NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/63
ze dne 21. října 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby členské státy zavedly mechanismy financování k řešení krizí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly účinně uplatňovat nástroje a pravomoci k řešení krize. Tyto mechanismy financování k řešení krizí by měly mít k dispozici odpovídající finanční zdroje, které by umožnily účinné fungování rámce pro řešení krizí, a proto by měly být oprávněny vybírat od institucí povolených na jejich území, včetně poboček v Unii (dále jen „instituce“) příspěvky předem.
(2)
Členské státy jsou povinny vybírat příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí nejen od institucí, ale podle čl. 103 odst. 1 uvedené směrnice též od poboček v Unii. Pravomoc Komise přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice se vztahuje i na pobočky v Unii. Avšak vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (2) spadají požadavky obezřetnosti pro pobočky úvěrových institucí třetích zemí a zacházení s těmito pobočkami z hlediska dohledu do odpovědnosti členských států, není u mnohých parametrů pro úpravu podle rizikového profilu stanovených v tomto nařízení v přenesené pravomoci vhodné, aby se přímo vztahovaly na pobočky v Unii. Proto, ačkoli pobočky v Unii nespadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, mohou být předmětem zvláštního režimu, který Komise vypracuje v příštím aktu v přenesené pravomoci.
(3)
Podle článků 6, 15, 16, 95 a 96 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3) nepodléhají určité investiční podniky s povolením provozovat pouze omezené služby a činnosti jistým kapitálovým požadavkům a požadavkům na likviditu nebo od nich mohou být osvobozeny. V důsledku toho by se na ně mnohé parametry, které je třeba stanovit pro úpravu podle rizikového profilu, nevztahovaly. Protože členské státy podléhají podle čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU povinnosti vybírat od těchto investičních podniků příspěvky předem, je vhodné ponechat pravomoc zavést úpravu příspěvků podle rizikového profilu členským státům, aby tyto podniky nebyly neúměrně zatěžovány. Uvedené investiční podniky by proto neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(4)
Podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU by členské státy měly v období od vstupu uvedené směrnice v platnost do 31. prosince 2024 zajistit, aby finanční prostředky v jejich mechanismech financování dosáhly výše nejméně 1 % hodnoty pojištěných vkladů všech institucí povolených na jejich území. Během tohoto období by příspěvky do mechanismů financování měly být co nejrovnoměrněji rozloženy v čase, dokud nebude dosaženo cílové úrovně, přičemž se zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky na finanční pozici přispívajících institucí.
(5)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby za účelem dosažení cílové úrovně uvedené v článku 102 byly příspěvky vybírány nejméně jednou ročně. Podle čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU byroční příspěvek měl odrážet velikost instituce, neboť by se měl zakládat na pevné částce stanovené na základě závazků dané instituce („základní roční příspěvek“); zadruhé odráží úroveň rizika příslušných činností instituce, neboť základní roční příspěvek by měl být uzpůsoben v poměru k rizikovému profilu dané instituce („dodatečná úprava podle rizikového profilu“). Velikost instituce je prvním ukazatelem rizika, které instituce představuje. Čím větší instituce je, tím je pravděpodobnější, že orgán příslušný k řešení krize by v případě problémů měl za to, že je ve veřejném zájmu, aby její krizi řešil a k zajištění účinného uplatňování nástrojů k řešení krize použil mechanismus financování.
(6)
K vyjasnění toho, jak by orgány příslušné k řešení krize měly upravit příspěvky v poměru k rizikovému profilu institucí, je nutné určit soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele rizik, které by se měly ke stanovení rizikového profilu institucí použít, mechanismus pro použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu a základní roční příspěvek jako výchozí bod pro úpravu podle rizikového profilu. Zmíněné prvky, jež by měly doplnit kritéria rizik stanovená v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, by měly být zavedeny tak, aby se zabránilo nejednotnému přístupu členských států k výpočtu příspěvků do jejich příslušných mechanismů financování k řešení krizí, a tím se zachovaly rovné podmínky mezi členskými státy a silný vnitřní trh. To umožní, aby příspěvky placené institucemi do mechanismů financování k řešení krizí byly pro jednotlivé druhy bank srovnatelné a předvídatelné, což je důležitou součástí rovných podmínek na vnitřním trhu.
(7)
V čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (4) se stanoví, že výbor pro řešení krizí (dále jen „výbor“) zřízený podle čl. 42 odst. 1 uvedeného nařízení se považuje pro účely uvedeného nařízení a směrnice 2014/59/EU za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, pokud tento výbor plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle uvedené směrnice plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize. Vzhledem k tomu, že čl. 70 odst. 7 nařízení (EU) č. 806/2014 zmocňuje výbor, aby vypočítal příspěvky institucí do Jednotného fondu pro řešení krizí, který by od 1. ledna 2016 nahradil mechanismy financování členských států zúčastněných v jednotném mechanismu pro řešení krizí použitím tohoto nařízení založeného na čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, pojem orgánu příslušného k řešení krize pro účely tohoto nařízení by měl zahrnovat také tento výbor.
(8)
Výpočet příspěvků na individuální úrovni by vedl v případě skupin při určování základního ročního příspěvku jednotlivých subjektů skupiny k dvojímu započtení některých závazků, protože závazky související s dohodami, jež subjekty téže skupiny uzavřely mezi sebou, by byly součástí celkových závazků, které se berou v úvahu ke stanovení základního ročního příspěvku každého subjektu skupiny. Proto by v případě skupin mělo být stanovení základního ročního příspěvku dále specifikováno, aby se zohlednila vzájemná propojenost subjektů skupiny a předešlo se dvojímu započtení expozic uvnitř skupiny. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se mělo na tyto instituce vztahovat stejné zacházení.
(9)
Pro účely výpočtu základního ročního příspěvku subjektu skupiny by se do celkových závazků, které se berou v úvahu, neměly zahrnout závazky plynoucí ze smlouvy, jež daný subjekt skupiny uzavřel s jiným subjektem, jenž je členem téže skupiny. Vyloučení těchto závazků by však mělo být možné pouze, je-li každý subjekt skupiny usazen v Unii, je zahrnut v téže konsolidaci v plném rozsahu, podléhá odpovídajícím centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a neexistují-li současné či předvídatelné podstatné věcné či právní překážky bránící okamžitému splacení dotčených závazků, jakmile nabudou splatnosti. Tím by se mělo zabránit tomu, aby závazky byly vyloučeny ze základu pro výpočet příspěvků v případě, že neexistují záruky, že úvěrové expozice uvnitř skupiny by byly pokryty, jestliže se finanční situace skupiny zhorší. Navíc, aby se zabránilo tomu, že vyloučením závazků uvnitř skupiny se poskytne výhoda subjektům skupiny, které na ně mají nárok, nemělo by vyloučení těchto závazků dotčeným institucím umožnit, aby využívaly systému zjednodušených příspěvků určeného pro malé instituce, i kdyby po vyloučení závazků uvnitř skupiny daná instituce podmínky pro zjednodušený systém splňovala. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se na tyto instituce mělo vztahovat stejné zacházení.
(10)
Odchylně od pravidla, že výpočet příspěvků by se měl provádět na individuálním základě, v případě ústředního subjektu s přidruženými institucemi, které jsou zcela nebo částečně osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, by se pravidla o příspěvcích předem měla uplatnit jen na ústřední subjekt a přidružené úvěrové instituce jako celek na konsolidovaném základě, protože platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí se sleduje jako celek na základě konsolidované účetní závěrky těchto institucí.
(11)
Stanovení základního ročního příspěvku by se mělo rovněž dále specifikovat v případě infrastruktur finančního trhu. Některé infrastruktury finančního trhu, například ústřední protistrany nebo centrální depozitáře cenných papírů, jsou rovněž povoleny jako úvěrové instituce. Zejména některé centrální depozitáře cenných papírů poskytují služby bankovního typu, které jsou doplňkové k jejich činnosti v roli infrastruktury trhu. Centrální depozitáře cenných papírů na rozdíl od úvěrových institucí nedrží pojištěné vklady, ale většinou vnitrodenní nebo jednodenní vklady, které pocházejí z vypořádání operací s cennými papíry, jež depozitáře zajišťují pro finanční instituce nebo centrální banky. Výsledkem těchto operací zpravidla nejsou peněžní zůstatky, které by se mohly připodobnit finančním prostředkům získaným za účelem provádění bankovních činností. Protože služby bankovního typu prováděné infrastrukturami finančního trhu jsou doplňkové k jejich hlavním činnostem clearingu a vypořádání, pro něž tyto subjekty podléhají přísným obezřetnostním požadavkům podle nařízení (EU) č. 648/2012 (5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (6), jakož i podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU, a protože z obchodního modelu infrastruktur finančního trhu nevyplývají rizika srovnatelná s riziky úvěrových institucí, měly by se při stanovení objemu jejich celkových závazků pro účely výpočtu jejich základního ročního příspěvku brát v úvahu pouze závazky související s jejich činnostmi bankovního typu.
(12)
Účetnictví derivátů není v Unii harmonizováno ve vztahu k jednotlivým účtům a to by mohlo mít dopad na objem závazků, které se berou v úvahu pro výpočet příspěvků každé banky. Metodika pákového poměru uvedená v čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013 se vztahuje na všechny banky a zajišťuje, že tatáž derivátová smlouva, a zejména vzájemné započtení (netting) derivátových smluv, se bude brát v úvahu stejným způsobem bez ohledu na účetní rámec, kterému daná banka podléhá. Proto, aby se při určování základního ročního příspěvku zajistilo harmonizované zacházení s deriváty, které umožní srovnatelnost jejich oceňování mezi institucemi a rovné podmínky v celé Unii, by se hodnota derivátů měla určovat v souladu s čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013. Aby však byla zajištěna předvídatelnost oceňování derivátů podle nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být stanoveno, že takové oceňování nesmí vyústit v hodnotu, která je nižší než 75 % hodnoty dotčených derivátů určené podle příslušného účetního rámce.
(13)
Některé úvěrové instituce jsou bankami poskytujícími podporu, jejichž účelem je prosazovat cíle veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády členského státu či místního orgánu především poskytováním podpůrných úvěrů na nesoutěžním, neziskovém základě. Úvěry, které tyto instituce poskytují, jsou přímo či nepřímo částečně zaručeny ústřední nebo regionální vládou nebo místním orgánem. Podpůrné úvěry jsou poskytovány na nesoutěžním, neziskovém základě za účelem podpory cílů veřejné politiky Unie nebo ústřední nebo regionální vlády členského státu. Podpůrné úvěry jsou někdy poskytovány prostřednictvím jiné instituce jakožto zprostředkovatele (průchozí úvěry). V takových případech obdrží zprostředkovatelská úvěrová instituce podpůrné úvěry od mezinárodní rozvojové banky nebo subjektu veřejného sektoru a poskytne je jiným úvěrovým institucím, které by je poskytly konečným zákazníkům. Protože zprostředkovatelské úvěrové instituce předávají likviditu těchto úvěrů od původní banky poskytující podporu instituci poskytující úvěr nebo jiné zprostředkovatelské instituci, tyto závazky by neměly být zahrnuty do celkových závazků, které se pro účely výpočtu základního ročního příspěvku mají vzít v úvahu.
(14)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby do mechanismů financování k řešení krizí přispívaly všechny instituce. Je však třeba nalézt úměrnou a spravedlivou rovnováhu mezi povinností určité instituce přispívat do mechanismu financování k řešení krizí a její velikostí, rizikovým profilem, rozsahem a složitostí jejích činností, jejím propojením s ostatními institucemi nebo finančním systémem obecně, dopadem jejího selhání na finanční trhy, na ostatní instituce, na podmínky financování nebo na širší ekonomiku, tedy pravděpodobností, že u instituce bude zahájen proces řešení krize a že k tomu bude použit mechanismus financování. Orgány příslušné k řešení krize tyto prvky zohlední v souladu s článkem 4 směrnice 2014/59/EU při rozhodování, zda by určitá instituce měla požívat zjednodušených povinností ohledně požadavků navypracování ozdravných plánů a plánů řešení krize. Při posuzování správné rovnováhy mezi dodržováním požadavků stanovených ve směrnici 2014/59/EU a zvláštnostmi rozličných institucí podléhajících směrnici by též měla být zohledněna administrativní zátěž, která pro určité instituce a orgány příslušné k řešení krize z výpočtu ročních příspěvků vyplývá.
(15)
Malé instituce většinou nemají vysoce rizikový profil, ve srovnání s velkými institucemi jsou méně rizikové pro systém a v mnoha případech je dopad jejich selhání na širší ekonomiku menší než dopad velkých institucí. Zároveň však nelze potenciální dopad selhání malých institucí na finanční stabilitu zcela vyloučit, neboť i malé instituce mohou vytvořit systémové riziko v důsledku své úlohy v širším bankovním systému, kumulativním účinkům svých sítí nebo mohou krizi rozšířit tím, že způsobí ztrátu důvěry v bankovní systém.
(16)
S ohledem na to, že malé instituce ve většině případů nepředstavují systémové riziko a že je méně pravděpodobné, že u nich bude zahájen postup řešení krize, což ve srovnání s velkými institucemi snižuje pravděpodobnost, že budou využívat mechanismy financování k řešení krizí, měla by být metodika pro výpočet jejich ročních příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí zjednodušena. Roční příspěvek malých institucí by měl sestávat z jednorázové částky, která se zakládá pouze na jejich základním ročním příspěvku úměrnému jejich velikosti. Taková metodika by měla umožnit poměrný systém ročních příspěvků, jelikož při určování ročních příspěvků každé instituce musí orgán příslušný k řešení krize dodržet roční cílovou úroveň mechanismu financování. Jednorázová částka tedy odráží skutečnost, že malé instituce jsou v mnoha případech méně rizikové, a umožňuje větší úpravu příspěvků velkých institucí, které jsou pro systém obecně významnější, v poměru k jejich rizikovému profilu.
(17)
K určení, které instituce se považují za malé, by se měly použít dva prahy, přičemž první práh založený na celkových závazcích (bez započtení kapitálu), od nichž jsou odečteny pojištěné vklady, by měl být nejvýše 300 milionů EUR a druhý práh založený na celkových závazcích by neměl být vyšší než 1 miliarda EUR. Druhý práh by měl zamezit větším institucím, které splňují první práh související s celkovými závazky, aby mohly těžit ze zjednodušeného systému.
(18)
V kategorii malých institucí by se mělo dále rozlišovat, protože některé jsou velmi malé, zatímco jiné se blíží maximálním prahům, které jim umožňují využívat zjednodušeného systému. Pokud by byla stanovena pouze jedna jednorázová částka, roční příspěvky velmi malých institucí by byly nepřiměřeně vysoké oproti příspěvkům malých institucí, které se blíží maximálním prahům. Současně je třeba zabránit tomu, aby zjednodušený systém způsobil nepoměrné rozdíly v ročních příspěvcích mezi největšími z malých institucí a institucemi, které nesplňují podmínky pro zjednodušený systém, neboť se nacházejí těsně nad prahy. K zabránění těmto nechtěným účinkům by proto bylo vhodné zavést systém několika kategorií malých institucí, jejichž roční příspěvky by byly stanoveny jako různě vysoké jednorázové částky. Tím by se umožnilo odstupňovat příspěvky ve zjednodušeném systému a mezi nejvyšší jednorázovou částkou a nejnižším příspěvkem vypočítaným podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upravuje v závislosti na rizikovém profilu instituce.
