NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 806/2014
ze dne 15. července 2014,
kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V minulých desetiletích učinila Unie pokrok ve vytváření vnitřního trhu bankovních služeb. Lepší integrace vnitřního trhu bankovních služeb je zásadní pro podporu hospodářského růstu v Unii a přiměřeného financování reálné ekonomiky. Nicméně finanční a hospodářská krize ukázala, že fungování vnitřního trhu v této oblasti je ohroženo a že se zvyšuje nebezpečí roztříštěnosti finančnictví. To je skutečným zdrojem obav na vnitřním trhu, kde by banky měly mít možnost provádět významné přeshraniční činnosti. Mezibankovní trhy zaznamenaly pokles likvidity a přeshraniční bankovní činnosti mají klesající tendenci v důsledku strachu z šíření problémů a nedostatku důvěry v bankovní systémy jiných členských států a ve schopnost členských států banky podpořit.
(2)
Rozdíly v pravidlech řešení krize bank v jednotlivých členských státech a související správní praxi a neexistence jednotného rozhodovacího procesu pro řešení krize v bankovní unii přispívají k této nedostatečné důvěře a k tržní nestabilitě, jelikož nezajišťují předvídatelnost ohledně možného řešení selhání banky.
(3)
Zejména odlišné pobídky a odlišná praxe členských států v zacházení s věřiteli bank v režimu řešení krize a při rekapitalizaci bank v selhání z vnějších zdrojů s použitím peněz daňových poplatníků mají dopad na vnímání úvěrového rizika, finančního zdraví a platební schopnosti jejich bank, a tím se vytvářejí nerovné podmínky. To oslabuje důvěru veřejnosti v bankovní sektor a omezuje využívání svobody usazování a volného poskytování služeb v rámci vnitřního trhu, jelikož náklady na financování by byly bez takto rozdílné praxe členských států nižší.
(4)
Rozdíly v pravidlech řešení krize v jednotlivých členských státech a v související správní praxi mohou vést k tomu, že banky i jejich klienti mají vyšší výpůjční náklady pouze kvůli tomu, kde jsou usazeni, bez ohledu na svou skutečnou úvěruschopnost. Vedle toho se klienti bank v některých členských státech potýkají s vyššími výpůjčními sazbami než klienti bank v jiných členských státech, a to nezávisle na své vlastní úvěruschopnosti.
(5)
Evropská rada dne 18. října 2012 došla k závěru, že „s ohledem na fundamentální výzvy, jimž hospodářská a měnová unie čelí, a s cílem zajistit hospodářský a sociální blahobyt, jakož i stabilitu a trvalou prosperitu je nezbytné hospodářskou a měnovou unii posílit“ a že „tento proces směřující k hlubší hospodářské a měnové unii by měl vycházet z institucionálního a právního rámce Unie a měl by se vyznačovat otevřeností a transparentností ve vztahu k členským státům, jejichž měnou není euro, a respektováním integrity vnitřního trhu“. Za tím účelem se zřizuje bankovní unie, která se opírá o komplexní a podrobný jednotný soubor pravidel pro finanční služby na vnitřním trhu jako celku. Proces vytváření bankovní unie se vyznačuje otevřeností a transparentností vůči nezúčastněným členským státům a respektováním integrity vnitřního trhu.
(6)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 7. července 2010 obsahujícím doporučení Komisi o řízení přeshraničních krizí v bankovním sektoru vyzval Komisi, aby předložila „na základě článků 50 a 114 Smlouvy o fungování Evropské unie jeden či více legislativních návrhů týkajících se rámce EU pro řízení krizí, fondu EU pro finanční stabilitu … a útvaru pro řešení krizí“, a ve svém usnesení ze dne 20. listopadu 2012 obsahujícím doporučení Komisi ke zprávě předsedů Evropské rady, Evropské komise a Euroskupiny a prezidenta Evropské centrální banky s názvem „Směrem ke skutečné hospodářské a měnové unii“ uvedl, že „pro hladké fungování hospodářské a měnové unie je zcela klíčové přerušit negativní cyklickou zpětnou vazbu mezi státy, bankami a reálnou ekonomikou“, a zdůraznil, „že je naléhavě nutné přijmout dodatečná dalekosáhlá opatření k řešení krize v bankovním sektoru“ a k „vytvoření plně funkční evropské bankovní unie“ a zároveň zajistit další řádné fungování vnitřního trhu v oblasti finančních služeb a volný pohyb kapitálu.
(7)
Jednotný mechanismus dohledu zřízený nařízením Rady (EU) č. 1024/2013 (4) je prvním krokem k vytvoření bankovní unie a má zajistit, aby politika Unie týkající se obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi byla prováděna soudržně a efektivně, aby jednotný soubor pravidel pro finanční služby byl uplatňován stejným způsobem na úvěrové instituce v členských státech eurozóny a v těch členských státech mimo eurozónu, které se rozhodnou jednotného mechanismu dohledu účastnit, (dále jen „zúčastněné členské státy“) a aby tyto úvěrové instituce podléhaly dohledu nejvyšší kvality.
(8)
Účinnější mechanismy řešení krize bank jsou základním nástrojem k tomu, aby se zabránilo škodám, jež vyplynuly ze selhání bank v minulosti.
(9)
Dokud budou pravidla řešení krize, praxe a přístupy při sdílení zátěže určovány vnitrostátně a finanční zdroje potřebné pro financování řešení krize získávány a vynakládány na vnitrostátní úrovni, zůstane vnitřní trh roztříštěný. Navíc vnitrostátní orgány dohledu mají pádné důvody minimalizovat případný dopad bankovní krize na hospodářství dotčeného státu přijímáním jednostranných kroků k omezení bankovních operací, například omezením vnitroskupinových převodů a půjček, nebo uplatněním přísnějších požadavků na likviditu a výši kapitálu dceřiných podniků, které se nacházejí v jejich územní působnosti a které jsou dceřinými podniky potenciálně selhávajících mateřských podniků.To omezuje přeshraniční činnosti bank, a vytváří tak překážky výkonu základních svobod a narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. Spory mezi domovskými a hostitelskými orgány, ačkoliv jsou řešeny v rámci jednotného mechanismu dohledu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (5), mohou stále ještě snižovat účinnost přeshraničních procesů řešení krize.
(10)
K řešení uvedených problémů bylo nutné zintenzivnit integraci rámce pro řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen „instituce“) s cílem podpořit Unii, obnovit finanční stabilitu a položit základ pro ekonomické oživení. Směrnice 2014/59/EU představuje významný krok směrem k harmonizaci pravidel pro řešení krize bank v celé Unii a upravuje spolupráci orgánů příslušných k řešení krize v případě selhání přeshraničních bank. Uvedená směrnice nicméně stanoví minimální harmonizační pravidla a nevede k centralizaci rozhodování v oblasti řešení krize. Poskytuje především společné nástroje a pravomoci k řešení krize vnitrostátním orgánům všech členských států, ale použití těchto nástrojů a využití vnitrostátních mechanismů financování při řešení krize ponechává na uvážení vnitrostátních orgánů. Tím je zajištěno, že orgány mají k dispozici nástroje k dostatečně včasnému a rychlému zásahu do nezdravé instituce či instituce v selhání, aby bylo zajištěno pokračování jejích zásadních finančních a ekonomických funkcí a zároveň se minimalizovaly dopady selhání instituce na hospodářství a finanční systém.
Ačkoli je Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (6), pověřen úkoly v oblasti regulace a zprostředkování, směrnice 2014/59/EU úplně nebrání tomu, aby členské státy přijaly samostatná a potenciálně nekonzistentní rozhodnutí týkající se řešení krize přeshraničních skupin, která mohou ovlivnit celkové náklady řešení krize. Navíc, jelikož stanoví vnitrostátní mechanismy financování, nesnižuje dostatečně závislost bank na podpoře ze státních rozpočtů a zcela nepředchází rozdílným přístupům členských států k využívání mechanismů financování.
(11)
Pro zúčastněné členské státy v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí je centralizovaná pravomoc k řešení krize zřízena a svěřena Jednotnému výboru pro řešení krizí zřízenému v souladu s tímto nařízením (dále jen „výbor“) a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize. Její zřízení je nedílnou součástí procesu harmonizace v oblasti řešení krize, který je upraven směrnicí 2014/59/EU a souborem jednotných ustanovení o řešení krize stanovených v tomto nařízení. Jednotné uplatňování režimu řešení krize v zúčastněných členských státech bude posíleno v důsledku toho, že je svěřeno ústřednímu orgánu, jakým je jednotný mechanismus pro řešení krizí. Kromě toho je jednotný mechanismus pro řešení krizí úzce provázán s procesem harmonizace v oblasti obezřetnostního dohledu, který vznikl zřízením EBA, zavedením jednotného souboru pravidel pro obezřetnostní dohled (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (8)) a, v zúčastněných členských státech, zavedením jednotného mechanismu dohledu, jemuž je svěřeno uplatňování unijních pravidel obezřetnostního dohledu. Dohled a řešení krize představují dva vzájemně se doplňující aspekty vytváření vnitřního trhu finančních služeb, jejichž uplatňování na stejné úrovni se považuje za na sobě vzájemně závislé.
(12)
Zajištění účinných rozhodnutí o řešení krize bank v selhání v rámci Unie, včetně využití finančních prostředků získaných na unijní úrovni, je pro dokončení vnitřního trhu finančních služeb zásadní. Na vnitřním trhu může selhání bank v jednom členském státě ovlivnit stabilitu finančních trhů v Unii jako celku. Zajištění účinných a jednotných pravidel řešení krize a rovných podmínek jeho financování ve všech členských státech je v nejlepším zájmu nejen členských států, v nichž banky působí, ale i všech členských států obecně jako prostředek k zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže a lepšího fungování vnitřního trhu. Bankovní systémy na vnitřním trhu jsou silně vzájemně propojeny, bankovní skupiny jsou mezinárodní a banky drží vysoký podíl zahraničních aktiv. Při neexistenci jednotného mechanismu pro řešení krizí by bankovní krize v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu měly silnější negativní systémový dopad i v nezúčastněných členských státech. Zavedení jednotného mechanismu pro řešení krizí zajistí neutrální přístup k zacházení s bankami v selhání, a tudíž zvýší stabilitu bank zúčastněných členských států a zamezí přelévání krizí do nezúčastněných členských států, a usnadní tak fungování vnitřního trhu jako celku. Mechanismy pro spolupráci týkající se institucí usazených v zúčastněných i nezúčastněných členských státech by měly být jasné a žádný členský stát nebo skupina členských států by neměl být přímo ani nepřímo diskriminován jako případné místo pro finanční služby.
(13)
Za účelem obnovení důvěry vůči bankovnímu sektoru a jeho důvěryhodnosti provádí Evropská centrální banka (ECB) v současnosti komplexní posouzení rozvah všech bank, které jsou pod přímým dohledem. Takové posouzení by mělo zajistit všem zúčastněným stranám, že banky vstupující do jednotného mechanismu dohledu, a proto spadající do oblasti působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí, jsou v zásadě zdravé a důvěryhodné.
(14)
Po zavedení jednotného mechanismu dohledu nařízením (EU) č. 1024/2013, podle něhož jsou banky v zúčastněných členských státech buď pod centrálním dohledem ECB, nebo pod dohledem vnitrostátních příslušných orgánů v rámci jednotného mechanismu dohledu, existuje nesoulad mezi unijním dohledem nad těmito bankami a vnitrostátním přístupem k těmto bankám v případě řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, který bude vyřešen zřízením jednotného mechanismu pro řešení krizí.
(15)
Toto nařízení se vztahuje pouze na banky, jejichž domovský orgán dohledu je ECB nebo vnitrostátní příslušný orgán v členských státech, jejichž měnou je euro, nebo v členských státech, jejichž měnou není euro, a které navázaly úzkou spolupráci v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013. Oblast působnosti tohoto nařízení souvisí s oblastí působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013. Právě s ohledem na významnou míru provázanosti úkolů dohledu přidělených jednotnému mechanismu dohledu s opatřeními k řešení krize má zavedení centralizovaného systému dohledu fungujícího v souladu s čl. 127 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zásadní význam v procesu harmonizace řešení krize v zúčastněných členských státech. Skutečnost, že subjekty spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013 podléhají jednotnému mechanismu dohledu, představuje zvláštní znak, který je pro účely řešení krize staví do objektivně a příznačně odlišného postavení. Je nezbytné přijmout opatření k vytvoření jednotného mechanismu pro řešení krizí pro všechny členské státy, které se účastní jednotného mechanismu dohledu, a usnadnit tak řádné a stabilní fungování vnitřního trhu.
(16)
Zatímco banky v členských státech stojících mimo jednotný mechanismus dohledu podléhají na vnitrostátní úrovni vzájemně sladěným mechanismům dohledu, řešení krize a finančního jištění, na banky v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu jsou uplatňovány unijní mechanismy dohledu a vnitrostátní mechanismy řešení krize a finančního jištění. Jelikož dohled a řešení krize jsou v rámci jednotného mechanismu dohledu realizovány na dvou různých úrovních, nebyly by zásahy v bankách v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu a řešení jejich krize tak rychlé, konzistentní a efektivní jako v případě bank v členských státech stojících mimo tento mechanismus. Centralizovaný mechanismus pro řešení krizí všech bank působících v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu je proto pro zajištění rovných podmínek zásadní.
