosios šalys paprašė pateikti išsamesnės informacijos apie konsultanto naudotą metodą, pvz., vidutinę atsakymų į klausimynus ir apklausas procentinę dalį, per kiekvieną kanalą surinktų duomenų procentinę dalį, jų tikrinimo būdus, prielaidas ir artinius, kuriais naudotasi rengiant duomenis, bendrovių, kurių atžvilgiu nustatyti artiniai, skaičių ir bent apytikslį konsultanto darbuotojų skaičių.
(148)
Atsižvelgiant į šiuos teiginius pažymima, kad nustačiusi laikinas priemones Komisija suinteresuotosioms šalims atskleidė metodą ir šaltinius, kuriais konsultantas naudojosi kaupdamas duomenis, ir po pirminio faktų atskleidimo atsakė į konkrečius su šia tema susijusius suinteresuotųjų šalių klausimus. Laikoma, kad po galutinio faktų atskleidimo pateiktas suinteresuotųjų šalių prašymas pateikti papildomos informacijos buvo patenkintas, kai nustačius laikinuosius muitus buvo pateikta informacija, kurią buvo galima pateikti laikantis konfidencialumo apribojimų. Be to, pabrėžta, kad Komisija vietoje patikrino konsultanto naudotą duomenų rinkimo bei kaupimo būdą ir susijusias pagrindines duomenų kaupimo prielaidas. Tikrinimo rezultatai buvo patenkinami ir Komisija įsitikino, kad pagrindinės prielaidos buvo pagrįstos, o konsultanto pateikti duomenys - kokybiški. Be to, pačių duomenų šalys neužginčijo.
(149)
Po galutinio faktų atskleidimo kita šalis paprašė paaiškinti Sąjungos gamintojų, į kuriuos konsultantas atsižvelgė rinkdamas duomenis, skaičių ir tų gamintojų ir apie 215 Komisijai žinomų Sąjungos gamintojų sutapimą. Šiuo atžvilgiu paaiškinama, kad Sąjungos gamintojai, į kuriuos atsižvelgė konsultantas, daugiausia yra tie patys, kurie, kaip žinoma, sudaro Sąjungos pramonę 133 konstatuojamojoje dalyje minėtame tyrime.
(150)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad Komisija nenuosekliai atliko žalos analizę, kadangi moduliai ir elementai nagrinėti atskirai, o žalos ir dempingo skirtumo svertiniai vidurkiai apskaičiuoti moduliams ir elementams kartu. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad nors rodikliai nurodyti atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl dempingo skirtumai ir žalos pašalinimo lygis nustatyti remiantis šiuo pagrindu. Todėl teiginys atmestas.
(151)
Galiausiai kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad apskaičiuojant makroekonominių rodiklių per TL vertes klaidingai remtasi paprastu 2011 m. ir 2012 m. vidurkiu, kadangi toks metodas būtų neobjektyvus ir iš gautų rezultatų nebūtų matyti tikra padėtis per TL. Paaiškinta, kad paprastas duomenų vidurkis naudotas tik tuo atveju, jei atitinkamais laikotarpiais nustatytos vienodos tendencijos. Jei tendencijos skyrėsi, metodas buvo atitinkamai pritaikytas atsižvelgiant į padėtį rinkoje. Susijusi šalis išsamiau nepaaiškino, kaip iš rezultatų, gautų naudojant šį metodą, nebūtų matyti tikra padėtis rinkoje. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(152)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, ir kadangi jokių kitų pastabų šiuo klausimu negauta, laikinojo reglamento 98-101 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
2. Susijusios Sąjungos rinkos nustatymas
(153)
Kelios suinteresuotosios šalys tvirtino, kad uždarajai rinkai ir laisvajai rinkai padaryta žala turėjo būti įvertinta atskirai. Viena šalis teigė, kad vertinant žalą neturėjo būti atsižvelgta į duomenis, susijusius su uždarajam naudojimui skirtais elementais, nes šiems elementams importas dempingo kaina poveikio neturėjo.
(154)
Kaip minėta laikinojo reglamento 105 konstatuojamojoje dalyje, suvartojimas, pardavimo apimtis, gamyba, gamybos pajėgumai, pajėgumų naudojimas, augimas, investicijos, atsargos, užimtumas, našumas, grynųjų pinigų srautas, investicijų grąža, pajėgumas padidinti kapitalą ir dempingo skirtumo dydis turi būti nagrinėjami atsižvelgiant į visą Sąjungos pramonės veiklą, t. y. įskaitant uždarąjį naudojimą, kadangi uždarajam naudojimui skirtai produkcijai konkurencija su importu iš nagrinėjamosios šalies darė tokį patį poveikį.
(155)
Taigi, atlikus tyrimą nustatyta, kad vertikaliai integruoti Sąjungos gamintojai buvo priversti importuoti produktus (elementus) dempingo kaina ir dėl importo dempingo kaina daromo spaudimo kainoms nutraukti šių produktų, kurių gamybos sąnaudos buvo didesnės nei importo kaina, gamybą. Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad laisvosios ir uždarosios rinkų kainos tendencijos buvo panašios, o tai taip pat įrodo, kad nagrinėjamojo produkto importas joms darė vienodą poveikį.
(156)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys pakartojo teiginį, kad Komisija nepateikė tinkamos ir pagrįstos uždarosios rinkos analizės ir nepaaiškino, kodėl neatlikta atskira analizė. Viena šalis teigė, kad nepateikta informacijos apie uždarajam naudojimui skirtos Sąjungos gamybos reikšmę. Be to, teigta, kad laikinojo reglamento 106 konstatuojamoji dalis, kurioje nustatyta, kad uždarosios rinkos kainos ne visuomet atitiko rinkos kainas, prieštarauja 155 konstatuojamojoje dalyje pateiktoms išvadoms, kad laisvosios ir uždarosios rinkų kainos tendencijos buvo panašios.
(157)
Pirmiausia pažymima, kad laikinojo reglamento 105 konstatuojamojoje dalyje išdėstomos priežastys, dėl kurių manyta, kad žalos rodiklius (išskyrus pelningumą) yra tinkama išnagrinėti atsižvelgiant į visą Sąjungos pramonės veiklą, įskaitant uždarąjį naudojimą. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, kaip nurodyta toje pačioje konstatuojamojoje dalyje, atliekant tyrimą nustatyta, kad uždarajam naudojimui skirtai gamybai konkurencija su importu iš KLR turėjo tokį patį poveikį, o šio fakto susijusios suinteresuotosios šalys neužginčijo. Todėl teiginys, kad nepaaiškinta, kodėl neatlikta atskira analizė, turėjo būti atmestas. Remiantis šia išvada teiginys, kad reikėjo atlikti atskirą uždarosios rinkos analizę, taip pat turėjo būti atmestas.
(158)
Antra, nors remiantis tuo, kas išdėstyta, uždarajam naudojimui skirtos Sąjungos gamybos reikšmė nelaikyta pagrindiniu veiksniu, pažymima, kad uždarajam naudojimui skirti Sąjungoje pagaminti elementai sudarė apie pusę visos gamybos apimties per TL. Galiausiai paaiškinama, jog tai, kad uždarosios rinkos kainos neatitinka laisvosios rinkos kainų, nebūtinai prieštarauja faktui, kad abiejų rinkų kainų tendencijos buvo panašios, kadangi jų lygiai vis tiek galėjo būti nevienodi arba kainų pokyčiai galėjo būti didesni ar mažesni, todėl būtų sudaromas skirtingas vaizdas. Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, argumentas dėl uždarosios rinkos buvo atmestas.
(159)
Susijusios šalys nepateikė jokios informacijos, paneigiančios su Sąjungos rinkos nustatymu susijusius faktus. Tuo remiantis tvirtinimai šiuo klausimu atmesti ir laikinojo reglamento 102-106 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3. Sąjungos suvartojimas
(160)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad, priklausomai nuo naudoto šaltinio, su tiriamojo produkto suvartojimu Sąjungoje susiję duomenys labai skiriasi. Ši šalis tvirtino, kad patikimi duomenys gali būti nustatomi tik remiantis iš specializuotų įstaigų ar tyrimų centrų surinkta informacija. Atsižvelgiant į 134-152 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus ir išvadas dėl šiame tyrime naudotų konsultanto pateiktų duomenų patikimumo, šis argumentas atmestas.
(161)
Ta pati šalis teigė, kad Sąjungos suvartojimas neturėtų būti nustatomas paprasčiausiai susumuojant esamus Sąjungos modulių gamybos pajėgumus ir kad į jį nereikėtų įtraukti pačios Sąjungos pramonės projektams skirtų modulių suvartojimo. Šis argumentas atmestas, nes modulių suvartojimas buvo apskaičiuotas remiantis naujai įrengtais Sąjungos pajėgumais. Tai yra įprastas modulių suvartojimo nustatymo metodas. Elementų suvartojimas apskaičiuotas pagal Sąjungos modulių gamybą.
(162)
Kita šalis teigė, kad pagal konsultanto aprašytą metodą turėjo būti sudėtinga nustatyti patikimus suvartojimo duomenis. Taip pat tvirtinta, kad Sąjungos pramonės importo ir eksporto pardavimo duomenys buvo pagrįsti nepatikrintais skaičiavimais arba neišsamiais duomenimis, o norint padaryti išvadą, kad tie duomenys iš tiesų buvo patikimi ir išsamūs, Komisijos duomenų sutikrinimo nepakako.
(163)
Kaip jau minėta 136 ir 137 konstatuojamosiose dalyse, Komisija atliko patikrinimą vietoje, per kurį patikrinta duomenų ir jų rinkimo metodo kokybė, ir tuo remiantis nuspręsta, kad naudotas metodas buvo tinkamas, o gauti rezultatai buvo tikslūs ir pakankamai patikimi. Todėl šis teiginys atmestas.
(164)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, ir kadangi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos suvartojimo negauta, laikinojo reglamento 107-109 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4. Importas iš nagrinėjamosios šalies
4.1. Importo iš nagrinėjamosios šalies apimtis ir rinkos dalis
(165)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad, priklausomai nuo naudoto šaltinio, su tiriamojo produkto importo apimtimi susiję duomenys labai skiriasi. Ši šalis tvirtino, kad patikimi duomenys gali būti nustatomi tik remiantis iš specializuotų įstaigų ar tyrimų centrų surinkta informacija. Atsižvelgiant į 134-152 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus ir išvadas dėl šiame tyrime naudotų konsultanto pateiktų duomenų patikimumo, šis argumentas atmestas.
(166)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis nesutiko su metodu, kuris naudotas bendrai importo iš KLR vertei nustatyti, ir teigė, kad jis buvo pagrįstas sandoriais, sudarytais CIF lygiu prieš sumokant muitą, todėl abejotina, ar šie sandoriai buvo skirti Sąjungos suvartojimui. Atsižvelgiant į šį teiginį paaiškinama, kad konsultanto pateikta bendra importo iš KLR vertė nenaudota nustatant preliminarias ir galutines išvadas ir, kaip matyti iš laikinojo reglamento 110-113 konstatuojamųjų dalių, atliekant tyrimą nustatyta tik importo apimtis ir importo kainos. Kadangi susijusi suinteresuotoji šalis neužginčijo metodo, kuris naudotas nustatant importo kainas, daroma nuoroda į susijusias laikinojo reglamento 113-117 konstatuojamosiose dalyse ir šio reglamento 168-176 konstatuojamosiose dalyse išdėstytas išvadas. Todėl pirmiau pateiktas teiginys atmestas.
(167)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, ir kadangi jokių kitų pastabų dėl nagrinėjamojo produkto importo iš KLR apimties negauta, laikinojo reglamento 110-112 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4.2. Importo kainos ir priverstinis kainų mažinimas
(168)
Vienas bendradarbiaujantis nesusijęs importuotojas teigė, kad importo kainos turėjo būti nustatytos remiantis jo vykdomu nagrinėjamojo produkto importu į Sąjungą. Tačiau šio importuotojo per tyrimą pateikti duomenys sudarė tik viso importo į Sąjungą dalį ir nebuvo galima padaryti reikšmingų išvadų dėl vidutinės viso eksporto iš KLR kainos per visą nagrinėjamąjį kelerių metų laikotarpį. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(169)
Kita šalis teigė, kad nepaaiškintas kainų nustatymo metodas, visų pirma, kaip buvo sujungti ir suderinti įvairių šaltinių duomenys. Be to, tvirtinta, kad importo sąnaudos turėjo būti nustatytos remiantis patikrinta, atliekant tyrimą surinkta informacija, o ne apytiksliais skaičiavimais.
(170)
Laikoma, kad suinteresuotosioms šalims atskleistas metodas yra pakankamai išsamus, kad būtų galima suprasti, kaip duomenys nustatyti. Kalbant apie importo sąnaudas paaiškinta, kad vietoje nustatytos kainos buvo pakoreguotos, kad atitiktų CIF kainas. Šis skaičiavimas patvirtintas duomenimis, kurie surinkti atliekant tyrimą.
(171)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys paprašė pateikti daugiau duomenų apie priverstinio kainų mažinimo skaičiavimą nei pateikta laikinojo reglamento 116 konstatuojamojoje dalyje. Atsižvelgiant į šios informacijos konfidencialumą ir į tai, kad būtų išsaugotas Sąjungos gamintojams suteiktas anonimiškumas, papildomos informacijos pateikta atskleidus faktus dvišaliu pagrindu.
(172)
Atsižvelgiant į sprendimą neįtraukti plokštelių į produkto apibrėžtąją sritį (žr. 28-32 konstatuojamąsias dalis), į šiuos produktus taip pat neatsižvelgta apskaičiuojant priverstinį kainų mažinimą. Be to, suinteresuotųjų šalių prašymu CIF kainos taip pat buvo šiek tiek pakoreguotos. Kadangi atrinkti nesusiję importuotojai persvarstyti dėl 21 konstatuojamojoje dalyje nurodytų priežasčių, naudotos vidutinės naujai atrinktų importuotojų išlaidos po importo, kai duomenimis buvo galima pasinaudoti ir jie buvo išsamūs.
(173)
Lygintos peržiūrėtos to paties prekybos lygio sandorių kiekvienos rūšies produkto kainos, kurios prireikus buvo tinkamai pakoreguotos ir apskaičiuotos atėmus lengvatas ir nuolaidas. Remiantis palyginimo rezultatais, kurie buvo išreikšti atrinktų Sąjungos gamintojų apyvartos per TL procentine dalimi, nustatyta, kad svertiniai vidutiniai priverstinio kainų mažinimo skirtumai modulių atveju buvo 19,8-32,1 %, elementų atveju - 4-28,5 %, o apskritai kalbant apie visą nagrinėjamąjį produktą - 8-29 %.
(174)
Reikėtų pažymėti, kad vienam atrinktam eksportuojančiam gamintojui nustatytas neigiamas priverstinis elementų kainų mažinimas. Tačiau eksporto kiekis nebuvo didelis, todėl jo negalima laikyti tipišku.
(175)
Vienas atrinktas eksportuojantis gamintojas užginčijo šaltinį, kuriuo remiantis monokristalinių elementų duomenys pakoreguoti atsižvelgiant į polikristalinių elementų duomenis, tačiau savo teiginio nepagrindė. Iš tiesų nepateikta jokios naujos informacijos ar įrodymų, todėl šis teiginys atmestas.
(176)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto iš KLR kainų ir priverstinio kainų mažinimo skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 113-117 konstatuojamosios dalys su pirmiau nurodytais pakeitimais patvirtinamos.
5. Sąjungos pramonės ekonominė padėtis
5.1. Bendrosios nuostatos
(177)
Kai kurios šalys abejojo, ar Komisijos šiame tyrime naudojami makroekonominiai žalos rodikliai apskritai yra patikimi. Jos tvirtino, kad pagal daugelį šių rodiklių nustatytos tendencijos neatitiko atrinktiems Sąjungos gamintojams pagal tuos pačius rodiklius nustatytų tendencijų. Ypač didelis dėmesys skirtas Sąjungos gamybai, našumui, pardavimui, vidutinėms darbo sąnaudoms ir užimtumui.
(178)
Kaip minėta laikinojo reglamento 121 konstatuojamojoje dalyje, nustatyti su visais Sąjungos gamintojais susiję makroekonominiai rodikliai. Jei tie patys surinkti duomenys yra susiję su pavieniais Sąjungos gamintojais arba Sąjungos gamintojų grupe (t. y. atrinktais Sąjungos gamintojais), tendencijos gali skirtis, nes taip lyginant neatsižvelgiama į, pvz., kiekvienos nagrinėjamosios bendrovės svorį. Todėl palyginus visų Sąjungos gamintojų ir atrinktų Sąjungos gamintojų makroekonominius rodiklius gauti rezultatai nebūtinai yra reikšmingi ir jais remiantis negalima daryti išvados, kad viena ar kita duomenų grupė yra nepatikima. Bet kokiu atveju, lyginant makroekonominių Sąjungos pramonės rodiklių tendencijas su tais pačiais konsoliduotais atrinktų Sąjungos gamintojų rodikliais, nuo 2011 m. iki TL galima pastebėti su keliais rodikliais (kaip antai gamyba, gamybos pajėgumais, pardavimo apimtimi, užimtumu ir Sąjungos pramonės našumu) susijusių tendencijų skirtumus. Visų šių rodiklių atžvilgiu atrinktų Sąjungos gamintojų rezultatai buvo geresni nei visos Sąjungos pramonės. Taip yra todėl, kad per TL daug neatrinktų Sąjungos gamintojų nutraukė savo gamybą arba tapo nemokūs, o tai neigiamai paveikė Sąjungos lygmeniu apskaičiuotą makroekonominį rodiklį. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(179)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad laikinojo reglamento 153 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta išvada, kad išanalizavus Sąjungos pramonės padėtį nustatyta, kad visų pagrindinių žalos rodiklių pokyčiai buvo akivaizdžiai neigiami, buvo pagrįsta konsultanto pateiktais duomenimis. Šiuo atžvilgiu patikslinama, kad, viena vertus, lentelėse 4-a-6-c išvardyti makroekonominiai rodikliai nustatyti remiantis konsultanto pateiktais duomenimis ir, jei įmanoma, sutikrinti su kitais esamais šaltiniais. Kita vertus, laikinojo reglamento lentelėse 7-a-11-c išvardyti mikroekonominiai rodikliai buvo pagrįsti iš atrinktų Sąjungos gamintojų surinktais duomenimis ir vietoje patikrinti Komisijos. Taip pat reikėtų pažymėti, kad svarbiausi veiksniai, kuriais remiantis nustatyta, kad Sąjungos pramonei buvo daroma žala, kaip antai Sąjungos pramonės pelningumo lygis, vidutinė pardavimo kaina Sąjungoje ir priverstinio kainų mažinimo skaičiavimas, buvo pagrįsti iš atrinktų Sąjungos gamintojų ir eksportuojančių gamintojų surinktais duomenimis ir vietoje patikrinti Komisijos. Todėl pirmiau pateiktas tvirtinimas atmestas.
(180)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl bendro Sąjungos pramonės ekonominės padėties vertinimo metodo negauta, laikinojo reglamento 118-123 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.2. Makroekonominiai rodikliai
5.2.1. Gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas
(181)
AFASE teigė, kad laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje nurodyta modulių gamybos apimtis ir toje pačioje konstatuojamojoje dalyje nurodyti Sąjungos pramonės modulių ir elementų gamybos pajėgumai buvo pervertinti, ir pateikė kitų šaltinių (t. y. EPIA, IMS ir BNEF) duomenis, pagal kuriuos apimtys yra mažesnės.
(182)
Laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje nurodyta gamybos apimtis pagrįsta informacija, kuri apima tiek biržines, tiek į biržos sąrašus neįtrauktas bendroves. Laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje nurodyti Sąjungos gamybos pokyčiai atitinka laikinojo reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje nurodytus Sąjungos suvartojimo pokyčius. Tačiau pagal AFASE pateiktus gamybos apimties duomenis Sąjungos suvartojimo, nurodyto laikinojo reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje, tendencijos skiriasi nuo EPIA paskelbtų Sąjungos suvartojimo statistinių duomenų.
(183)
Kalbant apie gamybos pajėgumus, atlikus tyrimą nustatyta, kad laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti rezultatai apėmė gamybos pajėgumus bendrovių, kurios pateikė prašymą paskelbti jas nemokiomis arba nutraukė gamybą per TL, tačiau nepardavė savo gamyklų bei įrenginių ir todėl galėjo gamybą labai greitai atnaujinti. Taip pat, kaip minėta 182 konstatuojamojoje dalyje, laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje pateikti duomenys apėmė į biržos sąrašus neįtrauktų bendrovių duomenis.
(184)
Galiausiai, kaip minėta 137 konstatuojamojoje dalyje, nepriklausomo konsultanto pateikti duomenys buvo patikrinti ir nustatyta, kad jie yra pakankamai tikslūs. Remiantis tuo, kas išdėstyta, nenustatyta, kad kitais esamais šaltiniais pagrįsti AFASE pateikti duomenys prieštarautų preliminarioms išvadoms.
(185)
Bet kokiu atveju, priėmus AFASE pateiktus duomenis nebūtų daromas poveikis bendrai išvadai, kad Sąjungos pramonei daryta materialinė žala, kadangi šių rodiklių (t. y. Sąjungos gamybos ir Sąjungos gamybos pajėgumų) neigiama tendencija dar labiau pablogėtų.
(186)
Vienas bendradarbiaujantis nesusijęs importuotojas teigė, kad gamybos apimtis, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas turėjo būti nustatyti remiantis tik atrinktų Sąjungos gamintojų duomenimis. Tačiau, kadangi tai yra makroekonominiai rodikliai, jie turėtų būti nustatomi visų Sąjungos gamintojų lygiu, siekiant tikroviškai ir išsamiai apibūdinti Sąjungos pramonės padėtį. Todėl teiginys buvo atmestas.
(187)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis paprašė Komisijos paaiškinti, kaip konsultantas apskaičiavo metinę Sąjungos gamybos apimtį. Kita šalis paprašė Komisijos paaiškinti, kaip buvo suderinti skirtingi duomenys, susiję su visais Sąjungos gamybos pajėgumais. Dar kita šalis pasiūlė, kad visa Sąjungos gamybos apimtis ir gamybos pajėgumai turėjo būti apskaičiuoti remiantis atrinktais Sąjungos gamintojais, kadangi taip gauti rezultatai būtų buvę patikimesni. Šiuo atžvilgiu tvirtinta, kad dėl konfidencialaus jų pobūdžio vieši duomenys buvo netikslūs ir mokslinių tyrimų centras ar konsultantas, atlikdamas analizę, turėjo remtis įvairiomis prielaidomis ir apskaičiavimais.
(188)
Paaiškinta, kad metinė Sąjungos gamybos apimtis apskaičiuojama remiantis duomenimis, kuriuos Sąjungos gamintojai pateikia konsultantui. Jei tam tikro Sąjungos gamintojo konkrečių metų duomenų apie metinę gamybos apimtį nebuvo galima gauti, jie buvo apskaičiuoti taikant ankstesnių metų pajėgumų naudojimo koeficientą naujiems tų metų gamybos pajėgumams. Institucijos taip pat palygino konsultanto gautus duomenis su duomenimis, kuriuos prieš inicijuojant tyrimą Sąjungos pramonės atstovai pateikė klausimynų dėl esamos padėties atsakymuose. Tiek vieni, tiek kiti duomenys sutampa.
(189)
Dėl prašymo išsamiau paaiškinti, kaip derinti skirtingi turimi Sąjungos gamybos pajėgumų duomenys, pažymima, kad ši informacija jau buvo pateikta suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje nekonfidencialioje byloje. Todėl šis prašymas buvo atmestas.