(19)
Určí-li orgán příslušný k řešení krize, že malá instituce má obzvláště vysoký rizikový profil, měl by mít tento orgán možnost rozhodnout, že dotčená instituce by již neměla požívat zjednodušeného systému, ale její příspěvek by se měl místo toho vypočítat podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upraví podle faktorů rizika jiných než velikost instituce.
(20)
Instituce uvedené v čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU nebudou rekapitalizovány s použitím mechanismů financování k řešení krizí v souladu s články 44 a 101 směrnice 2014/59/EU, protože budou zlikvidovány ve vnitrostátním úpadkovém řízení nebo jiném postupu prováděném v souladu s článkem 38, 40 nebo 42 směrnice 2014/59/EU a ukončí svou činnost. Tato řízení zajistí, aby věřitelé těchto institucí, včetně případných držitelů krytých dluhopisů, nesli ztráty způsobem, který dosahuje účelu řešení krize. Jejich příspěvky do mechanismů financování k řešení krizí by proto měly tyto zvláštnosti odrážet. Mechanismy financování k řešení krizí by však mohly být využity pro ostatní účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU. V případě, že taková instituce použije mechanismus financování k řešení krizí pro některý z těchto účelů, orgán příslušný k řešení krize by měl mít možnost porovnat rizikový profil všech ostatních institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, s profilem instituce, která využila mechanismu financování k řešení krizí, a použít metodiku stanovenou v tomto aktu v přenesené pravomoci na ty instituce, jež mají podobný nebo vyšší rizikový profil nežinstituce, které využily mechanismu financování k řešení krizí. Je vhodné sestavit seznam prvků, které by orgán příslušný k řešení krize měl při porovnávání rizikových profilů vzít v úvahu.
(21)
Aby se orgánům členských států příslušných k řešení krize umožnil harmonizovaný výklad kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, takže určování ukazatele rizik institucí pro účely výpočtu jednotlivých příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí se bude provádět v celé Unii podobným způsobem, mělo by být poskytnuto několik souborů ukazatelů rizik a odpovídající ukazatele pro každý soubor, jež mají orgány příslušné k řešení krize při posuzování rizikového profilu institucí vzít v úvahu. K zajištění soudržnosti s postupy dohledu by ukazatele rizik měly sestávat ze současných regulačních kritérií, která jsou již dostupná nebo se právě stanovují.
(22)
Stanoví-li příslušné právní předpisy výjimky, jež instituce osvobozují od stanovování některých ukazatelů rizik na úrovni instituce, a případně za předpokladu, že příslušné orgány použití takových výjimek povolí, měly by orgány příslušné k řešení krize posoudit dotčené ukazatele na konsolidované, případně subkonsolidované úrovni, aby dosáhly souladu s postupy dohledu a zajistily, že skupiny, jež tyto výjimky využívají, nejsou nepřiměřeně penalizovány.
(23)
Aby se orgánům příslušným k řešení krize umožnil konzistentní přístup, pokud jde o význam souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů, jež by měly pro účely určení rizikového profilu institucí vzít v úvahu, mělo by toto nařízení rovněž stanovit relativní váhu každého souboru ukazatelů rizik i jednotlivých ukazatelů. Je však důležité, aby orgánům příslušným k řešení krize byla udělena dostatečná flexibilita při posuzování rizikového profilu institucí, aby mohly přizpůsobit uplatňování souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů podle zvláštností každé instituce. Jelikož toho nelze dosáhnout výhradně poskytnutím rozmezí pro posuzování rizikového profilu, ale vyžaduje to jistý stupeň volnosti v rozhodování o významu určitých ukazatelů rizik v jednotlivých případech, měla by být váha některých ukazatelů rizik pouze orientační, nebo by pro ně mělo být stanoveno rozmezí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly rozhodnout o důležitosti dotčených ukazatelů v daném případě.
(24)
Při rozhodování o významu různých ukazatelů odpovídajících jistému souboru ukazatelů by se měla v rámci souboru použít agregace určením aritmetického váženého průměru jednotlivých ukazatelů. Pokud jde o výpočet konečného složeného ukazatele rizik odpovídajícího jednotlivé instituci, aby nedocházelo ke kompenzaci mezi soubory tak, že instituce, která má poměrně dobré výsledky v několika souborech a velmi špatný výsledek jednom dalším souboru, by podle aritmetického průměru všech souborů obecně získala středně dobré hodnocení, měl by se takový výpočet zakládat na váženém geometrickém průměru jednotlivých souborů.
(25)
Rozmezí pro posuzování stupně rizika, jež instituce představuje, by mělo být takové, aby umožnilo dostatečné přizpůsobení rizikového profilu institucí podle různých souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů stanovených v tomto nařízení, a zároveň by mělo poskytovat dostatek jistoty a předvídatelnosti ohledně ročních částek, kterými by instituce měly podle směrnice 2014/59/EU a tohoto nařízení přispívat.
(26)
K zajištění toho, že příspěvky budou řádně placeny, je nutné upřesnit podmínky a způsoby platby. Zejména pro příspěvky, jež nejsou placeny v hotovosti, ale prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů podle článku 103 směrnice 2014/59/EU, je nezbytné upřesnit podíl neodvolatelných platebních příslibů, který může každá instituce použít, a druh zajištění, který je pro krytí těchto neodvolatelných platebních příslibů přijatelný, aby se orgánu příslušnému k řešení krize umožnilo při realizaci neodvolatelného platebního příslibu zajistit skutečnou platbu, narazí-li orgán příslušný k řešení krize při realizaci neodvolatelného platebního příslibu na obtíže. K zajištění toho, že roční příspěvky budou řádně placeny, je nutné udělit orgánům příslušným k řešení krize zvláštní pravomoc ukládat správní sankce a jiná správní opatření institucím, které nedodržují požadavky stanovené v tomto nařízení ohledně výpočtu a úpravy příspěvků, například za nedodržení povinnosti poskytovat informace požadované orgánem příslušným pro řešení krize. Orgán příslušný k řešení krize by rovněž měl mít pravomoc uložit instituci penále, zaplatí-li dotčená instituce splatný roční příspěvek pouze z části, nezaplatí-li ho vůbec nebo nesplní-li požadavky stanovené v oznámení, které orgán příslušný k řešení krize učinil. Kromě toho je nezbytné stanovit zvláštní povinnosti týkající se sdílení informací mezi příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize.
(27)
K zajištění toho, aby úprava příspěvku podle rizikového profilu odrážela vývoj v bankovním sektoru, a tím neustále splňovala požadavky směrnice 2014/59/EU, Komise na základě zkušeností s jejím prováděním přezkoumá úpravu příspěvku podle rizikového profilu pro účely výpočtu ročních příspěvků, a zejména přiměřenost multiplikátoru úpravy podle rizikového profilu stanoveného v tomto nařízení a potřebu možného zvýšení horního limitu multiplikátoru úpravy do 1. června 2016.
(28)
Protože podle čl. 130 odst. 1 směrnice 2014/59/EU se povinnost členských států vybírat roční příspěvky od institucí povolených na jejich území použije od 1. ledna 2015, toto nařízení by se mělo použít od 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, kterými se upřesňují:
a)
metodika výpočtu příspěvků, jež mají instituce zaplatit do mechanismů financování k řešení krizí, a metodika úpravy podle rizikového profilu institucí;
b)
povinnosti institucí týkající se jednak informací, jež mají poskytnout pro účely výpočtu příspěvků, a jednak placení příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí;
c)
opatření zajišťující, že orgány příslušné k řešení krize ověřují, že příspěvky byly zaplaceny správně.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na instituce uvedené v čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU a definované v čl. 2 odst. 1 bodu 23. Rovněž se vztahuje na ústřední subjekt a jeho přidružené instituce na konsolidovaném základě, jsou-li přidružené instituce zcela nebo zčásti osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Odkazuje-li se v tomto nařízení na skupinu, měl by být v tomto pojmu zahrnut také ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu uvedené v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich dceřiné podniky.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice obsažené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (7) a směrnici 2014/59/EU. Pro účely tohoto nařízení se dále použijí tyto definice:
1)
„institucemi“ se rozumějí úvěrové instituce definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 směrnice 2014/59/EU nebo investiční podniky definované v bodě 2 tohoto článku i ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013 jako celek na konsolidovaném základě, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1;
2)
„investičními podniky“ se rozumějí investiční podniky definované v čl. 2 odst. 1 bodě 3 směrnice 2014/59/EU, s výjimkou investičních podniků vyhovujících definici uvedené v čl. 96 odst. 1 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 575/2013 nebo investičních podniků, které vykonávají činnost 8 uvedenou v oddílu A přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (8), ale nevykonávají činnosti 3 nebo 6 uvedené v oddílu A přílohy I dané směrnice;
3)
„roční cílovou úrovní“ se rozumí celková hodnota ročních příspěvků, které orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každé příspěvkové období s cílem dosáhnout cílové úrovně uvedené v čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
4)
„mechanismem financování“ se rozumí mechanismus k zajištění účinného používání nástrojů a pravomocí k řešení krize orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 100 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
5)
„ročním příspěvkem“ se rozumí částka uvedená v článku 103 směrnice 2014/59/EU, kterou orgán příslušný k řešení krize vybírá za příslušné příspěvkové období pro vnitrostátní mechanismus financování od každé instituce uvedené v článku 2 tohoto nařízení;
6)
„příspěvkovým obdobím“ se rozumí kalendářní rok;
7)
„orgánem příslušným k řešení krize“ se rozumí orgán uvedený v čl. 2 odst. 1 bodě 18 směrnice 2014/59/EU nebo jakýkoli jiný příslušný orgán jmenovaný členskými státy pro účely čl. 100 odst. 2 a 6 směrnice 2014/59/EU;
8)
„příslušným orgánem“ se rozumí příslušný orgán definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
9)
„systémy pojištění vkladů“ se rozumějí systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) nebo c) směrnice 2014/49/EU;
10)
„pojištěnými vklady“ se rozumějí vklady uvedené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/49/EU, bez dočasných vysokých zůstatků, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 2 dané směrnice;
11)
„celkovými závazky“ se rozumějí celkové závazky definované v oddíle 3 směrnice Rady 86/635/EHS (9) nebo definované v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení Evropskéhoa parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (10);
12)
„celkovými aktivy“ se rozumějí celková aktiva definovaná v oddíle 3 směrnice 86/635/ES nebo definovaná v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení (ES) č. 1606/2002;
13)
„celkovou rizikovou expozicí“ se rozumí celková hodnota rizikové expozice definovaná v čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
14)
„poměrem kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí poměr uvedený v čl. 92 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„minimálním požadavkem na kapitál a způsobilé závazky“ se rozumí minimální požadavek definovaný v čl. 45 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
16)
„kapitálem“ se rozumí kapitál definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„způsobilými závazky“ se rozumějí závazky a kapitálové nástroje definované v čl. 2 odst. 1 bodě 71 směrnice 2014/59/EU;
18)
„pákovým poměrem“ se rozumí pákový poměr definovaný v článku 429 nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„ukazatelem krytí likvidity“ se rozumí ukazatel krytí likvidity definovaný v článku 412 nařízení (EU) č. 575/2013 a dále upřesněný v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/61 (11);
20)
„ukazatelem čistého stabilního financování“ se rozumí ukazatel čistého stabilního financování vykázaný v souladu s článkem 415 nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„ústřední protistranou“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012;
22)
„deriváty“ se rozumějí deriváty podle přílohy II nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„centrálním depozitářem cenných papírů“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 bodě 1 a článku 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (12);
24)
„vypořádáním“ se rozumí dokončení transakce s cennými papíry definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 nařízení (EU) č. 909/2014;
25)
„clearingem“ se rozumí proces určení pozic definovaný v čl. 2 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012;
26)
„infrastrukturou finančního trhu“ se pro účely tohoto nařízení rozumí ústřední protistrana podle bodu 21 tohoto článku nebo centrální depozitář cenných papírů podle bodu 23 tohoto článku, které jsou povoleny jako instituce v souladu s článkem 8 směrnice 2013/36/EU;
27)
„podpůrnou bankou“ se rozumí jakýkoli podnik nebo subjekt zřízený členským státem, ať už ústřední nebo regionální vládou, který na nekonkurenční a neziskové bázi poskytuje podpůrné úvěry za účelem prosazování cílů veřejné politiky této vlády, za předpokladu, že tato vláda má povinnost chránit hospodářskou základnu tohoto podniku nebo subjektu a zachovávat jeho životaschopnost po celou dobu jeho existence, nebo za předpokladu, že nejméně 90 % původních finančních prostředků nebo podpůrných úvěrů, které poskytuje, je přímo nebo nepřímo zaručeno ústřední nebo regionální vládou daného členského státu;
28)
„podpůrným úvěrem“ se rozumí úvěr poskytnutý podpůrnou bankou nebo prostřednictvím zprostředkující banky na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem prosazování cílů veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády v členském státě;
29)
„zprostředkovatelem“ se rozumí úvěrová instituce, která zprostředkovává podpůrné úvěry, pokud je neposkytuje jako úvěr koncovému zákazníkovi.
ODDÍL 2
METODIKA
Článek 4
Stanovení ročních příspěvků
1. Orgány příslušné k řešení krize stanoví roční příspěvky splatné jednotlivými institucemi v poměru k jejich rizikovému profilu na základě informací, které tyto instituce poskytly podle článku 14, a za použití metodiky stanovené v tomto oddílu.
2. Orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek uvedený v odstavci 1 na základě roční cílové úrovně mechanismu financování k řešení krizí, přičemž zohlední cílovou úroveň, jíž má být podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU dosaženo do 31. prosince 2024, a na základě čtvrtletně počítané průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce všemi institucemi povolenými na jeho území.