(17)
Pokud v členském státě zůstane dohled mimo oblast působnosti jednotného mechanismu dohledu, měl by tento členský stát zůstat zodpovědný za finanční důsledky selhání banky. Jednotný mechanismus pro řešení krizí by se proto měl vztahovat jen na banky a finanční instituce usazené v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu a podléhající dohledu ze strany ECB a vnitrostátních orgánů v rámci jednotného mechanismu dohledu. Na banky usazené v členských státech neúčastnících se jednotného mechanismu dohledu by se jednotný mechanismus pro řešení krizí vztahovat neměl. Pokud by se v nezúčastněných členských státech jednotný mechanismus pro řešení krizí uplatňoval, vytvářelo by to pro ně nesprávný stimul. Především by se orgány dohledu v těchto členských státech mohly stát shovívavějšími k bankám ve své působnosti, neboť by již nenesly celé finanční riziko jejich selhání. Za účelem zajištění souběžnosti s jednotným mechanismem dohledu by se tak měl jednotný mechanismus pro řešení krizí uplatňovat na členské státy účastnící se jednotného mechanismu dohledu. Pokud se členské státy připojí k jednotnému mechanismu dohledu, měl by se na ně automaticky vztahovat rovněž jednotný mechanismus pro řešení krizí. Jednotný mechanismus pro řešení krizí by se případně mohl rozšířit na celý vnitřní trh.
(18)
S cílem zajistit rovné podmínky v rámci vnitřního trhu jako celku je toto nařízení v souladu se směrnicí 2014/59/EU. Proto přizpůsobuje pravidla a zásady uvedené směrnice zvláštnostem jednotného mechanismu pro řešení krizí a zajišťuje, aby pro něj bylo k dispozici odpovídající financování. Pokud výbor, Rada a Komise vykonávají pravomoci, které jim toto nařízení svěřuje, měly by podléhat aktům v přenesené pravomoci a regulačním a prováděcím technickým normám, obecným pokynům a doporučením, které přijal orgán EBA na základě článků 10 až 15 a článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 v rámci působnosti směrnice 2014/59/EU. Výbor, Rada a Komise by měly z titulu své funkce rovněž spolupracovat s EBA v souladu s články 25 a 30 nařízení (EU) č. 1093/2010 a reagovat na žádosti o shromažďování informací, se kterými se na ně obrací EBA v souladu s článkem 35 uvedeného nařízení. Je třeba připomenout, že podle poslední věty 32. bodu odůvodnění uvedeného nařízení „v případě, že příslušné právní předpisy Unie dávají […] možnost jednat podle vlastního uvážení, rozhodnutí přijatá orgánem pro bankovnictví nemohou nahradit toto jednání podle práva Unie“. Stejná zásada by se měla vztahovat i na toto nařízení, a to při plném respektování zásad zakotvených v primárním právu Unie. S ohledem na tyto klíčové prvky by měl být orgán EBA schopen efektivně plnit své úkoly a při plnění podobných úkolů zajistit rovné zacházení mezi výborem, Radou, Komisí a vnitrostátními orgány.
(19)
Jednotný fond pro řešení krizí (dále jen „fond“) je základním prvkem, bez něhož by jednotný mechanismus pro řešení krizí nemohl řádně fungovat. Pokud by financování řešení krize zůstalo na vnitrostátní úrovni v delším časovém horizontu, nepřerušila by se zcela vazba mezi státem a bankovním odvětvím a investoři by se při stanovování podmínek pro poskytování půjček nadále řídili tím, kde jsou banky usazeny, a nikoli jejich úvěruschopností. Fond by měl pomoci zajistit jednotnou správní praxi při financování řešení krize a zabránit vytváření překážek výkonu základních svobod nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu v důsledku odlišující se vnitrostátní praxe. Fond by měl být financován z příspěvků bank získávaných na vnitrostátní úrovni a tyto příspěvky by měly být sdružovány na úrovni Unie v souladu s mezivládní dohodou o převádění a postupném sdílení těchto příspěvků (dále jen „dohoda“), čímž by došlo ke zvýšení finanční stability a snížení závislosti mezi vnímanou fiskální situací jednotlivých členských států a náklady na financování bank a podniků působících v těchto členských státech. S cílem odstranit tuto závislost by rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států. V tomto ohledu by pouze mimořádná veřejná finanční podpora měla být považována za zásah do rozpočtové svrchovanosti a fiskálních pravomocí členských států. Zejména rozhodnutí, která vyžadují použití fondu nebo systému pojištění vkladů, by neměla být považována za zásah do rozpočtové svrchovanosti nebo fiskálních pravomocí členských států.
(20)
Toto nařízení spolu se směrnicí 2014/59/EU stanoví podmínky pro používání fondu a obecná kritéria pro stanovení a výpočet příspěvků předem a následných příspěvků. Zúčastněné členské státy mají i nadále pravomoc vybírat příspěvky od subjektů nacházejících se na jejich území v souladu se směrnicí 2014/59/EU a s tímto nařízením. Prostřednictvím dohody se zúčastněné členské státy zaváží, že příspěvky, které získají na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí 2014/59/EU a tímto nařízením, převedou do fondu. Během přechodného období budou příspěvky přidělovány do podfondů odpovídajících jednotlivým zúčastněným členským státům (dále jen „podfondy“). Uvedené podfondy budou podléhat postupnému splynutí a na konci přechodného období zaniknou. Dohoda stanoví podmínky, za kterých se smluvní strany dohodly převádět příspěvky, které získávají na vnitrostátní úrovni, do fondu a na postupném splynutí podfondů. K tomu, aby mohly být příspěvky, které získaly zúčastněné strany, převáděny do podfondů fondu, je nezbytné, aby dohoda vstoupila v platnost. Toto nařízení stanoví pravomoci výboru, pokud jde o používání a správu fondu. Dohoda stanoví, jak může výbor nakládat s podfondy, u kterých dochází k postupnému splynutí.
(21)
Centralizované uplatňování pravidel pro řešení krize institucí stanovených ve směrnici 2014/59/EU jednotným unijním orgánem příslušným k řešení krize v zúčastněných členských státech může být zajištěno, pouze pokud pravidla, kterými se řídí vytvoření a fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí, budou přímo použitelná v členských státech, a nebude tak docházet k odlišnému výkladu v jednotlivých členských státech. Z této přímé použitelnosti by měl těžit i vnitřní trh jako celek, jelikož to přispěje k zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a k zabránění vzniku překážek pro volný výkon základních svobod nejen v zúčastněných členských státech, ale i na vnitřním trhu jako celku.
(22)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí, odrážející oblast působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013, by se měl vztahovat na všechny úvěrové instituce usazené v zúčastněných členských státech. V rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí by však mělo být možné přímo řešit krizi jakékoliv úvěrové instituce zúčastněného členského státu, a zabránit tak asymetrii na vnitřním trhu v souvislosti se zacházením s institucemi v selhání a věřiteli při řešení krize. Mateřské podniky, investiční podniky a finanční instituce by měly být v rozsahu, v němž podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, zařazeny do působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí. I když ECB nebude dohled nad těmito institucemi provádět samostatně, bude jediným orgánem dohledu, který bude globálně vnímat riziko, kterému je skupina, a nepřímo její jednotliví členové, vystavena. Vyjmutí subjektů, které jsou součástí dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, z působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí by znemožnilo plánování řešení krize skupin a přijetí strategie řešení krize na úrovni skupiny a činilo by jakékoliv rozhodnutí o řešení krize výrazně méně účinným.
(23)
V rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí by měla být rozhodnutí přijímána na co nejvhodnější úrovni. Při přijímání rozhodnutí podle tohoto nařízení by měly výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uplatňovat stejná věcná pravidla.
(24)
Vzhledem k tomu, že pouze orgány Unie mohou stanovit unijní politiku řešení krizí a že při přijímání každého konkrétního programu řešení krize zůstává prostor pro uvážení, je nutné stanovit odpovídající zapojení Rady a Komise jako orgánů, které mohou vykonávat prováděcí pravomoci podle článku 291 Smlouvy o fungování EU. Posouzení diskrečních aspektů rozhodnutí o řešení krize, která přijal výbor, by měla provádět Komise. S ohledem na značný dopad rozhodnutí o řešení krize na finanční stabilitu členských států a na Unii jako takovou, a také na fiskální svrchovanost členských států, je důležité, aby byla prováděcí pravomoc k přijímání určitých rozhodnutí o řešení krize svěřena Radě. Mělo by tedy příslušet Radě, aby na návrh Komise prováděla účinnou kontrolu posouzení provedeného výborem a týkajícího se existence veřejného zájmu a aby posoudila případnou podstatnou změnu částky z fondu, jež má být použita na konkrétní opatření k řešení krize. Mimoto by Komisi měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými stanoví další kritéria nebo podmínky, jež by měl výbor zohlednit při výkonu svých různých pravomocí. Toto svěření úkolů souvisejících s řešením krize by nemělo nijak bránit fungování vnitřního trhu finančních služeb. Orgán EBA by si měl proto zachovat svou roli a ponechat si své stávající pravomoci a úkoly: měl by rozvíjet právní předpisy Unie platné pro všechny členské státy a podporovat jejich důsledné uplatňování a zlepšit sbližování postupů v oblasti řešení krize v Unii jako celku.
(25)
S cílem zajistit soulad se zásadami stanovenými v čl. 3 odst. 3 směrnice 2014/59/EU by orgány Unie při plnění úkolů, jež jim byly svěřeny na základě tohoto nařízení, měly zajistit, aby byla zavedena příslušná organizační opatření.
(26)
ECB jakožto orgán dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu a výbor by měly být schopny posoudit, zda je úvěrová instituce v selhání nebo je její selhání pravděpodobné a zda neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by jejímu selhání v přiměřené lhůtě zabránila alternativní opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu. Výbor, pokud se domnívá, že jsou splněna všechna kritéria pro vyvolání řešení krize, by měl přijmout program řešení krize. Postup související s přijímáním programu řešení krize, který zahrnuje Komisi a Radu, posiluje potřebnou funkční nezávislost výboru při respektování zásady přenesení pravomocí na agentury, jak ji vykládá Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Toto nařízení proto stanoví, že program řešení krize přijatý výborem vstupuje v platnost pouze tehdy, pokud proti němu do 24 hodin od jeho přijetí výborem Rada ani Komise nevznesla žádné námitky nebo pokud jej Komise schválila. Důvody, kvůli nimž může Rada na návrh Komise vznést vůči programu řešení krize přijatému výborem námitky, by měly být přísně omezeny na existenci veřejného zájmu a na podstatné změny výše prostředků z fondu, kterou navrhl výbor, ze strany Komise.
Za podstatnou by měla být považována změna výše prostředků z fondu o 5 % nebo více oproti původnímu návrhu výboru. Rada by měla návrh Komise buď schválit, nebo proti němu vznést námitky, aniž by jej pozměnila. Komise by měla jako pozorovatel na zasedáních výboru průběžně kontrolovat, zda je program řešení krize přijatý výborem plně v souladu s tímto nařízením, představuje odpovídající vyvážení jednotlivých cílů a přítomných zájmů, respektuje veřejný zájem a zda je zachována integrita vnitřního trhu. Vzhledem k tomu, že opatření k řešení krize vyžadují velmi rychlý rozhodovací proces, měly by Rada a Komise úzce spolupracovat a Rada by neměla zdvojovat přípravné práce, které již Komise uskutečnila. Výbor by měl vydat pokyny vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, jež by měly přijmout veškerá nezbytná opatření k provedení programu řešení krize.
(27)
Vytvořením programu řešení krize na úrovni skupiny by se mělo usnadnit koordinované řešení krize, které by pravděpodobně všem subjektům skupiny přineslo nejlepší výsledky. Výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly mít pravomoc použít nástroj překlenovací instituce na úrovni skupiny (což může případně zahrnovat ujednání o sdílení zátěže) s cílem stabilizovat skupinu jako celek. Vlastnictví dceřiných podniků by mohlo být převedeno na překlenovací instituci za účelem dalšího prodeje, buď jako balík, nebo jednotlivě, až budou na trhu vhodné podmínky. Kromě toho by měl mít výbor nebo případně vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize pravomoc použít nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů na úrovni mateřského podniku.
(28)
Výbor by měl být zejména zmocněn přijímat rozhodnutí týkající se významných subjektů nebo skupin, subjektů nebo skupin, které jsou přímo pod dohledem ECB, nebo přeshraničních skupin. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly být výboru při plánování řešení a přípravě rozhodnutí o řešení krize nápomocny. U subjektů a skupin, které nejsou významné a nepůsobí přes hranice, by měly vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize odpovídat zejména za plánování řešení krize, posouzení způsobilosti k řešení krize, odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, opatření, jež jsou orgány příslušné k řešení krize oprávněny učinit během včasného zásahu, a opatření k řešení krize. Za určitých okolností by měly vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plnit své úkoly na základě tohoto nařízení a v souladu s ním a vykonávat přitom pravomoci, které jim byly svěřeny vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí směrnice 2014/59/EU, a v souladu s nimi, pokud to není v rozporu s tímto nařízením.
(29)
Pro řádné fungování vnitřního trhu je zásadní, aby se tatáž pravidla uplatňovala na všechna opatření k řešení krize, bez ohledu na to, zda byla přijata orgány příslušnými k řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, nebo v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí. Komise by měla tato opatření posoudit podle článku 107 Smlouvy o fungování EU.