(190)
Galiausiai, Sąjungos gamyba ir gamybos pajėgumai yra makroekonominiai rodikliai, todėl juos reikia nustatyti ne atrinktų Sąjungos gamintojų, o visos Sąjungos pramonės lygiu.
(191)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis tvirtino, kad naudojant gamybos duomenų surinkimo metodą (daugiausia tai buvo apklausos ir apsilankymai gamybos vietose) nebuvo galima gauti patikimų rezultatų dėl to, kad duomenys buvo konfidencialūs ir todėl bendrovės nebuvo linkusios jų atskleisti. Todėl toks metodas negali būti laikomas tinkamu. Tai tariamai patvirtino faktas, kad nors konsultantas atsižvelgė į daug daugiau Sąjungos gamintojų nei Komisija, kuri, nagrinėdama esamą padėtį, inicijavimo etape atsižvelgė tik į vieną gamintoją, konsultanto nustatyta visa gamybos apimtis yra mažesnė nei esamos padėties nagrinėjimo tikslais Komisijos nustatyta visa gamybos apimtis. Šalis taip pat teigė, kad dėl šios priežasties su šiuo žalos rodikliu susijusios informacijos negalima laikyti patvirtinamaisiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje.
(192)
Pirmiausia paaiškinama, kad tiek gamintojai, į kuriuos atsižvelgė konsultantas, tiek gamintojai, į kuriuos atsižvelgė Komisija, daugiausia yra tos pačios bendrovės, todėl argumentas, kad rezultatai buvo nenuoseklūs, turėjo būti atmestas. Taip pat primenama, kad konsultanto surinkti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais ir nustatyta, kad skaičiavimai buvo pakankamai patikimi. Todėl patvirtinama, kad informacija apie konsultanto pateiktus gamybos duomenis laikoma patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje.
(193)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl gamybos, gamybos pajėgumų ir pajėgumų naudojimo negauta, laikinojo reglamento 124-128 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.2.2. Pardavimo apimtis ir rinkos dalis
(194)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos modulių pramonės rinkos dalis jau 2009 m. sudarė tik 19 %, todėl tai, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį ji sumažėjo 6 procentiniais punktais, negali būti laikoma žala.
(195)
Rinkos dalies sumažėjimą 6 procentiniais punktais per nagrinėjamąjį laikotarpį reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad tuo pačiu laikotarpiu Sąjungos modulių suvartojimas padidėjo daugiau nei 200 %. Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti padidėjusiu suvartojimu, priešingai, netgi didėjant suvartojimui ji negalėjo atitinkamai padidinti savo pardavimo apimties ir prarado rinkos dalį. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(196)
Viena šalis tvirtino, kad naudojant pardavimo duomenų surinkimo metodą (daugiausia tai buvo apklausos ir apsilankymai gamybos vietose) nebuvo galima gauti patikimų rezultatų dėl to, kad duomenys buvo konfidencialūs ir todėl bendrovės nebuvo linkusios juos atskleisti. Todėl toks metodas negali būti laikomas tinkamu. Taigi, šių duomenų taip pat negalima laikyti patvirtinamaisiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje. Kaip minėta 137 konstatuojamojoje dalyje, konsultanto surinkti duomenys buvo, jei įmanoma, sutikrinti su kitais šaltiniais ir nustatyta, kad skaičiavimai buvo pakankamai patikimi. Todėl patvirtinama, kad informacija apie konsultanto pateiktus pardavimo duomenis laikoma patvirtinančiais įrodymais, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje.
(197)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos pramonės pardavimo apimties ir jos rinkos dalies negauta, laikinojo reglamento 129-131 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.2.3. Užimtumas ir našumas
(198)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad metodas, naudotas visam Sąjungos užimtumui per nagrinėjamąjį laikotarpį nustatyti, buvo neteisingas. Ši šalis teigė, kad neturint duomenų apie konkretaus Sąjungos gamintojo užimtumo lygį vietoje to atsižvelgta į vidutinį tų Sąjungos gamintojų, kurių duomenys turėti, užimtumo lygį. Šis teiginys turėjo būti atmestas, kadangi visam užimtumui nustatyti naudotas metodas buvo ne toks, t. y. neturint duomenų apie konkretaus Sąjungos gamintojo užimtumą šie duomenys buvo apskaičiuoti remiantis tos pačios bendrovės ankstesnių metų duomenimis. Kaip minėta 137 konstatuojamojoje dalyje, šis metodas buvo patikrintas ir nustatyta, kad jis tinkamas. Todėl teiginys atmestas.
(199)
Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos pramonės užimtumo ir našumo lygio negauta, laikinojo reglamento 132-134 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.2.4. Dempingo skirtumo dydis ir atsigavimas po buvusio dempingo
(200)
Kadangi šiuo klausimu jokių pastabų negauta, laikinojo reglamento 135-136 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.3. Mikroekonominiai rodikliai
5.3.1. Kainos ir kainoms poveikio turintys veiksniai
(201)
Viena suinteresuotoji šalis nesutiko su išvadomis, kad sumažėjus vidutinėms pardavimo kainoms padarytas itin neigiamas poveikis Sąjungos pramonės pelningumui. Ji teigė, kad vidutinės Sąjungos pramonės sąnaudos taip pat atitinkamai sumažėjo, todėl kainų sumažėjimas buvo savaime suprantamas. Tačiau, kaip aprašyta laikinojo reglamento 138 konstatuojamojoje dalyje, atliekant tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės pardavimo kainos sumažėjo dar labiau nei vidutinės jos gamybos sąnaudos, todėl Sąjungos pramonės pelningumo atžvilgiu toks sąnaudų sumažėjimas nebuvo pastebimas. Todėl patvirtinama, kad sumažėjus pardavimo kainoms padarytas itin neigiamas poveikis Sąjungos pramonės pelningumui, ir tvirtinimai šiuo klausimu buvo atmesti.
(202)
Kita šalis nesutiko su laikinojo reglamento 138 konstatuojamosios dalies išvada, kad kainos per TL tapo visiškai nestabilios, ir teigė, kad tai priklauso nuo rinkos sąlygų. Ta pati šalis taip pat paprieštaravo toje pačioje konstatuojamojoje dalyje pateiktai išvadai, kad dėl importo dempingo kaina daromo spaudimo kainoms Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti sąnaudų sumažėjimu. Šiuo atžvilgiu institucijos pažymi toliau išdėstytus dalykus. „Visiškai nestabilios kainos“ reiškia, kad Sąjungos pramonė produktą pardavė nuostolingai, todėl ilgainiui nebūtų galėjusi išsilaikyti. Kainų stabilumo klausimas priklauso tik nuo gamybos sąnaudų ir kainų santykio. Teigiant, kad Sąjungos pramonė „negalėjo pasinaudoti sąnaudų sumažėjimu“, turima omenyje tai, kad sąnaudos mažėjo lėčiau nei kainos. Laikinojo reglamento 138 konstatuojamojoje dalyje abu šie teiginiai pagrįsti įrodymais. Todėl šį argumentą teko atmesti.
(203)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl vidutinių Sąjungos pramonės pardavimo kainų negauta, laikinojo reglamento 137 ir 138 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.3.2. Darbo sąnaudos
(204)
Ta pati suinteresuotoji šalis teigė, kad priešingai, nei teigiama laikinojo reglamento 140 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamuoju laikotarpiu infliacijos nebuvo, todėl dėl jos nebūtų galėję bendrai padidėti darbo sąnaudos.
(205)
Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad priešingai, nei teigia suinteresuotoji šalis, nagrinėjamuoju laikotarpiu infliacija pasireiškė, o su moduliais susijusių darbo sąnaudų padidėjimą galima paaiškinti infliacija ir padidėjusiu našumu.
(206)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žalingą Sąjungos pramonės padėtį lėmė padidėjusios darbo sąnaudos ir tuo pačiu metu sumažėjęs našumas. Tačiau pirmiausia reikia pažymėti, kad elementų atžvilgiu darbo sąnaudos išliko stabilios, o našumas padidėjo tiek elementų, tiek modulių atžvilgiu. Todėl tai, kad padaugėjo modulių, galima paaiškinti padidėjusiu našumu. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad darbo sąnaudos nesudaro didelės gamybos sąnaudų dalies, kaip jau nurodyta laikinojo reglamento 203 konstatuojamojoje dalyje. Todėl šį argumentą reikėjo atmesti.
(207)
Tuo remiantis laikinojo reglamento 139 ir 140 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados patvirtinamos.
5.3.3. Atsargos
(208)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad procentine visos gamybos apimties dalimi išreikštas atsargų kiekio padidėjimas nagrinėjamuoju laikotarpiu būtų nereikšmingas ir todėl negali būti laikomas žalos įrodymu. Ši šalis taip pat teigė, kad laikinojo reglamento 141 konstatuojamojoje dalyje pateiktos atsargų vertės nurodytos klaidinančiai, nes atsargos buvo išreikštos kilovatais (kW), o ne megavatais (MW), skirtingai nei Sąjungos pramonės gamybos apimtis.
(209)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad laikinojo reglamento 143 konstatuojamoji dalis iš dalies pakeičiama ir turėtų būti išdėstyta taip: „… panašaus produkto atsargų padidėjimas per nagrinėjamąjį laikotarpį yra nesvarbus veiksnys nustatant, ar Sąjungos pramonei daryta materialinė žala“. Tai, kad padaryta korektūros klaida, aišku iš ankstesnio sakinio, kuriame daroma išvada, kad Sąjungos gamintojai paprastai turi nedaug atsargų, nes jų gamyba vykdoma pagal užsakymus.
(210)
Galiausiai laikyta, jog tai, ar atsargos išreikštos kilovatais ar megavatais, buvo nesvarbus veiksnys nustatant, ar Sąjungos pramonei daryta materialinė žala.
(211)
Po galutinio faktų atskleidimo kelios šalys teigė, kad atsargos turėjo būti nustatytos visai Sąjungos pramonei ir kad tik dešimties Sąjungos gamintojų duomenys nebuvo tipiški. Paaiškinama, kad atsargos laikytos mikroekonominiu rodikliu, todėl jos turėtų būti nustatytos remiantis informacija, surinkta iš kiekvienos bendrovės atskirai, šiuo atveju iš atrinktų Sąjungos gamintojų, kurie laikyti tipiškais visai Sąjungos pramonei. Todėl pirmiau pateiktas tvirtinimas atmestas.
(212)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl atsargų negauta, laikinojo reglamento 141-143 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.3.4. Pelningumas, grynųjų pinigų srautas, investicijos ir investicijų grąža, pajėgumas padidinti kapitalą
(213)
Atsižvelgiant į suinteresuotosios šalies pastabą paaiškinta, kad laikinojo reglamento 148 konstatuojamojoje dalyje išdėstytas teiginys, jog grynųjų pinigų srauto tendencija nuo 2009 m. iki TL „palaipsniui blogėjo“, yra neteisingas, kadangi nors su moduliais susijęs grynųjų pinigų srautas 2009-2010 m. iš tiesų mažėjo, 2011 m. jis padidėjo, o per TL vėl sumažėjo.
(214)
Ta pati šalis tvirtino, kad laikinojo reglamento 149 konstatuojamojoje dalyje nurodytos investicijos buvo per mažos, palyginti su laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje nurodytais Sąjungos pramonės gamybos pajėgumais. Pagrįsdama šį teiginį šalis teigė žinanti, kad vienas Sąjungos gamintojas kur kas daugiau investavo į pajėgumų didinimą. Todėl atitinkama šalis padarė išvadą, kad nustatyti Sąjungos pramonės gamybos pajėgumai greičiausiai buvo pervertinti. Pažymima, kad šis teiginys nebuvo pagrįstas įrodymais, ypač dėl susijusio Sąjungos gamintojo investicijų. Priešingai, laikinajame reglamente nurodyti investicijų rodikliai buvo pagrįsti atrinktų Sąjungos gamintojų pateikta faktine ir patikrinta informacija. Reikėtų pažymėti, kad šis teiginys taip pat pagrįstas atrinktų Sąjungos gamintojų visų investicijų ir visos Sąjungos pramonės turimų visų gamybos pajėgumų palyginimu, o tai negali būti laikoma tinkamu palyginimo pagrindu, kadangi atsižvelgta į ne visas visos Sąjungos pramonės investicijas. Todėl šį argumentą reikėjo atmesti.
(215)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl pelningumo, grynųjų pinigų srauto, investicijų ir investicijų grąžos bei pajėgumo padidinti kapitalą negauta, laikinojo reglamento 144-152 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.4. Išvados
(216)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikinojo reglamento 153-158 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados, t. y. kad Sąjungos pramonei buvo padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje, patvirtinamos.
E. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. Įžanga
(217)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad atliekant priežastinio ryšio analizę žalingas importo dempingo kaina poveikis ir kitų žinomų veiksnių, kurie tuo pačiu metu daro žalą Sąjungos pramonei, poveikis nebuvo atsieti, išskirti ir kiekybiškai įvertinti. Be to, teigta, kad Komisija neatliko kolektyvinės tų kitų žinomų veiksnių analizės.
(218)
Atsakant į šį teiginį reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad pagal nustatytą praktiką Komisija pirmiausia išnagrinėjo, ar yra priežastinis importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos žalos ryšys, o po to tyrė, ar priežastinis Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ir importo dempingo kaina ryšys nutrūko dėl kitų žinomų veiksnių. Atliekant šią analizę kitų žinomų veiksnių poveikis Sąjungos pramonės padėčiai buvo įvertintas, išskirtas ir atsietas nuo žalingo importo dempingo kaina poveikio, siekiant užtikrinti, kad dėl šių veiksnių padaryta žala nebūtų priskirta importui dempingo kaina. Buvo nustatyta, kad nė vieno iš jų poveikis, jei jis buvo daromas, nebuvo toks reikšmingas pramonės padėčiai, kad juo remiantis būtų galima paneigti faktą, kad įvertinta materialinė žala turi būti susieta su importu dempingo kaina. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(219)
Po galutinio faktų atskleidimo keletas suinteresuotųjų šalių pakartojo pirmiau išdėstytus argumentus. Šiuo atžvilgiu teigta, kad Komisija turėtų aiškiai nustatyti ir pagrįstai bei tinkamai paaiškinti, kad žala, kuri padaryta ne dėl importo dempingo kainomis, o dėl kitų veiksnių, šiam importui nepriskiriama.
(220)
Šiame tyrime išnagrinėjus visus faktus padaryta išvada, kad importas dempingo kaina, vertinant jį atskirai, padarė materialinę žalą Sąjungos pramonei. Šiuo atžvilgiu buvo neįmanoma kiekybiškai įvertinti kitų žinomų veiksnių poveikio, todėl buvo atliktas kokybinis vertinimas, kaip nustatyta laikinojo reglamento 164-222 konstatuojamosiose dalyse. Galiausiai buvo patvirtinta, kad materialinė žala Sąjungos pramonei buvo padaryta dėl importo dempingo kaina. Iš tiesų kitų veiksnių poveikis Sąjungos pramonės neigiamai raidai buvo laikomas ribotu. Reikėtų pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 ir 7 dalis nenustatyta privaloma priskyrimo ir nepriskyrimo analizių, kurias reikėtų atlikti, forma. Priešingai, pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 ir 7 dalis šios analizės turi būti atliekamos taip, kad būtų galima atsieti ir išskirti žalingą importo dempingo kaina poveikį nuo kitų veiksnių sukelto žalingo poveikio. Atlikus tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad priežastinis importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ryšys nutrūko dėl visų kitų žinomų veiksnių, kurie visi kartu ar pavieniui galėjo padidinti daromą žalą. Atsižvelgiant į pirmiau nurodytą analizę patvirtinta, kad kiti žinomi veiksniai nebuvo tokio pobūdžio, kad jais remiantis būtų galima paneigti išvadą, kad Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala turi būti susieta su importu dempingo kaina. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(221)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys nesutiko su laikinojo reglamento 160 konstatuojamojoje dalyje pateikta išvada. Jos pakartojo, kad tiriamojo produkto rinkos sąlygos valstybėse narėse skyrėsi ir kad dėl to priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienai valstybei narei atskirai. Be to, šios šalys teigė, kad nacionalinės paramos sistemos, saulės šviesos kiekis ir elektros energijos kainos (įskaitant reguliavimo mokesčius) valstybėse narėse skiriasi, be to, kiekvieną rinką sudaro skirtingi rinkos segmentai (gyventojams skirti įrenginiai, kurių galia neviršija 40 kW, komerciniai ir pramoniniai įrenginiai, kurių galia 40 kW-1 MW ir paslaugoms teikti skirti įrenginiai, kurių galia 1 MW-10 MW). Todėl jie teigė, kad atskira priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienos valstybės narės atžvilgiu bei didelio masto segmento ir gyventojų rinkos segmentų atžvilgiu.
(222)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo savo teiginį, kad priežastinio ryšio analizė turėtų būti atliekama kiekvienos valstybės narės atžvilgiu, tačiau nepateikė papildomų argumentų ar naujų įrodymų šiuo klausimu.
(223)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad pardavimo ir importo kainos visoje Sąjungoje yra panašios. Todėl galima laikyti, kad tiriamojo produkto rinka iš tiesų yra viena. Atlikus tyrimą taip pat nenustatyta, kad kiekvienos valstybės narės ar regiono gamintojų veikla buvo sutelkta šioje konkrečioje rinkoje, arba kad importas dempingo kaina buvo daugiausia vykdomas vienoje valstybėje narėje ar regione. Be to, nė viena suinteresuotoji šalis netvirtino, kad dempingas ir žala turėtų būti išnagrinėti kiekvienos valstybės narės atžvilgiu, nors tai būtų būtina išankstinė sąlyga siekiant atlikti atskirą kiekvienos valstybės narės priežastinio ryšio analizę. Atlikus tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad tai būtų buvęs tinkamas požiūris, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos lygmeniu nagrinėjamojo produkto kainos visoje Sąjungoje buvo panašios. Be to, pažymima, kad saulės šviesos kiekis skirtinguose tų pačių valstybių narių regionuose gali skirtis, pvz., Pietų Prancūzijoje saulės šviesos yra daugiau nei Šiaurės Prancūzijoje, arba skirtinguose tų pačių valstybių narių regionuose paramos sistemos gali skirtis (pvz., Belgijoje), todėl šių veiksnių poveikis paklausai skirtinguose tos pačios valstybės narės regionuose gali būti nevienodas. Tačiau remiantis kiekvienos valstybės narės ir (arba) regiono reglamentavimo sistemų ir sąlygų, kaip antai saulės šviesos kiekis, skirtumais negalima pagrįsti būtinybės atlikti atskirą priežastinio ryšio analizę, taigi ir atskiros žalos ir dempingo analizę. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
(224)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad nors kiti veiksniai irgi yra svarbūs, pagrindinis veiksnys nustatant paklausą yra nacionalinės paramos sistemos. Ta pati šalis taip pat nesutiko, kad kai kuriose vietovėse saulės energijos pagaminimo sąnaudos jau yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos, ir teigė, kad po TL modulių kainos augo, o elektros energijos kainos mažėjo. Taip pat tvirtinta, kad bet kokiu atveju, bent jau tam tikrose valstybėse narėse, dėl reglamentavimo, ekonominių ir techninių sąlygų nėra galimybės prisijungti prie tinklo, todėl toms valstybėms narėms buvo neaktualu, ar saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Tačiau ši šalis nepateikė jokių šiuos teiginius patvirtinančių įrodymų. Bet kokiu atveju pirmiau minėti argumentai patvirtina, kad su nacionalinėmis paramos sistemomis susijusi padėtis ir tai, ar saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos, skirtingose valstybėse narėse gali šiek tiek skirtis. Tačiau nepateikta jokios atitinkamo pobūdžio informacijos, kuria remiantis būtų galima pagrįsti būtinybę atlikti atskirą analizę kiekvienos valstybės narės atžvilgiu.
(225)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis pakartojo savo teiginį ir pateikė informacijos, iš kurios tariamai matyti skirtingos rinkos sąlygos pagal valstybes nares ir segmentus. Tačiau pateiktos informacijos negalima laikyti įtikinama, nes tai buvo PowerPoint formato pateiktis be jokių patvirtinančių įrodymų, todėl ja nebuvo galima remtis siekiant pagrįsti būtinybę atlikti atskirą analizę kiekvienos valstybės narės atžvilgiu. Todėl šios šalies teiginys buvo atmestas.
(226)
Tuo remiantis buvo padaryta išvada, kad atskira priežastinio ryšio analizė kiekvienos valstybės narės ir (arba) regiono bei segmento atžvilgiu neatitiktų tikros padėties rinkoje. Kadangi jokių kitų pastabų šiuo atžvilgiu negauta, laikinojo reglamento 159 ir 160 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
(227)
Kinijos vyriausybė teigė, kad Komisija nenuosekliai atliko priežastinio ryšio analizę, kadangi žalos analizė buvo atskirai atlikta tiek modulių, tiek elementų atžvilgiu, o atliekant priežastinio ryšio analizę į produktų rūšis neatsižvelgta. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad nors žalos rodikliai nurodomi atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl priežastinio ryšio analizė atlikta remiantis šiuo pagrindu. Todėl teiginys atmestas.
2. Importo dempingo kaina poveikis
(228)
Viena suinteresuotoji šalis nesutiko, kad tarp nagrinėjamojo produkto importo iš KLR dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos buvo pakankamai sąsajų. Tvirtinta, kad tai būtų galima pagrįsti, viena vertus, tuo, kad 2009-2010 m. su elementais susijęs Sąjungos pramonės pelno dydis gerokai padidėjo (nuo nuostolingo lygio iki 12 % pelno), o importo iš Kinijos kaina buvo 36 % mažesnė nei Sąjungos pramonės kainos ir jo rinkos dalis per tą patį laikotarpį padidėjo dvigubai. Kita vertus, 2010-2011 m. Kinijos importo rinkos dalis padidėjo tik 6 procentiniais rinkos, nors suvartojimas tuo pačiu laikotarpiu padidėjo daug labiau, o Sąjungos pramonė patyrė 36 % nuostolius. Ši šalis taip pat teigė, kad per TL elementų importas iš kitų trečiųjų šalių buvo vykdomas tokiomis pačiomis kainomis kaip Kinijos importas, tačiau jų rinkos dalis padidėjo, nes Sąjungos pramonės rinkos dalis atitinkamai sumažėjo.
(229)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu visų rūšių produktų Kinijos rinkos dalis nuolat didėjo (modulių ir elementų rinkos dalys atitinkamai po 17 procentinių punktų). Modulių importas iš KLR dempingo kaina padidėjo daugiau nei 300 %, o elementų - 482 %. Tuo pat metu gerokai ir nuolat mažėjo Kinijos importo kainos (per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių importo kainos sumažėjo 64 %, o elementų - 42 %), o per TL Sąjungos pramonės kainos dėl to buvo priverstinai labai mažinamos. Tuo pat metu per nagrinėjamąjį laikotarpį Sąjungos pramonė prarado rinkos dalį, ir kaip nustatyta laikinojo reglamento 153 ir 154 konstatuojamosiose dalyse, visų pagrindinių žalos rodiklių tendencija buvo neigiama. Todėl patvirtinama, kad importas dempingo kaina akivaizdžiai išaugo tuo pačiu metu, kai Sąjungos pramonė prarado rinkos dalį.