Článek 5
Úprava základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Při výpočtu příspěvků uvedených v čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU se nezapočítají tyto závazky:
a)
vnitroskupinové závazky plynoucí z transakcí uzavřených mezi určitou institucí a další institucí, která je součástí téže skupiny, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
i)
každá z institucí je usazena v Unii;
ii)
každá z institucí podléhá stejnému konsolidovanému dohledu podle článků 6 až 17 nařízení (EU) č. 575/2013 v plném rozsahu a podléhá přiměřeným centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a
iii)
neexistuje žádná současná nebo předvídatelná podstatná věcná nebo právní překážka, která by bránila rychlému vyrovnání závazku v době jeho splatnosti;
b)
závazky vytvořené institucí, která je členem institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 2 odst. 1 bodě 8 směrnice 2014/59/EU a které příslušný orgán povolil použít čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013, prostřednictvím dohody s jinou institucí, která je členem téhož institucionálního systému ochrany;
c)
v případě ústřední protistrany usazené v členském státě, který využil možnost stanovenou v čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012, závazky související s clearingovými činnostmi podle definice uvedené v čl. 2 odst. 3 daného nařízení, včetně závazků plynoucích z jakéhokoli opatření, které ústředí protistrana přijme, aby splnila maržové požadavky, zřídila fond pro riziko selhání a udržovala dostatečný předem financovaný fond pro riziko selhání ke krytí potenciálních ztrát jako součást postupné ochrany proti selhání v souladu s uvedeným nařízením nebo aby investovala své finanční zdroje v souladu s článkem 47 uvedeného nařízení;
d)
v případě centrálního depozitáře cenných papírů závazky související s činností centrálního depozitáře cenných papírů, včetně závazků vůči účastníkům nebo poskytovatelům služeb centrálního depozitáře cenných papírů se splatností kratší než sedm dní, které vznikly z činností, pro něž získal povolení k poskytování bankovních doplňkových služeb v souladu s hlavou IV nařízení (EU) č. 909/2014, ale bez dalších závazků vznikajících z takovýchto bankovních činností;
e)
v případě investičních firem závazky, které vznikly v důsledku držení aktiv nebo finančních prostředků klientů, včetně aktiv nebo finančních prostředků klientů držených jménem SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (13) nebo alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (14), je-li takový klient chráněn příslušným insolvenčním právem;
f)
v případě institucí poskytujících podpůrné úvěry závazky zprostředkovatele vůči původní nebo jiné podpůrné bance nebo jinému zprostředkovateli a závazky původní podpůrné banky vůči subjektům, které jí poskytují finanční prostředky, v míře, v níž je hodnota těchto závazků vyrovnána podpůrnými úvěry dané instituce.
2. Závazky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se na základě jednotlivých transakcí rovnoměrně odečtou od hodnoty celkových závazků institucí, které jsou stranami transakcí nebo dohod uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
3. Pro účely tohoto oddílu se průměrná roční hodnota závazků uvedených v odstavci 1 plynoucích z derivátů, počítaná na čtvrtletním základě, ocení podle čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013.
Hodnota přidělená závazkům plynoucím z derivátů však nemůže být nižší než 75 % hodnoty stejných závazků plynoucí z použití účetních pravidel, které pro danou instituci platí pro účely účetního výkaznictví.
Pokud podle vnitrostátních účetních standardů platných pro instituci neexistuje u některých derivátů žádná účetní expozice, protože jsou podrozvahové, vykáže daná instituce orgánu příslušnému k řešení krize souhrn kladných reálných hodnot těchto derivátů jako reprodukční náklady a připočítá je ke svým rozvahovým účetním hodnotám.
4. Pro účely tohoto oddílu celkové závazky uvedené v odstavci 1 nezahrnují účetní hodnotu závazků plynoucích z derivátů a zahrnují odpovídající hodnotu stanovenou podle odstavce 3.
5. Orgán příslušný k řešení krize vychází při ověřování splnění všech podmínek a požadavků uvedených v odstavcích 1 až 4 z relevantních hodnocení provedených příslušnými orgány, která jsou k dispozici podle článku 90 směrnice 2014/59/EU.
Článek 6
Soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele
1. Orgán příslušný k řešení krize hodnotí rizikový profil institucí na základě čtyř souborů ukazatelů rizik, jimiž jsou:
a)
riziková expozice;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize.
2. Soubor „riziková expozice“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky;
b)
pákový poměr;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy.
3. Soubor „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
ukazatel čistého stabilního financování (NSFR),
b)
ukazatel krytí likvidity (LCR).
4. Soubor „význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství“ se skládá z ukazatele „podíl mezibankovních úvěrů a vkladů v Evropské unii“, který odráží význam instituce pro hospodářství členského státu, v němž je usazena.
5. Soubor „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se skládá z následujících ukazatelů:
a)
obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize;
b)
účast v institucionálním systému ochrany;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory.
Při určování různých ukazatelů rizika ze souboru „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize,“ vezme tento orgán v úvahu význam těchto ukazatelů podle toho, s jakou pravděpodobností by v dané instituci mohl být zaveden režim řešení krize, a podle toho, s jakou pravděpodobností by pak při řešení krize této instituce došlo k využití mechanismu financování k řešení krizí.
6. Při stanovení ukazatelů „obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize“, které jsou uvedeny v odst. 5 písm. a), bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zvýšení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
významu obchodních činností v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání;
ii)
významu podrozvahových expozic v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu a rizikovostí expozic;
iii)
významu hodnoty derivátů v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání,
iv)
rozsahu, v němž se podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU má za to, že model podnikání a organizační struktura instituce jsou složité;
b)
snížení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
relativní hodnoty derivátů zúčtovaných ústřední protistranou;
ii)
rozsahu, v němž podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU lze krizi instituce řešit rychle a bez právních překážek.
7. Při stanovení ukazatele uvedeného v odst. 5 písm. b) bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zda je hodnota finančních prostředků, které jsou okamžitě k dispozici pro rekapitalizaci a financování likvidity, jejichž cílem je podpořit postiženou instituci v případě problémů, tak vysoká, že by této instituci mohla poskytnout důvěryhodnou a účinnou podporu;
b)
stupeň právní nebo smluvní jistoty potvrzující, že finanční prostředky uvedené v písmeni a) budou plně využity před tím, než bude případně požádáno o mimořádnou veřejnou podporu.
8. Ukazatel rizika uvedený v odst. 5 písm. c) má maximální hodnotu rozmezí uvedeného v kroku 3 přílohy I v případě:
a)
instituce, která je součástí skupiny, u níž byla zahájena restrukturalizace poté, co obdržela státní nebo rovnocenné finanční prostředky, například prostředky z mechanismu financování k řešení krizí, a je stále v restrukturalizaci nebo likvidaci, s výjimkou dvou posledních let provádění restrukturalizačního plánu;
b)
instituce, která je v likvidaci, až do konce likvidačního plánu (v míře, v níž ještě má platit příspěvek).
U všech ostatních institucí má minimální hodnotu uvedenou v kroku 3 přílohy I.
9. Pro účely odstavců 6, 7 a 8 orgán příslušný k řešení krize vychází z hodnocení provedených příslušnými orgány, jsou-li taková hodnocení k dispozici.
Článek 7
Relativní váha každého souboru ukazatelů rizika a jednotlivých ukazatelů
1. Při posuzování rizikového profilu každé instituce použije orgán příslušný k řešení krize na každý soubor ukazatelů rizik tyto váhy:
a)
riziková expozice: 50 %;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů: 20 %;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství: 10 %;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize: 20 %.
2. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „riziková expozice“, se použijí tyto váhy:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky: 25 %;
b)
pákový poměr: 25 %;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1: 25 %;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy: 25 %.
3. Všechny ukazatele rizika v souboru „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ mají stejnou váhu.
4. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se použijí tyto váhy:
a)
obchodní činnosti a podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize: 45 %;
b)
členství v mezinárodním systému ochrany: 45 %;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory: 10 %.
Při použití ukazatele uvedeného v písmeni b) orgán příslušný k řešení krize přihlédne k relativní váze ukazatele uvedeného v písmeni a).
Článek 8
Použití ukazatelů rizika ve zvláštních případech
1. Jestliže příslušný orgán udělil určité instituci výjimku v souladu s články 8 a 21 nařízení (EU) č. 575/2013, použije orgán příslušný k řešení krize ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení na úrovni podskupiny pro účely likvidity. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na úrovni podskupiny pro účely likvidity přidělí každé instituci, která je součástí dané podskupiny pro účely likvidity.
2. Pokud příslušný orgán v případě konkrétní instituce úplně upustil od uplatňování kapitálových požadavků v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a orgán příslušný k řešení krize rovněž v případě téže instituce úplně upustil od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky v souladu s čl. 45 odst. 12 směrnice 2014/59/EU, lze ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
3. Pokud příslušný orgán udělil určité instituci výjimku za jiných podmínek vymezených v nařízení (EU) č. 575/2013, lze příslušné ukazatele vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatelů rizika takové instituce se hodnota těchto ukazatelů na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
Článek 9
Použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každou instituci dodatečný multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu tím, že zkombinuje ukazatele rizika uvedené v článku 6 podle vzorců a postupů uvedených v příloze I.
2. Aniž je dotčen článek 10, orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek každé instituce pro každé příspěvkové období vynásobením základního ročního příspěvku dodatečným multiplikátorem pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu v souladu se vzorci a postupy stanovenými v příloze I.
3. Hodnoty multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu se pohybují v rozmezí 0,8 až 1,5.
Článek 10
Roční příspěvky malých institucí
1. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu 50 000 000 EUR nebo nižší a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 1 000 EUR.
2. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 50 000 000 EUR ale nejvýše 100 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 2 000 EUR.
3. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 100 000 000 EUR ale nejvýše 150 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 7 000 EUR.
4. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 150 000 000 EUR ale nejvýše 200 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 15 000 EUR.
5. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 200 000 000 EUR ale nejvýše 250 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 26 000 EUR.
6. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 250 000 000 EUR ale nejvýše 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 50 000 EUR.
7. Aniž je dotčen odstavec 8, jestliže instituce dostatečným způsobem prokáže, že paušální částka uvedená v odstavcích 1 až 6 je vyšší než příspěvek vypočítaný podle článku 5, použije orgán příslušný k řešení krize nižší částku.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 6, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí stanovující, že rizikový profil instituce je nepřiměřený její malé velikosti, a uplatnit na danou instituci články 5, 6, 7, 8 a 9. Takové rozhodnutí je založeno na těchto kritériích:
a)
model podnikání instituce;
b)
informace, které daná instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele uvedené v článku 6;
d)
posouzení rizikového profilu dané instituce příslušným orgánem.
9. Odstavce 1 až 8 se nepoužijí na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají po vyloučení závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
10. K vyloučením uvedeným v čl. 5 odst. 1 se nepřihlíží při použití odstavců 1 až 9 na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají před vyloučením závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
Článek 11
Roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU
1. Aniž je dotčen článek 10, roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU se vypočítá v souladu s článkem 9, přičemž se použije 50 % jejich základního ročního příspěvku.
2. Pokud se pro některou instituci, na niž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, použije v některém členském státě mechanismus financování k řešení krize pro účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí, v němž stanoví, že se na ty instituce, jejichž rizikový profil je obdobný nebo vyšší než rizikový profil instituce, která použila mechanismus financování krize pro některý z účelů uvedených v článku 101 směrnice 2014/59/EU, použijí články 5, 6, 7, 8 a 9. Při přijímání odůvodněného rozhodnutí vezme orgán příslušný k řešení krize pro účely stanovení obdobnosti rizikového profilu v úvahu všechny tyto prvky:
a)
model podnikání dané instituce;
b)
informace, které tato instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů a jednotlivé ukazatele rizik uvedené v článku 6;
d)
hodnocení příslušného orgánu ohledně rizikového profilu dané instituce.
Článek 12
Instituce, které začaly podléhat dohledu nebo změnily status
1. Jedná-li se o instituci, nad níž se dohled začal provádět nově, pouze po část příspěvkového období, stanoví se částečný příspěvek použitím metodiky stanovené v oddíle 3 na hodnotu jejího ročního příspěvku vypočítanou během následujícího příspěvkového období podle počtu celých měsíců příspěvkového období, po něž byl nad danou institucí vykonáván dohled.
2. Změna postavení instituce, včetně malé instituce, během příspěvkového období nemá vliv na roční příspěvek, který má být zaplacen v daném roce.
Článek 13
Postup výběru ročního příspěvku
1. Nejpozději do 1. května každého roku vyrozumí orgán příslušný k řešení krize každou instituci uvedenou v článku 2 o svém rozhodnutí, v němž stanovil roční příspěvek dané instituce.
2. Orgán příslušný k řešení krize o svém rozhodnutí vyrozumí jedním z následujících způsobů:
a)
elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, který umožňuje obdržet potvrzení o doručení;
b)
doporučenou poštou s doručenkou.
3. V rozhodnutí jsou upřesněny podmínky a způsob platby ročního příspěvku i podíl neodvolatelných platebních příslibů uvedených v článku 103 směrnice 2014/59/EU, které může daná instituce využít. Orgán příslušný k řešení krize přijme pouze kolaterál takového druhu a za takových podmínek, které umožní rychlou realizaci, a to i v případě, že bude rozhodnutí o řešení krize přijato během víkendu. Kolaterál by měl být oceněn konzervativně, aby se přihlédlo k výrazně zhoršeným podmínkám na trhu.
4. Aniž jsou dotčeny další opravné prostředky, které má orgán příslušný k řešení krize k dispozici, v případě částečného splacení, nesplacení nebo nedodržení požadavků stanovených v rozhodnutí nabíhá dané instituci denní penále z nesplacené částky pohledávky.
Úrok z denního penále narůstá ze splatné částky denně podle úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní operace refinancování, zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, platné prvního kalendářního dne měsíce, v němž končí splatnost, a zvýšené o 8 procentních bodů ode dne splatnosti pohledávky.
5. V případě instituce, která začala nově podléhat dohledu a podléhala mu pouze po část příspěvkového období, se její částečný roční příspěvek vybere spolu s ročním příspěvkem splatným za následující příspěvkové období.
ODDÍL 3
SPRÁVNÍ ASPEKTY A SANKCE
Článek 14
Vykazovací povinnosti institucí
1. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize poslední schválené roční účetní závěrky, které mají k dispozici před 31. prosincem roku, jenž předchází příspěvkovému období, spolu s výrokem statutárního auditora nebo auditorské firmy v souladu s článkem 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (15).
2. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize alespoň informace uvedené v příloze II na úrovni jednotlivého subjektu.
3. Informace uvedené v příloze II, které jsou zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu stanovených v prováděcím nařízení Komise (EU) č. 680/2014 (16) nebo případně do jakýchkoli jiných požadavků na oznamování orgánům dohledu platných pro instituci na základě vnitrostátního práva, se poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize v podobě, v níž je instituce vykázala v poslední relevantní zprávě, kterou pro účely dohledu předložila příslušnému orgánu v souvislosti s referenčním rokem roční účetní závěrky uvedené v odstavci 1.
4. Informace uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se poskytnou nejpozději 31. ledna každého roku ohledně roku, který skončil 31. prosince předcházejícího roku nebo ohledně relevantního použitelného účetního období. Jestliže 31. leden není pracovním dnem, poskytnou se informace následující pracovní den.
5. Jsou-li informace nebo údaje předložené orgánům příslušným k řešení krize předmětem aktualizací nebo oprav, předloží se takové aktualizace nebo opravy orgánům příslušným k řešení krize bez zbytečného prodlení.
6. Instituce předají informace uvedené v příloze II v takových datových formátech a reprezentacích, které upřesnil orgán příslušný k řešení krize.
7. Informace poskytnuté v souladu s odstavci 2 a 3 podléhají požadavkům na důvěrnost a profesní tajemství stanoveným v článku 84 směrnice 2014/59/EU.