(30)
Pokud by opatření k řešení krize zahrnovala poskytnutí státní podpory podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo podporu z fondu, může být rozhodnutí o řešení krize přijato poté, co Komise přijala kladné nebo podmíněné rozhodnutí o slučitelnosti využití této podpory s vnitřním trhem. Rozhodnutí Komise o podpoře z fondu může příjemci uložit podmínky, povinnosti nebo závazky. Podmínky, které může Komise uložit, mohou zahrnovat mimo jiné požadavky na sdílení zátěže, včetně požadavku, aby ztráty byly nejprve absorbovány kapitálem, a požadavky na příspěvky ze strany držitelů hybridního kapitálu, držitelů podřízeného dluhu a prioritních věřitelů, včetně podle požadavků směrnice 2014/59/EU; omezení týkající se výplaty dividend z akcií nebo kuponů u hybridních kapitálových nástrojů, zpětného odkupu vlastních akcií nebo hybridních kapitálových nástrojů nebo operací souvisejících se správou kapitálu; omezení týkající se nabývání podílů v jakémkoli podniku, a to buď prostřednictvím převodu aktiv nebo akcií; zákazy agresivních obchodních praktik nebo strategií nebo reklamní podpory z veřejných prostředků; požadavky týkající se podílů na trhu, tvorby cen a vlastností produktů nebo další behaviorální požadavky; požadavky týkající se plánů restrukturalizace; požadavky týkající se správy a řízení; požadavky týkající se vykazování a zveřejňování, včetně požadavků na dodržování těchto podmínek, které může stanovit Komise; požadavky týkající se prodeje příjemce, všech jeho aktiv, práv a závazků nebo jejich části; požadavky týkající se likvidace příjemce.
(31)
Aby se zajistilo rychlé a efektivní rozhodování o řešení krize, měl by výbor být zvláštní agenturou Unie se zvláštní strukturou odpovídající jeho úkolům, která se odchyluje od modelu všech ostatních agentur Unie. Jeho složení by mělo zajistit řádné zohledňování všech relevantních zájmů při řešení krize. Vzhledem k úkolům výboru by předseda, místopředseda a čtyři další stálí členové výboru měli být jmenováni na základě zásluh, schopností, znalostí bankovních a finančních záležitostí a relevantních zkušeností s finančním dohledem, regulací a řešením krize institucí. Předseda, místopředseda a čtyři další stálí členové výboru by měli být vybráni na základě otevřeného výběrového řízení, o němž by měly být průběžně řádně informováni Evropský parlament a Rada a jež by mělo respektovat zásadu vyváženosti zastoupení mužů a žen, zkušeností a kvalifikace. Komise by měla příslušnému výboru Evropského parlamentu poskytnout užší seznam kandidátů na pozice předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru. Komise by měla návrh na jmenování předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru předložit Evropskému parlamentu ke schválení. Poté, co Evropský parlament návrh schválí, by Rada měla přijmout prováděcí rozhodnutí o jmenování předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru.
(32)
Výbor by měl jednat na výkonných a plenárních zasedáních. Na svém výkonném zasedání by se měl výbor skládat z předsedy, čtyř dalších nezávislých stálých členů, kteří by měli jednat nezávisle a objektivně v zájmu Unie jako celku, a stálých pozorovatelů jmenovaných Komisí a ECB. Při rozhodování o řešení krize instituce nebo skupiny usazené pouze v jednom zúčastněném členském státě by se měl jednání výkonného zasedání a rozhodování výboru účastnit člen jmenovaný dotčeným členským státem, zastupující jeho vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize. Při rozhodování o přeshraniční skupině by se měli jednání a rozhodování výkonného zasedání výboru účastnit členové jmenovaní dotčenými domovskými a hostitelskými členskými státy, zastupující relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize.
(33)
Výbor by měl na svém výkonném zasedání připravit všechna rozhodnutí týkající se postupu řešení krize a v nejvyšší možné míře tato rozhodnutí přijmout. Vzhledem k informacím týkajícím se jednotlivých institucí obsaženým v plánech řešení krize by rozhodnutí týkající se vypracování, posouzení a schválení plánů řešení krize měl přijímat výbor na svém výkonném zasedání. Pokud jde o použití fondu, je důležité, aby neexistovala žádná výhoda prvního hráče na tahu a aby bylo čerpání prostředků z fondu sledováno. S cílem zajistit odpovídající rozhodování výboru v situaci, kdy je vyžadováno opatření k řešení krize nad rámec limitu ve výši 5 000 000 000 EUR, měl by mít kterýkoli člen pléna možnost v rámci přísně stanovené lhůty požádat, aby o případu rozhodlo plenární zasedání. Pokud podpora likvidity zahrnuje nulové nebo výrazně nižší riziko než jiné formy podpory, zejména v případě krátkodobého, jednorázového poskytnutí úvěru solventním institucím proti přiměřenému zajištění vysoké kvality, je oprávněné, aby této formě podpory byla přiřazena nižší riziková váha 0,5. Jakmile čistá kumulovaná částka využitých prostředků z fondu za předchozích, po sobě jdoucích 12 měsíců dosáhne limitu ve výši 5 000 000 000 EUR ročně, mělo by plenární zasedání vyhodnotit použití nástrojů k řešení krize, včetně použití prostředků z fondu, a mělo by poskytnout pokyny, kterými by se výkonné zasedání mělo řídit v následných rozhodnutích týkajících se řešení krizí. Pokyny pro výkonné zasedání by se měly zejména zaměřit na zajištění nediskriminačního používání nástrojů k řešení krize, na zamezení úplnému vyčerpání fondu a na správné rozlišování mezi podporou likvidity s nulovým nebo nízkým rizikem a dalšími formami podpory.
(34)
Účastníci rozhodovacího procesu ve výboru by se na jednotlivých výkonných zasedáních budou obměňovali podle toho, ve kterém členském státě příslušná instituce nebo skupina působí, a jeho stálí členové by tudíž měli zajistit, aby rozhodnutí v různých složeních výkonných zasedání výboru byla soudržná, vhodná a přiměřená.
(35)
Výbor by měl mít možnost přizvat na svá zasedání pozorovatele. Pověření výboru plněním úkolů v oblasti řešení krize by mělo být v souladu s rámcem Evropského systému dohledu nad finančním trhem (ESFS) a s jeho základním cílem vypracovat jednotný soubor pravidel a více sblížit postupy dohledu a řešení krize v Unii jako celku. Zejména orgán EBA by měl v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010 posuzovat a koordinovat iniciativy týkající se plánů řešení krize s cílem podpořit konvergenci v této oblasti. Jako obecné pravidlo by proto měl výbor vždy přizvat orgán EBA při projednávání záležitostí, pro které má EBA podle směrnice 2014/59/EU vypracovat technické normy nebo stanovit obecné pokyny. Na zasedání výboru mohou být případně rovněž přizváni další pozorovatelé, například zástupce Evropského mechanismu stability.
(36)
Pozorovatelé by měli být vázáni týmiž požadavky profesního tajemství jako členové a zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní, kteří vykonávají úkoly v souvislosti s řešením krize.
(37)
Výbor by měl mít možnost zřídit vnitřní týmy příslušné k řešení krize složené z vlastních zaměstnanců a ze zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, včetně případných pozorovatelů z nezúčastněných členských států. V čele těchto vnitřních týmů příslušných k řešení krize by měli stát koordinátoři jmenovaní z řad zaměstnanců výboru na vyšších pozicích, kteří by mohli být pozváni k účasti na výkonných zasedáních výboru v úloze pozorovatelů.
(38)
Výbor a orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány z nezúčastněných členských států by měly uzavřít memoranda o porozumění, v nichž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou spolupracovat při plnění svých úkolů podle směrnice 2014/59/EU. Tato memoranda o porozumění by mimo jiné mohla objasnit konzultace týkající se rozhodnutí výboru, která mají dopad na dceřiné podniky usazené nebo pobočky nacházející se v nezúčastněných členských státech, pokud je mateřský podnik usazen v zúčastněném členském státě. Tato memoranda by měla být pravidelně revidována.
(39)
Výbor by měl jednat samostatně. Měl by být schopen řešit situaci velkých skupin a jednat rychle a nestranně. Výbor by měl zajistit, aby byla správně zohledněna vnitrostátní finanční stabilita, finanční stabilita Unie a vnitřní trh. Členové výboru by měli mít nezbytné odborné znalosti a zkušenosti v oblasti restrukturalizace a platební neschopnosti bank.
(40)
Při přijímání rozhodnutí nebo opatření v rámci výkonu pravomocí podle tohoto nařízení by měla být věnována náležitá pozornost významu výkonu práva usazování stanoveného Smlouvou o fungování EU pro vnitřní trh, a zejména tam, kde je to možné, dopadům na pokračování přeshraničních činností.
(41)
Ve světle úkolů výboru a účelů řešení krize, které zahrnují ochranu veřejných financí, by měla být činnost jednotného mechanismu pro řešení krizí financována z příspěvků hrazených institucemi usazenými v zúčastněných členských státech.
(42)
Výbor, případně Rada a Komise by měly nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize určené podle směrnice 2014/59/EU, pokud jde o všechny aspekty rozhodování o řešení krize. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize určené podle uvedené směrnice by měly i nadále zajišťovat činnosti související s prováděním programu řešení krize přijatého výborem. Aby byla zajištěna transparentnost a demokratická kontrola, jakož i ochrana práv orgánů Unie, měl by být výbor odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení. Z důvodů transparentnosti a demokratické kontroly by vnitrostátní parlamenty měly mít určitá práva týkající se získávání informací o činnosti výboru a navazování dialogu s ním.
(43)
Vnitrostátní parlament zúčastněného členského státu nebo příslušný výbor tohoto parlamentu by měl mít možnost pozvat předsedu, aby se zúčastnil výměny názorů o řešení krize institucí v daném členském státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize. Tato úloha vnitrostátních parlamentů je přiměřená vzhledem k potenciálnímu dopadu, jejž opatření k řešení krize mohou mít na veřejné finance, instituce, na jejich zákazníky a zaměstnance a na trhy v zúčastněných členských státech. Předseda a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měli na tato pozvání k výměně názorů s vnitrostátními parlamenty pozitivně reagovat.
(44)
Pro zajištění jednotného přístupu k institucím a skupinám by měl být výbor zmocněn vypracovat plány řešení krize pro tyto instituce a skupiny, a to po konzultaci s vnitrostátními příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize. Mělo by obecně platit, že skupinové plány řešení krize se vypracovávají pro skupinu jako celek a stanoví opatření ve vztahu k mateřskému podniku i jednotlivým dceřiným podnikům, které jsou součástí dané skupiny. Skupinové plány řešení krize by měly brát v úvahu finanční, technickou a podnikatelskou strukturu příslušné skupiny. Pokud jsou pro subjekty, které jsou součástí skupiny, vypracovány individuální plány řešení krize, měly by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize usilovat o co nejvyšší míru jednotnosti s plány řešení krize pro ostatní subjekty skupiny. Výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly předat plány řešení krize a jakékoli jejich změny příslušnému orgánu, aby byl o nich tento orgán neustále plně informován. Výbor by měl posoudit způsobilost institucí a skupin k řešení krize a přijmout případná opatření směřující k odstranění případných překážek této způsobilosti. Výbor by měl od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vyžadovat použití vhodných opatření k odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, aby byla zajištěna soudržnost a způsobilost dotyčných institucí k řešení krize. S ohledem na citlivost informací, které obsahují, by měly plány řešení krize podléhat požadavkům profesního tajemství stanoveným v tomto nařízení.
(45)
Při používání nástrojů k řešení krize a při výkonu pravomocí k řešení krize by měla být zohledněna zásada proporcionality a specifické rysy právní formy instituce.
(46)
Nezbytnou složkou účinného řešení krize je plán řešení krize. Výbor by proto měl mít pravomoc od institucí nebo skupin vyžadovat změnu struktury a organizace tak, aby byla přijata nezbytná a přiměřená opatření ke snížení nebo odstranění věcných překážek pro používání nástrojů k řešení krize a k zajištění způsobilosti dotčených subjektů k řešení krize. Vzhledem k potenciálně systémové povaze všech institucí je pro zachování finanční stability zásadní, aby výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohly řešit krizi jakékoli instituce. Aby byla respektována svoboda podnikání stanovená v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), měla by být diskreční pravomoc výboru omezena na to, co je nezbytné ke zjednodušení struktury a operací instituce výlučně pro zlepšení její způsobilosti k řešení krize. Kromě toho by veškerá opatření uložená pro tyto účely měla být v souladu s právem Unie. Opatření by neměla být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti a měla by být odůvodněna naléhavým důvodem veřejného zájmu na finanční stabilitě. K určení, zda bylo opatření vedeno veřejným zájmem, by měl být výbor, jednající ve veřejném zájmu, schopen dosáhnout účelu řešení krize, aniž by se musel potýkat s překážkami, které brání použití nástrojů k řešení krize nebo jeho schopnosti vykonávat pravomoci podle tohoto nařízení. Opatření by navíc neměla překračovat meze toho, co je k dosažení tohoto účelu nezbytné. Při určování opatření, která mají být přijata, by výbor nebo případě vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize měly vzít v úvahu varování a doporučení Evropské rady pro systémová rizika (ESRB), zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (9).
(47)
Vzhledem k potenciálně systémové povaze všech institucí je naprosto nezbytné, aby byl výbor, případně ve spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, schopen přijmout plány řešení krize, posoudit způsobilost jakékoli instituce a skupiny k řešení krize a v případě potřeby přijmout opatření k nápravě nebo odstranění překážek způsobilosti k řešení krize jakékoli instituce v zúčastněných členských státech. Selhání systémově významných institucí, včetně těch, které jsou uvedeny v článku 131 směrnice 2013/36/EU, by mohlo představovat značné riziko pro fungování finančních trhů a mohlo by mít nepříznivý dopad na finanční stabilitu. Výbor by se měl přednostně postarat o vypracování plánů řešení krize těchto systémově významných institucí, jakož i posoudit jejich způsobilost k řešení krize a přijmout všechna opatření nezbytná k nápravě nebo odstranění všech překážek jejich způsobilosti k řešení krize, aniž by tím byla dotčena jeho nezávislost a jeho povinnost plánovat řešení krize a posuzovat způsobilost k řešení krize všech institucí podléhajících jeho pravomoci.