(230)
Kaip nustatyta 1aikinojo reglamento 161 ir 162 konstatuojamosiose dalyse, tokia sąsaja laiko atžvilgiu buvo nustatyta atskirai visų rūšių produktui. Be to, analizės, kurią atliekant nagrinėtas importo poveikis Sąjungos pramonės pelno dydžiui atskirai kiekvienais nagrinėjamojo laikotarpio metais, rezultatai nebuvo reikšmingi, nes dempingo ir materialinės žalos bei jų priežastinio ryšio nereikia atskirai nustatyti kiekvieniems metams. Importo dempingo kaina ir materialinės žalos sąsaja pakankamai įrodyta išnagrinėjus pokyčius per visą nagrinėjamąjį laikotarpį.
(231)
Taip pat pažymima, kad Sąjungos pramonės pelningumas yra vienas iš veiksnių, minimų pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje, kurį reikėtų ištirti nagrinėjant importo dempingo kaina poveikį Sąjungos pramonės padėčiai. Vien tai, kad Sąjungos pramonės veikla tam tikrais metais buvo pelninga, nebūtinai reiškia, kad jai nepadaryta jokios materialinės žalos. Be to, siekiant nustatyti žalos ir importo dempingo kaina priežastinį ryšį Sąjungos pramonės rinkos dalies praradimas nebūtinai turi tiksliai sutapti su importo dempingo kaina rinkos dalies padidėjimu. Galiausiai buvo išnagrinėti ir laikinojo reglamento 164-224 konstatuojamosiose dalyse atskirai aptarti kiti veiksniai (pvz., importas iš kitų trečiųjų šalių arba suvartojimo raida), kurie būtų galėję turėti poveikio žalingai Sąjungos pramonės padėčiai.
(232)
Tai, kad importas dempingo kaina, dėl kurio buvo priverstinai mažintos Sąjungos pramonės kainos, labai išaugo tuo pačiu metu, kai labai pablogėjo Sąjungos pramonės padėtis, šiuo atveju yra akivaizdus priežastinio ryšio rodiklis, kaip nustatyta laikinojo reglamento 161-163 konstatuojamosiose dalyse. Todėl tvirtinimai, kad importas dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala yra nesusiję, buvo atmesti.
(233)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis toliau nesutiko su priežastinio ryšio analize, kadangi Sąjungos pramonės pelningumas analizuotas ne tam tikrų metų (ypač 2010 m.), o viso nagrinėjamojo laikotarpio atžvilgiu.
(234)
Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad išskiriant vienus konkrečius nagrinėjamojo laikotarpio metus ir neatsižvelgiant nei į Sąjungos pramonės raidą per visą nagrinėjamąjį laikotarpį, nei į jos sąsajas su importo dempingo kaina raida, negalima padaryti pagrįstų išvadų dėl priežastinio ryšio. Iš tokios analizės galima susidaryti tik dalinį vaizdą, todėl ja remiantis negalima daryti patikimų išvadų. Taigi pelningumo lygis, kuris taip pat nulėmė kitus 2010 m. Sąjungos pramonės finansinius rodiklius, išaugo dėl staigaus Sąjungos suvartojimo padidėjimo - tai lėmė labai palankios paramos sistemos, dėl kurių Sąjungos pramonės pardavimas pasiekė aukščiausią lygį tais metais, nors tai buvo tik laikino pobūdžio pagerėjimas, kurio šio tipo pramonė bet kokiu atveju nebūtų galėjusi išlaikyti. Todėl šį argumentą teko atmesti.
(235)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl importo dempingo kaina poveikio negauta, laikinojo reglamento 159-163 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
3. Kitų veiksnių poveikis
3.1. Importas iš kitų trečiųjų šalių
(236)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios suinteresuotosios šalys pateikė pastabų dėl išvadų, susijusių su importu iš kitų trečiųjų šalių, ir po galutinio faktų atskleidimo jas vėl pakartojo. Tačiau šios šalys nepateikė jokios naujos informacijos ar patvirtinančių įrodymų, dėl kurių būtų reikėję pakeisti susijusias preliminarias išvadas.
(237)
Tos šalys ypač pabrėžė elementų importo iš Taivano apimties klausimą. Tačiau visa nagrinėjamojo produkto importo iš Taivano (1 132 MW) apimtis sudaro tik labai nedidelę (mažiau nei 5 %) bendro Sąjungos suvartojimo (21 559 MW) dalį, palyginti su importu iš KLR (15 005 MW). Todėl dėl importo iš Taivano daroma žala Sąjungos pramonei buvo labai nedidelė, jei ji iš viso buvo daroma, ir dėl to priežastinis ryšys nenutrūko.
(238)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl importo iš trečiųjų šalių negauta, laikinojo reglamento 164-167 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3.2. Sąjungos suvartojimo raida
(239)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Komisija neatliko suvartojimo raidos poveikio analizės. Šiuo atžvilgiu teigta, kad importas iš KLR nepatenkino viso padidėjusio suvartojimo ir kad, nors 2009-2010 m. Sąjungos pramonė prarado modulių rinkos dalį, jos pelningumas per tą patį laikotarpį vis tiek padidėjo. Be to, tvirtinta, kad 2009 m., kai elementų importui iš KLR teko tik 8 % rinkos dalis, Sąjungos pramonė vis tiek patyrė 8 % nuostolių.
(240)
Kaip minėta laikinojo reglamento 168 konstatuojamojoje dalyje, nepaisant sumažėjusio Sąjungos suvartojimo per TL, importo iš KLR dempingo kaina rinkos dalis išliko tokia pati (modulių atveju) arba padidėjo (elementų atveju), dėl to nagrinėjamuoju laikotarpiu buvo daroma žala Sąjungos pramonei. Todėl negalima daryti išvados, kad suvartojimas sumažėjo tiek, kad nutrūktų importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys. Be to, atlikus tyrimą paaiškėjo, kad mažėjantis suvartojimas per TL nebūtų galėjęs daryti poveikio žalingai Sąjungos pramonės padėčiai, nes Sąjungos pramonės pajėgumai bet kokiu atveju buvo daug mažesni nei suvartojimo lygis. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(241)
Kita suinteresuotoji šalis nesutiko, kad paklausa Sąjungoje išliks net ir tuo atveju, jei nebebus taikomos nacionalinės paramos sistemos. Ši šalis teigė, kad paklausa ir paramos sistemos yra susijusios ir nebetaikant šių sistemų fotovoltinių produktų sektoriaus projektai nebebūtų pelningi, todėl saulės baterijų plokščių paklausa išnyktų.
(242)
Kaip minėta laikinojo reglamento 169 konstatuojamojoje dalyje, atliekant tyrimą nustatyti tam tikri rodikliai, kad netgi netaikant paramos sistemų paklausa Sąjungoje vis tiek egzistavo ir egzistuos. Susijusios šalys nepateikė jokių šias išvadas paneigiančių įrodymų. Kadangi šiuo klausimu naujos informacijos negauta, laikinojo reglamento 169 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados patvirtinamos, o tvirtinimai šiuo klausimu buvo atmesti.
(243)
Po galutinio faktų atskleidimo Kinijos vyriausybė teigė, kad faktas, jog Sąjungos pramonės pajėgumai bet kokiu atveju neatitiko Sąjungos paklausos, yra nesvarbus, nes Sąjungos pramonės modulių pardavimo apimtis sumažėjo atitinkamai sumažėjus suvartojimui, ir pakartojo, kad suvartojimo sumažėjimas nuo 2011 m. iki TL padarė materialinę žalą Sąjungos pramonei. Nors nuo 2011 m. iki TL Sąjungos suvartojimas ir modulių pardavimo apimtis iš tiesų sumažėjo panašiai, tai turėtų būti vertinama atsižvelgiant į tai, kaip kito Kinijos dempingo kainos, dėl kurių priverstinai labai mažintos Sąjungos pramonės kainos, todėl Sąjungos pramonė buvo priversta parduoti nuostolingai. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, kaip minėta laikinojo reglamento 111 konstatuojamojoje dalyje, mažėjant suvartojimui importo iš KLR dempingo kaina rinkos dalis išliko tokia pati (modulių atveju) arba padidėjo (elementų atveju). Tuo pačiu metu Kinijos importo kainos labai sumažėjo ir todėl priverstinai labai sumažintos Sąjungos pramonės pardavimo kainos. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(244)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos suvartojimo raidos negauta, laikinojo reglamento 168 ir 169 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3.3. Supirkimo tarifai - pagrindinis paramos sistemų pavyzdys
(245)
Po pirminio faktų atskleidimo kelios šalys pakartojo, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl supirkimo tarifų pokyčių. Jos teigė, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių buvo daromas didelis spaudimas mažinti kainas, taigi ir Sąjungos pramonės pelningumą. Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad išnagrinėtas tik supirkimo kainų pokyčių poveikis paklausai, nors taip pat būtų reikėję išnagrinėti ir poveikį kainoms. Tuo pačiu klausimu kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad jau 2010 m. dauguma valstybių narių iš esmės sumažino supirkimo tarifus ir taip darė spaudimą mažinti modulių kainas.
(246)
Dėl šio teiginio reikėtų pažymėti, kad valstybės narės supirkimo tarifus sumažino nevienodu laiku ir skirtingu greičiu, todėl bendrai apibūdinti visos Sąjungos padėtį yra gana sunku. Neatsižvelgiant į tai, kada labai sumažintas supirkimo tarifų dydis, didelio Sąjungos kainų ir pelningumo sumažėjimo per nagrinėjamąjį laikotarpį negalima paaiškinti vien tik ar daugiausia supirkimo tarifų sumažinimu. Pirma, remiantis surinkta informacija apie Vokietiją ir Italiją, kurios 2011 m. kartu sudarė apie 75 % Sąjungos rinkos, vidutinės pardavimo kainos sumažėjo labiau, nei per TL sumažėjo supirkimo tarifų dydis. Antra, iš surinktų įrodymų matyti, kad kai kuriose šalyse, kaip antai Italijoje, net ir nustačius labai palankius supirkimo tarifus, Sąjungos pramonė turėjo labai sumažinti savo kainas. Galiausiai, Sąjungos gamintojai per TL turėjo parduoti už mažesnes nei jų gamybos sąnaudos kainas daugiausia todėl, kad eksportuojantys Kinijos gamintojai turėjo 80 % Sąjungos rinkos, taigi jie galėjo daryti poveikį kainų nustatymo mechanizmui.
(247)
Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad iki 2011 m. investicijos į saulės energiją buvo labai patrauklios dėl didelių supirkimo tarifų ir sumažėjusių Sąjungos modulių kainų, nes investuotojai gaudavo labai didelę investicijų grąžą. Todėl buvo daug investuojama ir tai lėmė didelę saulės baterijų plokščių paklausą. Dėl padidėjusios paklausos supirkimo tarifai labai išaugo ir dauguma valstybių narių, siekdamos išvengti, inter alia, elektros energijos sąnaudų padidėjimo, sumažino galiojančius supirkimo tarifus. Tai rodo, kad kainos taip pat galėjo sumažėti dėl sumažintų supirkimo tarifų, o ne atvirkščiai.
(248)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis tvirtino, kad 246 konstatuojamoji dalis, kurioje teigiama, kad paklausos poreikį visoje Sąjungoje įvertinti sudėtinga, prieštarauja 223 konstatuojamajai daliai, kurioje išdėstyta, kad atliekant priežastinio ryšio analizę pagal valstybes nares gauti rezultatai nebūtų reikšmingi. Šiuo atžvilgiu paaiškinama, kad 246 konstatuojamojoje dalyje minint vertinimą kalbama apie tai, kad sunku bendrai apibūdinti supirkimo tarifų pokyčius visos Sąjungos atžvilgiu, o ne Sąjungos paklausą, kaip teigia suinteresuotoji šalis. Todėl tai reiškia, kad šios dvi konstatuojamosios dalys viena kitai neprieštarauja, todėl argumentas buvo atmestas.
(249)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis teigė, kad netgi nustačius didelius supirkimo tarifus, modulių kaina gali labai sumažėti dėl technologijų plėtros, masto ekonomijos, sumažėjusių sąnaudų ir didėjančių pasaulinių gamybos pajėgumų. Dėl šio teiginio pažymima, kad iš surinktų įrodymų matyti, kad net tais atvejais, kai supirkimo tarifai buvo dideli, Italijos gamintojai turėjo taip sumažinti savo kainas, kad jos tapo mažesnės už gamybos sąnaudas. Nors minėti veiksniai iš tiesų galėjo padaryti poveikį vidutinėms sąnaudoms, jais negalima paaiškinti, kodėl Sąjungos gamintojai turėjo taip sumažinti savo kainas, kad jos tapo mažesnės už jų gamybos sąnaudas. Taigi daroma išvada, kad kainos tapo visiškai nestabilios daugiausia dėl importo iš KLR dempingo kaina, todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
(250)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad 247 konstatuojamojoje dalyje padaryta išvada, kad supirkimo tarifai taip pat galėjo būti sumažinti dėl mažėjančių kainų, o ne atvirkščiai, nėra pagrįsta jokiais įrodymais.
(251)
Pažymima, kad 247 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados padarytos remiantis atliekant tyrimą turėta informacija, o aprašytas scenarijus iš tiesų laikytas pagrįstu atsižvelgiant į šios konkrečios rinkos aplinkybes. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(252)
Po galutinio faktų atskleidimo viena šalis pakartojo, kad ji nesutiko su išvada, kad spaudimas mažinti kainas Sąjungos gamintojams daugiausia buvo daromas dėl importo dempingo kainomis, ir tvirtino, kad, priešingai, Sąjungos gamintojai buvo priversti mažinti savo kainas dėl sumažintų supirkimo tarifų. Ta pati šalis pakartojo, kad sumažinus supirkimo tarifus fotovoltinių sistemų kainos sumažėjo tiek pat, kiek supirkimo tarifai, todėl projektų vystytojų išlaidos nepadidėjo, o tai galiausiai lėmė Sąjungos gamintojų kainoms daromą spaudimą.
(253)
Kadangi nepateikta jokių šiuos teiginius pagrindžiančių įrodymų, Komisija patvirtino savo analizę ir išvadas, išdėstytas 246-247 konstatuojamosiose dalyse.
(254)
Ta pati šalis teigė, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių rinkoms yra daromas poveikis ir pateikė informacijos apie fotovoltinių įrenginių Jungtinėje Karalystėje 2012 ir 2013 m. skaičių. Šios šalies pateikta informacija buvo Jungtinės Karalystės vyriausybės leidinys, kuris rėmėsi savaitiniais registracijos Jungtinės Karalystės centriniame supirkimo tarifų registre (Central FiT Register (CFR)) duomenimis. Pažymima, kad ši informacija daugiausia susijusi su į TL nepatenkančiu laikotarpiu ir tik su viena valstybe nare, o atliekant šį tyrimą atsižvelgta į visos Sąjungos rinkos padėtį. Bet kokiu atveju neginčijama, kad supirkimo tarifų dydžiai daro poveikį paklausai, kadangi investicijų vietovėse, kuriose yra mažiau saulės šviesos, pelningumas priklauso nuo supirkimo tarifų dydžių. Tačiau tam, kad įrodytų, jog dėl TL nustatytų supirkimo tarifų dydžių padaryta žala, suinteresuotosios šalys būtų turėjusios įrodyti, kad Sąjungos gamintojų kainų padidėjimas iki nežalingo lygio būtų reiškęs, kad Sąjungos gamintojai nebūtų galėję parduoti nagrinėjamojo produkto, nes esant tokioms kainoms investicijos į fotovoltines sistemas nebūtų buvę įmanomos. Tokių įrodymų nepateikta. Todėl teiginys buvo atmestas.
(255)
Taigi argumentas, kad dėl sumažintų supirkimo tarifų nutrūko importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys, buvo atmestas.
(256)
Po pirminio faktų atskleidimo viena šalis pakartojo, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių investuotojams tapo nepatrauklu investuoti į saulės energiją, todėl sumažėjo produkto paklausa. Kita šalis tvirtino, kad laikinojo reglamento 173 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados, kad, nepaisant supirkimo tarifų sistemos sustabdymo, Ispanijoje toliau investuojama, buvo neteisingos.
(257)
Supirkimo tarifų poveikis paklausai išnagrinėtas laikinojo reglamento 173 konstatuojamojoje dalyje. Kadangi šiuo atžvilgiu nepateikta jokių naujų argumentų, minėtas teiginys, kad paklausa sumažėjo dėl supirkimo tarifų pokyčių, buvo atmestas. Dėl investicijų Ispanijoje paaiškinama, kad laikinojo reglamento 177 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados yra pagrįstos informacija, kuri buvo gauta atliekant tyrimą ir patikrinta atlikus tikrinimą vietoje. Kadangi susijusi šalis šiuo atžvilgiu nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, šis teiginys turėjo būti atmestas.
(258)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurios šalys teigė, kad atsižvelgiant į mažus supirkimo tarifus investicijos į fotovoltinių produktų sektoriaus projektus buvo ekonomiškai perspektyvios tik naudojant pigesnes iš KLR importuotas saulės baterijų plokštes. Todėl teigta, kad sumažinus supirkimo tarifus padaryta materialinė žala Sąjungos pramonei. Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad supirkimo tarifų dydis turi įtakos modulių kainų nustatymo mechanizmui.
(259)
Reikėtų pažymėti, kad modulio sąnaudos, kurioms esant projektas dar būtų ekonomiškai perspektyvus, įvairiose valstybėse narėse arba regionuose yra skirtingos ir priklauso nuo daug veiksnių, kaip antai supirkimo tarifų, kitų reguliavimo paskatų, saulės šviesos kiekio, įprastos elektros energijos kainų ir kt.
(260)
Be to, atlikus tyrimą paaiškėjo, kad dabartiniai įrenginiai vis mažiau priklauso nuo supirkimo tarifų, kadangi keliuose Europos regionuose, kaip antai didelėje Italijos dalyje, Ispanijoje, Portugalijoje, Pietų Prancūzijoje ir Graikijoje, tam tikrų rūšių įrenginių saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos.
(261)
Tuo remiantis teiginiai šiuo klausimu buvo atmesti.
(262)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Komisija netyrė, ar Sąjungos pramonė nenumatė, kad valstybės paramos sistemos bus staiga panaikintos arba sumažintos. Jokių šį teiginį pagrindžiančių argumentų nepateikta. Tačiau reikėtų pažymėti, kad remiantis surinktais įrodymais nėra informacijos, iš kurios būtų galima matyti, kad Sąjungos pramonė netinkamai reagavo į rinkos ženklus (t. y. suvartojimo raidą) ir kitą turimą informaciją (t. y. paramos sistemų sumažinimą). Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(263)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad sumažinus supirkimo tarifus Sąjungos pramonės pardavimas sumažėjo, nes investicijos būtų buvusios perspektyvios tik pigesnėmis Kinijos kainomis. Iš surinktų įrodymų iš tiesų matyti, kad Sąjungos pramonės pardavimas per TL tik šiek tiek sumažėjo, priešingai nei būtų galima tikėtis, jei fotovoltinių produktų sektoriaus projektai būtų buvę perspektyvūs tik naudojant modulius iš Kinijos. Atvirkščiai, Sąjungos pramonės modulių pardavimas didėjo iki 2011 m., o per TL šiek tiek sumažėjo, taip pat kaip suvartojimas. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(264)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad laikinojo reglamento 174 ir 175 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados, kad dėl supirkimo tarifų pokyčių priežastinis ryšys nenutrūko, neturi nei faktinio, nei teisinio pagrindo ir neatitinka pagrindinio reglamento 3 straipsnio 7 dalies, nes Komisija neįvertino žalos, kuri padaryta sumažinus supirkimo tarifus, lygio, ir kadangi ji manė, kad vienintelė priežastis, dėl kurios labai sumažėjo Sąjungos pramonės kaina, buvo importas iš Kinijos dempingo kaina. Ta pati šalis teigė, kad modulių, elementų ir plokštelių kainos sumažėjo ne dėl importo iš Kinijos daromo spaudimo, o tai buvo pasaulinio masto reiškinys.
(265)
Dėl tvirtinimo, kad Komisija neatliko žalos, kuri padaryta sumažinus supirkimo tarifus, lygio tyrimo, daroma nuoroda į laikinojo reglamento 174, 175 ir 182 konstatuojamąsias dalis ir šio reglamento 245-263 konstatuojamąsias dalis, kuriose Komisija nusprendė, kad nei sumažėjusi paklausa, nei supirkimo tarifų poveikis Sąjungos kainoms nebuvo tokio masto, kad dėl jų būtų galėjęs nutrūkti Sąjungos pramonei padarytos žalos ir importo iš KLR dempingo kaina priežastinis ryšys, neatsižvelgiant į tai, ar ir jei taip, kokiu mastu, šiuos veiksnius galėjo nulemti supirkimo tarifų sumažinimas. Todėl teiginys, kad Komisijos išvados nepatvirtintos faktais, buvo atmestas. Dėl teiginio, kad modulių ir elementų kainų sumažėjimas buvo visuotinis reiškinys, daroma nuoroda į laikinojo reglamento 164-167 konstatuojamąsias dalis, kuriose įvertintos importo iš kitų šalių, išskyrus KLR, į Sąjungą apimtys ir kainos. Nors modulių ir elementų kainos iš tiesų mažėjo visame pasaulyje, dėl importo iš KLR dempingo kaina ši tendencija dar labiau pablogėjo ir pasiekė nuostolingą lygį. Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, šis teiginys buvo atmestas.
3.4. Kita Sąjungos pramonei teikiama finansinė parama
(266)
Kadangi jokių pastabų dėl kitų Sąjungos pramonei teikiamos finansinės paramos sistemų negauta, laikinojo reglamento 184 ir 185 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3.5. Pajėgumų perteklius
(267)
Viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad materialinė žala padaryta dėl pajėgumų pertekliaus visame pasaulyje ir Sąjungos rinkoje, o ne dėl importo iš KLR. Šiuo atžvilgiu teigta, kad Sąjungos pramonė per daug padidino savo pajėgumus, kaip matyti iš mažo pajėgumų naudojimo koeficiento, todėl buvo daroma žala sau. Tariamas pajėgumų pertekliaus Sąjungoje ir visame pasaulyje poveikis jau išnagrinėtas laikinojo reglamento 185-190 konstatuojamosiose dalyse, todėl nepateikus jokios naujos informacijos šis tvirtinimas turėjo būti atmestas.
(268)
Kita suinteresuotoji šalis tvirtino, kad pajėgumų perteklius nulėmė kainų racionalizavimą. Šiuo atžvilgiu reikėtų pabrėžti, kad, viena vertus, dėl pajėgumų pertekliaus iš tiesų vyko varžybos mažinant Sąjungos pramonės kainas, kurios vidutiniškai mažėjo labiau nei gamybos sąnaudos. Kita vertus, kaip nustatyta laikinojo reglamento 186 konstatuojamojoje dalyje, Sąjungos pramonės pajėgumai padidėjo dėl rinkos pokyčių ir buvo laikomi pagrįstais. Be to, elementų gamybos pajėgumai padidėjo mažiau nei modulių. Susijusi šalis šiuo klausimu nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, todėl šie teiginiai turėjo būti atmesti.
(269)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad žala Sąjungos pramonei buvo padaryta dėl to, kad Sąjungos pramonė sutelkė dėmesį tik į specializuotas investicijas ir neskyrė reikiamų investicijų pajėgumams didinti ir sąnaudoms mažinti. Be to, šio teiginio nebuvo galima patvirtinti remiantis tyrimo išvadomis, iš kurių matyti, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį Sąjungos pramonė padidino savo gamybos pajėgumus ir veiksmingumą (laikinojo reglamento 124 ir 187 konstatuojamosios dalys). Todėl šis teiginys atmestas.