Článek 15
Povinnost orgánů příslušných k řešení krize zajistit výměnu informací
1. Pro účely výpočtu jmenovatele stanoveného v souboru ukazatelů rizik uvedeném v čl. 7 odst. 1 písm. c) poskytnou orgány příslušné k řešení krize Evropskému orgánu pro bankovnictví (EBA) do 15. února každého roku informace, které získaly od všech institucí usazených na jejich území v souvislosti s mezibankovními závazky a vklady uvedenými v příloze I na agregované úrovni.
2. Do 1. března každého roku EBA každému orgánu příslušnému k řešení krize sdělí hodnotu jmenovatele pro soubor ukazatelů rizika uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. c).
Článek 16
Vykazovací povinnosti systémů pojištění vkladů
1. Systémy pojištění vkladů poskytnou orgánům příslušným k řešení krize do 31. ledna každého roku výpočet průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce, vypočítaný na čtvrtletním základě, za všechny jejich členské úvěrové instituce.
2. Tyto informace poskytnou jak na individuální úrovni, tak na agregované úrovni dotčených úvěrových institucí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly stanovit roční cílovou úroveň mechanismu financování k řešení krizí v souladu s čl. 4 odst. 2 a určit základní roční příspěvek každé instituce podle článku 5.
Článek 17
Vynucování
1. Jestliže instituce nepředloží všechny informace uvedené v článku 14 v časovém rámci stanoveném v daném článku, použije orgán příslušný k řešení krize k výpočtu ročního příspěvku dané instituce odhady nebo své vlastní předpoklady.
2. Nejsou-li informace poskytnuty do 31. ledna každého roku, může orgán příslušný k řešení krize přidělit dané instituci nejvyšší multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu, který je uveden v článku 9.
3. Jsou-li informace předložené institucemi orgánu příslušnému k řešení krize upraveny nebo opraveny, upraví tento orgán roční příspěvek podle aktualizovaných informací po výpočtu ročního příspěvku dané instituce za následující příspěvkové období.
4. Jakýkoli rozdíl mezi ročním příspěvkem vypočítaným a zaplaceným na základě informací, které byly upraveny nebo opraveny, a ročním příspěvkem, který by měl být zaplacen po úpravě, se zahrne do částky ročního příspěvku splatného za následující příspěvkové období. Tato úprava se provede snížením nebo zvýšením příspěvků za následující příspěvkové období.
Článek 18
Správní sankce a jiná správní opatření
Orgány příslušné k řešení krize mohou osobám nebo subjektům odpovědným za porušení tohoto nařízení uložit správní sankce a jiná správní opatření uvedená v článku 110 směrnice 2014/59/EU.
ODDÍL 4
UJEDNÁNÍ O SPOLUPRÁCI
Článek 19
Ujednání o spolupráci
1. Pro zajištění skutečného zaplacení příspěvků jsou příslušné orgány nápomocny orgánům příslušným k řešení krize při provádění jakéhokoli úkolu stanoveného v tomto nařízení, pokud je o to tyto orgány požádají.
2. Příslušné orgány poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize na jeho žádost kontaktní údaje institucí, jimž je třeba oznámit rozhodnutí uvedené v čl. 13 odst. 1, nejpozději do 1. dubna každého roku nebo v následující pracovní den, pokud 1. duben není pracovním dnem. Kontaktními údaji se rozumí název právnické osoby, jméno fyzické osoby, která danou právnickou osobu zastupuje, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo nebo jakékoli další informace umožňující identifikaci instituce.
3. Příslušné orgány poskytnou orgánům příslušným k řešení krize veškeré informace, které těmto orgánům umožní vypočítat roční příspěvky, zejména informace související s dodatečnou úpravou podle rizika a informace o relevantních výjimkách, které příslušné orgány institucím udělily podle směrnice 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 574/2013.
ODDÍL 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Přechodná ustanovení
1. Pokud informace vyžadované v souvislosti s některým ukazatelem podle přílohy II nejsou pro daný referenční rok zahrnuty do použitelných požadavků na oznamování orgánům dohledu uvedených v článku 14, daný ukazatel rizika se nepoužije, dokud nezačne být daný požadavek na oznamování orgánům dohledu použitelný. Váha ostatních dostupných ukazatelů rizika se přepočítá úměrně jejich váze v souladu s článkem 7, aby součet jejich vah činil 1. V roce 2015 v případě, že systémy pojištění vkladů nebudou mít do 31. ledna k dispozici některé informace uvedené v článku 16 pro účely výpočtu cílové roční úrovně podle čl. 4 odst. 2 nebo základního ročního příspěvku každé instituce podle článku 5, poskytnou orgánům příslušným k řešení krize tyto informace k uvedenému datu příslušné úvěrové instituce poté, co je k tomu systém pojištění vkladů vyzve. Odchylně od čl. 13 odst. 1 v případě příspěvků splatných v roce 2015 orgán příslušný k řešení krize vyrozumí každou instituci o svém rozhodnutí, jímž stanovil její roční příspěvek, nejpozději do 30. listopadu 2015.
2. Odchylně od čl. 13 odst. 4 v případě příspěvků splatných v roce 2015 musí být částka stanovená v rozhodnutí uvedeném v čl. 13 odst. 3 zaplacena do 31. prosince 2015.
3. Odchylně od čl. 14 odst. 4 v případě informací, které mají být orgánu příslušnému k řešení krize poskytnuty v roce 2015, musí být informace uvedené v daném odstavci poskytnuty nejpozději do 1. září 2015.
4. Odchylně od čl. 16 odst. 1 systémy pojištění vkladů poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize do 1. září 2005 informace o hodnotě vkladů pojištěných k 31. červenci 2015.
5. Až do konce počátečního období uvedeného v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014/EU mohou členské státy povolit institucím, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu nad 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu 3 000 000 000 EUR nebo méně, aby za prvních 300 000 000 EUR celkových závazků bez kapitálu a pojištěných vkladů zaplatily paušální částku 50 000 EUR. Pokud jde o celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů nad limitem 300 000 000 EUR, zaplatí tyto instituce příspěvek vypočítaný podle článků 4 až 9 tohoto nařízení.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. října 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) 2015/63
2014 m. spalio 21 d.
kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES nuostatos dėl ex ante įnašų, skirtų pertvarkymo finansavimo struktūroms
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (1), visų pirma į jos 103 straipsnio 7 ir 8 dalis,
kadangi:
(1)
Direktyva 2014/59/ES reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų pertvarkymo finansavimo struktūras, siekdamos užtikrinti, kad pertvarkymo institucija veiksmingai taikytų pertvarkymo priemones ir įgaliojimus. Toms pertvarkymo finansavimo struktūroms turėtų būti skirta pakankamai finansinių išteklių, kad būtų užtikrintas efektyvus pertvarkymo sistemos veikimas, todėl joms suteikiami įgaliojimai rinkti ex ante įnašus iš jų valstybės narės teritorijoje leidimą veikti gavusių įstaigų, įskaitant Sąjungos filialus (toliau - įstaigos);
(2)
valstybės narės pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 1 dalį yra įpareigotos rinkti pertvarkymo finansavimo struktūroms skirtus ex ante įnašus ne tik iš įstaigų, bet ir iš Sąjungos filialų. Komisija Sąjungos filialų atžvilgiu taip pat turi įgaliojimus priimti deleguotuosius aktus pagal tos direktyvos 103 straipsnio 7 ir 8 dalis. Tačiau, atsižvelgiant į tai, kad pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES (2) 47 straipsnį už trečiųjų šalių kredito įstaigų filialams taikomus rizikos ribojimo reikalavimus ir priežiūros tvarką atsakomybė tenka valstybėms narėms, daugelį iš šiame deleguotajame reglamente nustatytų rizikos koregavimo matų nebūtų tinkama tiesiogiai taikyti Sąjungos filialams. Nors Sąjungos filialams šis reglamentas netaikomas, jiems būtų galima taikyti specialią tvarką, kurią Komisija ateityje parengtų ir nustatytų deleguotuoju aktu;
(3)
pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 (3) 6, 15, 16, 95 ir 96 straipsnius tam tikroms investicinėms įmonėms, turinčioms leidimą teikti tik ribotas paslaugas ir vykdyti ribotą veiklą, netaikomi arba gali būti netaikomi tam tikri kapitalo ir likvidumo reikalavimai. Todėl daugelis rizikos koregavimo matų, kurie turėtų būti nustatyti, joms nebūtų taikomi. Atsižvelgiant į tai, kad valstybėms narėms pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 1 dalį taikomas įpareigojimas iš šių investicinių įmonių rinkti ex ante įnašus, skirtus pertvarkymo finansavimo struktūroms, būtų tinkama leisti valstybėms narėms nustatyti rizikos koregavimą, kad būtų išvengta neproporcingos naštos šioms įmonėms. Todėl šis reglamentas toms investicinėms įmonėms neturėtų būti taikomas;
(4)
pagal Direktyvos 2014/59/ES 102 straipsnio 1 dalį valstybės narės turėtų užtikrinti, kad per laikotarpį, kuris prasideda įsigaliojus direktyvai ir baigiasi 2024 m. gruodžio 31 d., jų finansavimo struktūrų finansavimo lėšų suma pasiektų bent 1 % visų įstaigų, turinčių leidimą veikti jų teritorijoje, apdraustųjų indėlių sumos. Per tą laikotarpį įnašai, skirti finansavimo struktūroms, turėtų būti kuo tolygiau paskirstomi per visą laikotarpį iki to laiko, kol bus pasiektas tikslinis lygis, atsižvelgiant į verslo ciklo etapą ir galimą prociklinių įnašų poveikį įnašus mokančių įstaigų finansinei būklei;
(5)
Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 1 dalyje reikalaujama įnašus rinkti bent kas metus, kad būtų pasiektas tos direktyvos 102 straipsnyje nurodytas tikslinis lygis. Pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 2 dalį metinis įnašas turėtų atitikti įstaigos dydį, atsižvelgiant į tai, kad įnašas turėtų būti pagrįstas fiksuota suma, nustatyta remiantis tos įstaigos įsipareigojimais (bazinis metinis įnašas); antra, jis atitinka įstaigos atitinkamos veiklos rizikos lygį, nes bazinis metinis įnašas turėtų būti koreguojamas proporcingai pagal tos įstaigos rizikos pobūdį (papildomas rizikos koregavimas). Įstaigos dydis yra pirmas įstaigos keliamos rizikos rodiklis. Kuo įstaiga didesnė, tuo labiau tikėtina, kad nepalankiomis sąlygomis pertvarkymo institucija svarstys galimybę viešojo intereso tikslais pertvarkyti tą įstaigą ir pasinaudoti pertvarkymo finansavimo struktūra, kad būtų užtikrintas veiksmingas pertvarkymo priemonių taikymas;
(6)
norint paaiškinti, kaip pertvarkymo institucijos turėtų koreguoti įnašus proporcingai pagal įstaigų rizikos pobūdį, būtina nustatyti rizikos ramsčius ir rodiklius, kurie turėtų būti naudojami įstaigų rizikos pobūdžiui nustatyti, rizikos koregavimo taikymo baziniam metiniam įnašui mechanizmą ir bazinį metinį įnašą, kuris būtų rizikos koregavimo atskaitos taškas. Tie elementai papildytų Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalyje numatytus rizikos kriterijus ir turėtų būti nustatyti taip, kad būtų išlaikytos vienodos sąlygos valstybėse narėse ir tvirta vidaus rinka, išvengiant skirtingų atitinkamoms pertvarkymo finansavimo struktūroms skirtų įnašų apskaičiavimo metodų taikymo valstybėse narėse. Tai sudaro sąlygas palyginti įstaigų mokamus įnašus, skirtus pertvarkymo finansavimo struktūroms, jie taip pat yra nuspėjami įvairių rūšių bankuose, o tai yra svarbus vienodų sąlygų vidaus rinkoje veiksnys;
(7)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014 (4) 5 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Bendra pertvarkymo valdyba (toliau - Valdyba), įsteigta pagal to reglamento 42 straipsnio 1 dalį, taikant tą reglamentą ir Direktyvą 2014/59/ES laikoma atitinkama nacionaline pertvarkymo institucija, kai Valdyba vykdo užduotis ar naudojasi įgaliojimais, kuriuos pagal tą direktyvą turi vykdyti ar jais naudotis nacionalinė pertvarkymo institucija. Atsižvelgiant į tai, kad Reglamento (ES) Nr. 806/2014 70 straipsnio 7 dalimi Valdyba įgaliojama apskaičiuoti įstaigų įnašus į Bendrą pertvarkymo fondą, kuris nuo 2016 m. sausio 1 d. pakeistų finansavimo struktūras bendrame pertvarkymo mechanizme dalyvaujančiose valstybėse narėse, taikant šį reglamentą ir remiantis Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalimi, Valdyba taip pat turėtų būti laikoma pertvarkymo institucija pagal šį reglamentą;
(8)
jei grupių atveju įnašai būtų apskaičiuojami individualiu lygmeniu, nustatant skirtingų grupei priklausančių subjektų bazinį metinį įnašą tam tikri įsipareigojimai būtų skaičiuojami du kartus, nes įsipareigojimai, susiję su susitarimais, kuriuos tai pačiai grupei priklausantys subjektai sudaro tarpusavyje, būtų visų įsipareigojimų, į kuriuos reikia atsižvelgti nustatant kiekvieno grupės subjekto bazinį metinį įnašą, dalis. Taigi reikėtų patikslinti, kaip nustatomas bazinis metinis įnašas grupių atveju, kad būtų atsižvelgta į grupės subjektų tarpusavio sąsajas ir išvengta dvigubo grupės vidaus pozicijų skaičiavimo. Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas grupei priklausantiems subjektams ir įstaigoms, kurios yra tos pačios institucinės užtikrinimo sistemos narės arba yra nuolat kontroliuojamos tos pačios centrinės įstaigos, pastarosioms turėtų būti taikoma tokia pati tvarka;