(48)
Plány řešení krize by měly zahrnovat postupy pro informování zástupců zaměstnanců a konzultace s nimi po celou dobu procesu řešení krize, je-li to relevantní. V tomto ohledu by se měly dodržovat případné kolektivní smlouvy nebo jiná ujednání sociálních partnerů a unijní a vnitrostátní právní předpisy o zapojení odborů a zástupců zaměstnanců do procesů restrukturalizace společnosti.
(49)
Pokud jde o povinnost vypracovávat plány řešení krize, měly by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, v souvislosti s plány řešení krize a při použití různých pravomocí a nástrojů, které mají k dispozici, vzít v úvahu povahu podnikání, vlastnickou strukturu, právní formu, rizikový profil, velikost a právní status subjektu a jeho propojenost s ostatními institucemi nebo obecně s finančním systémem, rozsah a složitost jeho činností, zda je členem institucionálního systému ochrany nebo jiných systémů vzájemné solidarity, zda provádí investiční služby nebo činnosti a zda je pravděpodobné, že by jeho selhání a následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na finanční trhy, na jiné instituce, na podmínky financování nebo na ekonomiku obecně; měly by rovněž zajistit, aby byl režim řešení krize uplatňován vhodně a přiměřeně a aby byla minimalizována administrativní zátěž související s povinnostmi vypracování plánu řešení krize. Vzhledem k tomu, že obsah a informace uvedené v oddíle A přílohy směrnice 2014/59/EU zavádějí minimální normu pro subjekty, jež mají zjevně systémový význam, je povoleno uplatňovat rozdílné nebo výrazně nižší požadavky na plány řešení krize a na poskytování informací vůči jednotlivým institucím a delší než roční frekvenci aktualizace. U malých subjektů s nízkou provázaností a složitostí by mohl být rozsah plánu řešení krize omezen. Mimoto by měl být režim uplatňován tak, aby nebyla ohrožena stabilita finančních trhů. Zejména v situacích, kdy se objevují rozsáhlejší problémy, nebo dokonce pochybnosti o odolnosti celé řady subjektů, je nezbytné zvážit riziko šíření krize vyplývající z opatření přijatých ve vztahu k jakémukoli subjektu.
(50)
V případech, kdy směrnice 2014/59/EU stanoví možnost uplatnění zjednodušených povinností ve vztahu k požadavkům na vypracování plánů řešení krize nebo upuštění od uplatňování této povinnosti ze strany vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, měl by být stanoven postup pro určení toho, zda mohou výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uplatnění takových zjednodušených povinností povolit.
(51)
V souladu s kapitálovou strukturou subjektů přidružených k ústřednímu subjektu by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize neměly být pro účely tohoto nařízení povinny vypracovávat samostatné plány řešení krize výhradně z toho důvodu, že ústřední subjekt, k němuž jsou tyto subjekty přidruženy, podléhá přímému dohledu ze strany ECB. Při vypracovávání skupinových plánů řešení krize by měl být brán v úvahu potenciální dopad opatření k řešení krize ve všech členských státech, v nichž skupina působí.
(52)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí by měl být založen na nařízení (EU) č. 1024/2013 a směrnici 2014/59/EU. Výbor by proto měl být zmocněn zasáhnout v rané fázi zhoršování se finanční situace nebo platební schopnosti subjektu. Informace, které výbor obdrží od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize nebo od ECB v této fázi, pro něj mají velký význam při rozhodování o opatření, které může přijmout za účelem přípravy řešení krize dotyčného subjektu.
(53)
Pro rychlé přijetí nutného opatření k řešení krize by měl výbor ve spolupráci s ECB nebo relevantním vnitrostátním příslušným pečlivě sledovat stav dotyčných subjektů a jejich dodržování jakéhokoli opatření včasného zásahu, které bylo ve vztahu k nim přijato. Při určování toho, zda by mohlo opatření soukromého sektoru zabránit v přiměřené lhůtě selhání subjektu, by měl vzít odpovědný orgán v úvahu efektivitu opatření včasného zásahu přijatých ve lhůtě stanovené příslušným orgánem.
(54)
Výbor, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány, včetně ECB, by v případě potřeby měly uzavřít memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou vzájemně spolupracovat při plnění svých úkolů podle právních předpisů Unie. Memorandum by mělo být pravidelně revidováno.
(55)
Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, zejména pokud jde o subjekty usazené jak v zúčastněných, tak v nezúčastněných členských státech, je třeba rovněž zohlednit možné nepříznivé dopady na tyto členské státy, například ohrožení finanční stability jejich finančních trhů, a na subjekty usazené v těchto členských státech.
(56)
V zájmu minimalizace narušení finančního trhu a hospodářství by mělo řešení krize proběhnout během krátké doby. Vkladatelům by měl být umožněn co nejrychleji přístup přinejmenším k pojištěným vkladům, a to v každém případě ve stejných lhůtách, jaké stanoví směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (10). Komise by měla během celého postupu řešení krize mít přístup ke všem informacím, které bude považovat za nezbytné pro přijetí zasvěceného rozhodnutí v rámci tohoto procesu.
(57)
Rozhodnutí zavést v subjektu režim řešení krize by mělo být přijato předtím, než se finanční subjekt dostane do rozvahové platební neschopnosti a než se zcela vyčerpá jeho vlastní kapitál. Řešení krize by mělo být zahájeno ihned po zjištění, že subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné a že žádná alternativní opatření v rámci soukromého sektoru by v přiměřené lhůtě tomuto selhání nezabránila. Skutečnost, že subjekt nesplňuje požadavky na povolení, by neměla sama o sobě ospravedlňovat zahájení řešení krize, zejména pokud subjekt je nebo pravděpodobně bude dále životaschopný. Subjekt by měl být považován za subjekt, jenž je v selhání nebo jehož selhání je pravděpodobné, pokud porušuje nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti poruší požadavky pro pokračující povolení, pokud aktiva subjektu jsou nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti budou menší než jeho závazky, pokud subjekt není nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti nebude schopen splácet své splatné závazky, nebo pokud subjekt požaduje mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou zvláštních okolností uvedených v tomto nařízení. Skutečnost, že subjekt potřebuje od centrální banky nouzové poskytnutí likvidity, by neměla být sama o sobě podmínkou postačující k prokázání toho, že subjekt není nebo v blízké budoucnosti pravděpodobně nebude schopen splácet své splatné závazky. Pokud by tuto facilitu některý stát zaručoval, podléhal by subjekt, který by k této facilitě měl přístup, pravidlům pro státní podporu. V zájmu zachování finanční stability, zejména v případě systémového nedostatku likvidity, by neměly státní záruky za likviditní facility poskytnuté centrálními bankami nebo státní záruky za nově vydané závazky za účelem nápravy závažného narušení ekonomiky členského státu vyvolat řešení krize, pokud je splněna řada podmínek. Opatření státních záruk by měla být zejména schválena v rámci státní podpory, neměla by být součástí většího balíku pomoci a uplatnění záručních opatření by mělo být přísně časově omezeno. Záruky členských států za akciové pohledávky by měly být zakázané.
Poskytne-li členský stát záruku, zajistí, aby za tuto záruku subjekt poskytl dostatečné protiplnění. Kromě toho by poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory nemělo vyvolat řešení krize v případech, kdy členský stát jakožto preventivní opatření převezme kapitálovou účast v subjektu, včetně subjektu ve veřejném vlastnictví, který splňuje příslušné kapitálové požadavky. Může se jednat například o situaci, kdy se od subjektu požaduje získání nového kapitálu s ohledem na výsledek zátěžového testu vycházejícího ze scénářů nebo rovnocenných kroků provedených orgány makroobezřetnostního dohledu, které zahrnují požadavek stanovený za účelem zachování finanční stability v kontextu systémové krize, avšak daný subjekt nemůže kapitál získat ze soukromých zdrojů na trzích. Subjekt by neměl být považován za subjekt, jenž je v selhání nebo jehož selhání je pravděpodobné, výhradně na základě toho, že mu byla poskytnuta mimořádná veřejná finanční podpora před vstupem tohoto nařízení v platnost. Přístup k likviditním facilitám, včetně nouzového poskytnutí likvidity centrálními bankami, může být považován za státní podporu podle rámce pro státní podporu.
(58)
Likvidace subjektu v selhání v běžném úpadkovém řízení by mohla ohrozit finanční stabilitu, přerušit poskytování základních služeb a ohrozit ochranu vkladatelů. V takovém případě existuje veřejný zájem na použití nástrojů k řešení krize. Účelem řešení krize by tudíž mělo být zajištění kontinuity základních finančních služeb, udržení stability finančního systému, omezení morálního hazardu minimalizováním toho, aby se subjekty v selhání spoléhaly na veřejnou finanční podporu, a ochrana vkladatelů.
(59)
Před rozhodnutím zachovat subjekt v platební neschopnosti jako fungující podnik by měla být vždy zvážena jeho likvidace v běžném úpadkovém řízení. Subjekt v platební neschopnosti by měl být zachován jako fungující podnik z důvodů finanční stability a v maximální možné míře za použití soukromých finančních prostředků. Toho lze dosáhnout prodejem kupujícímu ze soukromého sektoru či fúzí s ním nebo po odpisu závazků subjektu nebo po konverzi jeho dluhu na kapitál s cílem provést rekapitalizaci.
(60)
Při přijímání nebo přípravě rozhodnutí týkajících se pravomocí k řešení krize by výbor, Rada a Komise měly zajistit, aby byla opatření k řešení krize přijímána v souladu s určitými zásadami, mezi něž patří, že odpovídající podíl ztrát nesou akcionáři a věřitelé, že by v zásadě mělo dojít k výměně vedení, že náklady na řešení krize subjektu jsou minimalizovány a že se věřitelům téže třídy dostane spravedlivého zacházení. Zejména v případech, kdy se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v souvislosti s opatřením k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozlišení odůvodněno veřejným zájmem a nemělo by být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti.
(61)
Omezení práv akcionářů a věřitelů by měla být v souladu s článkem 52 Listiny. Nástroje k řešení krize by proto měly být použity pouze na subjekty, jež jsou v selhání nebo jejichž selhání je pravděpodobné, a pouze pokud je to nezbytné ke splnění cíle finanční stability v obecném zájmu. Nástroje k řešení krize by se zejména měly použít, pokud subjekt nelze likvidovat v běžném úpadkovém řízení, aniž by byl destabilizován finanční systém, pokud jsou tato opatření nezbytná k zajištění rychlého převodu a kontinuity systémově důležitých funkcí a pokud neexistuje přiměřená vyhlídka případného alternativního soukromého řešení, včetně zvýšení kapitálu stávajícími akcionáři nebo jakoukoli třetí stranou, jež by postačovalo k obnovení plné životaschopnosti subjektu.
(62)
Zásah do majetkových práv by neměl být nepřiměřený. Dotčeným akcionářům a věřitelům by proto neměly vzniknout větší ztráty, než které by jim vznikly, pokud by v době přijetí rozhodnutí o řešení krize došlo k likvidaci subjektu. V případě částečného převodu aktiv instituce v režimu řešení krize na soukromého kupujícího nebo překlenovací instituci by zbývající část instituce v režimu řešení krize měla být likvidována v běžném úpadkovém řízení. V zájmu ochrany akcionářů a věřitelů subjektu během likvidačního řízení by tito akcionáři a věřitelé měli mít nárok obdržet úhradu svých pohledávek, která by neměla být nižší než odhad toho, co by získali zpět, pokud by byl likvidován celý subjekt v běžném úpadkovém řízení.
(63)
Na ochranu práv akcionářů a věřitelů by měly být stanoveny jasné povinnosti ohledně ocenění aktiv a závazků instituce v režimu řešení krize a v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, ohledně ocenění zacházení, jehož by se akcionářům a věřitelům dostalo, pokud by byl subjekt likvidován v běžném úpadkovém řízení. Mělo by být možné zahájit takové ocenění již ve fázi včasného zásahu. Před přijetím jakýchkoli opatření k řešení krize by mělo být provedeno spravedlivé, obezřetné a realistické ocenění aktiv a závazků subjektu. Takové ocenění by mělo podléhat soudnímu přezkumu pouze společně s rozhodnutím o řešení krize. Dále by v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, mělo být po použití nástrojů k řešení krize provedeno následné srovnání mezi zacházením, jehož se akcionářům a věřitelům dostalo, a zacházením, jehož by se jim dostalo v běžném úpadkovém řízení. Pokud je zjištěno, že úhrada pohledávek akcionářů a věřitelů byla nižší, než částka, kterou by získali v běžném úpadkovém řízení, měli by mít v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, nárok na úhradu rozdílu. Tento případný rozdíl by měl být uhrazen z fondu zřízeného v souladu s tímto nařízením.
(64)
Je důležité, aby byly při selhání subjektu uznány ztráty. Ocenění aktiv a závazků subjektů v selhání by mělo vycházet ze spravedlivých, obezřetných a realistických předpokladů v okamžiku použití nástrojů k řešení krize. Při oceňování by však neměla být ovlivněna hodnota závazků finanční situací daného subjektu. V naléhavých případech by mělo být možné, aby výbor provedl rychlé ocenění aktiv a závazků subjektu v selhání. Takové ocenění by mělo být prozatímní a mělo by se použít do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění.