(270)
Be to, suinteresuotoji šalis teigė, kad Sąjungos pramonė padidino savo gamybos pajėgumus, nors pajėgumų naudojimo koeficientas jau buvo mažas, todėl buvo daroma žala sau. Šiam teiginiui pagrįsti palyginta atrinktų Sąjungos gamintojų investicijų tendencija ir visos Sąjungos pramonės pajėgumų naudojimo tendencija, tačiau tai nėra tinkamas palyginimo pagrindas. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė neišplėtė savo gamybos pajėgumų tiek, kad viršytų Sąjungos suvartojimo raidą, todėl šis argumentas buvo atmestas.
(271)
Iš surinktų įrodymų taip pat matyti, kad investuodama į naujus įrenginius Sąjungos pramonė galėjo sumažinti savo gamybos sąnaudas ir išlikti konkurencinga. Todėl šį argumentą reikėjo atmesti.
(272)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad laikinojo reglamento 189 konstatuojamosios dalies išvados prieštaravo laikinojo reglamento 124 ir 186 konstatuojamosiose dalyse pateiktoms išvadoms, tačiau nepateikė jokių papildomų paaiškinimų ir nenurodė tariamo prieštaravimo pobūdžio ar masto. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(273)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys nesutiko, kad Sąjungos pramonės pajėgumai buvo padidinti pagrįstai ir remiantis rinkos pokyčiais, visų pirma Sąjungos suvartojimo raida. Tačiau per nagrinėjamąjį laikotarpį modulių gamybos pajėgumai padidėjo 106 %, o Sąjungos suvartojimas padidėjo 221 %, t. y. daugiau nei dvigubai. Taip pat per nagrinėjamąjį laikotarpį elementų gamybos pajėgumai padidėjo 39 %, o Sąjungos suvartojimas padidėjo 87 %. Tai rodo, kad pajėgumai padidėjo gerokai mažiau nei suvartojimas, todėl tokio padidėjimo negalima laikyti netinkamu atsižvelgiant į tai, kad Sąjungoje niekuomet nebuvo pajėgumų pertekliaus. Be to, analizė, ar pajėgumų padidinimas buvo pagrįstas, neturėtų būti atliekama atskirai kiekvieniems metams, tačiau reikėtų atsižvelgti į viso nagrinėjamojo laikotarpio tendenciją. Padidinti pajėgumai paprastai pradės visapusiškai veikti tik praėjus tam tikram laikui po investicijų, todėl atlikus tik vienerių metų analizę gali būti gauti tikrovės neatitinkantys rezultatai. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(274)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos pramonės pajėgumų pertekliaus negauta, laikinojo reglamento 185-190 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
3.6. Žaliavų kainų poveikis
(275)
Kelios suinteresuotosios šalys pakartotinai teigė, kad dėl ilgalaikių sutarčių dėl žaliavų Sąjungos pramonė ar bent jos dalis negalėjo pasinaudoti per TL sumažėjusiomis polikristalinio silicio kainomis. Nurodydamos laikinojo reglamento 193 konstatuojamojoje dalyje pateiktas išvadas, kad Sąjungos pramonė turėjo galimybę iš naujo derėtis dėl savo ilgalaikių sutarčių su tiekėjais (įskaitant plokštelių gamintojus) ir todėl galėjo pasinaudoti mažesnėmis kainomis, šios šalys teigė, kad persvarsčius arba nutraukus ilgalaikes sutartis dėl polikristalinio silicio ir (arba) plokštelių buvo taikomos sankcijos. Pagrįsdamos šį argumentą šios šalys pateikė spaudos straipsnių, kuriuose pranešama, kad kai kuriems Sąjungos gamintojams grėsė bylinėjimasis arba jie nutraukė savo sutartis. Kai kurios šalys pateikė informacijos, kuria tariamai patvirtinama, kad dėl ilgalaikių sutarčių nebuvo galima iš naujo derėtis.
(276)
Polikristalinis silicis yra pagrindinė plokštelių gamintojų žaliava. Atlikus tyrimą nustatyta, kad polikristalinio silicio kainos išaugo 2008 m., kai jų didžiausia kaina siekė maždaug 500 USD/kg, tačiau 2009 m. vėl sumažėjo (2009 m. pabaigoje buvo maždaug 50-55 USD/kg), o 2010 m. ir 2011 m. pradžioje padidėjo tik šiek tiek. Per TL kainos labai sumažėjo ir siekė tik 30 USD/kg (JRC Mokslo ir politikos ataskaita, 2012 m. fotovoltinių produktų sektoriaus padėties ataskaita (JRC Scientific and Policy Report, PV Status Report 2012)). Reikėtų pažymėti, kad polikristalinio silicio kainų poveikis Sąjungos pramonei galėjo būti tik gana nedidelis, nes bet koks poveikis elementų ir modulių gamybos sąnaudoms būtų išsisklaidęs vertės grandinėje. Be to, pirmiau nurodytuose spaudos straipsniuose kalbama apie pokyčius po TL, kurie neturėjo poveikio susijusių Sąjungos gamintojų padėčiai per TL, todėl į juos negali būti atsižvelgta. Nustačius laikinąsias priemones šis klausimas buvo toliau svarstomas, todėl galima patvirtinti, kad Sąjungos pramonė iš tiesų galėjo iš naujo derėtis ne tik dėl ilgalaikėse sutartyse nustatytų kainų, bet ir dėl su šiomis ilgalaikėmis sutartimis susijusių sutartinių netesybų.
(277)
Viena iš minėtų suinteresuotųjų šalių toliau teigė, kad pakanka to, kad poveikis dėl ilgalaikių sutarčių būtų darytas tik kai kuriems Sąjungos gamintojams, ir kad visos Sąjungos pramonės padėtis yra nereikšminga. Ji teigė, kad didesnių sąnaudų poveikis nebūtinai turi būti vienodas visiems veiklos vykdytojams. Šiame argumente neatsižvelgiama į išvadą, kad apskritai Sąjungos pramonės vidutinės polikristalinio silicio kainos daugeliu atvejų nebuvo didesnės už rinkos arba momentines kainas, todėl klausimas, ar dėl didesnių sąnaudų poveikis darytas visiems ar tik keliems veiklos vykdytojams nelaikytas tinkamu. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(278)
Kita suinteresuotoji šalis paprašė, kad Komisija atsietų, išskirtų ir kiekybiškai įvertintų kiekvieno veiksnio, turinčio įtakos Sąjungos pramonės padėčiai, poveikį; visų pirma reikėtų atskirai įvertinti labai sumažėjusių polikristalinio silicio kainų poveikį. Šiuo atžvilgiu teigta, kad pardavimo kainos sumažėjo dėl sumažėjusių polikristalinio silicio kainų, o ne dėl importo iš Kinijos daromo spaudimo kainoms. Kalbant apie Sąjungos pramonę reikėtų pažymėti, kad vidutinės pardavimo kainos sumažėjo daug daugiau nei vidutinės gamybos sąnaudos, kurioms įtakos galėjo turėti sumažėjusios žaliavų kainos. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(279)
Po galutinio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo, kad sumažėjusių polikristalinio silicio kainų poveikis Sąjungos pramonės sąnaudoms nebuvo ribotas ar išsisklaidė vertės grandinėje, kaip nuspręsta atlikus tyrimą. Tačiau, kaip minėta 276 konstatuojamojoje dalyje, polikristalinis silicis yra pagrindinė plokštelių gamintojų žaliava, taigi nustatyta, kad bet koks poveikis elementų ar modulių gamybos sąnaudoms išsisklaidė vertės grandinėje. Suinteresuotosios šalys nepateikė jokių šią išvadą paneigiančių įrodymų. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį sumažėjusios polikristalinio silicio kainos atsispindėjo vidutinėse atrinktų Sąjungos gamintojų elementų ir modulių gamybos sąnaudose, kurios sumažėjo panašiai kaip polikristalinio silicio kainos. Viena suinteresuotoji šalis suabejojo tariamų sutartinių netesybų, kurias Sąjungos pramonė turėjo mokėti iš naujo derėdamasi dėl tiekėjų sutarčių, poveikiu. Šiuo atžvilgiu negalima atmesti galimybės, kad per nagrinėjamąjį laikotarpį tam tikri gamintojai galbūt turėjo mokėti netesybas dėl plokštelių tiekimo sutarčių nutraukimo.
Tačiau Komisija nerado jokių įrodymų, kad šios netesybos būtų galėjusios turėti įtakos visai Sąjungos pramonės padėčiai arba kad jos būtų buvusios tipiškos. Susijusi suinteresuotoji šalis tokių įrodymų taip pat nepateikė. Nors negalima visiškai atmesti galimybės, kad netesybos galėjo padaryti tam tikrą neigiamą poveikį tam tikriems Sąjungos gamintojams, bendras poveikis Sąjungos pramonei galėjo būti tik labai nedidelis, todėl importo dempingo kaina ir visai Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys dėl jo negalėjo nutrūkti. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
(280)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad tiriamojo produkto pardavimo kainos Sąjungoje iš dalies sumažėjo dėl sumažėjusių polikristalinio silicio kainų. Tačiau šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad atliekant tyrimą nustatyta, kad importas iš KLR buvo vykdomas dempingo kaina ir dėl jo buvo priverstinai labai mažinamos Sąjungos pramonės kainos. Todėl kainos sumažėjo labiau nei gamybos sąnaudos, kurių sumažėjimą galima paaiškinti sumažėjusiomis žaliavų kainomis. Jei kainos sumažėjo tik dėl sumažėjusių žaliavų kainų, Sąjungos pramonė nebūtų buvusi priversta mažinti savo pardavimo kainų tiek, kad šios taptų mažesnės už jos gamybos sąnaudas. Todėl šis teiginys turi būti atmestas.
(281)
Kita suinteresuotoji šalis pakartojo, kad vieno Sąjungos gamintojo bylinėjimasis po TL galėjo turėti įtakos bent jau šio Sąjungos gamintojo padėčiai dar per TL. Tačiau ši šalis nepaaiškino, kaip ir kokiu mastu toks įvykis, kuris įvyko po TL, būtų iš tiesų galėjęs turėti įtakos šio gamintojo padėčiai per TL. Be to, atlikus tyrimą nenustatyta jokių tokio poveikio įrodymų. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(282)
Be to, ta pati suinteresuotoji šalis suabejojo pirmiau išdėstytais rezultatais, kadangi tariamai nepateikta jokių įrodymų. Tačiau tyrimo išvados buvo pagrįstos faktais ir patvirtinamaisiais įrodymais, kurių nekonfidencialios versijos buvo pateiktos visoms suinteresuotosioms šalims susipažinti.
(283)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl žaliavų kainų poveikio negauta, laikinojo reglamento 191-194 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
3.7. Sau padaryta žala: automatizacijos, dydžio, masto ekonomijos, konsolidacijos, inovacijų, išlaidų veiksmingumo ir Sąjungos pramonės importo poveikis
(284)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo teiginį, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepakankamos Sąjungos pramonės masto ekonomijos. Pakartota, kad mažieji gamintojai šiuo požiūriu buvo nepalankioje padėtyje, palyginti su dideliais vertikaliai integruotais gamintojais, todėl mažųjų gamintojų patirta žala negali būti susieta su importu dempingo kaina. Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad gamybos proceso automatizacija yra brangi, todėl siekiant mažinti gamybos sąnaudas masto ekonomija yra dar svarbesnė.
(285)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė, net ir didesni ir vertikaliai integruoti Sąjungos gamintojai dėl importo dempingo kaina negalėjo visapusiškai pasinaudoti dideliais pajėgumų naudojimo koeficientais masto ekonomijai užtikrinti. Bet kokiu atveju per tyrimą nebuvo atskleista jokios sąsajos tarp dydžio, vertikalios integracijos ir didesnio pelningumo, nes dėl didelio importo dempingo kaina daromo spaudimo kainoms ši sąsaja buvo pakeista. Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad rinkoje, kurioje pajėgumų naudojimas buvo mažas, masto ekonomija tapo nebenaudinga, tai taip pat pasakytina apie Kinijos gamintojus. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(286)
Viena suinteresuotoji šalis taip pat teigė, kad investuotojai ir bankai nefinansuoja projektų, jei modulio gamintojas yra per mažas, nes stambūs gamintojai suteikia geresnes garantijas ir yra patrauklesni bankams. Kitaip tariant, investuotojai ir bankai nelinkę finansuoti su fotovoltinių produktų sektoriumi susijusių projektų, kuriuose naudojami Sąjungoje pagaminti moduliai. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad jei investuotojai ir bankai galbūt renkasi verčiau finansuoti Kinijos gamintojus, kurių gamybos pajėgumai yra didesni, taip yra dėl iškraipymo, kuris Sąjungos rinkoje atsirado dėl importo dempingo kaina. Kaip minėta 285 konstatuojamojoje dalyje gamybos linijų dydis yra nesvarbus, jei pajėgumų naudojimo koeficientas išlieka mažas. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(287)
Viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad Sąjungos pramonės sąnaudų struktūra buvo nepalanki, palyginti su Kinijos konkurentais, nes pastarųjų darbo, elektros energijos ir nusidėvėjimo sąnaudos buvo mažesnės, be to, jie turėjo naujausią įrangą. Tačiau suinteresuotoji šalis negalėjo pateikti naujos informacijos ar įrodymų, kuriais būtų galima paneigti šio tyrimo išvadas šiuo klausimu. Visų pirma, tvirtinimas, kad Kinijos gamintojai naudojo naujausią įrangą, aptartas laikinojo reglamento 203 konstatuojamojoje dalyje, kuriame teigiama, kad eksportuojantys KLR gamintojai neturėjo jokio lyginamojo pranašumo, ypač todėl, kad įrenginiai ir įranga buvo importuoti iš Europos Sąjungos. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(288)
Kita šalis tvirtino, kad Kinija turėjo lyginamąjį pranašumą polikristalinio silicio kainų ir masto ekonomijos atžvilgiu, o tai lėmė mažesnes įrenginių sąnaudas. Ši šalis šiuo atžvilgiu nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, kuriais būtų galima paneigti laikinojo reglamento 195, 196 ir 203 konstatuojamosiose dalyse padarytas išvadas. Todėl šios šalies tvirtinimas turėjo būti atmestas.
(289)
Primenama, kad, kaip nurodyta laikinojo reglamento 203 konstatuojamojoje dalyje ir taip pat minėta šio reglamento 287 konstatuojamojoje dalyje, eksportuojantys KLR gamintojai neturi jokio lyginamojo pranašumo naudotų žaliavų ir įrenginių atžvilgiu, nes jie daugiausia importuoti iš Sąjungos. Viena suinteresuotoji šalis nesutiko su šiomis išvadomis, tačiau nepateikė jokių įrodymų. Darbo ir pridėtinės sąnaudos, įskaitant nusidėvėjimo sąnaudas, sudarė vidutiniškai mažiau nei 10 % visų modulio sąnaudų per TL ir nelaikoma, kad jos būtų turėjusios didelio poveikio. Elektros energijos sąnaudos sudarė vidutiniškai mažiau nei 1 % visų modulio sąnaudų per TL ir nelaikoma, kad jos būtų turėjusios didelio poveikio. Be to, tvirtinimas, kad Kinija naudojo naujausią įrangą, buvo nepagrįstas.
(290)
Be to, viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad kai kurie Sąjungos gamintojai plokšteles, elementus ir (arba) modulius tiekė iš nagrinėjamosios šalies ir šiuos produktus Sąjungos rinkoje perpardavė kaip nuosavus. Ji paprašė dėl šių sandorių padarytos žalos nepriskirti importui dempingo kaina. Tačiau per tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonės nagrinėjamojo produkto importas pagal pobūdį buvo papildomas, o jo apimtis nedidelė, palyginti su visa Sąjungos gamybos apimtimi, todėl jo poveikis, jei jis būtų padarytas, būtų mažas ir todėl negalima laikyti, kad dėl jo nutrūktų importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
(291)
Vienas nesusijęs importuotojas tvirtino, kad laikinajame reglamente nepakankamai atsižvelgta į tai, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu padidėjo darbuotojų skaičius. Dėl šio teiginio pažymima, kad 2009-2011 m. užimtumas modulių atžvilgiu padidėjo, o per TL sumažėjo. Elementų atžvilgiu užimtumas didėjo iki 2010 m., 2011 m. sumažėjo, o per TL mažėjo dar labiau. Pabrėžiama, kad modulių atžvilgiu užimtumas kito panašiai kaip Sąjungos gamyba. Kadangi Kinijos importo rinkos dalis per visą laikotarpį padidėjo, elementų atžvilgiu Sąjungos pramonė negalėjo pasinaudoti didėjančiu suvartojimu taip, kaip tikėtasi. Todėl užimtumas 2011 m. ir per TL sumažėjo dėl bendrovių, kurios tapo nemokios arba nutraukė elementų gamybą.
(292)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepakankamos masto ekonomijos. Kaip jau paaiškinta šio reglamento 285 konstatuojamojoje dalyje ir laikinojo reglamento 195 ir 196 konstatuojamosiose dalyse, net pasaulinėje rinkoje masto ekonomija sumažėja, taigi ir tampa nebenaudinga, jei naudojimo koeficientas iš esmės yra mažas, nors visame pasaulyje pajėgumų perteklius buvo labai didelis. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(293)
Be to, ta pati šalis pabrėžė, kad žala Sąjungos pramonei padaryta todėl, kad Sąjungos pramonė nesugebėjo pasinaudoti jokiu su sąnaudomis susijusiu pranašumu. Ši šalis teigė, kad visų pirma taip buvo todėl, kad dauguma Sąjungos gamintojų buvo vertikaliai integruoti. Tačiau ši šalis nepateikė jokios papildomos informacijos apie tai, kokio masto neigiamą poveikį jų sąnaudų struktūrai galėjo padaryti tai, kad gamintojai yra vertikaliai integruoti. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(294)
Kadangi jokių kitų pastabų šiuo klausimu negauta, laikinojo reglamento 195-206 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3.8. Konkurencija su fotovoltiniais produktais plona plėvele ir kitomis fotovoltinėmis technologijomis
(295)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl konkurencijos su fotovoltiniais produktais plona plėvele ir kitomis fotovoltinėmis technologijomis, nes šios technologijos konkuravo su tiriamuoju produktu, ypač skirtu antžeminėms ir komercinėms ir (arba) pramoninėms stoge montuojamoms sistemoms, kurios sudaro didelę visos Sąjungos fotovoltinių produktų rinkos dalį.
(296)
Atlikus tyrimą paaiškėjo, kad, nors fotovoltiniai produktai plona plėvele yra pigesni nei tiriamasis produktas, jiems tenka tik ribota visos Sąjungos saulės energijos rinkos dalis, nes jų energijos konversijos naudingumo koeficientas yra gerokai žemesnis, be to, jų galios vatais atidavimas yra mažesnis nei modulių iš kristalinio silicio. Remiantis turima informacija produktų plona plėvele rinkos dalis buvo nedidelė, palyginti su visa Sąjungos saulės energijos rinka per TL. Todėl laikinojo reglamento 208 konstatuojamosios dalies išvados, kad nors produktai plona plėvele gali iš dalies konkuruoti su nagrinėjamuoju produktu, ši konkurencija laikoma nežymia, patvirtinamos. Dėl šių priežasčių argumentai šiuo klausimu turėjo būti atmesti.
(297)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad materialinė žala Sąjungos pramonei greičiausiai padaryta dėl konkurencijos su produktais plona plėvele. Šiuo atžvilgiu šalis teigė, kad Vokietijoje beveik per visą TL produktų plona plėvele rinkos dalis visoje saulės energijos rinkoje buvo gana didelė ir sumažėjo tik 2012 m. pradžioje.
(298)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad vidutinės produktų plona plėvele kainos iš tiesų buvo mažesnės nei vidutinės tiriamojo produkto kainos.
(299)
Tačiau, kaip nustatyta 296 konstatuojamojoje dalyje, produktų plona plėvele energijos konversijos naudingumo koeficientas yra gerokai žemesnis ir jų galios vatais atidavimas yra mažesnis nei modulių iš kristalinio silicio, todėl dėl konkurencijos tarp šių produktų, jei ji ir buvo, negalėjo būti daroma žala Sąjungos pramonei, kadangi kristalinio silicio moduliai yra pagrindinė technologija Sąjungos saulės energijos rinkoje. JRC 2012 m. fotovoltinių produktų sektoriaus padėties ataskaitoje teigiama, kad sumažėjus polikristalinio silicio kainoms produktų plona plėvele rinkos dalis per pastaruosius metus atiteko kristalinio silicio moduliams.
(300)
Kadangi jokių kitų pastabų šiuo atžvilgiu negauta, laikinojo reglamento 207-210 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
3.9. Finansų krizė ir jos poveikis galimybėms gauti finansavimą
(301)
Po pirminio faktų atskleidimo teigta, kad reikėtų atsieti ir išskirti finansų krizės ir jos padarinių žalingą poveikį galimybėms gauti finansavimą, be to, jo nereikėtų priskirti importui dempingo kaina.
(302)
Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į laikinojo reglamento 212 konstatuojamąją dalį, kurioje išnagrinėtas būtent finansų krizės ir ekonomikos nuosmukio poveikis Sąjungos pramonės padėčiai. Šioje konstatuojamojoje dalyje išsamiai pagrįsta išvada, kad dėl finansų krizės, nors ji ir turėjo poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, nenutrūko importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys. Suinteresuotosios šalys neužginčijo šio pagrindimo ir nepateikė jokios naujos informacijos ar įrodymų, kuriais būtų galima paneigti šioje konstatuojamojoje dalyje išdėstytas išvadas. Todėl teiginiai šiuo klausimu buvo atmesti.
(303)
Be to, tvirtinta, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl Sąjungos pramonės nesugebėjimo užtikrinti tinkamą finansavimą, ir kad Komisija turėtų ištirti, ar Sąjungos pramonė prašė finansavimo, kol jos veikla dar buvo pelninga. Atlikus tyrimą iš tiesų paaiškėjo, kad 2010 m., kai Sąjungos pramonės veikla vis dar buvo pelninga, investicijų lygis modulių ir elementų atžvilgiu išaugo atitinkamai 315 % ir 10 %, palyginti su 2009 m. Kadangi fotovoltinių produktų pramonė yra imli kapitalui, laikoma, kad Sąjungos pramonė nuolat ieško tinkamo finansavimo, siekdama didinti sąnaudų veiksmingumą ir konkuruoti su nesąžiningu importu dempingo kaina. Todėl daroma išvada, kad nepakankamos galimybės gauti finansavimą buvo dėl importo dempingo kaina iškreiptos padėties rezultatas, o ne priežastis. Todėl pirmiau pateiktas tvirtinimas buvo atmestas.
(304)
Po galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo, kad finansų krizės žalingą poveikį reikėtų atsieti bei išskirti ir jo nereikėtų priskirti importui dempingo kaina. Ši šalis nurodė viešą informaciją, pagal kurią bent vienas Sąjungos gamintojas manė, kad finansų krizė buvo pagrindinė jo žalingos padėties priežastis. Šio tyrimo išvados buvo pagrįstos konkrečiais bendrovių duomenimis, kuriais aprėpiama gerokai daugiau informacijos nei viešose konkrečių bendrovių ataskaitose. Todėl remiantis paminėta vieša ataskaita negalima paneigti laikinojo reglamento 212 konstatuojamojoje dalyje pateiktų išvadų, kad dėl finansų krizės, nors ji ir turėjo tam tikro poveikio Sąjungos pramonės padėčiai, negalėjo nutrūkti importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas.