(9)
siekiant apskaičiuoti grupės subjekto bazinį metinį įnašą, visi įsipareigojimai, į kuriuos turi būti atsižvelgiama, neturėtų apimti įsipareigojimų, atsiradusių pagal sutartį, kurią tas grupės subjektas sudarė su bet kuriuo kitu tai pačiai grupei priklausančiu subjektu. Tačiau tokių įsipareigojimų turėtų būti galima neįtraukti tik tuo atveju, jeigu kiekvienas grupės subjektas yra įsteigtas Sąjungoje, jam yra taikomas toks pat visiškas konsolidavimas, tinkamos centralizuoto rizikos įvertinimo, nustatymo ir kontrolės procedūros ir jeigu nėra ar nenumatoma reikšmingų praktinių ar teisinių kliūčių greitai padengti atitinkamus įsipareigojimus, kai sueina terminas. Taip turėtų būti užkirstas kelias neįtraukti įsipareigojimų į įnašų apskaičiavimo pagrindą, jeigu nėra garantijų, kad pablogėjus grupės finansinei būklei grupės vidaus skolinimo pozicijos būtų padengtos. Be to, siekiant užtikrinti, kad grupės vidaus įsipareigojimų neįtraukimas nesuteiktų pranašumo grupės subjektams, kurie pasinaudos šia išimtimi, tokių įsipareigojimų neįtraukusioms atitinkamoms įstaigoms neturėtų būti leista naudoti supaprastintą įnašų sistemą, kurią leidžiama naudoti mažoms įstaigoms, jeigu neįtraukus grupės vidaus įsipareigojimų įstaiga atitiktų supaprastintos sistemos reikalavimus. Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas grupei priklausantiems subjektams ir įstaigoms, kurios yra tos pačios institucinės užtikrinimo sistemos narės arba yra nuolat kontroliuojamos tos pačios centrinės įstaigos, pastarosioms turėtų būti taikoma tokia pati tvarka;
(10)
nukrypstant nuo taisyklės, kad įnašai turėtų būti apskaičiuojami individualiu lygmeniu, jeigu centrinė įstaiga turi nuolat kontroliuojamų kredito įstaigų, kurioms pagal nacionalinę teisę visiškai arba iš dalies netaikomi rizikos ribojimo reikalavimai, laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnio, ex ante įnašų taisyklės turėtų būti taikomos tik centrinei įstaigai ir jos kontroliuojamoms kredito įstaigoms kaip visumai konsoliduotu pagrindu, nes centrinės įstaigos ir visų jos kontroliuojamų įstaigų mokumas ir likvidumas stebimas kaip visumos, remiantis šių įstaigų konsoliduotosiomis ataskaitomis;
(11)
bazinio metinio įnašo nustatymo tvarka taip pat turėtų būti išsamiau patikslinta finansų rinkos infrastruktūrų (FRI) atveju. Kai kurios FRI, tokios kaip pagrindinės sandorio šalys ar centriniai vertybinių popierių depozitoriumai (CVPD), taip pat turi leidimą veikti kaip kredito įstaigos. Tam tikri CVPD vykdo net tik rinkos infrastruktūrų veiklą, bet ir teikia papildomas bankinio tipo paslaugas. Priešingai nei kredito įstaigos, CVPD neturi apdraustųjų indėlių, o daugiausia turi dienos arba vienos nakties likučių, susidariusių dėl atsiskaitymo už vertybinių popierių sandorius paslaugų, kurias jie teikia finansų įstaigoms ar centriniams bankams. Apskritai dėl to nesusidaro pinigų likučiai, kuriuos galima prilyginti lėšoms, telkiamoms siekiant vykdyti bankinę veiklą. Kadangi FRI teikiamos bankinio tipo paslaugos papildo jų pagrindinę tarpuskaitos ar atsiskaitymo veiklą, kurią vykdant tiems subjektams taikomi griežti rizikos ribojimo reikalavimai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentus (ES) Nr. 648/2012 (5) ir (ES) Nr. 909/2014 (6), taip pat atitinkamos nuostatos pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES, ir atsižvelgiant į tai, kad FRI verslo modelis nekelia tokios rizikos, kokią kelia kredito įstaiga, nustatant tų subjektų visų įsipareigojimų sumą siekiant apskaičiuoti jų bazinį metinį įnašą turėtų būti atsižvelgiama tik į įsipareigojimus, susijusius su tų subjektų bankinio tipo veikla;
(12)
išvestinių finansinių priemonių apskaita atskirose ataskaitose nėra suderinta visoje Sąjungoje, o tai gali turėti įtakos įsipareigojimų sumai, į kurią reikia atsižvelgti apskaičiuojant kiekvieno banko įnašus. Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 6 ir 7 dalyse nurodyta sverto koeficiento metodika taikoma visiems bankams ir ja užtikrinama, kad ta pati išvestinių finansinių priemonių sutartis, visų pirma išvestinių finansinių priemonių sutarčių užskaita, bus vertinama vienodai, nepriklausomai nuo bankui taikomos apskaitos sistemos. Todėl siekiant užtikrinti, kad nustatant bazinį metinį įnašą išvestinės finansinės priemonės būtų vertinamos vienodai ir taip būtų sudarytos sąlygos palyginti jų vertinimą įvairiose įstaigose ir užtikrinti vienodas sąlygas visoje Sąjungoje, išvestinės finansinės priemonės turėtų būti vertinamos pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 6 ir 7 dalis. Tačiau, siekiant užtikrinti išvestinių finansinių priemonių vertinimo pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 nuspėjamumą, reikėtų numatyti, kad atlikus tokį vertinimą gauta vertė negali būti mažesnė nei 75 % atitinkamų išvestinių finansinių priemonių vertės pagal atitinkamą apskaitos sistemą;
(13)
kai kurios kredito įstaigos yra skatinamąjį finansavimą teikiantys bankai, kurių tikslas yra paremti valstybės narės centrinės, regioninės ar vietos valdžios institucijos viešosios politikos tikslus, daugiausia teikiant skatinamąsias paskolas ne konkurso tvarka ir nesiekiant pelno. Tokių įstaigų teikiamas paskolas tiesiogiai arba netiesiogiai iš dalies garantuoja centrinės, regioninės arba vietos valdžios institucija. Skatinamosios paskolos suteikiamos ne konkurso tvarka ir nesiekiant pelno, ir jomis siekiama paskatinti Sąjungos arba valstybės narės centrinės arba regioninės valdžios institucijos viešosios politikos tikslų įgyvendinimą. Skatinamosios paskolos kartais suteikiamos per kitą įstaigą kaip tarpininkę (perleidžiamosios paskolos). Tokiais atvejais kredito įstaiga tarpininkė skatinamąsias paskolas gauna iš daugiašalio plėtros banko ar viešojo sektoriaus subjekto ir suteikia jas kitoms kredito įstaigoms, kurios tas paskolas teikia galutiniams klientams. Kadangi kredito įstaigos tarpininkės šių paskolų likvidumą iš pirminio skatinamąjį finansavimą teikiančio banko perleidžia skolinančiajai įstaigai ar kitai įstaigai tarpininkei, tokie įsipareigojimai neturėtų būti įtraukiami į visus įsipareigojimus, į kuriuos reikia atsižvelgti apskaičiuojant bazinį metinį įnašą;
(14)
Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad visos įstaigos prisidėtų finansuojant pertvarkymo finansavimo struktūras. Tačiau būtina užtikrinti proporcingą ir teisingą pusiausvyrą tarp įpareigojimo kiekvienai įstaigai prisidėti finansuojant pertvarkymo finansavimo struktūrą ir tos įstaigos dydžio, rizikos pobūdžio, jos veiklos apimties ir sudėtingumo, sąsajų su kitomis įstaigomis ar visa finansų sistema, jos žlugimo poveikio finansų rinkoms, kitoms įstaigoms, finansavimo sąlygoms ar visai ekonomikai, taigi tikimybės, kad bus pradėtas įstaigos pertvarkymo procesas ir įstaiga pasinaudos finansavimo struktūra. Į tokius aspektus atsižvelgia pertvarkymo institucijos pagal Direktyvos 2014/59/ES 4 straipsnį priimdamos sprendimą, ar tam tikroms įstaigoms turėtų būti taikomi supaprastinti įpareigojimai, susiję su reikalavimais parengti gaivinimo ir pertvarkymo planus. Vertinant, ar pasiekta tinkama pusiausvyra tarp poreikio laikytis Direktyvoje 2014/59/ES išdėstytų reikalavimų ir įvairių įstaigų, kurioms taikoma ta direktyva, specifikos, taip pat reikėtų atsižvelgti į administracinę naštą tam tikroms įstaigoms ir pertvarkymo institucijoms, atsirandančią dėl metinių įnašų apskaičiavimo;
(15)
mažų įstaigų rizika paprastai nėra didelė, jų keliama sisteminė rizika taip pat dažnai mažesnė, palyginti su didelių įstaigų, ir daugeliu atvejų jų žlugimo poveikis visai ekonomikai yra mažesnis nei didelių įstaigų. Tačiau galimo mažų įstaigų žlugimo poveikio finansiniam stabilumui negalima visiškai atmesti, nes ir mažos įstaigos gali kelti sisteminę riziką dėl savo vaidmens visoje bankų sistemoje, bendro savo tinklų poveikio arba užkrečiamojo poveikio, kurį jos gali sukelti sumažėjus pasitikėjimui bankų sistema;
(16)
atsižvelgiant į tai, kad daugeliu atvejų mažos įstaigos nekelia sisteminės rizikos ir jų pertvarkymo tikimybė yra mažesnė, todėl atitinkamai sumažėja tikimybė, kad joms reikės naudotis pertvarkymo finansavimo struktūromis, palyginti su didelėmis įstaigomis, reikėtų supaprastinti jų metinių įnašų, skirtų pertvarkymo finansavimo struktūroms, apskaičiavimo metodiką. Mažų įstaigų metinius įnašus turėtų sudaryti nustatyto dydžio suma, pagrįsta vien jų baziniu metiniu įnašu ir proporcinga jų dydžiui. Tokia metodika turėtų užtikrinti, kad metinių įnašų sistema būtų proporcinga, atsižvelgiant į tai, kad nustatydama kiekvienos įstaigos metinį įnašą pertvarkymo institucija turi laikytis metinio tikslinio finansavimo struktūros lygio. Todėl nustatyto dydžio suma atspindi faktą, kad daugeliu atvejų mažos įstaigos yra mažiau rizikingos, ir suteikia galimybę platesniu mastu koreguoti didesnių įstaigų, kurių rizika paprastai yra labiau sisteminė, įnašus pagal jų rizikos pobūdį;
(17)
siekiant nustatyti, kokios įstaigos laikomos mažomis, reikėtų taikyti dvigubą ribą: pirmoji riba, pagrįsta visais įsipareigojimais (išskyrus nuosavas lėšas), atėmus apdraustuosius indėlius, turėtų būti lygi 300 mln. EUR arba mažesnė, o antroji, pagrįsta visu turtu, turėtų neviršyti 1 mlrd. EUR. Pastaroji turėtų užkirsti kelią didesnėms įstaigoms, kurios neviršija pirmosios su įsipareigojimų suma susijusios ribos, naudotis supaprastinta sistema;
(18)
mažų įstaigų kategorijoje reikėtų išskirti smulkesnes kategorijas, nes kai kurios įstaigos yra labai mažos, o kitos yra arti didžiausių ribų, leidžiančių joms naudotis supaprastinta sistema. Taikant vienos nustatyto dydžio sumos sistemą, metiniai labai mažų įstaigų įnašai būtų neproporcingai dideli, palyginti su mažų įstaigų, kurios beveik siekia didžiausias ribas, įnašais. Tačiau reikėtų užtikrinti, kad taikant supaprastintą sistemą neatsirastų neproporcingų skirtumų tarp metinių įnašų, kuriuos moka prie mažų įstaigų kategorijos priskirtos didžiausios įstaigos ir įstaigos, kurios vos viršija nustatytas ribas ir neatitinka supaprastintos sistemos reikalavimų. Siekiant išvengti tokio nepageidaujamo poveikio, būtų tikslinga numatyti kelių kategorijų mažų įstaigų, kurių metinius įnašus turėtų sudaryti skirtingos nustatyto dydžio sumos, sistemą. Tai sudarytų sąlygas supaprastintoje sistemoje nustatyti laipsniškai didėjančius įnašus nuo didžiausios nustatyto dydžio sumos iki mažiausio įnašo taikant tokį metodą, pagal kurį bazinis metinis įnašas koreguojamas pagal įstaigos rizikos pobūdį;
(19)
kai pertvarkymo institucija nustato, kad mažos įstaigos rizika yra ypač didelė, pertvarkymo institucija turėtų turėti galimybę nuspręsti, kad atitinkamai įstaigai nebeturėtų būti taikoma supaprastinta sistema ir kad jos įnašas turėtų būti apskaičiuojamas taikant metodą, pagal kurį bazinis metinis įnašas yra koreguojamas atsižvelgiant į kitus nei įstaigos dydis rizikos veiksnius;
(20)
Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 3 dalyje nurodytos įstaigos nebus rekapitalizuojamos naudojant pertvarkymo finansavimo struktūras pagal Direktyvos 2014/59/ES 44 ir 101 straipsnius, nes jos bus likviduojamos taikant nacionalines bankroto procedūras arba kitas procedūras, įgyvendinamas pagal Direktyvos 2014/59/ES 38, 40 arba 42 straipsnį, ir nutrauks savo veiklą. Šios procedūros užtikrina, kad tų įstaigų kreditoriai, įskaitant padengtų obligacijų turėtojus, prireikus padengs nuostolius taip, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai. Todėl nustatant jų įnašus, skirtus pertvarkymo finansavimo struktūroms, reikėtų atsižvelgti į šią specifiką. Vis dėlto, pertvarkymo finansavimo struktūros galėtų būti naudojamos kitiems tikslams, nurodytiems Direktyvos 2014/59/ES 101 straipsnyje. Jeigu kuri nors įstaiga naudoja pertvarkymo finansavimo struktūras bet kuriems iš tokių tikslų, pertvarkymo institucija turėtų turėti galimybę palyginti visų kitų įstaigų, kurioms taikoma Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 3 dalis, rizikos pobūdį su įstaigos, pasinaudojusios pertvarkymo finansavimo struktūra, rizikos pobūdžiu ir taikyti šiame deleguotajame akte nustatytą metodiką toms įstaigoms, kurių rizikos pobūdis yra panašus į įstaigos, pasinaudojusios pertvarkymo finansavimo struktūra, rizikos pobūdį arba kurių rizika yra didesnė. Taip pat būtų tinkama sudaryti sąrašą elementų, į kuriuos pertvarkymo institucija turėtų atsižvelgti lygindama rizikos pobūdį;
(21)
siekiant suteikti galimybę valstybių narių pertvarkymo institucijoms vienodai aiškinti Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalyje nustatytus kriterijus, kad įstaigų rizikos rodiklis, naudojamas individualiems įnašams, skirtiems pertvarkymo finansavimo struktūroms, apskaičiuoti, visoje Sąjungoje būtų nustatomas vienodai, reikėtų numatyti kelis rizikos ramsčius ir atitinkamus kiekvieno iš tų rizikos ramsčių rizikos rodiklius, į kuriuos pertvarkymo institucijos atsižvelgtų vertindamos įstaigų rizikos pobūdį. Siekiant užtikrinti derėjimą su priežiūros praktika, rizikos rodiklius turėtų sudaryti šiuo metu turimi arba dar rengiami reguliavimo lyginamieji indeksai;