(65)
Za účelem zajištění objektivity a jistoty v procesu řešení krize je nutné stanovit pořadí, v němž by měly být nezajištěné pohledávky věřitelů za institucí v režimu řešení krize odepsány nebo konvertovány. Aby bylo omezeno riziko, že by věřitelé utrpěli větší ztráty než v případě, že by instituce byla likvidována v běžném úpadkovém řízení, mělo by se toto pořadí uplatnit v běžném úpadkovém řízení i při odpisu nebo konverzi v rámci řešení krize. Rovněž by se tím usnadnilo ocenění dluhu.
(66)
Výbor by měl rozhodovat o podrobném programu řešení krize. Příslušné nástroje k řešení krize by měly zahrnovat nástroj převodu činnosti, nástroj překlenovací instituce, nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů a nástroj oddělení aktiv, jež jsou rovněž stanoveny ve směrnici 2014/59/EU. Tento režim by měl rovněž umožnit posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů.
(67)
Při přijímání opatření k řešení krize by měl vzít výbor v úvahu opatření stanovená v plánech řešení krize a podle těchto opatření postupovat, pokud s ohledem na okolnosti případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v daných plánech řešení krize stanovena nejsou.
(68)
Nástroje k řešení krize by měly zahrnovat převod činnosti nebo akcií instituce v režimu řešení krize, zřízení překlenovacího subjektu, oddělení neproblematických aktiv subjektu v selhání od znehodnocených aktiv a aktiv s nedostatečnými výsledky a rekapitalizaci z vnitřních zdrojů od akcionářů a věřitelů subjektu v selhání.
(69)
Jestliže byly nástroje k řešení krize využity k převodu systémově důležitých služeb nebo životaschopné podnikatelské činnosti subjektu na zdravý subjekt, jakým je kupující ze soukromého sektoru nebo překlenovací subjekt, měla by být zbylá část subjektu zlikvidována.
(70)
Nástroj převodu činnosti by měl umožnit prodat subjekt nebo část jeho podnikatelské činnosti jednomu či více kupujícím bez svolení akcionářů.
(71)
Veškeré čisté výnosy z převodu aktiv nebo závazků instituce v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch subjektu, který zůstane v likvidačním řízení. Veškeré čisté výnosy z převodu nástrojů účasti vydaných institucí v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch vlastníků těchto nástrojů účasti v subjektu, který zůstal v likvidačním řízení. Při výpočtu výnosů by se měly odečíst náklady vzniklé selháním subjektu a během procesu řešení krize.
(72)
Nástroj oddělení aktiv by měl příslušným orgánům umožnit převést aktiva, práva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na samostatnou společnost. Tento nástroj by měl být použit pouze ve spojení s jinými nástroji, aby subjekt v selhání nezískal neoprávněnou soutěžní výhodu.
(73)
Účinný režim řešení krize by měl minimalizovat náklady řešení krize subjektu v selhání, které nesou daňoví poplatníci. Měl by rovněž zajistit, aby bylo možné řešit krizi systémově významných subjektů bez ohrožení finanční stability. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů tohoto cíle dosahuje tím, že zajišťuje, aby akcionáře a věřitele subjektu v selhání postihly odpovídající ztráty a aby nesli příslušnou část nákladů vzniklých v důsledku selhání subjektu. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů tak bude akcionáře a věřitele subjektů více motivovat k tomu, aby za běžných podmínek zdraví subjektu sledovali. To je rovněž v souladu s doporučením Rady pro finanční stabilitu, aby zákonné pravomoci k odpisu a konverzi závazků byly součástí rámce řešení krize jako doplňková možnost ve spojení s dalšími nástroji k řešení krize.
(74)
Pro zajištění potřebné flexibility při rozdělování ztrát mezi věřitele za různých okolností je vhodné, aby nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů byl použitelný jak v případech, kdy je cílem vyřešit krizi subjektu v selhání jako fungujícího podniku, existuje-li realistická vyhlídka, že je možné obnovit jeho životaschopnost, tak i tehdy, kdy jsou systémově důležité služby převedeny na překlenovací subjekt a zbývající část subjektu ukončí činnost a je likvidována.
(75)
Je-li nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů použit s cílem obnovit kapitál subjektu v selhání, aby mohl dále fungovat jako fungující podnik, měla by řešení krize rekapitalizací z vnitřních zdrojů doprovázet výměna vedení s výjimkou případů, kdy je zachování vedení vhodné a nezbytné pro dosažení účelu řešení krize, a následná restrukturalizace subjektu a jeho činností, směřující k odstranění příčin selhání. Tato restrukturalizace by měla proběhnout na základě plánu reorganizace podnikatelské činnosti. Pokud je to na místě, měly by být tyto plány slučitelné s plánem restrukturalizace, který má subjekt povinnost předložit Komisi v souladu s rámcem Unie pro státní podporu. Kromě opatření, jejichž cílem je obnovení dlouhodobé životaschopnosti subjektu, by plán měl obsahovat zejména opatření, kterými se podpora omezuje na minimální sdílení zátěže a která omezují narušení hospodářské soutěže.
(76)
Není vhodné používat nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů u pohledávek, které jsou zajištěné, kolateralizované či jinak zaručené. Aby však bylo zajištěno, že nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů bude účinný a dosáhne svých cílů, je žádoucí, aby jej bylo možno používat na co nejširší škálu nezajištěných závazků subjektu v selhání. Je ovšem vhodné některé druhy nezajištěných závazků z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučit. Za účelem ochrany držitelů pojištěných vkladů by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na vklady chráněné podle směrnice 2014/49/EU. V zájmu zajištění kontinuity zásadních funkcí by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na některé závazky vůči zaměstnancům subjektu v selhání či na obchodní závazky související se zbožím a službami nezbytnými pro každodenní fungování subjektu. Aby bylo možné uhradit důchodové pohledávky a důchody splatné penzijním fondům a penzijním správcům nebo v souvislosti s nimi, neměl by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů vztahovat na závazky subjektu v selhání vůči důchodovému systému s výjimkou závazků týkajících se důchodových dávek založených na pohyblivých složkách odměny, které nejsou regulovány kolektivní smlouvou. Za účelem omezení rizika systémového šíření krize by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na závazky vzniklé z účasti v platebním systému, jejichž zbývající splatnost je kratší než sedm dní, ani na závazky s původní splatností kratší než sedm dní vůči subjektům jiným než těm, které jsou součástí stejné skupiny.
(77)
Mělo by být možné vyloučit nebo zčásti vyloučit závazky za určitých okolností, včetně situace, kdy tyto závazky není možné rekapitalizovat v přiměřené lhůtě, kdy je vyloučení nezbytně nutné a přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a hlavních linií podnikání nebo kdy by použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na tyto závazky vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky nebyly z rekapitalizace vyloučeny. Mělo by být také možné závazky zcela nebo zčásti vyloučit, je-li to nezbytné pro zamezení šíření krize a finanční nestability, jež by mohly vážně poškodit hospodářství členského státu. Při provádění těchto posouzení by měly výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize zvážit důsledky případné rekapitalizace závazků pocházejících ze způsobilých vkladů, jež patří fyzickým osobám, mikropodnikům a malým a středním podnikům, nad rámec zaručený směrnicí 2014/49/EU.
(78)
Při uplatnění těchto vyloučení je s ohledem na ně možné zvýšit úroveň odpisu nebo konverze u jiných způsobilých závazků, je-li dodržena zásada, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, než do jakého by se dostal při běžném úpadkovém řízení. Nelze-li ztráty přenést na další věřitele, může instituci v režimu řešení krize poskytnout příspěvek fond, pokud je splněna řada přísných podmínek včetně požadavku, aby ztráty v celkovém rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu již byly absorbovány a aby financování z fondu bylo omezeno buď na 5 % celkových závazků včetně kapitálu, nebo na výši prostředků, které má fond k dispozici, zvýšenou o částku, kterou lze získat z následných příspěvků během tří let, podle toho, co je nižší.
(79)
Za mimořádných okolností, pokud došlo k vyloučení závazků a namísto nich k rekapitalizaci přispěl v povoleném rozsahu fond, by měl mít výbor možnost usilovat o financování z alternativních finančních prostředků.
(80)
Minimální částka rekapitalizace z vnitřních zdrojů ve výši 8 % celkových závazků, která je uvedena v tomto nařízení, by měla být vypočtena na základě ocenění provedeného podle tohoto nařízení. Historické ztráty, které již akcionáři absorbovali snížením kapitálu před uvedeným oceněním, by do této procentní hodnoty zahrnuty být neměly.
(81)
Vzhledem k tomu, že jedním z nejdůležitějších účelů řešení krize je ochrana pojištěných vkladatelů, neměly by pojištěné vklady podléhat použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů. Systém pojištění vkladů nicméně přispívá k financování procesu řešení krize tím, že absorbuje ztráty v rozsahu čistých ztrát, které by musel nést po odškodnění vkladatelů v běžném úpadkovém řízení. Výkon pravomoci k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů by zajistil, aby vkladatelé nadále měli přístup ke svým vkladům, což je hlavním důvodem, proč byly systémy pojištění vkladů zřízeny. Pokud by v takových případech nebylo stanoveno zapojení uvedených systémů, jednalo by se o neoprávněnou výhodu vůči zbytku věřitelů, kteří by podléhali výkonu pravomocí orgánu příslušného k řešení krize.
(82)
Pokud jsou v souvislosti s řešením krize subjektu vklady převáděny na jiný subjekt, neměli by být vkladatelé pojištěni nad limit pojištění stanovený směrnicí 2014/49/EU. Proto by měla být velikost nároků ve vztahu k vkladům zůstávajícím v instituci v režimu řešení krize omezena na rozdíl mezi převedenými finančními prostředky a limitem pojištění stanoveným směrnicí 2014/49/EU. Jsou-li převáděné vklady vyšší než limit pojištění, neměl by mít vkladatel žádný nárok vůči systému pojištění vkladů ve vztahu k vkladům zůstávajícím v instituci v režimu řešení krize.
(83)
Aby subjekty nestrukturovaly své závazky způsobem, který oslabuje účinnost nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů, je vhodné stanovit, že subjekty by měly po celou dobu splňovat minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, které mohou podléhat nástroji rekapitalizace z vnitřních zdrojů, vyjádřený jako procentní podíl celkových závazků a kapitálu subjektu.
(84)
Při stanovování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky ve skupině by měl být uplatněn přístup „shora dolů“. V rámci tohoto přístupu by měla být uznána skutečnost, že opatření k řešení krize se uplatňuje na úrovni jednotlivých právních subjektů a je nutné, aby se schopnost absorbovat ztráty v rámci skupiny nacházela v subjektu, kde ke ztrátám dojde, nebo aby k ní měl takový subjekt přístup. Za tímto účelem by mělo být zajištěno, aby schopnost absorbovat ztráty byla v rámci skupiny rozložena v souladu s mírou rizika u právních subjektů, které skupinu tvoří. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky potřebný pro každý dceřiný podnik by měl být posouzen zvlášť. Kromě toho je nutno zajistit, aby se veškerý kapitál a závazky, které se započítávají do konsolidovaného minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky, nacházely v subjektech, v nichž je pravděpodobný vznik ztrát, nebo aby byly jiným způsobem přístupné pro účely absorpce ztrát.
Toto nařízení by mělo umožňovat zahájení řešení krize ve více okamžicích nebo zahájení řešení krize v jednom okamžiku. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky by měl odpovídat strategii řešení krize, která je vhodná pro danou skupinu, v souladu s plánem řešení krize. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky by měl být v rámci skupiny především stanoven na vhodné úrovni tak, aby odrážel přístup zahájení řešení krize ve více okamžicích nebo přístup zahájení řešení krize v jednom okamžiku v souladu s plánem řešení krize, při zohlednění toho, že by mohly nastat okolnosti, kdy bude například v zájmu účinnějšího dosažení účelu řešení krize uplatněn jiný přístup než přístup uvedený v plánu. Proto by bez ohledu na to, zda si skupina zvolila přístup zahájení řešení krize v jednom okamžiku nebo ve více okamžicích, měly splňovat všechny subjekty dané skupiny vždy odpovídající minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, aby se předešlo riziku šíření krize nebo riziku runu na banku.
(85)
V závislosti na okolnostech případu by měl být zvolen nejlepší způsob řešení krize a k tomuto účelu by měly být k dispozici všechny nástroje k řešení krize stanovené ve směrnici 2014/59/EU. Při přijímání rozhodnutí o programu řešení krize by se měly výbor, Rada a Komise, pokud je to možné, rozhodnout pro program, který je pro fond nejméně nákladný.
(86)
Směrnice 2014/59/EU svěřuje vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pravomoc k odpisu a konverzi kapitálových nástrojů, jelikož podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů se mohou shodovat s podmínkami zahájení řešení krize, a v takovém případě je třeba posoudit, zda pouhý odpis a konverze kapitálových nástrojů jsou dostatečné pro obnovu finančního zdraví dotyčného subjektu, nebo zda je nutné přijmout rovněž opatření k řešení krize. To bude použito jako pravidlo v případě řešení krize. Výbor by měl pod dohledem Komise nebo případně Rady nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize i v této funkci, a měl by proto být zmocněn posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů, a rozhodnout, zda v subjektu zavést režim řešení krize, pokud jsou požadavky pro zahájení řešení krize rovněž naplněny.