(305)
Kita suinteresuotoji šalis teigė, kad reikėtų atsižvelgti į skirtingas Sąjungos pramonės ir eksportuojančių Kinijos gamintojų galimybes gauti finansavimą. Ši šalis teigė, kad būtent tai, o ne importas dempingo kaina, buvo vienas iš svarbiausių veiksnių, dėl kurių padaryta materialinė žala Sąjungos pramonei. Tačiau nustatyta, kad dėl tam tikriems Kinijos gamintojams teikiamos pirmenybės gauti finansavimą rinka buvo iškreipta, ir tai gali būti viena iš pagrindinių priežasčių, dėl kurių eksportuojantys Kinijos gamintojai galėjo eksportuoti nagrinėjamąjį produktą dempingo kainomis. Taigi dėl šio veiksnio importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys nutrūkti negalėjo. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(306)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl finansų krizės poveikio negauta, laikinojo reglamento 211 ir 212 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
3.10. Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatai
(307)
Kadangi jokių pastabų, dėl kurių reikėtų persvarstyti laikinojo reglamento 213 ir 215 konstatuojamųjų dalių išvadas, negauta, šios išvados patvirtinamos.
3.11. Skalūnų dujų telkinių atradimas Europos Sąjungoje
(308)
Kadangi jokių pastabų, dėl kurių reikėtų persvarstyti laikinojo reglamento 215-217 konstatuojamųjų dalių išvadas, negauta, šios išvados patvirtinamos.
3.12. Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema
(309)
Kadangi jokių pastabų, dėl kurių reikėtų persvarstyti laikinojo reglamento 218 ir 219 konstatuojamųjų dalių išvadas, negauta, šios išvados patvirtinamos.
3.13. Valdymo sprendimai
(310)
Kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo teiginį, pateiktą laikinojo reglamento 220 konstatuojamojoje dalyje, kad bent vienam Sąjungos gamintojui materialinė žala padaryta dėl netinkamų valdymo sprendimų. Šios šalys pateikė papildomos informacijos - spaudos straipsnį. Tačiau pateiktos informacijos nebuvo galima patikrinti ir ja remiantis nebūtų paneigtos šio tyrimo išvados, kad susijusios bendrovės valdymo sprendimai buvo įprasti ir apgalvoti arba neturėjo poveikio visai Sąjungos pramonei. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.
(311)
Kadangi jokių kitų pastabų šiuo atžvilgiu negauta, laikinojo reglamento 220 ir 221 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
3.14. Kita vyriausybės politika
(312)
Kadangi jokių pastabų, dėl kurių reikėtų persvarstyti laikinojo reglamento 222 konstatuojamosios dalies išvadas, negauta, šios išvados patvirtinamos.
3.15. Kiti argumentai
(313)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepalankios jos, kaip pirmtakės, padėties ir nepakankamos politinės Europos Komisijos paramos ankstesniais metais. Ši šalis taip pat teigė, kad kiekvienoje rinkoje svarbūs veiksniai yra ne tik nacionalinės paramos sistemos, taip pat gyventojų skaičius, BVP, elektros energijos suvartojimas, finansavimo galimybės ir prisijungimo prie tinklo galimybės. Tačiau minėta šalis negalėjo pagrįsti savo teiginių, todėl jie buvo atmesti.
(314)
Po galutinio faktų atskleidimo ta pati suinteresuotoji šalis pakartojo, kad žala Sąjungos pramonei padaryta dėl nepalankios jos, kaip pirmtakės, padėties. Tačiau šis teiginys nebuvo nei išnagrinėtas, nei pagrįstas, todėl jį reikėjo atmesti.
4. Suvestinis kitų veiksnių, dėl kurių, kaip nustatyta, padaryta žala, vertinimas
(315)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad žala galėjo būti padaryta dėl šių kitų veiksnių: nagrinėjamojo produkto importo iš Taivano, sumažinto supirkimo tarifų dydžio, tam tikrų Sąjungos gamintojų sudarytų ilgalaikių sutarčių dėl polikristalinio silicio, finansų ir ekonomikos krizės.
(316)
Kaip išdėstyta atitinkamai 3.1 ir 3.6 skirsniuose, dėl importo iš Taivano ir tam tikrų Sąjungos gamintojų sudarytų ilgalaikių sutarčių dėl polikristalinio silicio poveikis galėjo būti tik labai nedidelis, nes bet koks poveikis išsisklaidė vertės grandinėje.
(317)
Kalbant apie ekonomikos ir finansų krizę, atlikus tyrimą nustatyta, kad pagrindinė priežastis, dėl kurios Sąjungos pramonė patyrė sunkumų ieškodama investicijoms reikalingo kapitalo, buvo importas dempingo kaina, dėl kurio Sąjungos pramonė negalėjo parduoti savo produktų už pelningą kainą, nors Sąjungos rinka sparčiai augo (2009-2011 m.).
(318)
Kiek tai susiję su supirkimo tarifais, trečiosios šalys negalėjo įrodyti, kad supirkimo tarifų dydžiai per TL buvo tokie maži, kad dėl jų Sąjungos gamintojai negalėjo parduoti nagrinėjamojo produkto už nežalingą kainą. Institucijos mano, kad paklausa galėjo sumažėti dėl sumažinto supirkimo tarifų dydžio, nes investicijos tam tikrose vietovėse tapo nebeperspektyvios. Tačiau priežastinis ryšys dėl to nutrūkti negali, netgi kartu sudėjus visus kitus veiksnius, dėl kurių, kaip nustatyta, padaryta žala, nes jų dydis vis dar buvo toks, kad nesant importo dempingo kaina Sąjungos gamintojai galėjo parduoti savo produktus už nežalingą kainą.
(319)
Todėl netgi įvertinus visų keturių kitų veiksnių, dėl kurių galėjo būti padaryta žala, poveikį dempingo ir žalos priežastinis ryšys nenutrūksta.
5. Išvada dėl priežastinio ryšio
(320)
Visų veiksnių, dėl kurių padaryta žala, išskyrus importą dempingo kaina, poveikis buvo išnagrinėtas atskirai ir kartu. Todėl daroma išvada, kad bendrai įvertinus visų veiksnių, dėl kurių galėjo būti padaryta žala Sąjungos pramonei (t. y. importo iš trečiųjų šalių, supirkimo tarifų, žaliavų kainų poveikio, finansų krizės), poveikį negalima paaiškinti Sąjungos pramonei padarytos žalos, ypač kiek tai susiję su mažomis kainomis ir finansiniais nuostoliais, patirtais dėl į rinką besiskverbiančio dideliais kiekiais ir mažomis kainomis iš KLR importuojamo nagrinėjamojo produkto. Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, laikinojo reglamento 223-224 konstatuojamosiose dalyse pateiktos preliminarios išvados, kad dėl importo dempingo kaina iš KLR Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 dalyje, patvirtinamos.
F. SĄJUNGOS INTERESAI
1. Pirminės pastabos
(321)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis teigė, kad vertinant Sąjungos interesus nebuvo remtasi tipišku veiklos vykdytojų skaičiumi.
(322)
Komisija su įvairiais veiklos vykdytojais susisiekė toliau nurodytais būdais.
(323)
Nesusiję importuotojai: kaip minėta laikinojo reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje, Komisija susisiekė su visais 250 nesusijusių importuotojų, apie kuriuos paskelbė skundo pateikėjas, ir pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnį laikinai atrinko bendroves, kurioms tenka didžiausia tipiška importo apimtis ir kurias būtų galima tinkamai ištirti per turimą laikotarpį. Tačiau, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 12 ir 232 konstatuojamosiose dalyse, patikrinus patvirtinta, kad tik viena iš laikinai atrinktų bendrovių iš tiesų buvo nesusijęs importuotojas. Paskelbus laikinąjį reglamentą dar penkiolika nesusijusių importuotojų, kurie iš pradžių inicijavimo etape pateikė atrankos formos atsakymus, tačiau nebuvo atrinkti, buvo pakviesti toliau bendradarbiauti atliekant tyrimą. Šeši iš jų sutiko, jiems nusiųstas klausimynas ir penki pateikė atsakymus, iš kurių trys laikyti pakankamai išsamiais. Taigi, galiausiai atrinkti nesusiję importuotojai - keturi nesusiję importuotojai, kuriems teko 2-5 proc. nagrinėjamojo produkto importo apimties. Procentinė dalis yra tokia maža, nes reikia atsižvelgti į tai, kad didžioji nagrinėjamojo produkto importo į Sąjungą dalis nevykdoma per nesusijusius importuotojus, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 12 konstatuojamoje dalyje.
(324)
Veiklos vykdytojai, išskyrus nesusijusius importuotojus (gamintojų bei vartotojų grandžių veiklos vykdytojai): kaip minėta laikinojo reglamento 226 konstatuojamojoje dalyje, Komisija taip pat nusiuntė specialius klausimynus maždaug 150 veiklos vykdytojų, įskaitant tuos nesusijusius importuotojus, kurie pranešė apie save inicijavus tyrimą ir todėl turėjo galimybę Komisijai pateikti atitinkamus duomenis. Be to, atsižvelgta ne tik į klausimyno atsakymus, bet ir į patikrinamas ir tinkamai pagrįstas pastabas ir informaciją, kuriuos per nustatytą laikotarpį pateikė suinteresuotosios šalys, neatsižvelgiant į tai, ar šios šalys atsakė į klausimyną. Visų pirma, AFASE Komisijai pateikė pastabas savo narių - fotovoltinių produktų sektoriaus veiklos vykdytojų, kurie taip pat nagrinėti, vardu.
(325)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, surinkta pakankamai informacijos, kuria remiantis galima pagrįstai įvertinti Sąjungos interesus. Tuo remiantis argumentas buvo atmestas.
(326)
Viena suinteresuotoji šalis prašė Komisijos paaiškinti, kaip ji išnagrinėjo importuotojų klausimynus, kuriuos, jos nuomone, pateikė vartotojų grandies veiklos vykdytojai.
(327)
Atsakant į šį prašymą paaiškinta, kad laikinojo reglamento 241 konstatuojamojoje dalyje nurodyti 36 atsakymai - tai atsakymai į Pranešimo apie inicijavimą B priedą, kuriuo siekta prireikus atrinkti nesusijusius importuotojus.
(328)
Dėl dviejų laikinojo reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje nurodytų veiklos vykdytojų pateiktų atsakymų, į vieną iš jų buvo atsižvelgta atliekant atitinkamą vartotojų grandies veiklos vykdytojų analizę. Antrasis veiklos vykdytojas pateikė papildomos informacijos, iš kurios paaiškėjo, kad, priešingai nei nurodyta laikinojo reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje, jis iš tiesų buvo ne elementų, o modulių importuotojas. Tačiau informacija, kurią jis pateikė klausimyno atsakymuose, buvo nepakankama, kad ją būtų galima įtraukti į nesusijusių importuotojų analizę, nes pateikti atsakymai buvo neišsamūs.
(329)
Nustačius laikinąsias priemones dviejų projektų vystytojų patalpose surengti papildomi tikrinamieji vizitai (žr. 8 konstatuojamąją dalį). Be to, šeši atsakymai į specialius klausimynus (žr. 324 konstatuojamąją dalį), kuriuos pateikė fotovoltinių produktų sektoriuje veiklą vykdantys paslaugų teikėjai (logistikos, transporto, viešųjų ryšių ir t. t.) ir kurie iš pradžių laikyti nepakankamai išsamiais (žr. laikinojo reglamento 241 konstatuojamąją dalį), buvo išnagrinėti ir į juos atsižvelgta atliekant šį tyrimą (žr. 369-371 konstatuojamąsias dalis).
(330)
Galima apibendrinti, kad nagrinėjant Sąjungos interesus remtasi šia informacija:
-
aštuonių atrinktų Sąjungos gamintojų ir keturių atrinktų nesusijusių importuotojų pateiktais klausimyno atsakymais, taip pat aštuonių gamintojų grandies veiklos vykdytojų ir trylikos vartotojų grandies veiklos vykdytojų (septynių projektų vystytojų ir (arba) montuotojų, šešių paslaugų teikėjų, taip pat vykdančių veiklą fotovoltinių produktų sektoriuje) iš 150 veiklos vykdytojų, kurie pranešė apie save inicijavus tyrimą ir kuriems nusiųsti specialūs klausimynai, pateiktais specialių klausimynų atsakymais;
-
duomenimis, kurie patikrinti atlikus patikrinimą vietoje aštuonių Sąjungos gamintojų, vieno nesusijusio importuotojo, dviejų gamintojų grandies veiklos vykdytojų, keturių vartotojų grandies veiklos vykdytojų (projektų vystytojų ir (arba) montuotojų) ir vienos asociacijos patalpose (žr. laikinojo reglamento 17 konstatuojamąją dalį ir šio reglamento 8 konstatuojamąją dalį).
-
duomenimis apie Sąjungos interesus, kuriuos pateikė kitos suinteresuotosios šalys, įskaitant asociacijas, ir viešais duomenimis apie fotovoltinių produktų rinkos raidą Europoje, visų pirma, EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyva (Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017).
2. Sąjungos pramonės interesai
(331)
Kai kurios suinteresuotosios šalys nesutiko, kad Sąjungos pramonė galėtų pasinaudoti priemonėmis, ir teigė, kad i) nustačius priemones sumažės fotovoltinių produktų paklausa Sąjungoje, todėl Sąjungos pramonė negalės parduoti daugiau, ii) Sąjungos pramonės gamybos įrenginiai yra per maži, kad būtų galima patenkinti tam tikrų rūšių įrenginių, kaip antai komercinių stoge montuojamų ir didelių antžeminių sistemų, paklausą, iii) Sąjungos gamintojai nėra patrauklūs bankams, iv) nustačius muitus elementams de facto padidės Sąjungos gamintojų modulių gamybos kaina, todėl jie taps nebe tokie patrauklūs vartotojams, v) jei labai sumažės importas iš Kinijos, tuo, kad iš KLR importuojama mažiau, greičiausiai pasinaudos kitų trečiųjų šalių gamintojai.
(332)
Dėl tvirtinimo, kad nustačius priemones sumažės fotovoltinių produktų paklausa Sąjungoje, todėl Sąjungos pramonė negalės parduoti daugiau, pažymima, kad šalys negalėjo pateikti jokių patikrinamų įrodymų, kad egzistuoja tiesioginis ryšys tarp priemonių nustatymo ir sumažėjusios fotovoltinių produktų paklausos, kuriai pastaraisiais metais įtakos turėjo keli veiksniai.
(333)
Atsakant į teiginį, kad Sąjungos pramonės gamybos įrenginiai yra per maži, kad būtų galima patenkinti tam tikrų rūšių įrenginių, kaip antai komercinių stoge montuojamų ir didelių antžeminių sistemų, paklausą, reikėtų pažymėti, kad atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė yra pajėgi tiekti tiek komercinius ir pramoninius įrenginius (40 kW-1 MW), tiek paslaugoms teikti skirtus įrenginius (1-10 MW). Be to, atliekant tyrimą nenustatyta jokių įrodymų, kad tame pačiame projekte nebuvo galima naudoti skirtingų gamintojų tiekiamų produktų. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(334)
Argumentas, kad Sąjungos pramonė negalėtų pasinaudoti priemonėmis, nes Sąjungos gamintojai nėra patrauklūs bankams, ir investiciniai fondai nesutiktų finansuoti projektų, kuriuose naudojami ES pagaminti moduliai, nebuvo pagrįstas. Bet kokiu atveju tikimasi, kad nustačius priemones bus atkurtos sąžiningos rinkos sąlygos, o tai turėtų užtikrinti investuotojus, įskaitant bankų sektoriaus, kad Sąjungos gamintojai gali vystyti perspektyvius projektus. Tuo remiantis šis argumentas buvo atmestas.
(335)
Dėl tvirtinimo, kad nustačius muitus elementams de facto padidės Sąjungos gamintojų modulių gamybos kaina, todėl jie taps nebe tokie patrauklūs vartotojams, neatmetama, kad nustačius muitus ilgainiui kainos gali šiek tiek padidėti, tačiau taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad viešuose šaltiniuose nurodoma modulių ir elementų kainų mažėjimo tendencija. Taigi, net jei nustačius priemones elementų sąnaudos gali padidėti, modulių sąnaudos turėtų mažėti dėl bendros kainų mažėjimo tendencijos. Susiję gamintojai taip pat gali nuspręsti tiekti elementus iš Sąjungos, o nebe iš KLR. Galiausiai manoma, kad nustačius priemones padidės Sąjungos elementų gamintojų pajėgumų naudojimas, taigi padidės jų masto ekonomija ir todėl sumažės sąnaudos. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(336)
Argumentas, kad labai sumažėjus importui iš Kinijos tuo greičiausiai pasinaudos kitų trečiųjų šalių gamintojai, o ne Sąjungos pramonė, atliekant tyrimą nepatvirtintas. Atliekant tyrimą nenustatyta jokių aiškių požymių, kad kitos trečiosios šalys masiškai nukreips savo eksportą į Sąjungos rinką, ypač atsižvelgiant į tai, kad vieši šaltiniai prognozuoja galimą kitų trečiųjų šalių rinkų, ypač Azijoje, plėtrą. Galiausiai nėra požymių, kad net jei sumažėjus importui iš Kinijos padidėtų importas iš kitų trečiųjų šalių, Sąjungos pramonė negalės konkuruoti su importu iš šių šalių.
(337)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kai kurios šalys tvirtino, kad nerealu tikėtis tvarios Sąjungos pramonės, kuri gamintų modulius ir elementus, atsiradimo, nes nėra racionalaus investuotojo, kuris investuotų į Sąjungos gamintojus, kurių sąnaudų struktūra tariamai yra nepalanki, ir todėl jie negali gaminti konkurencingomis kainomis. Atlikus tyrimą nepatvirtinta, kad Sąjungos pramonės sąnaudų struktūra yra nepalanki, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 202 ir 203 konstatuojamosiose dalyse. Todėl, jei nebūtų importo dempingo kaina ir būtų veiksmingiau panaudojami gamybos pajėgumai, turėtų būti pasiekta masto ekonomija ir galėtų atsirasti tvari Sąjungos pramonė. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šis argumentas buvo atmestas.
(338)
Viena šalis tvirtino, kad supirkimo tarifų pokyčiai daro poveikį paklausai Sąjungoje, o investuotojų numatoma investicijų grąža yra susijusi su šiais pokyčiais. Visų pirma, ji tvirtino, kad jei nustačius muitus Sąjungoje kainos padidėja, o supirkimo tarifai atitinkamai nepadidėja, paklausa sumažės ir Sąjungos pramonė nustatytais muitais nepasinaudos.
(339)
Atsakant į minėtą teiginį pažymima, kad, nepaisant supirkimo tarifų dydžio ir fotovoltinių įrenginių paklausos sąsajos, iš atliekant tyrimą surinktų įrodymų matyti, kad ateityje paklausa vis mažiau priklausys nuo supirkimo tarifų ir kitų paramos sistemų, nes keliose Sąjungos vietovėse tam tikrų rūšių įrenginių saulės energijos pagaminimo sąnaudos jau yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos (žr. 260 konstatuojamąją dalį). Be to, numatoma investicijų grąža turėtų būti grindžiama sąžiningomis rinkos kainomis. Galiausiai, kaip nurodyta 335 konstatuojamojoje dalyje, neatmetama, kad nustačius muitus ilgainiui kainos gali šiek tiek padidėti, tačiau taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad viešuose šaltiniuose nurodoma bendra kainų mažėjimo tendencija. Todėl šis argumentas atmestas.
(340)
Suinteresuotosios šalys nurodė, kad todėl, kad saulės baterijų plokščių paklausa yra susijusi su paramos sistemomis, ypač supirkimo tarifais, ir elektros energijos kainomis galutiniams vartotojams (pagal kuriuos nustatoma, ar saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos), paklausos kainų elastingumas gali būti labai didelis. Nors dėl ypatingo rinkos pobūdžio, kurį nurodė suinteresuotosios šalys, labai padidėjus kainoms paklausa iš tiesų gali gerokai sumažėti, argumentas turi būti atmestas, kadangi labai mažai tikėtina, kad kainų padidėjimas nustačius priemones bus svarbus dėl toliau nurodytų priežasčių. Visų pirma, visi turimi šaltiniai patvirtina, kad nagrinėjamojo produkto kainos labai mažėjo per visą TL ir nuo TL pabaigos iki šiol mažėja toliau.
Antra, ekonominis įsipareigojimo, kurį priėmė Komisija, poveikis yra tai, kad eksportuojantys Kinijos gamintojai tieks tokį nagrinėjamojo produkto kiekį, kuris apytiksliai atitinka dabartinę jų rinkos dalį, už minimalią importo kainą, kuri neviršys 60 c/W, o tai yra daug mažiau nei per TL nustatyta kaina. Esant tokiam kainų lygiui labai mažai tikėtina, kad paklausa labai sumažės, kadangi tokiu kainų lygiu užtikrinama pakankama paklausa tiek pagal dabartinį paramos, teikiamos pagal paramos sistemas, lygį, tiek pagal dabartinį lygiaverčių saulės energijos ir kitų rūšių energijos pagaminimo sąnaudų lygį. Be to, manoma, kad elektros energijos kaina galutiniams vartotojams padidės, o nagrinėjamojo produkto kainos turėtų sumažėti. Taikant indeksavimo formulę pagal įsipareigojimą užtikrinama, kad nustatant minimalią importo kainą būtų atsižvelgta į tolesnį nagrinėjamojo produkto kainų mažėjimą. Todėl tie argumentai turi būti atmesti.
(341)
Keletas suinteresuotųjų šalių pakartojo teiginį, kad Sąjungos pramonės interesai nėra reikšmingi, nes gamintojų bei vartotojų grandžių pramonės atstovų sukurta pridėtinė vertė yra kur kas didesnė nei Sąjungos pramonės fotovoltinių produktų vertės grandinėje sukurta pridėtinė vertė. Argumentas, kad įvairių fotovoltinių produktų sektoriaus segmentų pridėtinė vertė yra skirtinga, neužginčytas. Kaip minėta laikinojo reglamento 228 konstatuojamojoje dalyje, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala dėl nesąžiningos prekybos praktikos. Kai kurie Sąjungos gamintojai iš tiesų buvo priversti užsidaryti ir panašu, kad nenustačius priemonių padėtis toliau tik blogėtų. Kadangi visi fotovoltinių produktų sektoriaus segmentai tarpusavyje yra glaudžiai susiję, nutraukus gamybą Sąjungoje būtų pakenkta visam fotovoltinių produktų sektoriui, kuris taptų visiškai priklausomas nuo trečiųjų šalių tiekimo. Todėl, taip pat dėl tiekimo saugumo priežasčių, šis argumentas buvo atmestas.
(342)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis pakartojo teiginį, kad didesnė gamintojų bei vartotojų grandžių pramonės atstovų sukurta pridėtinė vertė, palyginti su nagrinėjamąjį produktą gaminančia Sąjungos pramone, yra aktuali vertinant, ar reikėtų nustatyti antidempingo muitus. Šiuo atžvilgiu patvirtinama, kad vertindamos Sąjungos interesus institucijos palygino teigiamas ir neigiamas pasekmes, kurias dėl muitų gali patirti įvairūs ekonominės veiklos vykdytojai. Kadangi poveikis gamintojų bei vartotojų grandžių pramonei yra ribotas, nustačius priemones Sąjungos pramonei bus suteikta galimybė atsigauti nuo žalingo dempingo.
(343)
Viena šalis nesutiko su darbo vietų, kurios būtų užtikrintos nustačius priemones, skaičiumi. Ji teigė, kad Sąjungos pramonėje dirba apie 6 000, o ne 25 000 asmenų, kaip nurodyta laikinojo reglamento 229 konstatuojamojoje dalyje.