(22)
kai atitinkamuose teisės aktuose numatytos išimtys, pagal kurias įstaigos atleidžiamos nuo reikalavimų nustatyti tam tikrus rizikos rodiklius įstaigos lygmeniu, ir jeigu, kai taikoma, kompetentingos institucijos leidžia taikyti tokias išimtis, pertvarkymo institucijos turėtų įvertinti atitinkamus rodiklius konsoliduotu arba iš dalies konsoliduotu lygmeniu, kad būtų užtikrintas derėjimas su priežiūros praktika ir kad tomis išimtimis besinaudojančios grupės nebūtų nepelnytai baudžiamos;
(23)
kad būtų užtikrintas nuoseklus pertvarkymo institucijų požiūris į rizikos ramsčių ir rodiklių, į kuriuos jos turi atsižvelgti nustatydamos įstaigų rizikos pobūdį, svarbą, šiame reglamente taip pat reikėtų nustatyti santykinį kiekvieno rizikos ramsčio ir rodiklio svorį. Tačiau svarbu pertvarkymo institucijoms suteikti pakankamai lankstumo vertinant įstaigų rizikos pobūdį: jos turėtų galėti moduliuoti rizikos ramsčių ir rodiklių taikymą, atsižvelgdamos į kiekvienos įstaigos specifiką. To negalima pasiekti vien numatant rizikos pobūdžio vertinimo skalę, pertvarkymo institucijos turi turėti galimybę tam tikru mastu savo nuožiūra spręsti dėl tam tikrų rizikos rodiklių svarbos kiekvienu konkrečiu atveju, todėl tam tikrų rizikos rodiklių svoris turėtų būti tik orientacinis arba reikėtų nustatyti jų skalę, kad pertvarkymo institucijos galėtų priimti sprendimą dėl tų rodiklių svarbos tam tikru konkrečiu atveju;
(24)
nustatant įvairių rodiklių, atitinkančių tam tikrą ramstį, svarbą, ramsčiuose juos reikėtų agreguoti naudojant atskirų rodiklių aritmetinį svertinį vidurkį. Apskaičiuojant galutinį sudėtinį rizikos rodiklį kiekvienai įstaigai, kad būtų išvengta kompensacinio poveikio tarp ramsčių, kai įstaigai, kurios rezultatai gana geri pagal kelis ramsčius ir labai prasti pagal kitus, paprastai būtų priskiriama vidutinė vertė pagal atskirų ramsčių aritmetinį vidurkį, toks skaičiavimas turėtų būti atliekamas remiantis atskirų ramsčių geometriniu svertiniu vidurkiu;
(25)
rizikos, kurią kelia įstaiga, laipsnio vertinimo skalė turėtų būti tokia, kad būtų galima pakankamai moduliuoti įstaigų rizikos pobūdį pagal įvairius rizikos ramsčius ir rodiklius, nustatytus šiame reglamente, ir kartu užtikrinti pakankamą tikrumą ir nuspėjamumą dėl metinių sumų, kurias kaip įnašus įstaigos turės sumokėti pagal Direktyvą 2014/59/ES ir šį reglamentą;
(26)
siekiant užtikrinti, kad įnašai būtų faktiškai sumokėti, būtina nustatyti mokėjimo sąlygas ir būdus. Visų pirma tuo atveju, jei įnašai pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnį mokami ne pinigais, o neatšaukiamais mokėjimo įsipareigojimais, būtina nustatyti neatšaukiamų mokėjimo įsipareigojimų dalį, kurią gali naudoti kiekviena įstaiga, ir įkaito, kuris yra priimtinas šiems neatšaukiamiems mokėjimo įsipareigojimams padengti, rūšį, kad pertvarkymo institucija galėtų užtikrinti faktinį mokėjimą vykdant neatšaukiamą mokėjimo įsipareigojimą, jeigu pertvarkymo institucijai kiltų sunkumų įvykdyti neatšaukiamą mokėjimo įsipareigojimą. Siekiant užtikrinti, kad metiniai įnašai būtų veiksmingai sumokami, būtina numatyti specialius įgaliojimus pertvarkymo institucijoms, kad jos galėtų taikyti administracines sankcijas ir kitas administracines priemones įstaigoms, kurios pažeidžia šiame reglamente nustatytus įnašų apskaičiavimo ir koregavimo reikalavimus, pavyzdžiui, nesilaiko įpareigojimo pateikti pertvarkymo institucijos prašomą informaciją. Pertvarkymo institucija taip pat turėtų turėti įgaliojimą nustatyti dienos delspinigius įstaigai, jeigu atitinkama įstaiga tik iš dalies sumoka mokėtiną metinį įnašą ar jo visai nesumoka arba jeigu įstaiga nesilaiko reikalavimų, išdėstytų pertvarkymo institucijos pranešime. Be to, būtina numatyti konkrečius įpareigojimus kompetentingoms institucijoms ir pertvarkymo institucijoms dalytis informacija;
(27)
siekiant užtikrinti, kad rizikos koregavimas ir toliau atspindėtų pokyčius bankų sektoriuje ir nuolat atitiktų Direktyvos 2014/59/ES reikalavimus, Komisija, remdamasi jo taikymo patirtimi, iki 2016 m. birželio 1 d. peržiūrės rizikos koregavimą, taikomą apskaičiuojant metinius įnašus, visų pirma šiame reglamente nustatyto rizikos koregavimo koeficiento tinkamumą ir galimą poreikį didinti rizikos koregavimo koeficiento viršutinę ribą;
(28)
atsižvelgiant į tai, kad pagal Direktyvos 2014/59/ES 130 straipsnio 1 dalį įpareigojimas valstybėms narėms rinkti metinius įnašus iš jų teritorijoje leidimus veikti gavusių įstaigų taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d., šis reglamentas taip pat turėtų būti taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 SKIRSNIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės, kuriomis patikslinama:
a)
pertvarkymo finansavimo struktūroms skirtų įnašų, kuriuos turi mokėti įstaigos, apskaičiavimo ir koregavimo pagal įstaigų rizikos pobūdį metodika;
b)
įstaigų įpareigojimai, susiję su informacija, kurią būtina pateikti įnašams apskaičiuoti, ir su pertvarkymo finansavimo struktūroms skirtų įnašų mokėjimu;
c)
priemonės, skirtos užtikrinti, kad pertvarkymo institucijos patikrintų, ar įnašai sumokėti teisingai.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas įstaigoms, nurodytoms Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 1 dalyje ir apibrėžtoms 2 straipsnio 1 dalies 23 punkte. Jis taip pat konsoliduotai taikomas centrinei įstaigai ir jos kontroliuojamoms įstaigoms, kai kontroliuojamoms įstaigoms pagal nacionalinę teisę visiškai arba iš dalies netaikomi rizikos ribojimo reikalavimai, laikantis Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnio.
2. Bet kokia nuoroda į grupę turėtų apimti centrinę įstaigą ir visas centrinės įstaigos nuolat kontroliuojamas kredito įstaigas, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje, ir jų patronuojamąsias įstaigas.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/49/ES (7) ir Direktyvoje 2014/59/ES. Kitų šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1)
įstaigos - kredito įstaigos, apibrėžtos Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 2 punkte, arba investicinės įmonės, apibrėžtos šio straipsnio 2 punkte, taip pat centrinė įstaiga ir visos centrinės įstaigos nuolat kontroliuojamos kredito įstaigos, nurodytos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje, vertinamos konsoliduotai kaip visuma, jei įvykdytos 2 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos;
2)
investicinės įmonės - investicinės įmonės, apibrėžtos Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 3 punkte, išskyrus investicines įmones, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 96 straipsnio 1 dalies a arba b punktuose, arba investicines įmones, kurios vykdo Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB (8) I priedo A skirsnio 8 punkte nurodytą veiklą, bet nevykdo tos direktyvos I priedo A skirsnio 3 ar 6 punktuose nurodytos veiklos;
3)
metinis tikslinis lygis - bendra metinių įnašų suma, kurią kiekvienam įnašų mokėjimo laikotarpiui nustato pertvarkymo institucija, kad būtų pasiektas Direktyvos 2014/59/ES 102 straipsnio 1 dalyje nurodytas tikslinis lygis;
4)
finansavimo struktūra - struktūra, kuria siekiama užtikrinti, kad pertvarkymo institucija veiksmingai taikytų pertvarkymo priemones ir įgaliojimus, kaip nurodyta Direktyvos 2014/59/ES 100 straipsnio 1 dalyje;
5)
metinis įnašas - Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnyje nurodyta nacionalinei finansavimo struktūrai skirta suma, kurią įnašų mokėjimo laikotarpiu iš kiekvienos šio reglamento 2 straipsnyje nurodytos įstaigos renka pertvarkymo institucija;
6)
įnašų mokėjimo laikotarpis yra kalendoriniai metai;
7)
pertvarkymo institucija - Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 18 punkte nurodyta institucija arba bet kokia kita atitinkama institucija, kurią valstybė narė paskiria taikydama Direktyvos 2014/59/ES 100 straipsnio 2 ir 6 dalis;
8)
kompetentinga institucija - kompetentinga institucija, apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte;
9)
indėlių garantijų sistemos (IGS) - sistemos, nurodytos Direktyvos 2014/49/ES 1 straipsnio 2 dalies a, b arba c punkte;
10)
apdraustieji indėliai - indėliai, nurodyti Direktyvos 2014/49/ES 6 straipsnio 1 dalyje, išskyrus laikinas dideles sumas sąskaitoje, nustatytas tos direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje;
11)
visi įsipareigojimai - visi įsipareigojimai, nustatyti Tarybos direktyvos 86/635/EEB (9) 3 skirsnyje arba tarptautiniuose finansinės atskaitomybės standartuose, nurodytuose Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1606/2002 (10);
(12)
visas turtas - visas turtas, nustatytas Direktyvos 86/635/EB 3 skirsnyje arba tarptautiniuose finansinės atskaitomybės standartuose, nurodytuose Reglamente (EB) Nr. 1606/2002;
13)
bendra rizikos pozicija - bendra rizikos pozicijos suma, apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 3 dalyje;
14)
bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas - koeficientas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92 straipsnio 2 dalies a punkte;
15)
minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas - minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas, nurodytas Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 1 dalyje;
16)
nuosavos lėšos - nuosavos lėšos, apibrėžtos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 118 punkte;
17)
tinkami įsipareigojimai - įsipareigojimai ir kapitalo priemonės, apibrėžti Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 71 punkte;
18)
sverto koeficientas - sverto koeficientas, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnyje;
19)
padengimo likvidžiuoju turtu rodiklis (LCR) - padengimo likvidžiuoju turtu rodiklis, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 412 straipsnyje ir patikslintas Komisijos deleguotajame reglamente (ES) 2015/61 (11);
20)
grynasis pastovaus finansavimo rodiklis (NSFR) - grynasis pastovaus finansavimo rodiklis, apie kurį teikiama informacija pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 415 straipsnį;
21)
pagrindinė sandorio šalis - juridinis asmuo, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 648/2012 2 straipsnio 1 punkte;
22)
išvestinės finansinės priemonės - išvestinės finansinės priemonės pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 II priedą;
23)
centrinis vertybinių popierių depozitoriumas (CVPD) - juridinis asmuo, apibrėžtas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 909/2014 (12) 2 straipsnio 1 dalies 1 punkte ir 54 straipsnyje;
24)
atsiskaitymas - vertybinių popierių sandorio užbaigimas, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. xxxx/2014 2 straipsnio 1 dalies 2 punkte;
25)
tarpuskaita - pozicijų nustatymo procesas, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 648/2012 2 straipsnio 3 punkte;
26)
finansų rinkos infrastruktūra - šiame reglamente tai pagrindinė sandorio šalis, nurodyta šio straipsnio 21 punkte, arba centrinis vertybinių popierių depozitoriumas, nurodytas šio straipsnio 23 punkte, kuriems suteiktas veiklos leidimas pagal Direktyvos 2013/36/ES 8 straipsnį;
27)
skatinamąjį finansavimą teikiantis bankas - valstybės narės centrinės arba regioninės valdžios institucijos įsteigta įstaiga arba subjektas, ne konkurso tvarka ir nesiekdamas pelno teikiantis skatinamąsias paskolas, kuriomis siekiama paskatinti tos valdžios institucijos viešosios politikos tikslų įgyvendinimą, jeigu tai institucijai nustatyta prievolė apsaugoti tos įstaigos arba subjekto ekonominį pagrindą ir išlaikyti jo gyvybingumą per visą jo gyvavimo laikotarpį arba jeigu ta institucija tiesiogiai arba netiesiogiai garantuoja bent 90 % jo suteikto pirminio finansavimo ar skatinamųjų paskolų;
28)
skatinamoji paskola - ne konkurso tvarka ir nesiekiant pelno skatinamąjį finansavimą teikiančio banko arba per banką tarpininką teikiama paskola, kuria siekiama paskatinti valstybės narės centrinės arba regioninės valdžios institucijų viešosios politikos tikslų įgyvendinimą;
29)
įstaiga tarpininkė - kredito įstaiga, kuri tarpininkauja teikiant skatinamąsias paskolas, jei ji neteikia jų kaip kredito galutiniam klientui.
2 SKIRSNIS
METODIKA
4 straipsnis
Metinių įnašų nustatymas
1. Pertvarkymo institucijos kiekvienos įstaigos mokėtinus metinius įnašus nustato proporcingai pagal įstaigos rizikos pobūdį, remdamosi įstaigos pagal 14 straipsnį pateikta informacija ir taikydamos šiame skirsnyje nustatytą metodiką.
2. Pertvarkymo institucija 1 dalyje nurodytą metinį įnašą nustato remdamasi pertvarkymo finansavimo struktūros metiniu tiksliniu lygiu, atsižvelgdama į tikslinį lygį, kuris turi būti pasiektas iki 2024 m. gruodžio 31 d. pagal Direktyvos 2014/59/ES 102 straipsnio 1 dalį, ir remdamasi visų jos teritorijoje leidimą veikti turinčių įstaigų apdraustųjų indėlių vidutine ankstesnių metų suma, apskaičiuojama kas ketvirtį.