(87)
Měla by být zajištěna účinnost a jednotnost opatření k řešení krize ve všech zúčastněných členských státech. Za tímto účelem, pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize neuplatnil nebo nesplnil rozhodnutí výboru podle tohoto nařízení, nebo je uplatnil způsobem, který ohrožuje některý z účelů řešení krize nebo účinné provádění programu řešení krize, by měl být výbor oprávněn převést na jinou osobu konkrétní práva, aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize, oprávněn vyžadovat konverzi dluhových nástrojů, jejichž smluvní podmínky za určitých okolností konverzi umožňují, nebo přijmout veškerá nezbytná opatření, která významně řeší ohrožení příslušného účelu řešení krize. Jakákoli opatření vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, která by omezovala výkon práv nebo funkcí výboru či do nich zasahovala, by měla být vyloučena.
(88)
Příslušné subjekty, instituce a orgány, jež se podílejí na uplatňování tohoto nařízení, by měly vzájemně spolupracovat v souladu se zásadou loajální spolupráce zakotvené ve Smlouvách.
(89)
Aby byla zvýšena účinnost jednotného mechanismu pro řešení krizí, měl by výbor za všech okolností úzce spolupracovat s EBA. Je-li to vhodné, měl by výbor spolupracovat rovněž s ESRB, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (EIOPA) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (11) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) (ESMA) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (12) a ostatními orgány, které tvoří ESFS. Výbor by měl navíc úzce spolupracovat s ECB a dalšími orgány, které mají pravomoc dohlížet nad subjekty v rámci jednotného mechanismu dohledu, zvláště v případě skupin podléhajících dohledu ze strany ECB na konsolidovaném základě. Výbor by měl pro účinné řízení procesu řešení krize bank v selhání spolupracovat s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ve všech fázích tohoto procesu. Tato spolupráce je tudíž důležitá nejen při provádění rozhodnutí o řešení krize přijatých výborem, ale rovněž před přijetím jakéhokoliv takového rozhodnutí, ve fázi plánování řešení krize nebo během včasného zásahu. Výbor by měl být schopen spolupracovat s relevantními orgány příslušnými k řešení krize a s nástroji sloužícími k financování přímé nebo nepřímé veřejné finanční pomoci.
(90)
Při používání nástrojů k řešení krize a při výkonu pravomocí k řešení krize by měl výbor vyzvat vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby zajistily, že budou informováni zástupci zaměstnanců příslušných subjektů a případně budou konzultováni, jak je stanoveno ve směrnici 2014/59/EU.
(91)
Jelikož výbor nahrazuje vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států při přijímání rozhodnutí o řešení krize, měl by tyto orgány nahradit rovněž ve věci spolupráce s nezúčastněnými členskými státy, včetně spolupráce v kolegiích k řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, v rozsahu, v němž jsou dotčeny funkce řešení krize.
(92)
Jelikož mnoho institucí působí nejen v Unii, ale i v dalších zemích, musí účinný mechanismus pro řešení krizí určit zásady spolupráce s relevantními orgány třetích zemí. Podpora orgánům třetích zemí by měla být poskytována v souladu s právním rámcem stanoveným v článku 88 směrnice 2014/59/EU. V zájmu zajištění soudržného přístupu vůči třetím zemím je třeba se pokud možno vyhnout tomu, aby byla v zúčastněných členských státech přijímána rozdílná rozhodnutí týkající se uznávání postupů k řešení krize provedených ve třetích zemích v souvislosti s institucemi nebo mateřskými podniky, které mají dceřiné podniky nebo jiná aktiva, práva nebo závazky, jež se nacházejí v zúčastněných členských státech. Výboru by proto mělo být umožněno vydávat v tomto ohledu doporučení.
(93)
K efektivnímu plnění svých úkolů by výbor měl mít odpovídající pravomoci provádět šetření. Měl by být schopen vyžádat si prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize veškeré potřebné informace nebo přímo - poté, co je informoval, - a provádět šetření a kontroly na místě, a to případně ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány, přičemž by měl plně využívat všech informací, které jsou dostupné ECB a vnitrostátním příslušným orgánům. Při řešení krize by měl mít výbor možnost uskutečňovat kontroly na místě, aby mohl zajistit, že jsou rozhodnutí přijímána na základě zcela přesných informací, a účinně sledovat jejich provádění vnitrostátními orgány.
(94)
Pro zajištění přístupu výboru ke všem relevantním informacím by příslušné subjekty a jejich zaměstnanci nebo třetí strany, na které tyto subjekty převedly funkce nebo činnosti, neměli mít možnost dovolávat se požadavků profesního tajemství a bránit tak předání informací výboru. Předání takovýchto informací výboru by současně nemělo být nikdy pokládáno za porušení požadavků profesního tajemství.
(95)
Aby bylo zajištěno, že rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí budou dodržována, měly by být v případě jejich porušení uloženy přiměřené a odrazující pokuty. Výbor by měl být zmocněn k ukládání pokut či penále podnikům za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí, jež jim byla určena.
(96)
Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize poruší pravidla jednotného mechanismu pro řešení krizí tím, že nepoužije pravomoci, které mu byly svěřeny vnitrostátním právem, k plnění pokynů vydaných výborem, dotyčný členský stát může být v souladu s příslušnou judikaturou odpovědný za náhradu škody způsobené jednotlivcům, případně včetně instituce nebo skupiny v režimu řešení krize, nebo věřitelům kterékoli části tohoto subjektu nebo skupiny v kterémkoli členském státě.
(97)
Aby byla zaručena úplná samostatnost a nezávislost výboru, měl by mít samostatný rozpočet s příjmy z povinných příspěvků od institucí v zúčastněných členských státech. Měla by být stanovena vhodná pravidla, jimiž by se řídil rozpočet výboru a jeho příprava, přijímání interních pravidel upřesňujících proces sestavování a plnění rozpočtu a interní a externí audit účetnictví.
(98)
Tímto nařízením by neměla být dotčena možnost, aby členské státy vybíraly poplatky na pokrytí administrativních výdajů svých vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize.
(99)
Zúčastněné členské státy se společně dohodly, že zajistí, aby nezúčastněným členským státům byla okamžitě a s úrokem nahrazena částka, kterou nezúčastněný členský stát uhradil vlastními zdroji v souvislosti s jakýmkoli použitím rozpočtu Unie v případech mimosmluvní odpovědnosti a souvisejících nákladů, pokud jde o plnění úkolů podle tohoto nařízení. Zúčastněné členské státy uzavřely smlouvu o provádění tohoto závazku.
(100)
Za určitých okolností může účinnost použitých nástrojů k řešení krize záviset na dostupnosti krátkodobého financování pro subjekt nebo překlenovací subjekt, poskytnutí záruk potenciálním kupujícím či poskytnutí kapitálu překlenovacímu subjektu. Nehledě na úlohu centrálních bank při poskytování likvidity finančnímu systému i v době napětí je proto důležité, aby byl zřízen fond s cílem předejít tomu, aby byly finanční prostředky potřebné pro tyto účely čerpány ze státních rozpočtů. Stabilizaci finančního systému by mělo financovat finanční odvětví jako celek.
(101)
Je nutné zajistit, aby tento fond byl plně k dispozici pro účely řešení krize institucí v selhání. Proto by fond měl být využíván výhradně pro účely účinného uplatňování nástrojů a pravomocí k řešení krize. Kromě toho by měl být využíván pouze v souladu s příslušnými účely a zásadami řešení krize. Výbor by tudíž měl zajistit, aby veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s použitím nástrojů k řešení krize nejprve nesli akcionáři a věřitelé instituce v režimu řešení krize. Pouze pokud budou zdroje od akcionářů a věřitelů vyčerpány, měl by ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s nástroji k řešení krize nést fond.
(102)
V zásadě by měly příspěvky pocházet z odvětví, a to nezávisle na jakékoli operaci řešení krize a před ní. Nestačí-li předchozí financování krýt ztráty či náklady vzniklé použitím fondu, měly by se vybrat další příspěvky, aby uhradily dodatečné náklady nebo ztrátu. Fond by měl být dále schopen sjednávat půjčky nebo jiné formy podpory u institucí, finančních institucí nebo jiných třetích stran v případě, že příspěvky předem a následné příspěvky nejsou okamžitě k dispozici nebo nestačí k pokrytí výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize.
(103)
Aby se zamezilo dvojím platbám, měly by členské státy mít možnost využít dostupných finančních prostředků plynoucích z vnitrostátních bankovních odvodů, daní nebo příspěvků na řešení krize, jež byly zavedeny mezi 17. červnem 2010 a 2. červencem 2014, pro účely příspěvků předem.
(104)
Pro dosažení kritického množství a zamezení procyklickým efektům, k nimž by došlo, pokud by se fond musel v situaci systémové krize spoléhat výlučně na následné příspěvky, je nezbytné, aby finanční prostředky fondu dostupné předem dosahovaly přinejmenším určité minimální cílové úrovně.
(105)
Cílová úroveň fondu by měla být stanovena jako procentní podíl hodnoty pojištěných vkladů všech úvěrových institucí povolených v zúčastněných členských státech. Avšak vzhledem k tomu, že výše celkových závazků těchto institucí by s přihlédnutím k funkcím fondu představovala vhodnější měřítko, by Komise měla posoudit, zda jsou vhodnějším měřítkem pojištěné vklady nebo celkové závazky a zda by v budoucnu neměl být pro fond stanoven minimální objem v absolutním vyjádření, a to při zachování rovných podmínek se směrnicí 2014/59/EU.
(106)
Měla by být stanovena přiměřená lhůta pro dosažení cílové úrovně fondu. Výbor by však měl mít možnost lhůtu pro poskytování příspěvků upravit tak, aby zohledňovala významné výdaje fondu.
(107)
Zajištění efektivního a postačujícího financování fondu má zásadní význam pro důvěryhodnost jednotného mechanismu pro řešení krizí. Pravomoc výboru ke smluvnímu zajištění alternativních finančních prostředků pro fond by měla být posílena tak, aby se optimalizovaly náklady na financování a zachovala úvěruschopnost fondu. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost by měl výbor ve spolupráci se zúčastněnými členskými státy přijmout nezbytná opatření s cílem vypracovat vhodné metody a podmínky, které umožní zvýšit výpůjční kapacitu fondu a které by měly být k dispozici ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
(108)
Pokud zúčastněné členské státy již zřídily vnitrostátní mechanismus financování k řešení krizí, měly by být schopny stanovit, aby vnitrostátní mechanismy financování k řešení krizí využívaly pro ně dostupné finanční prostředky, vybrané v minulosti od subjektů prostřednictvím příspěvků předem, k tomu, aby nahradily subjektům příspěvky poskytnuté předem, které by tyto subjekty měly platit do fondu. Takovýmto vracením prostředků by neměly být dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2014/49/EU.
(109)
V zájmu zajištění spravedlivého výpočtu příspěvků a poskytnutí pobídek k působení podle méně rizikového modelu by příspěvky do fondu měly zohledňovat míru rizika, kterou úvěrové instituce podstupují, v souladu se směrnicí 2014/59/EU a s akty v přenesené pravomoci, které byly v souladu s uvedenou směrnicí přijaty.
(110)
V zájmu zajištění vhodného rozdělení nákladů řešení krize mezi systémy pojištění vkladů a fond by od systému pojištění vkladů, ke kterému je instituce v režimu řešení krize přidružena, mělo být požadováno, aby přispěl částkou, jež není vyšší než ztráta, kterou by musel nést, pokud by subjekt byl likvidován v běžném úpadkovém řízení.
(111)
Aby byla chráněna hodnota částky vložené do fondu, měly by být tyto prostředky investovány do dostatečně bezpečných, diverzifikovaných a likvidních aktiv.
(112)
V případě ukončení úzké spolupráce zúčastněného členského státu, jehož měnou není euro, s ECB v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 by mělo být rozhodnuto o spravedlivém rozdělení nahromaděných příspěvků dotyčného zúčastněného členského státu s přihlédnutím k zájmům dotyčného zúčastněného členského státu i fondu.
(113)
Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU za účelem určení pravidel pro výpočet úrokové sazby, která se uplatní v případě rozhodnutí o zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených z fondu a k zaručení práva na řádnou správu a práv na přístup k dokumentům příjemců v řízeních týkajících se tohoto zpětného získávání; určení druhu příspěvků do fondu a situací, v nichž je třeba příspěvky hradit, a způsobu stanovení výše příspěvků a jejich platby; upřesnění registračních a účetních pravidel, pravidel pro podávání zpráv a dalších pravidel, která jsou nezbytná k zajištění toho, aby byly příspěvky uhrazeny včas a v plné výši; stanovení ročních příspěvků, které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než začne plnohodnotně pracovat; stanovení systému příspěvků pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat činnost poté, co fond dosáhl své cílové úrovně; stanovení kritérií pro časové rozložení příspěvků; stanovení kritérií pro určení počtu let, o které může být prodlouženo počáteční období za účelem dosažení cílové úrovně; určení kritérií pro stanovení výše ročních příspěvků, pokud dostupné finanční prostředky fondu klesnou po počátečním období pod svou cílovou úroveň; stanovení opatření za účelem upřesnění okolností a podmínek, za nichž mohou být následné příspěvky u jednotlivých institucí dočasně odloženy; a stanovení podrobných pravidel pro správu fondu a obecných zásad a kritérií pro jeho investiční strategii.