(344)
Tačiau jokių įrodymų, pagrindžiančių šį teiginį, nepateikta, todėl jis buvo atmestas. Paaiškinta, kad atsižvelgiant į tai, kad plokštelės neįtrauktos į produkto apibrėžtąją sritį, Sąjungos pramonėje per TL dirbo apie 21 000 darbuotojų. Suinteresuotosios šalys nepateikė jokių įrodymų, kad Sąjungos pramonės darbuotojų skaičius po TL būtų labai pasikeitęs.
(345)
Apibendrinant, atlikus tyrimą nustatyta, kad dėl importo iš KLR dempingo kaina Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala, nes ji negalėjo vykdyti pelningo pardavimo ir taip susigrąžinti investicijas. Tikimasi, kad nustačius priemones bus atkurtos sąžiningos prekybos sąlygos Sąjungos rinkoje ir Sąjungos pramonė galės konkuruoti vienodomis sąlygomis. Dėl greičiausiai sumažėsiančio importo iš KLR Sąjungos pramonė turėtų turėti galimybę padidinti savo pardavimą Sąjungoje ir tokiu būdu trumpuoju laikotarpiu geriau panaudoti turimus gamybos pajėgumus. Dėl to savo ruožtu galėtų būti pasiekta masto ekonomija. Nors nustačius priemones panašaus produkto kainos trumpuoju laikotarpiu gali padidėti, apskritai kainos turėtų ilgainiui mažėti dėl, viena vertus, dar labiau sumažėsiančių tiriamojo produkto gamybos sąnaudų ir, kita vertus, trečiųjų šalių gamintojų, kurie taip pat konkuruotų Sąjungos rinkoje, daromo konkurencinio spaudimo.
(346)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 227 ir 231 konstatuojamosios dalys, išskyrus šio reglamento 344 konstatuojamojoje dalyje nurodytą užimtumo rodiklį, patvirtinamos.
3. Nesusijusių importuotojų interesai
(347)
Po pirminio faktų atskleidimo nesusijęs importuotojas, kuris prieš nustatant laikinąsias priemones pateikė klausimyno atsakymus ir laikytas laikinai atrinktu, teigė, kad išvados dėl priemonių poveikio nesusijusiems importuotojams buvo pagrįstas tik jo klausimyno atsakymais, kurie negalėjo būti laikomi tipiškais.
(348)
Laikinojo reglamento išvados dėl nesusijusių importuotojų buvo pagrįstos viena bendrove, atsižvelgiant į tai, kad, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 232 konstatuojamojoje dalyje, tik vieno iš trijų laikinai atrinktų importuotojų pagrindinė veikla buvo prekyba nagrinėjamuoju produktu. Kaip išdėstyta 21 konstatuojamojoje dalyje, nustačius laikinąsias priemones atrinkta daugiau bendrovių - susisiekta su daugiau nesusijusių importuotojų ir iš penkių gautų atsakymų tik trys buvo pakankamai išsamūs ir jais remiantis buvo galima atlikti pagrįstą vertinimą. Taigi galutiniame tyrimo etape nesusijusių importuotojų padaugėjo - iš viso atrinkti keturi importuotojai. Keturių atrinktų bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų veikla, susijusi su nagrinėjamuoju produktu, per TL apskritai sudarė 60-100 % visos jų veiklos. Be to, keturi bendradarbiaujantys nesusiję importuotojai tiekė 16-100 % visos jų modulių importo apimties iš KLR ir tik vienas tiekė išskirtinai tik iš nagrinėjamosios šalies. Keturių atrinktų bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų pelningumas, susijęs su nagrinėjamuoju produktu, per TL vidutiniškai siekė 2,3 %.
(349)
Viena suinteresuotoji šalis tvirtino, kad muitų poveikis nesusijusiems importuotojams buvo įvertintas nepakankamai, kadangi tiesioginių alternatyvių tiekimo šaltinių, kuriais būtų galima pakeisti iš Kinijos importuojamą nagrinėjamąjį produktą, jei būtų nustatyti muitai, nėra, be to, pakeisti tiekimo šaltinį sunku, nes pagrindinė gamyba vykdoma KLR, o tai reikštų dideles papildomas sąnaudas.
(350)
Šiuo atžvilgiu primenama, kad nustačius priemones nagrinėjamojo produkto importas iš KLR neturėtų būti nutrauktas. Atlikus tyrimą nustatyta, kad galimai sumažėjus importui iš KLR poveikis visų pirma bus padarytas tiems importuotojams, kurie nagrinėjamąjį produktą tiekia išskirtinai tik iš KLR, t. y. tik vienam iš keturių bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų. Kalbant apie priemonių poveikį nesusijusių importuotojų finansinei padėčiai neatmesta galimybė, kad šis poveikis gali būti neigiamas, tačiau padaryta išvada, kad tai labai priklausys nuo jų gebėjimo keisti tiekimo šaltinius arba perkelti bent dalį galimai padidėsiančios kainos pirkėjams. Neigiamas poveikis veiklos vykdytojams, kurie importuoja produktą ne vien tik iš KLR, bet ir iš kitų šaltinių, arba importuoja ne vien tik nagrinėjamąjį produktą, bet ir kitus produktus, bus nedidelis. Todėl Komisija mano, kad, nors tikėtina, kad nagrinėjamojo produkto importuotojams bus padarytas neigiamas poveikis, jis vidutiniškai bus nedidelis.
(351)
Vienas nesusijęs importuotojas teigė, kad prieš priimant naujo tiekėjo produktus tam reikia skirti nemažai darbo laiko ir finansinių investicijų. Šiuo atžvilgiu argumentas pateiktas atsakant dėl galutinio faktų atskleidimo, kad atliekant tikrinimą vietoje patikrinimo grupei pateikti svarbūs įrodymai, susiję su ilgalaikio bandymo reikalavimu, kurį importuotojas privalo įvykdyti prieš nuspręsdamas tiekti iš tam tikro eksportuotojo.
(352)
Pripažįstama, kad užmezgant naujus ryšius tarp importuotojo ir tiekėjo gali prireikti skirti papildomų išlaidų ir laiko (pvz., bandant produktą). Tačiau tiekėjų keitimas yra įprastinė rizika, kuri yra profesinės importuotojų veiklos dalis, be to, ji yra susijusi su tuo, kad fotovoltinių produktų rinka stiprėja bei nuolat kinta (pvz., bankrotai, konsolidacijos), todėl atsiranda būtinybė pereiti prie naujų tiekėjų. Be to, galima daryti prielaidą, kad nuolat rinkoje atsirandančius naujų rūšių modulius (kurie pasižymi pvz., naujomis našumo savybėmis), taip pat būtina išbandyti. Šiuo atžvilgiu manoma, kad naujo (netgi to paties tiekėjo tiekiamo) produkto bandymas yra įprastinė veikla, o ne išskirtinis atvejis. Todėl šis argumentas atmestas.
(353)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo dvi šalys pakartojo teiginį, kad nebuvo tinkamai atsižvelgta į nesusijusių importuotojų interesus. Viena šalis teigė, kad nebuvo pateiktos nekonfidencialios papildomų bendradarbiaujančių importuotojų klausimyno atsakymų versijos, todėl šalys negalėjo jų tinkamai įvertinti. Ji suabejojo Komisijos atliktu vertinimu, kuriame nagrinėta galimybė, kad išaugus importui iš kitų trečiųjų šalių į Sąjungą importuotojai galės pakeisti savo tiekėjus, remdamasi teiginiu, kad kitos trečiųjų šalių rinkos klesti. Šiuo klausimu šalis tvirtino, kad tokia prielaida prieštarauja 336 konstatuojamojoje dalyje pateiktoms išvadoms, kad importas iš kitų trečiųjų šalių nebūtų didelio masto. Kita šalis suabejojo, ar Komisija laikėsi nediskriminavimo principo, kadangi Komisijos vertinime Sąjungos gamintojams buvo skirta daugiau dėmesio nei kitiems veiklos vykdytojams.
(354)
Pirma, patvirtinama, kad nekonfidencialios klausimyno atsakymų, kuriuos paskelbus laikinąjį reglamentą pateikė papildomi bendradarbiaujantys importuotojai, versijos buvo įtrauktos į suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtą bylą. Antra, prielaida, kad sumažėjus importui iš KLR gali išaugti importas iš kitų trečiųjų šalių, neprieštarauja išvadoms, kad toks padidėjimas neturėtų būti didelis, atsižvelgiant į visame pasaulyje didėjančią fotovoltinių įrenginių paklausą. Tačiau negalima atmesti galimybės, kad nesusiję importuotojai patirs tam tikrus verslo nuostolius, nes Sąjungos pramonės atstovai greičiausiai perims tam tikrą rinkos dalį, kuri prieš tai buvo užimta produktų iš KLR. Tačiau pažymėtina, kad bendras fotovoltinių produktų rinkos dydis ilgainiui, tikėtina, toliau augs, nes vis daugiau vietovių saulės energijos pagaminimo sąnaudos yra tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Galiausiai paaiškinta, kad, kaip ir visuose prekybos apsaugos tyrimuose, nors Sąjungos pramonės padėtis įvertinta siekiant nustatyti, ar jai padaryta materialinė žala dėl importo dempingo kainomis, nagrinėjant Sąjungos interesus jie įvertinti tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip ir kitų ekonominės veiklos vykdytojų, įskaitant nesusijusius importuotojus. Taip pat paaiškinta, kad tyrimas, ar Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala, atliktas visų pirma pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalį, kurioje nustatyti minimalūs tokio tyrimo standartai. Sąjungos interesai nagrinėti tik tada, kai pagal pagrindinio reglamento 21 straipsnyje nustatytus standartus priimtas teigiamas sprendimas dėl žalingo dempingo. Todėl laikyta, kad galimas neigiamas priemonių poveikis tam tikriems importuotojams, visų pirma tiems, kurie produktus tiekia išskirtinai tik iš KLR, nėra didesnis nei nustačius priemones gaunama nauda Sąjungos pramonei ir nauda Sąjungos fotovoltinių produktų rinkai vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu, susijusi su sąžininga konkurencija.
(355)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 233 ir 234 konstatuojamosios dalys patvirtinamos remiantis informacija apie keturis atrinktus importuotojus.
4. Gamintojų grandies veiklos vykdytojų interesai
(356)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurios šalys pakartojo teiginį, kad dauguma žaliavų fotovoltinių produktų vertės grandinėje gaunamos iš Sąjungos, tačiau nustačius muitus ši palanki padėtis gali baigtis, kadangi nagrinėjamojo produkto gamyba KLR sumažės dėl muitų. Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis pabrėžė, kad šiuo atveju priemonės gali paskatinti kitas priemones, kurias KLR gali nustatyti Sąjungos produktams.
(357)
Šiuo atžvilgiu, kaip nurodyta laikinojo reglamento 239 konstatuojamojoje dalyje, manoma, kad net ir nustačius muitus į Sąjungos rinką bus toliau importuojamas produktas iš Kinijos. Be to, įvairiuose viešuose fotovoltinių produktų sektoriaus šaltiniuose, kaip antai EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyvoje (Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017), prognozuojama, kad galimas paklausos sumažėjimas Sąjungoje turėtų būti tik trumpalaikis (2013 ir 2014 m.), nes ateinančiais metais suvartojimas Sąjungoje dar labiau padidės. Be to, kaip nurodyta laikinojo reglamento 239 konstatuojamojoje dalyje, išsprendus nesąžiningos prekybos praktikos klausimą greičiausiai atsirastų galimybė sukurti tvarų fotovoltinių produktų rinkos augimą Sąjungoje vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu, o tai turėtų būti naudinga visiems veiklos vykdytojams Sąjungoje. Galiausiai, kalbant apie argumentą dėl galimų atsakomųjų KLR veiksmų į priemones, nustatytas po šio tyrimo, primenama, kad KLR, kaip bet kuri kita PPO narė, gali pasitelkti prekybos apsaugos tyrimus tik esant pagrįstoms aplinkybėms ir visi tokie tyrimai turi būti atliekami griežtai laikantis PPO taisyklių. Siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi PPO taisyklių, Komisija stebi visus tokius tyrimus. Todėl šis argumentas atmestas.
(358)
Kai kurios šalys nesutiko su laikinojo reglamento 239 konstatuojamosios dalies išvada, kad sumažėjusį Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojų fotovoltinių produktų eksportą į KLR būtų galima kompensuoti eksportu į kitas rinkas, ir teigė, kad nustačius muitus sumažės produkto paklausa visame pasaulyje.
(359)
Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikia pabrėžti, kad nemanoma, jog nustačius muitus importas iš Kinijos bus visiškai nutrauktas. Be to, išnagrinėjus atliekant tyrimą surinktą informaciją nenustatyta jokios tiesioginės sąsajos tarp importo iš KLR į Sąjungos rinką pokyčių ir eksporto iš KLR į kitas rinkas. Be to, viešuose šaltiniuose, kaip antai EPIA 2013-2017 m. pasaulinės fotovoltinių produktų rinkos perspektyvoje (Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017), prognozuojama, kad ateinančiais metais fotovoltinių produktų rinka visame pasaulyje augs. Kalbant apie Kinijos rinką, yra požymių, kad KLR vidaus suvartojimas gerokai išaugs (pvz., kaip nurodė EPIA). Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nemanoma, kad nustačius priemones Sąjungos gamintojų grandies veiklos vykdytojų eksportas į KLR labai sumažės.
(360)
Taip pat reikėtų pažymėti, kad 357 konstatuojamojoje dalyje minėtas paklausos sumažėjimas Sąjungoje 2013 ir 2014 m. gali turėti neigiamos įtakos gamintojų grandies veiklos vykdytojams. Tačiau šio poveikio, bent jau ne didžiosios jo dalies, negalima susieti su muitais, kadangi tai buvo numatyta gerokai anksčiau nei nustatytos laikinosios priemonės. Be to, kalbant apie fotovoltinių produktų pramonei skirtų įrenginių Sąjungos gamintojus, kaip nurodyta laikinojo reglamento 239 konstatuojamojoje dalyje, dėl esamų didelių nepanaudotų pajėgumų KLR mažai tikėtina, kad jų eksportas į KLR gali labai išaugti, netgi tuo atveju, jei Kinijos gamintojai padidintų savo gamybos apimtį. Be to, iš informacijos, kuri surinkta atliekant tyrimą, matyti, kad įrenginių gamintojai taip pat galėjo turėti įtakos 12-ajam saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio planui, pagal kurį ne vėliau kaip 2015 m. 80 % elementų gamybos įrangos turėtų būti iš KLR. Net jei šis pokytis bus įgyvendintas laikantis PPO taisyklių, tai taip pat gali dar labiau sumažinti įrenginių gamintojų galimybę konkuruoti Kinijos rinkoje. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(361)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo Kinijos vyriausybė tvirtino, kad 12-ajame saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės penkmečio plane išdėstytos tik tam tikros bendro pobūdžio gairės, kurios nėra privalomos, nes nenumatyti vykdymo užtikrinimo įgaliojimai, ir todėl šis planas neturėtų būti laikomas požymiu, kad Sąjungos įrenginių gamintojų galimybė konkuruoti Kinijos rinkoje bus ribota. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad 12-ajame penkmečio plane Kinijos vyriausybė įtraukė fotovoltinių produktų pramonę į strateginių pramonės šakų sąrašą ir taip pat paskelbė specialų saulės energijos fotovoltinių produktų pramonės planą.. Šiame plane vyriausybė nurodė remianti „pažangias įmones“ ir „pagrindines įmones“, įsipareigojo „padėti įgyvendinti fotovoltinių produktų pramonės skatinimo politiką“ ir „formuoti bendrą parengtį pramonės, finansų ir mokesčių srities politikai remti…“. Be to, kadangi plane išdėstyti esminiai tikslai, kuriuos Kinijos pramonė turi pasiekti per penkerius metus, jis daro didelį poveikį verslo aplinkai tiek pačioje KLR, tiek šalyse, vykdančiose verslą su KLR. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, yra aiškių požymių, kad planu ribojama Kinijos elementų gamintojų galimybė rinktis ir gamybos įrangą gaminančių Sąjungos gamintojų, kurie eksportuoja į Kinijos rinką, daromas konkurencinis spaudimas. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(362)
Vienas bendradarbiaujantis žaliavų gamintojas nesutiko su perspektyva, kad sumažėjusią gamybos apimtį Kinijos rinkoje bus galima kompensuoti kitomis rinkomis, nes KLR įrengti dideli gamybos pajėgumai, kuriuos pastatyti kitur nebūtų lengva.
(363)
Atsižvelgiant į 359 konstatuojamojoje dalyje pateiktas išvadas šis argumentas atmetamas, nes nėra jokių tariamai sumažėjusios gamybos Kinijos rinkoje apimties požymių.
(364)
Viena suinteresuotoji šalis nesutiko su laikinojo reglamento 236 konstatuojamojoje dalyje nurodytu gamintojų grandies sektoriaus darbuotojų skaičiumi.
(365)
Paaiškinta, kad į laikinajame reglamente nurodytą darbuotojų skaičių (4 200) remiantis pateiktais klausimyno atsakymais įtraukti tik bendradarbiaujančių gamintojų grandies veiklos vykdytojų, kaip antai įrangos gamintojų ir polikristalinio silicio tiekėjų, o ne viso sektoriaus darbuotojai.
(366)
Nors plokštelių nuspręsta neįtraukti į produkto apibrėžtąją sritį, šio produkto Sąjungos gamintojams muitų nustatymas vis tiek turėtų būti naudingas, nes tikimasi, kad Sąjungos pramonės elementų ir modulių gamyba padidės.
(367)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 235 ir 240 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5. Vartotojų grandies veiklos vykdytojų interesai
(368)
Kaip minėta 329 konstatuojamojoje dalyje, nustačius laikinąsias priemones dviejų projektų vystytojų patalpose buvo surengti papildomi tikrinamieji vizitai.
(369)
Be septynių klausimyno atsakymų, pateiktų vartotojų grandies veiklos vykdytojų, kurių veikla tiesiogiai susijusi su panašiu produktu (kaip antai projektų vystytojų ir montuotojų), kurio analize remtasi laikinajame reglamente vertinant vartotojų grandies veiklos vykdytojus, šeši papildomi laikinajame etape pateikti klausimyno atsakymai, kurie laikyti nepakankamai išsamiais (žr. laikinojo reglamento 241 konstatuojamąją dalį), išnagrinėti papildomai, kadangi juose pateikta informacijos apie santykinę jų veiklos, susijusios su fotovoltiniais produktais, svarbą, palyginti su visa jų veikla.
(370)
Susiję šeši papildomi veiklos vykdytojai buvo fotovoltinių produktų sektoriaus paslaugų teikėjai (logistikos, transporto, viešųjų ryšių ir t. t.), t. y. veiklos vykdytojai, kurių veikla nėra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu. Nepaisant to, kad atsakymai buvo ne visiškai išsamūs, iš klausimynų duomenų matyti, kad su fotovoltiniais produktais susijusi šių veiklos vykdytojų veiklos dalis, palyginti su visa jų veikla, buvo nedidelė. Iš tiesų, su fotovoltiniais produktais susijusi veikla per TL vidutiniškai sudarė tik apie 5 % visos jų apyvartos ir 8 % viso jų užimtumo. Pelningumas vidutiniškai sudarė apie 7 %. Tačiau pažymima, kad duomenys apie pelningumą buvo neišsamūs, nes ne visi veiklos vykdytojai pateikė informacijos šiuo klausimu.
(371)
Atlikus papildomą analizę padaryta išvada, kad atsižvelgiant į pateiktus duomenis bet koks galimas priemonių poveikis fotovoltinių produktų sektoriaus paslaugų teikėjams neturėtų būti didelis.
(372)
Po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo kelios šalys nesutiko, kad duomenys apie vartotojų grandies veiklos vykdytojų apyvartą, pelningumą ir užimtumą, kuriuos Komisija gavo iš septynių vartotojų grandies veiklos vykdytojų pateiktų klausimyno atsakymų, buvo tipiški. AFASE pateikė apklausos, per kurią apklausti jos nariai (montuotojai), duomenis, kuriais ji siekė parodyti, kad daugumai montuotojų fotovoltinių produktų verslas yra pagrindinis pajamų šaltinis. AFASE taip pat tvirtino, kad, priešingai nei teigiama laikinojo reglamento 242 konstatuojamojoje dalyje išdėstytose išvadose, vartotojų grandies veiklos vykdytojų, ypač montuotojų, gaunamas pelnas būtų tik vienaženklis skaičius, iš kurio neįmanoma amortizuoti jokių muitų.
(373)
Kalbant apie laikinajame reglamente panaudotų duomenų tipiškumą, Komisija naudojosi visais duomenimis, kuriuos pateikė specialius klausimynus užpildę vartotojų grandies veiklos vykdytojai, taip pat AFASE pateiktais duomenimis, kaip paaiškinta 330 konstatuojamojoje dalyje.
(374)
Dėl teiginio, kad fotovoltinių produktų verslas yra pagrindinis montuotojų pajamų šaltinis, papildomai išnagrinėjus septynių vartotojų grandies veiklos vykdytojų (montuotojų ir projektų vystytojų) pateiktus klausimyno atsakymus, patvirtinta, kad tiesiogiai su panašiu tiriamuoju produktu susijusi veikla vidutiniškai sudarė apie 42 % visų šių veiklos vykdytojų veiklos, o jų pelningumas vidutiniškai siekė 11 %. Tačiau jei taip pat atsižvelgiama į jų veiklą (kuri nėra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu), trijų iš septynių veiklos vykdytojų atžvilgiu jų bendra svarba gerokai padidėja. Todėl atitinkamas santykis per TL svyruoja nuo maždaug 45 % iki 100 %. Be to, septynių veiklos vykdytojų (montuotojų ir projektų vystytojų) su fotovoltiniais produktais susijusios veiklos pelningumas, įskaitant su tiriamuoju produktu tiesiogiai nesusijusią veiklą, vidutiniškai būtų 9 %. Kalbant apie užimtumą, visų septynių veiklos vykdytojų su fotovoltiniais produktais susijusiai veiklai, įskaitant su tiriamuoju produktu tiesiogiai nesusijusią veiklą, atlikti per TL reikėtų maždaug 660 visą darbo dieną dirbančių darbuotojų. Šių veiklos vykdytojų veikla buvo susijusi ne tik su fotovoltinių produktų sektoriaus projektais ir įrenginiais, bet ir su vėjo energijos įrenginiais ir elektros įrangos gamyba.
(375)
Manoma, kad bet koks priemonių poveikis vartotojų grandies veiklos vykdytojams turi pirmiausia būti vertinamas jų veiklos, kuri yra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu ir kurios pelningumas per TL vidutiniškai siekė 11 %, atžvilgiu. Tačiau net jei jis būtų vertinamas pagal visą su fotovoltiniais produktais susijusią veiklą, kuri nėra tiesiogiai susijusi su tiriamuoju produktu, išvados būtų panašios į tas, kurios padarytos pradiniame etape, kadangi įvairūs veiksniai, į kuriuos atsižvelgta, t. y. pelningumas ir galimybė padengti dalį muito, labai nesiskiria (vidutinis pelningumas sumažėjo nuo 11 % iki 9 %). Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis, kurios patalpose Komisija surengė tikrinamąjį vizitą, nesutiko, kad išvada dėl montuotojų ir projektų vystytojų pelningumo yra tipiška, nes ji tariamai būtų pagrįsta tik vienu sandoriu. Šis argumentas atmetamas, nes Komisija vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelningumą apskaičiavo remdamasi visais vartotojų grandies veiklos vykdytojų pateiktuose klausimyno atsakymuose nurodytais duomenimis.