5 straipsnis
Bazinio metinio įnašo rizikos koregavimas
1. Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 2 dalyje nurodyti įnašai apskaičiuojami neįskaitant šių įsipareigojimų:
a)
grupės vidaus įsipareigojimų, atsirandančių dėl sandorių, kuriuos įstaiga sudaro su tai pačiai grupei priklausančia įstaiga, jeigu laikomasi visų šių sąlygų:
i)
kiekviena įstaiga yra įsteigta Sąjungoje;
ii)
kiekviena įstaiga yra įtraukta į tą pačią visiškai konsoliduotą priežiūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 6-17 straipsnius ir joms taikomos atitinkamos centralizuoto rizikos vertinimo, nustatymo ir kontrolės procedūros, ir
iii)
šiuo metu nėra arba nenumatoma reikšmingų praktinių ar teisinių kliūčių suėjus terminui greitai padengti įsipareigojimą;
b)
įsipareigojimų, kuriuos įstaiga, kuri yra Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 8 punkte nurodytos institucinės užtikrinimo sistemos (IUS) narė ir kuriai kompetentinga institucija leido taikyti Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalį, prisiima pagal susitarimą, sudarytą su kita įstaiga, kuri yra tos pačios IUS narė;
c)
valstybėje narėje, pasirinkusioje Reglamento (ES) Nr. 648/2012 14 straipsnio 5 dalyje numatytą galimybę, įsteigtos pagrindinės sandorio šalies įsipareigojimų, susijusių su to reglamento 2 straipsnio 3 dalyje apibrėžta tarpuskaitos veikla, įskaitant įsipareigojimus, atsirandančius dėl bet kokių priemonių, kurių imasi pagrindinė sandorio šalis, kad laikytųsi garantinės įmokos reikalavimų, sukurtų įsipareigojimų neįvykdymo fondą ir turėtų pakankamai iš anksto finansuojamų finansinių išteklių galimiems nuostoliams padengti pagal įsipareigojimų neįvykdymo srautą laikydamasi to reglamento, taip pat kad galėtų investuoti savo finansinius išteklius pagal to reglamento 47 straipsnį;
d)
centrinių vertybinių popierių depozitoriumų įsipareigojimų, susijusių su centrinio vertybinių popierių depozitoriumo veikla, įskaitant įsipareigojimus centrinio vertybinių popierių depozitoriumo dalyviams ar paslaugų teikėjams, kurių terminas trumpesnis nei septynios dienos ir kurie atsiranda dėl veiklos, kuriai jis yra gavęs leidimą teikti papildomas bankinio tipo paslaugas pagal Reglamento (ES) Nr. 909/2014 IV antraštinę dalį, tačiau išskyrus kitus įsipareigojimus, atsirandančius dėl tokių bankinio tipo paslaugų;
e)
investicinių įmonių įsipareigojimų, atsirandančių dėl turimo klientų turto arba klientų lėšų, įskaitant klientų turtą arba klientų lėšas, turimus kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų (KIPVPS), kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/65/EB (13) 1 straipsnio 2 dalyje, arba alternatyvaus investavimo fondų (AIF), kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/61/ES (14) 4 straipsnio 1 dalies a punkte, vardu, su sąlyga, kad toks klientas yra apsaugotas pagal taikomą bankroto teisę;
f)
įstaigų, teikiančių skatinamąsias paskolas, atveju - įstaigos tarpininkės įsipareigojimų bankui iniciatoriui arba kitam skatinamąjį finansavimą teikiančiam bankui ar kitai įstaigai tarpininkei ir pirminio skatinamąjį finansavimą teikiančio banko įsipareigojimų jo finansavimo šalims, jeigu šių įsipareigojimų suma atitinka tos įstaigos skatinamąsias paskolas.
2. 1 dalies a ir b punktuose nurodyti įsipareigojimai kiekvieno sandorio atveju vienodai atskaitomi iš įstaigų, kurios yra 1 dalies a ir b punktuose nurodytų sandorių ar susitarimų šalys, visų įsipareigojimų sumos.
3. Taikant šį skirsnį, 1 dalyje nurodytų įsipareigojimų, atsirandančių dėl išvestinių finansinių priemonių sutarčių, metinės vidutinės sumos, apskaičiuojamos kas ketvirtį, vertė nustatoma pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 6 ir 7 dalis.
Tačiau įsipareigojimų, atsirandančių dėl išvestinių finansinių priemonių sutarčių, nustatyta vertė negali būti mažesnė nei 75 % tų pačių įsipareigojimų vertės, kuri gaunama pritaikius apskaitos nuostatas, kurios atitinkamai įstaigai taikomos finansinės atskaitomybės tikslais.
Jeigu pagal įstaigai taikomus nacionalinius apskaitos standartus nėra apskaitos priemonės, skirtos tam tikrų išvestinių finansinių priemonių pozicijai, nes jos nėra įtrauktos į balansą, įstaiga pertvarkymo institucijai praneša tų išvestinių finansinių priemonių teigiamų tikrųjų verčių sumą kaip pakeitimo išlaidas ir jas prideda prie savo balansinių apskaitinių verčių.
4. Taikant šį skirsnį, į 1 dalyje nurodytus visus įsipareigojimus neįtraukiama įsipareigojimų, atsirandančių dėl išvestinių finansinių priemonių sutarčių, apskaitinė vertė ir įtraukiama atitinkama vertė, nustatyta pagal 3 dalį.
5. Kad patikrintų, ar laikomasi visų 1-4 dalyse nurodytų sąlygų ir reikalavimų, pertvarkymo institucija remiasi atitinkamais kompetentingų institucijų atliktais vertinimais, kurie pateikiami pagal Direktyvos 2014/59/ES 90 straipsnį.
6 straipsnis
Rizikos ramsčiai ir rodikliai
1. Pertvarkymo institucija įstaigų rizikos pobūdį įvertina pagal šiuos keturis rizikos ramsčius:
a)
rizikos pozicija;
b)
finansavimo šaltinių stabilumas ir įvairovė;
c)
įstaigos svarba finansų sistemos stabilumui arba ekonomikai;
d)
papildomi rizikos rodikliai, kuriuos nustato pertvarkymo institucija.
2. Rizikos pozicijos ramstį sudaro šie rizikos rodikliai:
a)
įstaigos turimos nuosavos lėšos ir tinkami įsipareigojimai, viršijantys minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą;
b)
sverto koeficientas;
c)
bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas;
d)
bendra rizikos pozicija, padalyta iš viso turto.
3. Finansavimo šaltinių stabilumo ir įvairovės ramstį sudaro šie rizikos rodikliai:
a)
grynasis pastovaus finansavimo rodiklis;
b)
padengimo likvidžiuoju turtu rodiklis.
4. Įstaigos svarbos finansų sistemos stabilumui arba ekonomikai ramstį sudaro rodiklis „Tarpbankinių paskolų ir indėlių Europos Sąjungoje dalis, atitinkanti įstaigos svarbą įsisteigimo valstybės narės ekonomikai“.
5. Papildomų rizikos rodiklių, kuriuos nustato pertvarkymo institucija, ramstį sudaro šie rodikliai:
a)
prekybos veikla, nebalansinės pozicijos, išvestinės finansinės priemonės, sudėtingumas ir sėkmingo pertvarkymo galimybė;
b)
narystė institucinėje užtikrinimo sistemoje;
c)
ankstesnės nepaprastosios viešosios finansinės paramos mastas.
Nustatydama papildomų rizikos rodiklių, kuriuos nustato pertvarkymo institucija, ramsčiui priskiriamus skirtingus rizikos rodiklius, pertvarkymo institucija atsižvelgia į šių rodiklių svarbą pagal tikimybę, kad atitinkama įstaiga gali būti pertvarkoma, ir pagal paskesnio pertvarkymo finansavimo struktūros panaudojimo tikimybę, jeigu įstaiga būtų pertvarkyta.
6. Nustatydama 5 dalies a punkte nurodytus rodiklius „Prekybos veikla, nebalansinės pozicijos, išvestinės finansinės priemonės, sudėtingumas ir sėkmingo pertvarkymo galimybė“, pertvarkymo institucija atsižvelgia į šiuos dalykus:
a)
įstaigos rizikos padidėjimą dėl:
i)
prekybos veiklos svarbos, palyginti su balanso dydžiu, nuosavų lėšų lygiu, pozicijų rizikingumu ir bendru verslo modeliu;
ii)
nebalansinių pozicijų svarbos, palyginti su balanso dydžiu, nuosavų lėšų lygiu ir pozicijų rizikingumu;
iii)
išvestinių finansinių priemonių sumos svarbos, palyginti su balanso dydžiu, nuosavų lėšų lygiu, pozicijų rizikingumu ir bendru verslo modeliu;
iv)
masto, kuriuo įstaigos verslo modelis ir organizacinė struktūra yra laikomi sudėtingais pagal Direktyvos 2014/59/ES II antraštinės dalies II skyrių;
b)
įstaigos rizikos sumažėjimą dėl:
i)
santykinės išvestinių finansinių priemonių, kurių tarpuskaita atliekama per pagrindinę sandorio šalį, sumos;
ii)
masto, kuriuo įstaiga gali būti greitai ir be teisinių kliūčių pertvarkyta pagal Direktyvos 2014/59/ES II antraštinės dalies II skyrių.
7. Nustatydama 5 dalies b punkte nurodytą rodiklį, pertvarkymo institucija atsižvelgia į šiuos dalykus:
a)
ar lėšų suma, kuri yra nedelsiant prieinama tiek rekapitalizavimo, tiek finansavimo likvidumui užtikrinti tikslais, siekiant suteikti paramą paveiktai įstaigai tuo atveju, jeigu kiltų problemų, yra pakankamai didelė, kad tai įstaigai būtų galima suteikti patikimą ir veiksmingą paramą;
b)
kokio lygio yra teisinis ar sutartinis tikrumas, kad a punkte nurodytos lėšos bus visiškai panaudotos prieš tai, kai gali būti prašoma bet kokios nepaprastosios viešosios finansinės paramos.
8. 5 dalies c punkte nurodytam rizikos rodikliui priskiriama didžiausia vertė pagal skalę, nurodytą pagal I priedo 3 žingsnį, šiais atvejais:
a)
bet kokiai įstaigai, kuri priklauso grupei, kuri yra restruktūrizuojama gavus bet kokias valstybės ar lygiavertes lėšas, pavyzdžiui, iš pertvarkymo finansavimo struktūros, ir kurios restruktūrizavimo ar veiklos nutraukimo laikotarpis dar nesibaigė, išskyrus paskutinius dvejus restruktūrizavimo plano įgyvendinimo metus;
b)
bet kokiai įstaigai, kuri yra likviduojama, iki likvidavimo plano įgyvendinimo pabaigos (jeigu ji vis dar privalo mokėti įnašą).
Visų kitų įstaigų atveju jam priskiriama mažiausia vertė pagal skalę, nurodytą pagal I priedo 3 žingsnį.
9. Taikant 6-8 dalis, pertvarkymo institucija remiasi kompetentingų institucijų atliktais vertinimais, jeigu jie turimi.
7 straipsnis
Kiekvieno rizikos ramsčio ir rodiklio santykinis svoris
1. Vertindama kiekvienos įstaigos rizikos pobūdį pertvarkymo institucija rizikos ramsčiams taiko šiuos svorius:
a)
rizikos pozicija: 50 %;
b)
finansavimo šaltinių stabilumas ir įvairovė: 20 %;
c)
įstaigos svarba finansų sistemos stabilumui arba ekonomikai: 10 %;
d)
papildomi rizikos rodikliai, kuriuos nustato pertvarkymo institucija: 20 %.
2. Rizikos rodiklių, kuriuos pertvarkymo institucijos vertina siekdamos nustatyti rizikos pozicijos ramstį, santykiniai svoriai yra šie:
a)
įstaigos turimos nuosavos lėšos ir tinkami įsipareigojimai, viršijantys minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą: 25 %;
b)
sverto koeficientas: 25 %;
c)
bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas: 25 %;
d)
bendra rizikos pozicija, padalyta iš viso turto: 25 %.
3. Kiekvienam finansavimo šaltinių stabilumo ir įvairovės ramsčio rizikos rodikliui priskiriamas vienodas svoris.
4. Kiekvieno rizikos rodiklio, kuriuos pertvarkymo institucijos vertina siekdamos nustatyti papildomų rizikos rodiklių, kuriuos nustato pertvarkymo institucija, ramstį, santykiniai svoriai yra šie:
a)
prekybos veikla ir nebalansinės pozicijos, išvestinės finansinės priemonės, sudėtingumas ir sėkmingo pertvarkymo galimybė: 45 %;
b)
narystė institucinėje užtikrinimo sistemoje: 45 %;
c)
ankstesnės nepaprastosios viešosios finansinės paramos mastas: 10 %.
Taikydama b punkte nurodytą rodiklį, pertvarkymo institucija atsižvelgia į a punkte nurodyto rodiklio santykinį svorį.
8 straipsnis
Rizikos rodiklių taikymas konkrečiais atvejais
1. Jeigu kompetentinga institucija įstaigai leido netaikyti reikalavimų pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 8 ir 21 straipsnius, šio reglamento 6 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytą rodiklį pertvarkymo institucija taiko likvidumo pogrupio lygmeniu. Vertė, gauta tą rodiklį apskaičiavus likvidumo pogrupio lygmeniu, priskiriama kiekvienai likvidumo pogrupiui priklausančiai įstaigai skaičiuojant tos įstaigos rizikos rodiklį.
2. Jeigu pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 7 straipsnio 1 dalį kompetentinga institucija įstaigai leido visiškai netaikyti kapitalo reikalavimų individualiu lygmeniu ir pagal Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 12 dalį pertvarkymo institucija tai pačiai įstaigai taip pat leido visiškai netaikyti minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo individualiu lygmeniu, šio reglamento 6 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytas rodiklis gali būti apskaičiuojamas konsoliduotu lygmeniu. Vertė, gauta tą rodiklį apskaičiavus konsoliduotu lygmeniu, priskiriama kiekvienai grupei priklausančiai įstaigai skaičiuojant tos įstaigos rizikos rodiklį.
3. Jeigu kompetentinga institucija įstaigai leido netaikyti reikalavimų kitomis Reglamente (ES) Nr. 575/2013 apibrėžtomis aplinkybėmis, atitinkami rodikliai gali būti apskaičiuojami konsoliduotu lygmeniu. Vertė, gauta tuos rodiklius apskaičiavus konsoliduotu lygmeniu, priskiriama kiekvienai grupei priklausančiai įstaigai skaičiuojant tos įstaigos rizikos rodiklius.
9 straipsnis
Rizikos koregavimo taikymas baziniam metiniam įnašui
1. Pertvarkymo institucija kiekvienai įstaigai nustato papildomą rizikos koregavimo koeficientą derindama 6 straipsnyje nurodytus rizikos rodiklius ir taikydama I priede pateiktą formulę ir procedūras.
2. Nedarant poveikio 10 straipsniui, pertvarkymo institucija kiekvienos įstaigos metinį įnašą kiekvienam įnašų mokėjimo laikotarpiui nustato bazinį metinį įnašą padaugindama iš papildomo rizikos koregavimo koeficiento pagal I priede pateiktą formulę ir procedūras.
3. Rizikos koregavimo koeficientas yra skalėje nuo 0,8 iki 1,5.
10 straipsnis
Mažų įstaigų metiniai įnašai
1. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, sudaro 50 000 000 EUR arba mažiau ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 1 000 EUR sumą.
2. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 50 000 000 EUR, tačiau sudaro 100 000 000 EUR arba mažiau, ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 2 000 EUR sumą.
3. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 100 000 000 EUR, tačiau sudaro 150 000 000 EUR arba mažiau, ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 7 000 EUR sumą.
4. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 150 000 000 EUR, tačiau sudaro 200 000 000 EUR arba mažiau, ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 15 000 EUR sumą.
5. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 200 000 000 EUR, tačiau sudaro 250 000 000 EUR arba mažiau, ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 26 000 EUR sumą.
6. Įstaigos, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 250 000 000 EUR, tačiau sudaro 300 000 000 EUR arba mažiau, ir kurių visas turtas yra mažesnis nei 1 000 000 000 EUR, už kiekvieną įnašų mokėjimo laikotarpį kaip metinį įnašą moka nustatyto dydžio 50 000 EUR sumą.
7. Nedarant poveikio 8 daliai, jeigu įstaiga pateikia pakankamai įrodymų, kad 1-6 dalyse nurodyta nustatyto dydžio suma yra didesnė nei pagal 5 straipsnį apskaičiuotas įnašas, pertvarkymo institucija taiko mažesnę sumą.