(114)
Rada by měla v rámci aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě směrnice 2014/59/EU přijmout prováděcí akty s cílem upřesnit uplatňování metod pro výpočet jednotlivých příspěvků do fondu a technické podmínky pro výpočet paušálního příspěvku a příspěvku upraveného v poměru k rizikovému profilu. Tyto metody by měly zajistit, aby byly paušální prvky i prvky upravené v poměru k rizikovému profilu ve vzorci pro výpočet jednotlivých příspěvků vypočítány způsobem, který je v souladu se zásadami řešení krize a s akty v přenesené pravomoci podle čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU. Tyto metody by měly vzít v úvahu zásadu proporcionality, aniž by došlo k narušení struktur bankovního odvětví v členských státech.
(115)
Jak je uvedeno v prohlášení č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování EU, měla by Komise v souladu se zavedenou praxí při vypracovávání návrhů aktů v přenesené pravomoci podle tohoto nařízení pokračovat v konzultacích s odborníky, kteří jsou jmenováni členskými státy. V tomto směru je obzvláště důležité, aby Komise případně vedla během přípravných prací odpovídající konzultace s ECB a výborem v oblastech jejich působnosti.
(116)
Opatření k řešení krize by měla být řádně oznámena a - s výhradou omezeného počtu výjimek stanovených v tomto nařízení - zveřejněna. Avšak vzhledem k tomu, že informace získané výborem, vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a jejich odbornými poradci během procesu řešení krize budou nejspíše citlivé, měly by se na ně předtím, než se rozhodnutí o řešení krize zveřejní, vztahovat požadavky profesního tajemství. Je nutné vzít v úvahu skutečnost, že informace o obsahu a podrobnostech plánů řešení krize a výsledku posouzení těchto plánů mohou mít dalekosáhlé důsledky, zejména pro dotčené podniky. Je nutné předpokládat, že veškeré informace poskytnuté v souvislosti s rozhodnutím před jeho vydáním, ať již se jedná o to, zda jsou splněny podmínky zahájení řešení krize, či o použití konkrétního nástroje nebo opatření v rámci zvoleného postupu, mají dopad na veřejné a soukromé zájmy, jichž se dané kroky dotýkají. Nepříznivý dopad na subjekt může však mít i informace o tom, že výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se tímto subjektem zabývají. Je proto nezbytné zajistit vhodné mechanismy pro zachování důvěrnosti takových informací, jako jsou obsah a podrobnosti plánů řešení krize a výsledek posouzení provedeného v této souvislosti.
(117)
K ochraně důvěrnosti práce výboru by jeho členové a jeho zaměstnanci, včetně zaměstnanců účastnících se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaných za účelem plnění úkolů souvisejících s řešením krize, měli podléhat požadavkům profesního tajemství, a to i poté, co přestali tyto úkoly plnit. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na další osoby pověřené výborem, na osoby pověřené nebo jmenované vnitrostátním orgánem členského státu příslušným k řešení krize k provádění kontrol na místě, na pozorovatele, kteří jsou přizváni k účasti na plenárních a výkonných zasedáních výboru, a na pozorovatele z nezúčastněných členských států, kteří jsou členy vnitřních týmů příslušných k řešení krize. Pro účely plnění úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením, by měl být výbor oprávněn vyměňovat si při dodržení určitých podmínek informace s vnitrostátními nebo unijními orgány a subjekty.
(118)
V zájmu zajištění toho, aby byl výbor zařazen do ESFS, by mělo být nařízení (EU) č. 1093/2010 změněno tak, aby pojem příslušných orgánů zavedený uvedeným nařízením zahrnoval i výbor. Skutečnost, že by výbor byl postaven na roveň příslušným orgánům podle nařízení (EU) č. 1093/2010, je v souladu s úkolem, který je orgánu EBA svěřen podle článku 25 nařízení (EU) č. 1093/2010, a sice přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení krize a aktivně se na vytváření těchto nástrojů podílet a zaměřovat se na usnadňování řešení krize subjektů v selhání, zejména přeshraničních skupin.
(119)
Do doby, než bude výbor plně funkční, měla by být Komise plně odpovědná za počáteční kroky, včetně jmenování dočasného předsedy, který by schvaloval všechny nezbytné platby jménem výboru.
(120)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí sdružuje výbor, Radu, Komisi a orgány příslušné k řešení krize zúčastněných členských států. Soudní dvůr má pravomoc přezkoumávat legalitu rozhodnutí přijatých výborem, Radou a Komisí v souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU a pravomoc k určení jejich mimosmluvní odpovědnosti. Kromě toho má Soudní dvůr podle článku 267 Smlouvy o fungování EU pravomoc na žádost vnitrostátních soudních orgánů rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se platnosti a výkladu aktů přijatých orgány, institucemi nebo agenturami Unie. Vnitrostátní soudní orgány by měly mít - v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy - pravomoc přezkoumávat legalitu rozhodnutí, která přijaly orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států v rámci výkonu pravomocí jim svěřených tímto nařízením, a také pravomoc určit jejich mimosmluvní odpovědnost.
(121)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí práva, svobody a zásady uznané zejména v Listině, a zejména právo na vlastnictví, právo na ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a právo na obranu, a mělo by být prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
(122)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž vytvoření účinného a efektivního jednotného evropského rámce pro řešení krizí subjektů a zajištění soudržného uplatňování pravidel pro řešení krizí, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(123)
Komise by měla přezkoumat uplatňování tohoto nařízení, aby bylo možné posoudit jeho dopad na vnitřní trh a určit, zda jsou nutné jakékoli úpravy či další rozpracování, s cílem zlepšit účinnost a efektivitu jednotného mechanismu pro řešení krizí, a zejména zda je zapotřebí doplnit bankovní unii o harmonizaci úpadkových řízení na úrovni Unie pro instituce v selhání.
(124)
Převod příspěvků získaných na vnitrostátní úrovni podle tohoto nařízení by měl umožnit účinné fungování fondu, a tím účinné používání nástrojů k řešení krize. Proto by se měla ustanovení tohoto nařízení týkající se nástrojů k řešení krize a příspěvků použít od 1. ledna 2016. Od prosince 2015 by mělo být možné odložit uvedené datum vždy o jeden měsíc, pokud nejsou splněny podmínky, které umožňují převod příspěvků získaných na vnitrostátní úrovni,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize subjektů uvedených v článku 2, které jsou usazeny v zúčastněných členských státech uvedených v článku 4.
Tato jednotná pravidla a tento jednotný postup jsou uplatňovány Jednotným výborem pro řešení krizí zřízeným článkem 42 (dále jen „výbor“) společně s Radou a Komisí a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí stanoveného tímto nařízením. Tento jednotný mechanismus pro řešení krizí je podporován Jednotným fondem pro řešení krizí (dále jen „fond“).
Použití fondu je podmíněno vstupem v platnost dohody mezi zúčastněnými členskými státy (dále jen „dohoda“) o převádění prostředků získaných na vnitrostátní úrovni do fondu a o postupném slučování prostředků získaných na vnitrostátní úrovni, které budou přidělovány do podfondů fondu.
Článek 2
Oblast působnosti
Nařízení se použije na tyto subjekty:
a)
úvěrové instituce usazené v zúčastněném členském státě;
b)
mateřské podniky, včetně finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností, které jsou usazeny v zúčastněném členském státě, pokud podléhají dohledu na konsolidovaném základě vykonávanému ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 1024/2013;
c)
investiční podniky a finanční instituce usazené v zúčastněném členském státě, jsou-li zahrnuty do dohledu nad mateřským podnikem na konsolidovaném základě vykonávaného ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„vnitrostátním příslušným orgánem“ vnitrostátní příslušný orgán ve smyslu čl. 2 bodu 2 nařízení (EU) č. 1024/2013;
2)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. i) nařízení (EU) č. 1093/2010;
3)
„vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize“ orgán určený zúčastněným členským státem podle článku 3 směrnice 2014/59/EU;
4)
„relevantním vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize“ vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ze zúčastněného členského státu, v němž je usazen subjekt nebo subjekt skupiny;
5)
„podmínkami zahájení řešení krize“ podmínky uvedené v čl. 18 odst. 1;
6)
„plánem řešení krize“ plán vypracovaný v souladu s článkem 8 nebo 9;
7)
„skupinovým plánem řešení krize“ plán řešení krize na úrovni skupiny vypracovaný v souladu s články 8 a 9;
8)
„účelem řešení krize“ účely uvedené v článku 14;
9)
„nástrojem k řešení krize“ nástroj k řešení krize uvedený v čl. 22 odst. 2;
10)
„opatřením k řešení krize“ rozhodnutí zavést v subjektu uvedeném v článku 2 režim řešení krize podle článku 18, použití nástroje k řešení krize nebo výkon jedné nebo více pravomocí k řešení krize;
11)
„pojištěnými vklady“ vklady ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 5 směrnice 2014/49/EU;
12)
„způsobilými vklady“ způsobilé vklady ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 4 směrnice 2014/49/EU;
13)
„institucí“ úvěrová instituce nebo investiční podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě v souladu s čl. 2 písm. c);
14)
„institucí v režimu řešení krize“ subjekt uvedený v článku 2, vůči němuž je uplatněno opatření k řešení krize;
15)
„finanční institucí“ finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
16)
„finanční holdingovou společností“ finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 20 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„smíšenou finanční holdingovou společností“ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 21 nařízení (EU) č. 575/2013;
18)
„mateřskou finanční holdingovou společností v Unii“ mateřská finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 31 nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„mateřskou institucí v Unii“ mateřská instituce v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 29 nařízení (EU) č. 575/2013;
20)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU) č. 575/2013;
22)
„pobočkou“ pobočka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 17 nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„skupinou“ mateřský podnik a jeho dceřiné podniky, jež jsou subjekty uvedenými v článku 2;
24)
„přeshraniční skupinou“ skupina zahrnující subjekty uvedené v článku 2 usazené ve více než jednom zúčastněném členském státě;
25)
výrazem „na konsolidovaném základě“ na základě konsolidované situace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 47 nařízení (EU) č. 575/2013;
26)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 41 nařízení (EU) č. 575/2013;
27)
„orgánem příslušným k řešení krize na úrovni skupiny“ orgán příslušný k řešení krize v zúčastněném členském státě, ve kterém je usazena instituce nebo mateřský podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států v souladu s článkem 111 směrnice 2013/36/EU;
28)
„institucionálním systémem ochrany“ opatření, které splňuje požadavky stanovené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
29)
„mimořádnou veřejnou finanční podporou“ státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo jakákoli jiná veřejná finanční podpora na nadnárodní úrovni, která by představovala státní podporu, pokud by byla poskytnuta na vnitrostátní úrovni, a která je poskytována s cílem zachovat nebo obnovit životaschopnost, likviditu nebo platební schopnost subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení či skupiny, jejíž součástí je takový subjekt;
30)
„nástrojem převodu činnosti“ mechanismus, kterým orgán příslušný k řešení krize v souladu s článkem 24 převádí nástroje účasti vydané institucí v režimu řešení krize nebo aktiva, práva či závazky takové instituce na kupujícího, který není překlenovací institucí;
31)
„nástrojem překlenovací instituce“ mechanismus, kterým se nástroje účasti vydané institucí v režimu řešení krize nebo aktiva, práva či závazky takové instituce převádějí v souladu s článkem 25 na překlenovací instituci;
32)
„nástrojem oddělení aktiv“ mechanismus, kterým se v souladu s článkem 26 převádějí aktiva, práva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na společnost pro správu aktiv;
33)
„nástrojem rekapitalizace z vnitřních zdrojů“ mechanismus, kterým se v souladu s článkem 27 vykonávají pravomoci k odpisu a konverzi závazků instituce v režimu řešení krize;
34)
„dostupnými finančními prostředky“ hotovost, vklady, aktiva a neodvolatelné platební přísliby, které má fond k dispozici pro účely uvedené v čl. 76 odst. 1;
35)
„cílovou úrovní“ objem dostupných finančních prostředků, kterého má být dosaženo podle čl. 69 odst. 1;
36)
„dohodou“ Dohoda o převádění a sdílení příspěvků do fondu;
37)
„přechodným obdobím“ období ode dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 99 odst. 2 a 6 do okamžiku, kdy fond dosáhne cílové úrovně, nebo do 1. ledna 2024, podle toho, co nastane dříve;
38)
„finančním nástrojem“ finanční nástroj ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
39)
„dluhovými nástroj“ dluhopisy a jiné formy převoditelného dluhu, nástroje vytvářející, nebo uznávající dluh a nástroje poskytující práva na nabytí dluhových nástrojů;
40)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
41)
„požadavky na kapitál“ požadavky stanovené v článcích 92 až 98 nařízení (EU) č. 575/2013;
42)
„likvidací“ realizace aktiv subjektu uvedeného v článku 2;
43)
„derivátem“ derivát ve smyslu čl. 2 bodu 5 nařízení (EU) č. 648/2012;
44)
„pravomocemi k odpisu a konverzi“ pravomoci uvedené v článku 21;
45)
„nástroji kmenového kapitálu tier 1“ kapitálové nástroje, jež splňují podmínky stanovené v čl. 28 odst. 1 až 4, čl. 29 odst. 1 až 5 nebo čl. 31 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
46)
„nástroji vedlejšího kapitálu tier 1“ kapitálové nástroje, jež splňují podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
47)
„nástroji kapitálu tier 2“ kapitálové nástroje nebo podřízené úvěry, jež splňují podmínky stanovené v článku 63 nařízení (EU) č. 575/2013;
48)
„celkovou částkou“ celková částka způsobilých závazků, jež má být podle posouzení orgánu příslušného k řešení krize odepsána nebo konvertována v souladu s čl. 27 odst. 13;
49)
„způsobilými závazky“ závazky a kapitálové nástroje, které nejsou nástroji kmenového kapitálu tier 1, nástroji vedlejšího kapitálu tier 1 ani nástroji kapitálu tier 2, subjektu uvedeného v článku 2, jež nejsou vyloučeny z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů podle čl. 27 odst. 3;
50)
„systémem pojištění vkladů“ systém pojištění vkladů zavedený a oficiálně uznaný členským státem podle článku 4 směrnice 2014/49/EU;
51)
„příslušnými kapitálovými nástroji“ nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 a nástroje kapitálu tier 2;
52)
„krytým dluhopisem“ nástroj uvedený v čl. 52 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (13);
53)
„vkladatelem“ vkladatel ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 6 směrnice 2014/49/EU;
54)
„investorem“ investor ve smyslu čl. 1 bodu 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES (14).