(376)
Dėl AFASE atliktos jos narių apklausos pirmiausia pažymima, kad inicijavus tyrimą visi veiklos vykdytojai turėjo galimybę pranešti apie save ir atsakyti į vartotojų grandies veiklos vykdytojams skirtą specialų klausimyną, kuriame prašoma pateikti informaciją, kurios reikia siekiant įvertinti muitų poveikį šiems veiklos vykdytojams. Antra, apklausoje neatskleista montuotojų tapatybė, todėl nebuvo galima patikrinti, pvz., ar pateikti duomenys buvo aktualūs ir patikimi. Trečia, nors nemažai šioje apklausoje užduotų klausimų buvo susiję su montuotojų galimybe amortizuoti galimus muitus, joje nepateikta jokios informacijos apie šių montuotojų per TL gautą pelną, taigi trūksta svarbaus elemento vertinant priemonių poveikį. Todėl remiantis pateikta ataskaita nebuvo galima padaryti jokių reikšmingų išvadų.
(377)
Keletas šalių nesutiko su laikinojo reglamento 247 ir 250 konstatuojamosiose dalyse pateiktomis išvadomis, kad trumpuoju laikotarpiu bus padarytas neigiamas poveikis darbo vietoms vartotojų grandies segmente, o bendras poveikis bus neigiamas, bet nedidelis, atsižvelgiant į prognozuojamą fotovoltinių produktų rinkos augimą Sąjungoje vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu. Kai kurios šalys taip pat teigė, kad sumažėjus paklausai visų pirma nukentės nuo fotovoltinių įrenginių priklausantys montuotojai.
(378)
Papildomai nagrinėta galimybė, kad nustačius muitus bus prarasta darbo vietų. Apskritai remiantis atliekant tyrimą surinkta informacija patvirtinta, kad vartotojų grandies sektoriuje prarasta darbo vietų, nes 2011-2012 m. fotovoltinių įrenginių paklausa Sąjungoje sumažėjo maždaug 5 GW, kaip jau nurodyta laikinojo reglamento 246 konstatuojamojoje dalyje. Šių darbo vietų praradimas negali būti siejamas su priemonėmis, nes taip įvyko dėl rinkos raidos. Taip pat numatoma, kad 2013 ir 2014 m. paklausa dar labiau sumažės ir fotovoltinių produktų sektoriuje greičiausiai bus prarasta dar daugiau darbo vietų. Be to, pagrindiniai mokslinių tyrimų centrai, kaip antai EPIA, prognozavo tokias paklausos tendencijas dar prieš pradedant tyrimą, todėl negalima teigti, kad šios darbo vietos prarastos nustačius priemones.
(379)
Sąjungos pramonė pateikė konsultanto PriceWaterHouseCoopers (toliau - PWC) atliktą tyrimą dėl galimo priemonių poveikio su fotovoltiniais produktais susijusioms darbo vietoms. PWC tyrime minimas ankstesnis kito konsultanto Prognos atliktas tyrimas, kuriame numatyta, kad nustačius priemones fotovoltinių produktų rinkoje bus prarasta labai daug darbo vietų; prieš nustatant laikinąsias priemones apie tai pranešė AFASE ir tai išnagrinėta laikinojo reglamento 243-246 konstatuojamosiose dalyse. PWC tyrime kritikuotas Prognos tyrimas ir teigta, kad Prognos numatytas visų prarastų darbo vietų skaičius iš tiesų viršijo visų Sąjungoje esamų fotovoltinių produktų sektoriaus darbo vietų skaičių. Dėl muitų poveikio Sąjungos rinkoje PWC išvados prieštaravo Prognos išvadoms - PWC prognozavo, kad darbo vietoms Sąjungoje bus daromas grynasis teigiamas poveikis ir kad nauda bus didesnė nei galimas neigiamas muitų poveikis (pvz., paklausai). Kadangi naujų pagrįstų argumentų dėl priemonių poveikio užimtumui vartotojų grandies sektoriuje negauta, laikinojo reglamento 247-250 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados patvirtinamos.
(380)
AFASE teigė, kad Komisija neatskleidė, iš kur atsirado laikinojo reglamento 245 konstatuojamojoje dalyje minėta 20 % paklaida, kuri padaryta apskaičiuojant 2011 m. tiesiogines darbo vietas, susijusias su fotovoltiniais produktais.
(381)
Ši 20 % paklaida, dėl kurios rezultatas gali būti didesnis arba mažesnis, paaiškėjo atlikus tikrinamąjį vizitą EPIA patalpose, Tai rodo, kad sudėtinga įvertinti tikslius duomenis apie užimtumą vartotojų grandies sektoriuje, kadangi duomenų rinkimo šaltinių yra nedaug ir jie dažnai yra prieštaringi.
(382)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kelios šalys teigė, kad Komisijos tyrime nenurodyta, kad nustačius muitus bus prarasta dar daugiau darbo vietų, nes po 2011 m. sumažės fotovoltinių įrenginių skaičius. Teigta, kad toks darbo vietų praradimas, ypač vartotojų grandies sektoriuje, yra glaudžiai susijęs su tuo, kad fotovoltinių produktų montuotojai priklauso nuo saulės energijos įrenginių. Be to, AFASE kritikavo Komisiją, kad ši tinkamai neatsižvelgė į AFASE narių apklausą ir kitą panašią apklausą, kurią atliko Jungtinės Karalystės saulės energijos verslo asociacija (Solar Trade Association) ir iš kurios tariamai matyti tokia priklausomybė.
(383)
Dėl teiginio, kad Komisija tariamai nutylėjo apie mokesčių poveikį darbo vietoms, daroma nuoroda į 377 ir 379 konstatuojamąsias dalis, kuriose išnagrinėti teiginiai dėl priemonių poveikio darbo vietoms fotovoltinių produktų sektoriuje ir kuriose pripažįstama, kad nustačius priemones darbo vietoms vartotojų grandies sektoriuje trumpuoju laikotarpiu iš tiesų gali būti padarytas poveikis.
(384)
Dėl AFASE ir Jungtinės Karalystės saulės energijos verslo asociacijos atliktų apklausų, atsakant dėl galutinio faktų atskleidimo, nurodyta apklausose dalyvavusių bendrovių tapatybė. Tačiau apklausos vis dėlto turėjo trūkumų, kadangi, pvz., kai kurie atsakymai buvo neišsamūs. Išnagrinėjus apklausas nustatyti toliau išdėstyti faktai. Dėl AFASE apklausos pirmiausia pažymima, kad dauguma iš 50 apklausoje dalyvavusių montuotojų pareiškė, kad jie vykdė veiklą išskirtinai tik fotovoltinių produktų rinkoje. 15 iš 50 montuotojų pareiškė, kad jie taip pat vykdė ir kitokią, su fotovoltiniais produktais nesusijusią veiklą, pvz., su šildymu, elektros įrenginiais ir tam tikru mastu su vėjo energija susijusią veiklą. 21 iš 31 apklausoje dalyvavusių Jungtinės Karalystės bendrovių vykdė ne vien tik su fotovoltiniais produktais susijusią veiklą. Iš šio rezultato matyti, kad laikinojo reglamento 247 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta išvada dėl gebėjimo vykdyti kitą veiklą, pvz., susijusią su elektros ir šildymo įrenginiais, vandentiekiu ir kitos ekologiškos energijos įrenginiais, yra teisinga beveik pusės projektų vystytojų ir montuotojų atžvilgiu. Vis dėlto pripažįstama, kad šis gebėjimas gali būti šiek tiek mažesnis, nei manyta laikinajame reglamente. Todėl jo poveikis mažinant prarandamų darbo vietų skaičių gali būti mažesnis, negu manyta iš pradžių. Antra, kai kurie AFASE ir Jungtinės Karalystės saulės energijos verslo asociacijos apklausti veiklos vykdytojai naudojo Sąjungos produktus ir nustačius priemones kai kurie planuoja pirkti ne Kinijos produktus, kad išvengtų kainų padidėjimo. Taigi tikėtina, kad jų priklausomybė nuo importo iš Kinijos ir priemonių poveikis sumažės, nes jie gali įsigyti produktų iš Europos.
Trečia, visiems apklaustiems veiklos vykdytojams įvertinus priemonių poveikį verslui tvirtų išvadų daryti nebuvo galima, kadangi vertinta labai skirtingai. Kai kurios bendrovės minėto poveikio netgi negalėjo įvertinti. Ketvirta, Jungtinės Karalystės saulės energijos verslo asociacijos apklausoje atsakymai į klausimą, kiek fotovoltinių produktų sektoriaus projektų gali būti atšaukta nustačius muitus, buvo labai įvairūs - nuo „nedaug“ iki „visi projektai“. Kai kurie veiklos vykdytojai negalėjo to įvertinti. Galiausiai, nei vienoje apklausoje nepateiktas klausimas apie apklaustų ekonominės veiklos vykdytojų pelningumą, o tai yra svarbu siekiant įvertinti galimą nustačius muitus padidėsiančių kainų, jei jos padidės, amortizavimą.
(385)
Kitos šalys teigė, kad montuotojai negali lengvai pakeisti savo veiklos pobūdžio arba pereiti prie kitų ekologiškos energijos įrenginių dėl labai skirtingų technologijų ir susijusios praktinės patirties. Todėl nustačius muitus jos būtų priverstos nutraukti veiklą. Po galutinio faktų atskleidimo šį teiginį pakartojo viena suinteresuotoji šalis, kuri tvirtino, kad montuotojai investavo daug lėšų į fotovoltinių produktų sektoriaus specializaciją, kaip antai specialų mokymą, pagal kurią būtų matyti, kad pagrindinis jų dėmesys skiriamas fotovoltinių produktų sektoriui, ir kad jie negalėtų lengvai pereiti prie kitos veiklos.
(386)
Šis argumentas nebuvo pakankamai pagrįstas, kadangi neįrodyta, kokias konkrečias žinias montuotojas turėtų įgyti ir kiek pastangų bei lėšų tam reikėtų skirti. Nepaisant to, institucijos pripažįsta, kad montuotojai įgijo praktinės patirties, susijusios būtent su fotovoltinių modulių montavimu. Tačiau šią praktinę patirtį jie įgijo palyginti neseniai ir ja tik papildyta pirminė montuotojų kompetencija - elektros ir šildymo įrenginiai, vandentiekis ir t. t. Ši patirtis taip pat įgyta dėl nesąžiningos praktikos, būtent dėl smarkiai išaugusio importo iš KLR dempingo kaina. Nepriklausomai nuo specialių montuotojų darbuotojų įgūdžių, šį argumentą reikia svarstyti kartu su 378 ir 382 konstatuojamosiose dalyse pateikta analize, susijusia su užimtumu vartotojų grandies sektoriuje, kuriam trumpuoju laikotarpiu gali būti padarytas poveikis, tačiau vidutiniu - ilguoju laikotarpiu dėl tvarios prekybos montuotojų užimtumas galiausiai padidėtų. Todėl argumentas buvo atmestas.
(387)
Kelios šalys nesutiko su argumentu dėl vartotojų grandies veiklos vykdytojų galimybės iš dalies amortizuoti galimą kainų padidėjimą, kaip minėta laikinojo reglamento 247 konstatuojamojoje dalyje. Šis argumentas taip pat nebuvo pakankamai pagrįstas, todėl nebuvo galima įvertinti, kokiu mastu šis teiginys buvo tikslus. Kaip minėta 374 konstatuojamojoje dalyje, apskaičiuota, kad tiesiogiai su nagrinėjamuoju produktu susijęs vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelningumas buvo maždaug 11 %, taigi susiję veiklos vykdytojai turėtų galimybę bent iš dalies amortizuoti tam tikrą kainų padidėjimą, jei jos padidės. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, kaip minėta 335 konstatuojamojoje dalyje, bendra kainų tendencija yra mažėjanti. Todėl šis argumentas atmestas.
(388)
Atsakydamos dėl galutinio faktų atskleidimo kai kurios šalys pakartojo teiginį, kad nustačius priemones Sąjungoje gali labai sumažėti saulės energijos produktų paklausa, todėl, šių šalių teigimu, priemonių nustatyti nereikėtų. Viena šalis tvirtino, kad saulės energijos paklausos kainų elastingumas šiuo metu yra labai didelis, todėl net tik šiek tiek padidėjus saulės energijos produktų kainai paklausa labai sumažėtų. Ši šalis apskaičiavo, kad nustačius maždaug 30 % antidempingo muitą paklausa gali sumažėti 8 GW, o nustačius 50 % muitą paklausa sumažėtų 10 GW. Dėl to paties klausimo AFASE nurodė rinkos analitiko atliktą tyrimą, kuriame taip pat numatoma, kad nustačius 50 % muitą paklausa 2013 m. sumažės ne daugiau kaip 2 GW, taigi daug mažiau.
(389)
Nors atliekant tyrimą be minėtų pavyzdžių šalys pateikė ir daugiau skirtingų paklausos sumažėjimo scenarijų, jų rezultatų negalima palyginti. Nors negalima atmesti, kad nustačius muitus fotovoltinių įrenginių paklausa gali sumažėti, tokį poveikį sunku kiekybiškai įvertinti atsižvelgiant į įvairius veiksnius, kurie turi įtakos fotovoltinių įrenginių patrauklumui Sąjungoje (žr., pvz., laikinojo reglamento 258 konstatuojamąją dalį). Be to, net jei paklausa trumpuoju, vidutiniu ir ilguoju laikotarpiais sumažėtų, dėl sąžiningos prekybos gauta nauda vidutiniu ir ilguoju laikotarpiais turėtų būti didesnė už trumpalaikį neigiamą poveikį. Galiausiai AFASE pripažino, kad tiesioginį paklausos ir muitų ryšį bus galima įvertinti tik nustačius muitus. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(390)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 243 ir 250 konstatuojamosios dalys patvirtinamos. Nei išvados dėl šešių paslaugų teikėjų, kurių veikla, susijusi su fotovoltiniais produktais, sudaro tik mažą platesnės jų veiklos dalį (žr. 370 konstatuojamąją dalį), nei septynių projektų vystytojų ir (arba) montuotojų vykdomos fotovoltinių produktų srities veiklos, kuri tiesiogiai nesusijusi su nagrinėjamuoju produktu, kaip minėta 374 konstatuojamojoje dalyje, išskyrimas nekeičia laikinojo reglamento 250 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos išvados.
6. Galutinių naudotojų ir (arba) vartotojų interesai
(391)
Po pirminio faktų atskleidimo kai kurios šalys pakartojo argumentą, kad nustačius muitus padidėtų nagrinėjamojo produkto kaina. Todėl sumažėtų fotovoltinių įrenginių paklausa, nes vartotojams jie būtų per brangūs, o kitiems investuotojams - nepakankamai patrauklūs.
(392)
Kaip jau minėta 335 konstatuojamojoje dalyje, net jei nustačius priemones kaina laikinai padidėtų, keli vieši šaltiniai patvirtino, kad bendra kainų tendencija yra mažėjanti. Nors sunku tiksliai kiekybiškai įvertinti galimą kainų padidėjimą nustačius priemones ir galbūt dėl to sumažėsiančią paklausą, primenami keli faktai. Pirma, tiriamasis produktas sudaro iki 50 % visų fotovoltinių įrenginių sąnaudų, todėl muitas gali būti bent iš dalies amortizuojamas. Antra, tikėtina, kad Sąjungos pramonės konkurencija su trečiųjų šalių gamintojais, kurie jau vykdo veiklą Sąjungos rinkoje, neleis kainoms augti. Sąjungos pramonė taip pat turėtų būti pajėgi pasiekti geresnių finansinių rezultatų dėl masto ekonomijos, kurią galima sukurti geriau panaudojus gamyklas ir sumažinus gamybos sąnaudas. Trečia, fotovoltiniai įrenginiai yra susiję ne tik su tiriamojo produkto kainų, bet ir su supirkimo tarifų dydžiu. Kadangi dabar paklausa yra nedidelė, palyginti su 2011 m. ir TL, tikimasi, kad supirkimo tarifai neturėtų sumažėti taip greitai, kaip nagrinėjamuoju laikotarpiu, ir taip būtų sudarytos galimybės nuolat investuoti į fotovoltinių produktų sektoriaus projektus. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(393)
Atsakydama dėl galutinio faktų atskleidimo viena šalis nesutiko su pirmiau išdėstytais argumentais. Ji teigė, kad nustačius priemones kainos negali toliau mažėti. Šalis priminė, kad dėl priemonių labai padidėja sąnaudos, o to negalima visiškai kompensuoti sumažinus sąnaudas ir (arba) importuojant iš trečiųjų šalių. Be to, pakartota, kad Sąjungos pramonė negalės vykdyti naujų investicijų į gamyklas ir įrenginius, o vartotojų grandies veiklos vykdytojai gali amortizuoti tik nedidelę padidėjusių sąnaudų dalį, jei jų pelnas yra 11 %. Galiausiai nėra įrodymų, kuriais remiantis būtų galima teigti, kad supirkimo tarifais galima kompensuoti kainų padidėjimą.
(394)
Primenama, kad, priešingai, nei nurodyta šiame teiginyje, nemanoma, kad dėl priemonių padidėjusias kainas galima visiškai kompensuoti, tačiau nustačius priemones kainos gali laikinai padidėti (žr. laikinojo reglamento 247 konstatuojamąją dalį). Iš tiesų kainos gali padidėti dėl Kinijos dempingo kainų ir ne Kinijos produktų kainų dydžių skirtumo. Tačiau remiantis per tyrimą surinkta informacija galima teigti, kad atsižvelgiant į vartotojų grandies sektoriaus 11 % pelną galimas kainų padidėjimas gali būti iš dalies amortizuotas kelių veiksnių. Galiausiai dėl teiginio, kad nėra įrodymų, kuriais remiantis būtų galima teigti, kad supirkimo tarifais būtų galima kompensuoti padidėjusias kainas, pagrįstai manoma, kad ilgainiui supirkimo tarifai bus pakoreguoti atsižvelgiant į projektų kainų raidą.
(395)
Viena šalis tvirtino, kad nuo 2013 m. kovo mėn. modulių kainos Europoje padidėjo 20 % ir nuo 2013 m. labai trūksta atsargų. Šis argumentas nebuvo pagrįstas, priešingai, vieši informacijos šaltiniai patvirtina, kad antrąjį 2013 m. ketvirtį kainos yra santykinai stabilios. Net jei ši informacija būtų teisinga, ja būtų įrodyta tik tai, kad registruojant importuojamą produktą į kainą buvo įtraukta galimo antidempingo muito rizika. Todėl argumentas buvo atmestas.
(396)
Kita šalis tvirtino, kad investuotojas negautų grąžos iš investicijų į fotovoltinių produktų sektoriaus projektus, jei supirkimo tarifų sumažėjimas nebūtų susietas su mažėjančiomis projekto sąnaudomis, įskaitant modulių kainą, nes jie sudaro didelę konkretaus projekto sąnaudų dalį. Todėl teigta, kad dėl muitų kiltų grėsmė daugelio fotovoltinių produktų sektoriaus projektų įgyvendinimui, nes nustačius muitus didėja kainos.
(397)
Kaip minėta 335 konstatuojamojoje dalyje, bendra elementų ir modulių kainų tendencija yra mažėjanti. Be to, supirkimo tarifų svarba rinkos atžvilgiu mažėja, nes tikėtina, kad keliuose regionuose saulės energijos pagaminimo sąnaudos bus tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos. Dėl šių priežasčių argumentas, kad fotovoltinių modulių kaina galėtų turėti neigiamą poveikį fotovoltinių produktų sektoriaus projektams, įskaitant jų įgyvendinimo klausimą, buvo atmestas.
(398)
Viena suinteresuotoji šalis pateikė vidaus modelį, skirtą įrodyti, kad nustačius muitus daugumos fotovoltinių produktų sektoriaus projektų įgyvendinimui kiltų grėsmė.
(399)
Remiantis šiuo modeliu nebuvo galima tinkamai kiekybiškai nustatyti, kokiu mastu galėtų sumažėti investicijų į fotovoltinius įrenginius patrauklumas (pvz., investicijų grąža), jei padidėtų elementų ir modulių kainos. Nepaisant to, minėtame modelyje naudota prielaida, kad visos su muitu susijusios išlaidos būtų perkeltos galutiniams naudotojams ar vartotojams, nėra tikėtina atsižvelgiant į dabartinį vartotojų grandies veiklos vykdytojų pelno dydį. Be to, sprendimas investuoti priimamas atsižvelgiant ne tik į modulių kainą, bet taip pat priklauso nuo daugelio kitų veiksnių, įskaitant, inter alia, palankių bendrų sąlygų fotovoltiniams įrenginiams tam tikroje šalyje, paramos lygio ir atitinkamai elektros energijos kainos (siekiant, kad saulės energijos pagaminimo sąnaudos būtų tokios pačios, kaip ir kitų rūšių energijos). Todėl šį argumentą reikia atmesti.
(400)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 252 ir 254 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7. Kiti argumentai
(401)
Po pirminio faktų atskleidimo pakartotas argumentas, kad Sąjungos pramonė neturi galimybių Sąjungos rinkai tiekti reikiamo produkto kiekio ir tik KLR turi pajėgumų patenkinti Sąjungos rinkos poreikius.
(402)
Šis klausimas jau išnagrinėtas laikinojo reglamento 256 konstatuojamojoje dalyje. Netgi darant nuosaikesnę prielaidą dėl Sąjungos gamybos pajėgumų (žr. 183 konstatuojamąją dalį), bendrų Sąjungos ir trečiųjų šalių nepanaudotų pajėgumų pakaktų trumpuoju laikotarpiu papildyti galimai sumažėsiantį importą iš Kinijos. Taip pat pagrįstai manoma, kad per vidutinį laikotarpį Sąjungos pramonė padidins savo gamybos pajėgumus, kad patenkintų paklausą, o tai jai suteiks galimybę pasiekti masto ekonomiją ir toliau mažinti kainas. Todėl šis teiginys buvo atmestas.
(403)
Kai kurios šalys pakartojo argumentą, kad nustačius muitus būtų sunku pasiekti Komisijos nustatytus 2020 m. ekologiškos energetikos tikslus. Šis argumentas jau išnagrinėtas laikinojo reglamento 257-259 konstatuojamosiose dalyse, todėl, kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 257 ir 259 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
8. Išvada dėl Sąjungos interesų
(404)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikinojo reglamento 260-261 konstatuojamosiose dalyse išdėstytas vertinimas patvirtinamas.
(405)
Todėl nėra įtikinamų priežasčių, dėl kurių importuojamam KLR kilmės nagrinėjamajam produktui nereikėtų nustatyti galutinių priemonių.
G. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
(406)
Atsižvelgiant į padarytas išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų, turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės, kad būtų apsisaugota nuo tolesnės importo dempingo kaina Sąjungos pramonei daromos žalos.
1. Žalos pašalinimo lygis
(407)
Nustatant šių priemonių lygį buvo atsižvelgta į nustatytus dempingo skirtumus ir muito dydį, kurio reikia Sąjungos gamintojų patiriamai žalai pašalinti, neviršijant nustatytų dempingo skirtumų.
(408)
Po pirminio faktų atskleidimo viena suinteresuotoji šalis nesutiko su 10 % pelno dydžiu, kuris naudotas žalos pašalinimo lygiui apskaičiuoti, ir teigė, kad dabartinėmis rinkos sąlygomis jis buvo per didelis šiam pramonės sektoriui ir panaudotas tiek moduliams, tiek elementams. Pažymima, kad teisinis kriterijus, pagal kurį nustatomas ikimokestinis pelnas apskaičiuojant žalos pašalinimo lygį, yra tai, ar pramonė galėtų pagrįstai gauti tokį pelną įprastomis konkurencijos sąlygomis, t. y. kai nėra importo dempingo kaina. Pagal Bendrojo Teismo praktiką toks pelnas gaunamas nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje, t. y. prieš importo dempingo kaina padidėjimą. Todėl tikslinis pelno dydis buvo pakoreguotas iki 8 % pagal svertinį vidutinį pelną, kurį Sąjungos pramonė gavo 2009 ir 2010 m. iš modulių ir elementų, kai vykdoma veikla buvo pelninga.