8. Nepaisydama 1-6 dalių, pertvarkymo institucija gali priimti pagrįstą sprendimą, kuriuo nustato, kad įstaigos rizikos pobūdis yra neproporcingas jos mažam dydžiui, ir tai įstaigai taikyti 5-9 straipsnius. Sprendimas grindžiamas šiais kriterijais:
a)
įstaigos verslo modeliu;
b)
įstaigos pagal 14 straipsnį pateikta informacija;
c)
rizikos ramsčiais ir rodikliais, nurodytais 6 straipsnyje;
d)
kompetentingos institucijos atliktu tos įstaigos rizikos pobūdžio vertinimu.
9. 1-8 dalys netaikomos toms įstaigoms, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius ir neįskaitant 5 straipsnio 1 dalyje nurodytų įsipareigojimų, sudaro 300 000 000 EUR arba mažiau.
10. Į 5 straipsnio 1 dalyje nurodytus atskaitymus neatsižvelgiama 1-9 dalis taikant įstaigoms, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, prieš atskaitant 5 straipsnio 1 dalyje nurodytus įsipareigojimus, sudaro 300 000 000 EUR arba mažiau.
11 straipsnis
Įstaigų, kurioms taikoma Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 3 dalis, metiniai įnašai
1. Nedarant poveikio 10 straipsniui, Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 3 dalyje nurodytų įstaigų metiniai įnašai apskaičiuojami pagal 9 straipsnį naudojant 50 % jų bazinio metinio įnašo.
2. Jeigu pertvarkymo finansavimo struktūra Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 3 dalyje nurodytų įstaigų atžvilgiu valstybėje narėje panaudojama bet kokiais Direktyvos 2014/59/ES 101 straipsnyje nurodytais tikslais, pertvarkymo institucija gali priimti pagrįstą sprendimą, kuriuo nustatoma, kad 5-9 straipsniai taikomi toms įstaigoms, kurių rizikos pobūdis yra panašus į įstaigos, kuri pasinaudojo pertvarkymo finansavimo struktūra bet kokiu Direktyvos 2014/59/ES 101 straipsnyje nurodytu tikslu, arba kurių rizika yra didesnė. Kad, siekdama priimti pagrįstą sprendimą, nustatytų rizikos pobūdžio panašumą, pertvarkymo institucija atsižvelgia į visus šiuos dalykus:
a)
tos įstaigos verslo modelį;
b)
tos įstaigos pagal 14 straipsnį pateiktą informaciją;
c)
rizikos ramsčius ir rodiklius, nurodytus 6 straipsnyje;
d)
kompetentingos institucijos atliktą tos įstaigos rizikos pobūdžio vertinimą.
12 straipsnis
Naujai prižiūrimos įstaigos arba statuso pakeitimas
1. Jeigu įstaiga yra naujai prižiūrima įstaiga tik įnašų mokėjimo laikotarpio dalį, dalinis įnašas nustatomas 3 skirsnyje nustatytą metodiką taikant jos metinio įnašo sumai, apskaičiuotai paskesniam įnašų mokėjimo laikotarpiui, atsižvelgiant į visų įnašų mokėjimo laikotarpio mėnesių, kai įstaiga yra prižiūrima, skaičių.
2. Įstaigos, įskaitant mažą įstaigą, statuso pasikeitimas per įnašų mokėjimo laikotarpį neturi įtakos tais konkrečiais metais mokėtinam metiniam įnašui.
13 straipsnis
Metinių įnašų rinkimo procesas
1. Pertvarkymo institucija kiekvienai 2 straipsnyje nurodytai įstaigai praneša savo sprendimą, kuriuo nustatomas metinis įnašas, kurį kiekviena įstaiga turi mokėti vėliausiai kiekvienų metų gegužės 1 d.
2. Pertvarkymo institucija sprendimą praneša bet kuriuo iš šių būdų:
a)
elektroniniu būdu arba kitomis panašiomis ryšių priemonėmis, kurios leidžia patvirtinti gavimą;
b)
registruotu paštu su gavimo patvirtinimu.
3. Sprendime nurodoma metinio įnašo mokėjimo sąlyga ir būdas, taip pat Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnyje nurodyta neatšaukiamų mokėjimo įsipareigojimų dalis, kurią gali naudoti kiekviena įstaiga. Pertvarkymo institucija priima tik tokios rūšies įkaitą ir tik tokiomis sąlygomis, kuriomis jį būtų galima greitai realizuoti net ir tuo atveju, jeigu pertvarkymo sprendimas būtų priimtas savaitgalį. Įkaitas vertinamas konservatyviai siekiant atspindėti smarkiai pablogėjusias rinkos sąlygas.
4. Nedarant poveikio bet kokioms kitoms pertvarkymo institucijos turimoms taisomosioms priemonėms, dalinio sumokėjimo, nemokėjimo ar sprendime nustatyto reikalavimo nesilaikymo atveju atitinkamai įstaigai nustatomi dienos delspinigiai nuo nesumokėtos sumos.
Dienos delspinigiai skaičiuojami kiekvieną dieną nuo mokėtinos sumos, taikant palūkanų normą, kurią Europos Centrinis Bankas taiko savo pagrindinėms refinansavimo operacijoms ir kuri paskelbta Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje, galiojusi to mėnesio, kurį sueina mokėjimo terminas, pirmą kalendorinę dieną, padidinus ją aštuoniais procentiniais punktais nuo dienos, kai įmoka turėjo būti sumokėta.
5. Jeigu įstaiga yra naujai prižiūrima įstaiga tik įnašų mokėjimo laikotarpio dalį, jos dalinis metinis įnašas renkamas kartu su metiniu įnašu, mokėtinu už paskesnį įnašų mokėjimo laikotarpį.
3 SKIRSNIS
ADMINISTRACINIAI ASPEKTAI IR SANKCIJOS
14 straipsnis
Įstaigų ataskaitų teikimo pareigos
1. Įstaigos pertvarkymo institucijoms pateikia naujausias patvirtintas metines finansines ataskaitas, turimas iki metų, ėjusių prieš įnašų mokėjimo laikotarpį, gruodžio 31 d., kartu su teisės aktų nustatytą auditą atliekančio auditoriaus ar audito įmonės pateikta nuomone, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES (15) 32 straipsnį.
2. Įstaigos pertvarkymo institucijai pateikia bent II priede nurodytą informaciją atskiro subjekto lygmeniu.
3. II priede nurodyta informacija, įtraukta į Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 680/2014 (16) nustatytus priežiūros ataskaitų teikimo reikalavimus arba, kai taikoma, į bet kuriuos kitus priežiūros ataskaitų teikimo reikalavimus, kurie taikomi įstaigai pagal nacionalinę teisę, pertvarkymo institucijai teikiama taip, kaip ją įstaiga pateikė naujausioje atitinkamoje priežiūros ataskaitoje, pateiktoje kompetentingai institucijai dėl 1 dalyje nurodytos metinės finansinės ataskaitos ataskaitinių metų.
4. 1-3 dalyse nurodyta informacija pateikiama vėliausiai kiekvienų metų sausio 31 d. ir apima ankstesnių metų, pasibaigusių gruodžio 31 d., arba taikomų atitinkamų finansinių metų, duomenis. Jeigu sausio 31 d. yra nedarbo diena, informacija pateikiama kitą darbo dieną.
5. Jeigu pertvarkymo institucijoms pateiktą informaciją arba duomenis reikia atnaujinti ar pataisyti, tokia atnaujinta ar pataisyta informacija pertvarkymo institucijoms pateikiama nepagrįstai nedelsiant.
6. II priede nurodytą informaciją įstaigos teikia pertvarkymo institucijos nurodyta duomenų forma ir pateikimo būdais.
7. Pagal 2 ir 3 dalis teikiamai informacijai taikomi konfidencialumo ir profesinės paslapties reikalavimai, nustatyti Direktyvos 2014/59/ES 84 straipsnyje.
15 straipsnis
Pertvarkymo institucijų pareiga keistis informacija
1. Siekiant iki kiekvienų metų vasario 15 d. apskaičiuoti 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyto rizikos ramsčio vardiklį, pertvarkymo institucijos Europos bankininkystės institucijai (EBI) pateikia bendrą informaciją, gautą iš visų įstaigų, įsteigtų jų teritorijoje, susijusią su tarpbankiniais įsipareigojimais ir indėliais, nurodytais I priede.
2. Iki kiekvienų metų kovo 1 d. EBI kiekvienai pertvarkymo institucijai praneša 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyto rizikos ramsčio vardiklio vertę.
16 straipsnis
Indėlių garantijų sistemų ataskaitų teikimo pareigos
1. Iki kiekvienų metų sausio 31 d. indėlių garantijų sistemos pertvarkymo institucijoms pateikia visų savo kredito įstaigų narių apdraustųjų indėlių vidutinės ankstesnių metų sumos, apskaičiuojamos kas ketvirtį, skaičiavimą.
2. Ši informacija teikiama atskirai ir bendrai apie atitinkamas kredito įstaigas, kad pertvarkymo institucijos galėtų nustatyti pertvarkymo finansavimo struktūros metinį tikslinį lygį pagal 4 straipsnio 2 dalį ir nustatyti kiekvienos įstaigos bazinį metinį įnašą pagal 5 straipsnį.
17 straipsnis
Vykdymo užtikrinimas
1. Jeigu įstaigos nepateikia visos 14 straipsnyje nurodytos informacijos per tame straipsnyje nurodytą laiką, pertvarkymo institucija atitinkamos įstaigos metiniam įnašui apskaičiuoti naudoja įverčius arba savo pačios prielaidas.
2. Jeigu informacija nepateikiama iki kiekvienų metų sausio 31 d., pertvarkymo institucija atitinkamai įstaigai gali priskirti didžiausią rizikos koregavimo koeficientą, nurodytą 9 straipsnyje.
3. Jeigu pertvarkymo institucijai įstaigų pateiktą informaciją reikia perskaičiuoti arba patikslinti, pertvarkymo institucija metinį įnašą koreguoja pagal atnaujintą informaciją skaičiuodama tos įstaigos metinį įnašą kitam įnašų mokėjimo laikotarpiui.
4. Bet koks skirtumas tarp metinio įnašo, apskaičiuoto ir sumokėto pagal informaciją, kurią reikia perskaičiuoti arba patikslinti, ir metinio įnašo, kuris turėjo būti sumokėtas po metinio įnašo koregavimo, panaikinamas koreguojant metinio įnašo, mokėtino už kitą įnašų mokėjimo laikotarpį, sumą. Tas koregavimas atliekamas mažinant arba didinant įnašus už kitą įnašų mokėjimo laikotarpį.
18 straipsnis
Administracinės sankcijos ir kitos administracinės priemonės
Pertvarkymo institucijos asmenims arba subjektams už šio reglamento pažeidimą gali taikyti Direktyvos 2014/59/ES 110 straipsnyje nurodytas administracines sankcijas ir kitas administracines priemones.
4 SKIRSNIS
BENDRADARBIAVIMO SUSITARIMAI
19 straipsnis
Bendradarbiavimo susitarimai
1. Siekiant užtikrinti, kad įnašai būtų faktiškai sumokėti, kompetentingos institucijos padeda pertvarkymo institucijoms vykdyti visas užduotis pagal šį reglamentą, jeigu pertvarkymo institucijos to paprašo.
2. Pertvarkymo institucijoms paprašius, kompetentingos institucijos vėliausiai kiekvienų metų balandžio 1 d. arba kitą darbo dieną, jeigu balandžio 1 d. yra nedarbo diena, pateikia įstaigų, kurioms turi būti pranešamas 13 straipsnio 1 dalyje nurodytas sprendimas, kontaktinius duomenis. Tokie kontaktiniai duomenys - tai juridinio asmens pavadinimas, juridiniam asmeniui atstovaujančio fizinio asmens vardas ir pavardė, adresas, el. pašto adresas, telefono numeris, fakso numeris arba bet kokia kita informacija, pagal kurią galima identifikuoti įstaigą.
3. Kompetentingos institucijos pertvarkymo institucijoms pateikia bet kokią informaciją, kurią naudodamos pertvarkymo institucijos gali apskaičiuoti metinius įnašus, visų pirma bet kokią informaciją, susijusią su papildomu rizikos koregavimu ir bet kokiais atitinkamais leidimais netaikyti reikalavimų, kuriuos kompetentingos institucijos suteikė įstaigoms pagal Direktyvą 2013/36/ES ir Reglamentą (ES) Nr. 575/2013.
5 SKIRSNIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Jeigu informacija, kurios reikalaujama pagal konkretų II priede nurodytą rodiklį, nėra įtraukta į 14 straipsnyje nurodytą priežiūros ataskaitų teikimo reikalavimą, taikomą ataskaitiniais metais, tas rizikos rodiklis netaikomas tol, kol tas priežiūros ataskaitų teikimo reikalavimas nepradedamas taikyti. Kitų žinomų rizikos rodiklių vertė koreguojama proporcingai pagal jų svorius, nurodytus 7 straipsnyje, kad jų svorių suma būtų 1. Jeigu indėlių garantijų sistema iki 2015 m. sausio 31 d. neturi bet kokios 16 straipsnyje nurodytos informacijos, kad apskaičiuotų metinį tikslinį lygį, nurodytą 4 straipsnio 2 dalyje, arba kiekvienos įstaigos bazinį metinį įnašą, nurodytą 5 straipsnyje, gavusios indėlių garantijų sistemos pranešimą atitinkamos kredito įstaigos tą informaciją iki tos dienos pateikia pertvarkymo institucijoms. Kiek tai susiję su 2015 m. mokėtinais įnašais, nukrypdamos nuo 13 straipsnio 1 dalies, pertvarkymo institucijos savo sprendimą, kuriuo nustatomas kiekvienos įstaigos mokėtinas metinis įnašas, įstaigoms praneša vėliausiai 2015 m. lapkričio 30 d.
2. Kiek tai susiję su 2015 m. mokėtinais įnašais, nukrypstant nuo 13 straipsnio 4 dalies, suma, mokėtina pagal 13 straipsnio 3 dalyje nurodytą sprendimą, sumokama iki 2015 m. gruodžio 31 d.
3. Kiek tai susiję su 2015 m. pertvarkymo institucijoms pateiktina informacija, nukrypstant nuo 14 straipsnio 4 dalies, toje dalyje nurodyta informacija pateikiama vėliausiai 2015 m. rugsėjo 1 d.
4. Nukrypstant nuo 16 straipsnio 1 dalies, indėlių garantijų sistemos pertvarkymo institucijoms iki 2015 m. rugsėjo 1 d. pateikia informaciją apie 2015 m. liepos 31 d. turimą apdraustųjų indėlių sumą.
5. Iki pradinio laikotarpio, nurodyto Reglamento (ES) Nr. 806/2014/ES 69 straipsnio 1 dalyje, pabaigos valstybės narės gali leisti įstaigoms, kurių visi įsipareigojimai, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršija 300 000 000 EUR ir kurių visas turtas sudaro 3 000 000 000 EUR arba mažiau, už pirmus 300 000 000 EUR visų įsipareigojimų, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, mokėti nustatyto dydžio 50 000 EUR sumą. Už visus įsipareigojimus, atėmus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, viršijančius 300 000 000 EUR, tos įstaigos įnašus moka pagal šio reglamento 4-9 straipsnius.
21 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 21 d.