(409)
Po galutinio faktų atskleidimo Sąjungos pramonė teigė, kad 2010 m. pelningumas turėtų būti naudojamas kaip pelningumo lygis, kurį Sąjungos pramonė galėtų pagrįstai pasiekti nesant importo dempingo kainomis, o ne kaip vidutinis pelno dydis 2009 ir 2010 m. Šiuo atžvilgiu teigta, kad pelningumas 2009 m. buvo nepakankamas ir aplinkybės abiem metais buvo labai skirtingos, ypač atsižvelgiant į suvartojimo raidą 2010 m., dėl kurios tais metais sumažėjo dempingo poveikis. Dėl šio teiginio reikėtų pažymėti, kad nėra svarbu, ar vidutinis pelno, kurį gavo Sąjungos pramonė, dydis buvo pakankamas nustatant žalos pašalinimo lygį. Kaip jau nurodyta laikinojo reglamento 264 konstatuojamojoje dalyje, žalos pašalinimo lygis turėtų būti nustatytas remiantis pelno, kurį galima pagrįstai gauti nesant importo dempingo kaina, dydžiu. Tyrimą atliekančios institucijos paprastai laiko, kad toks pelno dydis pasiekiamas nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje. Kadangi šiuo atveju nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje (2009 m.) Sąjungos pramonė patyrė nuostolių parduodama elementus, šis metodas buvo netinkamas ir nuspręsta, kad nustatant žalos pašalinimo lygį patikimiau remtis vidutiniu pelno dydžiu pirmais ir antrais nagrinėjamojo laikotarpio metais. Šiuo atžvilgiu taip pat laikyta, kad nesvarbu, jog aplinkybės abiem minėtais metais buvo skirtingos.
(410)
Kita šalis pakartojo, kad moduliams ir elementams reikėtų nustatyti skirtingus tikslinius pelno dydžius, nes šių dviejų rūšių produktų pelningumas per nagrinėjamąjį laikotarpį kito skirtingai. Nors rodikliai nurodyti atskirai kiekvienos rūšies produktui, su kiekvienu rodikliu susijusios išvados taikomos visam tiriamajam produktui. Taip pat primenama, kad moduliai ir elementai yra vienas produktas, todėl dempingo skirtumai ir žalos pašalinimo lygis nustatyti remiantis šiuo pagrindu.
(411)
Be to, iš naujo atrinktų nesusijusių importuotojų išlaidos po importo (kurios pakeistos dėl 21 konstatuojamojoje dalyje nurodytų priežasčių) turėjo įtakos apskaičiuotiems žalos skirtumams. Galiausiai visiems priverstinio pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumams įtakos turėjo CIF kainų koregavimas, plokštelių neįtraukimas į produkto apibrėžtąją sritį ir naujas tikslinis pelno dydis.
(412)
Viena šalis tvirtino, kad atrinktų Sąjungos gamintojų pardavimas buvo daugiausia orientuotas į aukščiausios klasės rinką, kaip antai gyventojų ir (arba) smulkios prekybos sektorius, kuriuose buvo taikomi didesni supirkimo tarifai, ir teigė, kad dėl šios priežasties Sąjungos pramonės pardavimo kaina turėtų būti atitinkamai pakoreguota. Reikėtų pabrėžti, kad šis teiginys neturėtų būti reikšmingas apskaičiuojant žalos skirtumą, kadangi atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos gamintojų vykdoma veikla nebuvo pelninga.
(413)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl žalos pašalinimo lygio negauta, laikinojo reglamento 263-266 konstatuojamosiose dalyse aprašytas metodas patvirtinamas.
2. Galutinės priemonės
(414)
Atsižvelgiant į išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų ir remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi, importuojamiems KLR kilmės arba iš KLR siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementams, naudojamiems fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio, turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės, kurių dydis prilygtų mažesniam iš nustatytų dempingo ir žalos skirtumų, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle. Šiuo atveju turėtų būti nustatyta muito norma, kuri prilygtų nustatytam žalos skirtumų dydžiui.
(415)
Pabrėžiama, kad antisubsidijų tyrimas atliktas kartu su antidempingo tyrimu. Atsižvelgiant į mažesniojo muito taisyklę ir tai, kad galutinis subsidijų skirtumas yra mažesnis už žalos pašalinimo lygį, manoma, kad tikslinga nustatyti apskaičiuoto galutinio subsidijų skirtumo dydžio galutinį kompensacinį muitą ir tada nustatyti galutinį antidempingo muitą iki atitinkamo žalos pašalinimo lygio. Remiantis tuo, kas išdėstyta, nustatoma tokia norma, pagal kurią šie muitai bus nustatyti:
Bendrovė
Subsidijų skirtumas
Dempingo skirtumas
Žalos pašalinimo lygis
Kompensacinis muitas
Antidempingo muitas
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Kitos antidempingo tyrime bendradarbiaujančios bendrovės (išskyrus bendroves, kurioms pagal gretutinį antisubsidijų Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1239/2013 (18) taikomas muitas kitiems eksportuotojams) (I priedas)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Kitos antidempingo tyrime bendradarbiaujančios bendrovės kurioms pagal gretutinį antisubsidijų Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1239/2013 taikomas muitas kitiems eksportuotojams (II priedas)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Visos kitos bendrovės
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Šiame reglamente nurodytos konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos buvo nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl jos atitinka šių bendrovių padėtį, nustatytą atliekant tą tyrimą. Tai reiškia, kad šios muitų normos (skirtingai nei muitas, šalies mastu taikomas „visoms kitoms bendrovėms“) taikomos tik importuojamiems KLR kilmės produktams, pagamintiems šių bendrovių, taigi nurodytų konkrečių juridinių asmenų. Bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas ir adresas šio reglamento rezoliucinėje dalyje konkrečiai nepaminėtas, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, pagamintam importuojamam nagrinėjamajam produktui šios normos negali būti taikomos - jam taikoma „visoms kitoms bendrovėms“ nustatyta muito norma.
(417)
Po faktų atskleidimo Kinijos vyriausybė tvirtino, kad svertinė vidutinė muito norma, taikoma I ir II prieduose išvardytoms bendrovėms, pažeidžia PPO antidempingo susitarimą, nes ji tariamai yra pagrįsta svertiniais vidutiniais muitais, kurie atskirai apskaičiuoti atrinktiems eksportuojantiems elementų ir modulių gamintojams. Tačiau šis vertinimas yra neteisingas. Visam atrinktų eksportuojančių gamintojų vykdomam nagrinėjamojo produkto eksportui apskaičiuota vienoda muito norma - dauguma eksportuojančių gamintojų iš tiesų eksportavo ir elementus, ir modulius. Taigi tvirtinimas, kad muitai apskaičiuoti atskirai eksportuojantiems elementų ir modulių gamintojams, yra neteisingas, todėl argumento priimti negalima.
(418)
Jeigu nustačius susijusias priemones labai padidėtų vienos iš bendrovių, kuriai taikomos mažesnės individualios muito normos, eksporto apimtis, tokį padidėjimą būtų galima laikyti prekybos pobūdžio pasikeitimu dėl nustatytų priemonių, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje. Tokiomis aplinkybėmis ir jeigu laikomasi sąlygų, gali būti inicijuojamas priemonių vengimo tyrimas. Atliekant šį tyrimą galima, inter alia, nagrinėti, ar būtina panaikinti individualias muito normas ir nustatyti visos šalies mastu taikomą muitą.
(419)
Visus prašymus taikyti individualią antidempingo muito normą (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įsteigus naujus gamybos ar pardavimo subjektus) reikėtų siųsti Komisijai kartu su visa svarbia informacija, ypač apie bendrovės veiklos pasikeitimus, susijusius su gamyba, vidaus ir eksporto pardavimu, kurie yra susiję, pavyzdžiui, su tokiu pavadinimo arba gamybos ir pardavimo subjektų pasikeitimu. Prireikus šis reglamentas bus iš dalies pakeistas atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios antidempingo muito normos, sąrašą.
(420)
Siekiant užtikrinti vienodų sąlygų taikymą naujiems eksportuotojams ir neatrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms, minimoms šio reglamento I ir II prieduose, reikėtų priimti nuostatą, pagal kurią svertinis vidutinis muitas, nustatomas pastarosioms bendrovėms, turi būti taikomas naujiems eksportuotojams, kurie priešingu atveju turėtų teisę į peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 4 dalį.
(421)
Priemonės nustatomos tam, kad Sąjungos gamintojai galėtų atsigauti nuo žalingo dempingo poveikio. Jei iš pradžių galima nauda Sąjungos gamintojams neprilygtų kitų ekonominės veiklos vykdytojų sąnaudoms, šį skirtumą galėtų kompensuoti didesnė ir (arba) atnaujinta gamyba Sąjungoje.
(422)
Tačiau numatomas padidėjusios gamybos Sąjungoje scenarijus gali neatitikti šios nepastovios rinkos pokyčių. Kaip nurodyta laikinojo reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje, 2009-2011 m. Sąjungos modulių suvartojimas padidėjo 264 %, o per šešis mėnesius nuo 2011 m. iki TL sumažėjo 43 procentiniais punktais. Dar įspūdingesnis rinkos kintamumas matomas 2006-2011 m. laikotarpiu, kai Sąjungos modulių suvartojimas nuo mažiau kaip 1 GW padidėjo iki beveik 20 GW arba apie 2 000 % vos per penkerius metus. Toks kintamumas greičiausiai tęsis - verslo asociacijos prognozuoja 100 % ir didesnius skirtumus pagal skirtingus scenarijus netgi vidutinės trukmės laikotarpiu (2014-2015 m.).
(423)
Todėl manoma, kad tokiomis išimtinėmis aplinkybėmis būtų tikslinga nustatyti priemones tik dvejiems metams.
(424)
Šio laikotarpio turėtų pakakti, kad Sąjungos gamintojai padidintų ir (arba) atnaujintų gamybą, nesukeldami didelės grėsmės kitų ekonominės veiklos vykdytojų Sąjungoje padėčiai. Manoma, kad dvejų metų laikotarpis bus tinkamiausias siekiant išnagrinėti, ar dėl nustatytų priemonių tikrai padidės gamyba Europoje, ir taip bus išlygintas neigiamas poveikis kitiems ekonominės veiklos vykdytojams Sąjungoje.
(425)
Po galutinio faktų atskleidimo vienas Sąjungos gamintojas pateikė argumentą, kad ribotas dvejų metų laikotarpis yra per trumpas, kad būtų galima atsigauti nuo padarytos žalos. Be to, teigta, kad per dvejus metus Sąjungos gamintojai nespėtų pateikti einamųjų ir ateinančių finansinių metų verslo planų. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priemonės bus taikomos iki 2015 m. gruodžio mėn., ir šio laikotarpio turėtų užtekti, kad Sąjungos gamintojai galėtų pateikti verslo planus iki 2015 m.
(426)
Be to, Sąjungos gamintojas neužginčijo priežasčių, dėl kurių priemonės nustatytos tik dvejiems metams, visų pirma rinkos kintamumo. Gamintojas netgi palankiai įvertino galimybę atlikti peržiūrą, jei priemones reikėtų pakeisti dėl pasikeitusių rinkos sąlygų. Kadangi tikimybė, kad per dvejus metus šios nepastovios rinkos sąlygos pasikeis, yra tikrai didelė, manoma, kad yra tikslinga nuo pat pradžių nustatyti priemones tik dvejiems metams.
(427)
Po galutinio faktų atskleidimo, darydamas nuorodą į 424 konstatuojamąją dalį, skundo pateikėjas teigė, kad dvejų metų laikotarpio nepakanka investuoti į gamybą. Tačiau dėl didelių nepanaudotų Sąjungos pramonės gamybos pajėgumų gamybą galima padidinti geriau išnaudojant turimus gamybos pajėgumus, o tai turėtų būti įmanoma padaryti be didelių papildomų investicijų.
(428)
Skundo pateikėjas taip pat teigė, kad nustačius galutinius antidempingo muitus dvejų metų laikotarpiui Sąjungos pramonė neturės pakankamai laiko atsigauti nuo žalingo ankstesnio dempingo poveikio. Tačiau nustatant antidempingo muitus negalima atsižvelgti tik į Sąjungos pramonės interesus, bet reikia išlaikyti galimos naudos Sąjungos gamintojams ir kitų ekonominės veiklos vykdytojų Sąjungoje sąnaudų pusiausvyrą. Tuo remiantis sprendimas nustatyti priemones tik dvejiems metams patvirtinamas.
(429)
Visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriomis remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą importuojamiems KLR kilmės arba iš KLR siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementams, naudojamiems fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio, ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio atskleidimo.
(430)
Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
3. Taikymas atgaline data
(431)
Dėl galimo antidempingo priemonių taikymo atgaline data reikia įvertinti pagrindinio reglamento 10 straipsnio 4 dalyje išdėstytus kriterijus. Pagal 10 straipsnio 4 dalies b punktą vienas esminis kriterijus, kuris turi būti įvykdytas „greta tyrimo laikotarpiu žalą sukėlusio importo lygio“, būtų „žymus importo augimas“.
(432)
Palyginus vidutinį mėnesinį modulių ir elementų importą (19) ir vidutinį mėnesinį importą registracijos laikotarpiu (2013 m. kovo - 2013 m. birželio mėn.), matyti, kad po TL importo apimtis labai sumažėjo. Iš tiesų, kaip nurodyta laikinojo reglamento 110 konstatuojamojoje dalyje, vidutinis mėnesinis modulių ir elementų iš Kinijos importo kiekis per TL siekė 1 250 MW (20). Pavyzdžiui, per registracijos laikotarpį vidutinė mėnesinis modulių ir elementų iš Kinijos importo apimtis buvo beveik perpus mažesnė.
(433)
Arba, atsižvelgiant į kintantį rinkos pobūdį, tolesnį didelį importo augimą būtų galima vertinti santykiniais, o ne absoliučiais dydžiais. Siekiant įvertinti, ar importas toliau santykinai labai didės, būtina palyginti importo apimtis ir suvartojimą Sąjungos rinkoje, t. y. suvartojimas turėtų mažėti gerokai sparčiau nei importas iš Kinijos. Kadangi modulių ir elementų importo iš Kinijos apimtis per registracijos laikotarpį buvo net perpus mažesnė nei per TL, suvartojimas turėtų sumažėti gerokai daugiau nei 50 %. Nors tikslios informacijos apie suvartojimą per registracijos laikotarpį neturima, nėra jokių požymių, kad suvartojimas būtų sumažėjęs daugiau nei 50 %.
(434)
Dėl pirmiau nurodytų priežasčių žymaus importo augimo kriterijus neįvykdytas. Todėl daroma išvada, kad galutinis antidempingo muitas netaikomas atgaline data iki laikinųjų priemonių taikymo pradžios.
H. PRIEMONIŲ FORMA
(435)
Po to, kai buvo priimtos laikinosios antidempingo priemonės, bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų grupė, įskaitant su jais susijusias bendroves KLR ir Europos Sąjungoje, kartu su CCCME pasiūlė bendrą įsipareigojimą dėl kainos, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje. Kinijos valdžios institucijos taip pat parėmė šį įsipareigojimo pasiūlymą.
(436)
Komisija jį išnagrinėjo ir Sprendimu 2013/423/ES priėmė šį įsipareigojimo pasiūlymą. Kaip jau nurodyta šio sprendimo 3, 4 ir 7 konstatuojamosiose dalyse, siekiant įvertinti, ar įsipareigojimu dėl kainos pašalinamas žalingas dempingo poveikis, Komisija išanalizavo visas pasikeitusias ilgalaikio pobūdžio rinkos aplinkybes, susijusias su, inter alia, dabartinėmis eksporto kainomis ir žalos pašalinimo lygiu, kuris, kaip nustatyta, buvo mažesnis už dempingo lygį.
(437)
Priėmus Sprendimą 2013/423/ES eksportuojantys gamintojai kartu su CCCME pateikė pranešimą dėl pradinio įsipareigojimo pasiūlymo dalinio pakeitimo. Jie paprašė persvarstyti įsipareigojimą atsižvelgiant į tai, kad plokštelės neįtrauktos į produkto apibrėžtąją sritį, kaip aprašyta 31 ir 72 konstatuojamosiose dalyse. Be to, keli papildomi eksportuotojai, laikydamiesi pagrindinio reglamento 8 straipsnio 2 dalyje nustatytų terminų, paprašė juos įtraukti į įsipareigojimą.
(438)
Įgyvendinimo sprendimu 2013/707/ES Komisija patvirtino priimanti to sprendimo priede išvardytų eksportuotojų pasiūlytą įsipareigojimą dėl galutinių muitų,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementams, naudojamiems fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio (elementų storis neviršija 400 mikrometrų), kurių KN kodai šiuo metu yra ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90 (TARIC kodai 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039), nustatomas galutinis antidempingo muitas, išskyrus atvejus, kai šie produktai vežami tranzitu, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje.
Nagrinėjamojo produkto apibrėžčiai nepriskiriami šių rūšių produktai:
-
iš mažiau kaip šešių elementų sudaryti nešiojami saulės įkrovikliai, kurių paskirtis tiekti elektrą prietaisams arba įkrauti elementus;
-
fotovoltiniai produktai plona plėvele;
-
fotovoltiniai produktai iš kristalinio silicio, visam laikui įmontuoti į elektros prietaisus, kurių paskirtis nėra energijos gamyba ir kurie naudoja integruoto (-ų) fotovoltinio (-ių) elemento (-ų) iš kristalinio silicio gaminamą elektrą;
-
moduliai ar plokštės, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose.
2. Galutinio antidempingo muito, taikomo 1 dalyje aprašytiems produktams, kuriuos pagamino toliau išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, norma yra tokia:
Bendrovė
Muito norma
Papildomas TARIC kodas
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Kitos antidempingo tyrime bendradarbiaujančios bendrovės (išskyrus bendroves, kurioms pagal gretutinį antisubsidijų Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1239/2013 taikomas muitas kitiems eksportuotojams) (I priedas)
41,3 %
Kitos antidempingo tyrime bendradarbiaujančios bendrovės kurioms pagal gretutinį antisubsidijų Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1239/2013 taikomas muitas kitiems eksportuotojams (II priedas)
36,2 %
Visos kitos bendrovės
53,4 %
B999
3. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
4. Jeigu naujas eksportuojantis Kinijos Liaudies Respublikos gamintojas pateikia Komisijai pakankamai įrodymų, kad jis:
-
nuo 2011 m. liepos 1 d. iki 2012 m. birželio 30 d. (tiriamuoju laikotarpiu) neeksportavo į Sąjungą produkto, aprašyto 1 dalyje,
-
nėra susijęs su jokiu Kinijos Liaudies Respublikos eksportuotoju ar gamintoju, kuriam taikomos šiuo reglamentu nustatytos antidempingo priemonės,
-
faktiškai nagrinėjamąjį produktą eksportavo į Sąjungą po tiriamojo laikotarpio, kurio duomenimis remtasi nustatant priemones, arba turi neatšaukiamų sutartinių įsipareigojimų eksportuoti į Sąjungą didelį jo kiekį,
2 dalis gali būti iš dalies keičiama, naują eksportuojantį gamintoją įtraukiant į neatrinktų bendradarbiaujančių bendrovių, kurioms taikomas 41,3 % svertinis vidutinis muitas, sąrašą.
2 straipsnis
1. Garantijomis užtikrintos laikinojo antidempingo muito, kuris pagal Reglamentą (ES) Nr. 513/2013 nustatytas importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamoms plokštelėms (plokštelių storis neviršija 400 mikrometrų) ir moduliams ar plokštėms, kurių išėjimo galia neviršija 50 V nuolatinės srovės, o atiduodamoji galia neviršija 50 W, ir kurie skirti tik tiesiogiai naudoti kaip baterijų įkrovikliai tokios pačios įtampos ir galios sistemose, sumos nerenkamos.
2. Garantijomis užtikrintos laikinojo antidempingo muito, kuris pagal Reglamentą (ES) Nr. 513/2013 nustatytas importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams arba plokštėms iš kristalinio silicio ir tam tikrų rūšių elementams, naudojamiems fotovoltiniuose moduliuose arba plokštėse iš kristalinio silicio (elementų storis neviršija 400 mikrometrų), kurių KN kodai šiuo metu yra ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ir ex 8541 40 90 (TARIC kodai 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039, išskyrus atvejus, kai šie produktai vežami tranzitu, kaip apibrėžta GATT V straipsnyje, sumos galutinai surenkamos. Sumos, viršijančios galutinę antidempingo muitų normą, nerenkamos.
3 straipsnis
1. Importuotiems ir į laisvą apyvartą išleistiems produktams, kurių KN kodas šiuo metu yra ex 8541 40 90 (TARIC kodai 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039), ir kurių sąskaitas faktūras išdavusios bendrovės, kurių įsipareigojimus priėmė Komisija ir kurių pavadinimai įtraukti į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priedą, 1 straipsniu nustatytas antidempingo muitas netaikomas, jeigu:
a)
bendrovė, kurios pavadinimas įtrauktas į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priede pateikiamą sąrašą, pirmiau nurodytus produktus pati arba per susijusią bendrovę, irgi įtrauktą į Įgyvendinimo sprendimo 2013/707/ES priede pateikiamą sąrašą, gamino, vežė ir išrašė sąskaitas faktūras su ja susijusioms Sąjungos bendrovėms importuotojoms, atliekančioms prekių išleidimo į laisvą apyvartą Sąjungoje procedūras, arba pirmam nepriklausomam klientui, kuris veikia kaip importuotojas ir atlieka prekių išleidimo į laisvą apyvartą Sąjungoje procedūras,
b)
kartu su tokiais importuojamais produktais pateikiama įsipareigojimo sąskaita faktūra, t. y. prekybinė sąskaita faktūra, kurioje pateikiami bent šio reglamento III priede išvardyti rekvizitai ir deklaracija,
c)
kartu su tokiais importuojamais produktais pateikiamas eksporto įsipareigojimo sertifikatas, kaip nurodyta šio reglamento IV priede, ir
d)
deklaruotos ir muitinei pateiktos prekės tiksliai atitinka įsipareigojimo sąskaitoje faktūroje pateiktą aprašymą.
2. Skola muitinei nustatoma priimant deklaraciją dėl išleidimo į laisvą apyvartą:
a)
nustačius, kad dėl 1 dalyje aprašytų importuojamų produktų nesilaikoma vienos ar daugiau toje dalyje išvardytų sąlygų, arba
b)
jeigu Komisija atšaukia pagal Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 8 straipsnio 9 dalį priimtą įsipareigojimą reglamentu arba sprendimu, kuriame nurodomi konkretūs sandoriai, ir susijusias įsipareigojimo sąskaitas faktūras paskelbia negaliojančiomis.
4 straipsnis
Bendrovės, kurių įsipareigojimus Komisija priėmė ir kurios yra išvardytos Sprendimo 2013/707/ES priede ir atitinka tam tikras jame nurodytas sąlygas, irgi išduos sandorių, kuriems taikomas antidempingo muitas, sąskaitą faktūrą. Ši sąskaita faktūra turi būti prekybinė sąskaita faktūra, kurioje nurodomi bent šio reglamento V priede išvardyti rekvizitai.
5 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis nustoja galioti 2015 m. gruodžio 7 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. gruodžio 2 d.