2. Není-li určitá definice obsažena v odstavci 1 tohoto článku, použije se definice obsažená v článku 2 směrnice 2014/59/EU. Není-li určitá definice obsažena v odstavci 1 tohoto článku ani v článku 2 směrnice 2014/59/EU, použije se definice obsažená v článku 3 směrnice 2013/36/EU.
Článek 4
Zúčastněné členské státy
1. Zúčastněné členské státy ve smyslu článku 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 se považují za zúčastněné členské státy pro účely tohoto nařízení.
2. V případě pozastavení nebo ukončení úzké spolupráce mezi členským státem a ECB v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se na subjekty usazené v daném členském státě toto nařízení přestane vztahovat ode dne použitelnosti rozhodnutí o pozastavení nebo ukončení úzké spolupráce.
3. Je-li úzká spolupráce členského státu, jehož měnou není euro, s ECB ukončena v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, rozhodne výbor do tří měsíců ode dne přijetí rozhodnutí o ukončení úzké spolupráce po dohodě s daným členským státem o podmínkách vrácení příspěvků, které dotyčný členský stát do fondu převedl, a o případných dalších podmínkách.
Vracejí se prostředky z části podfondu odpovídajícího dotyčnému členskému státu, která nepodléhá sdílení. Pokud vrácené prostředky z části nepodléhající sdílení nestačí v průběhu přechodného období stanoveného v dohodě k zajištění finančních zdrojů pro zřízení vnitrostátního mechanismu financování dotčeného členského státu v souladu se směrnicí 2014/59/EU, jsou předmětem vracení také veškeré finanční prostředky v části podfondu odpovídajícího danému členskému státu, která v souladu s dohodou podléhá sdílení, nebo jejich část, či po uplynutí přechodného období veškeré příspěvky převedené dotčeným členským státem během úzké spolupráce nebo jejich část, a to ve výši postačující k zajištění finančních zdrojů pro uvedený vnitrostátní mechanismus financování.
Při posuzování výše finančních prostředků, které mají být vráceny ze sdílené části fondu či po uplynutí přechodného období z fondu, se zohlední tato doplňující kritéria:
a)
způsob ukončení úzké spolupráce s ECB - zda se tak stalo dobrovolně v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EU) č. 1024/2013, či nikoli;
b)
zda ke dni ukončení úzké spolupráce probíhají opatření k řešení krize;
c)
hospodářský cyklus dotčeného členského státu, jehož se ukončení spolupráce týká.
Vracení finančních prostředků se rozloží na omezené období, které je úměrné délce trvání úzké spolupráce. Od vracených finančních prostředků se odečte podíl dotčeného členského státu na finančních prostředcích fondu, které byly v průběhu období úzké spolupráce z fondu použity na opatření k řešení krize.
4. Toto nařízení se i nadále vztahuje na probíhající postupy k řešení krize, které byly zahájeny přede dnem použitelnosti rozhodnutí uvedeného v odstavci 2.
Článek 5
Vztah ke směrnici 2014/59/EU a použitelnému vnitrostátnímu právu
1. Pokud podle tohoto nařízení výbor plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle směrnice 2014/59/EU plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, považuje se výbor pro účely tohoto nařízení a uvedené směrnice za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize nebo, v případě řešení krize přeshraniční skupiny, za relevantní orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny.
2. Výbor, Rada a Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijímají rozhodnutí za podmínky, že jsou dodrženy příslušné právní předpisy Unie, a zejména veškeré legislativní i nelegislativní akty, včetně aktů uvedených v článcích 290 a 291 Smlouvy o fungování EU, a v souladu s nimi.
Na výbor, Radu a Komisi se vztahují závazné regulační a prováděcí technické normy vypracované orgánem EBA a přijaté Komisí v souladu s články 10 až 15 nařízení (EU) č. 1093/2010 a veškeré obecné pokyny a doporučení, jež vydal orgán EBA v souladu s článkem 16 uvedeného nařízení. Vynaloží veškeré úsilí, aby splnily obecné pokyny a doporučení orgánu EBA, jež se týkají úkolů, jaké tyto orgány vykonávají. Pokud tyto obecné pokyny či doporučení neplní nebo nemají v úmyslu plnit, je o tom orgán EBA informován v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení. Výbor, Rada a Komise spolupracují s EBA při uplatňování článků 25 a 30 uvedeného nařízení. Výbor se rovněž řídí rozhodnutími EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010 v případech, kdy směrnice 2014/59/EU taková rozhodnutí stanoví.
Článek 6
Obecné zásady
1. Žádné z opatření, návrhů nebo politik výboru, Rady, Komise či vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize nesmí subjekty, držitele vkladů, investory nebo jiné věřitele usazené v Unii diskriminovat na základě jejich státní příslušnosti nebo místa podnikání.
2. Každé opatření, návrh či politika výboru, Rady, Komise nebo vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí se přijímá s plným ohledem na jednotnost a integritu vnitřního trhu a s péčí o něj.
3. Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, která by mohla mít dopady ve více než jednom členském státě, a zejména při přijímání rozhodnutí týkajících se skupin usazených ve dvou či více členských státech musí být řádně zohledněn účel řešení krize uvedený v článku 14 a všechny tyto faktory:
a)
zájmy členských států, v nichž skupina působí, a zejména dopad jakéhokoliv rozhodnutí, opatření nebo nečinnosti na finanční stabilitu, fiskální zdroje, hospodářství, mechanismy financování, systém pojištění vkladů nebo systém pro odškodnění investorů v těchto členských státech a fond;
b)
cíl dosáhnout rovnováhy mezi zájmy jednotlivých dotčených členských států a nepřipustit, aby byly nespravedlivě dotčeny nebo chráněny zájmy některého z členských států;
c)
potřebu minimalizovat nepříznivé dopady na jakoukoli část skupiny, do níž patří subjekt uvedený v článku 2, který podléhá režimu řešení krize.
4. Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, zejména pokud se týkají subjektů nebo skupin usazených jak v zúčastněném členském státě, tak v nezúčastněném členském státě, musí být zohledněny možné nepříznivé dopady na nezúčastněné členské státy, včetně subjektů usazených v těchto členských státech.
5. Výbor, Rada a Komise dbají na vyvážení faktorů uvedených v odstavci 3 tohoto článku a účelu řešení krize uvedeného v článku 14 tak, jak je to vhodné vzhledem k povaze a okolnostem každého případu, a plní rozhodnutí přijatá Komisí na základě článku 107 Smlouvy o fungování EU a článku 19 tohoto nařízení.
6. Rozhodnutími či opatřeními nemohou výbor, Rada ani Komise od členských států požadovat, aby poskytly mimořádnou veřejnou finanční podporu, a tato rozhodnutí či opatření nesmějí zasahovat do rozpočtové svrchovanosti a fiskálních pravomocí členských států.
7. Jestliže výbor přijme rozhodnutí, které je určeno vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, má tento orgán právo dále upřesnit opatření, která budou přijata. Toto upřesnění musí být v souladu s dotyčným rozhodnutím výboru.
Článek 7
Rozdělení úkolů v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí.
2. S výhradou ustanovení uvedených v čl. 31 odst. 1 výbor odpovídá za vypracování plánů řešení krize a přijímání všech rozhodnutí souvisejících s řešením krize:
a)
v případě subjektů uvedených v článku 2, které nejsou součástí skupiny, a v případě skupin:
i)
které jsou považovány za významné podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013; nebo
ii)
ve vztahu k nimž se ECB v souladu s čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení (EU) č. 1024/2013 rozhodla, že bude přímo vykonávat všechny příslušné pravomoci; a
b)
v případě ostatních přeshraničních skupin.
3. Ve vztahu k subjektům a skupinám jiným, než jsou subjekty a skupiny uvedené v odstavci 2, aniž je tím dotčena odpovědnost výboru za úkoly, které mu svěřuje toto nařízení, plní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize následující úkoly, za něž odpovídají:
a)
přijímání plánů řešení krize a posuzování způsobilosti k řešení krize v souladu s články 8 a 10 a postupem stanoveným v článku 9;
b)
přijímání opatření v průběhu včasného zásahu v souladu s čl. 13 odst. 3;
c)
uplatňování zjednodušených povinností nebo upuštění od uplatnění povinnosti vypracovat plán řešení krize v souladu s článkem 11;
d)
stanovení minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky v souladu s článkem 12;
e)
přijímání rozhodnutí o řešení krize a používání nástrojů k řešení krize uvedených v tomto nařízení, v souladu s příslušnými postupy a zárukami, pokud dané opatření k řešení krize nevyžaduje použití fondu a je financováno výhradně prostřednictvím nástrojů uvedených v článcích 21 a 24 až 27 nebo prostřednictvím systému pojištění vkladů v souladu s článkem 79 a s postupem stanoveným v článku 31;
f)
odpis nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21 v souladu s postupem stanoveným v článku 31.
Pokud opatření k řešení krize vyžaduje použití fondu, přijme výbor program řešení krize.
Při přijímání rozhodnutí o řešení krize zohledňují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plán řešení krize uvedený v článku 9 a postupují podle tohoto plánu, pokud s ohledem na okolnosti daného případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánu řešení krize stanovena nejsou.
Při plnění úkolů uvedených v tomto odstavci uplatňují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize odpovídající ustanovení tohoto nařízení. Veškeré odkazy na výbor v čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 5, čl. 8 odst. 6, 8, 12 a 13, čl. 10 odst. 1 až 10, článcích 11 až 14, čl. 15 odst. 1, 2 a 3, článku 16, čl. 18 odst. 1 prvním pododstavci a odst. 2 a 6, článku 20, čl. 21 odst. 1 až 7, odst. 8 druhém pododstavci a odst. 9 a 10, čl. 22 odst. 1, 3 a 6, článcích 23 a 24, čl. 25 odst. 3, čl. 27 odst. 1 až 15 a odst. 16 druhém pododstavci druhé větě, třetím pododstavci a čtvrtém pododstavci první, třetí a čtvrté větě a v článku 32 jsou ve vztahu ke skupinám a subjektům uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce považovány za odkazy na vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize. Za tímto účelem vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vykonávají pravomoci jim svěřené podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádí směrnice 2014/59/EU, v souladu s podmínkami stanovenými vnitrostátním právem.
O přijímaných opatřeních uvedených v tomto odstavci informují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize výbor a při přijímání těchto opatření s výborem úzce koordinují.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předkládají výboru plány řešení krize uvedené v článku 9 a jejich případné aktualizace spolu s odůvodněným posouzením způsobilosti dotčeného subjektu nebo skupiny k řešení krize v souladu s článkem 10.
4. Je-li to nutné pro zajištění jednotného uplatňování přísných norem řešení krize podle tohoto nařízení, může výbor:
a)
v návaznosti na oznámení opatření podle odstavce 3 tohoto článku vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize vydat podle čl. 31 odst. 1 v odpovídající lhůtě s ohledem na naléhavost okolností upozornění relevantnímu vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, domnívá-li se, že návrh rozhodnutí týkající se subjektu nebo skupiny uvedených v odstavci 3 tohoto článku není v souladu s tímto nařízením nebo s jeho obecnými pokyny uvedenými v čl. 31 odst. 1 písm. a);
b)
kdykoli, zejména nemá-li jeho upozornění uvedené v písmenu a) náležitou odezvu, z vlastního podnětu po konzultaci s dotčeným vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho žádost rozhodnout, že bude přímo vykonávat veškeré příslušné pravomoci podle tohoto nařízení rovněž ve vztahu k jakémukoli subjektu nebo skupině uvedeným v odstavci 3 tohoto článku.
5. Bez ohledu na odstavec 3 tohoto článku mohou zúčastněné členské státy rozhodnout o tom, že ve vztahu k subjektům a skupinám jiným než uvedeným v odstavci 2, usazeným na jejich území, bude veškeré příslušné pravomoci a povinnosti svěřené mu tímto nařízením vykonávat výbor. V takovém případě se nepoužijí odstavce 3 a 4 tohoto článku, článek 9, čl. 12 odst. 2 a čl. 31 odst. 1. Členské státy, které mají v úmyslu této možnosti využít, tuto skutečnost oznámí výboru a Komisi. Toto oznámení nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
ČÁST II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
FUNKCE V RÁMCI JEDNOTNÉHO MECHANISMU PRO ŘEŠENÍ KRIZÍ A PROCESNÍ PRAVIDLA
KAPITOLA 1
Plánování řešení krize
Článek 8
Plány řešení krize vypracovávané výborem
1. Výbor vypracuje a přijme plány řešení krize pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení.
2. Výbor vypracuje plány řešení krize po konzultaci s ECB nebo relevantními vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, včetně orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny, ze zúčastněných členských států, v nichž jsou subjekty usazeny, a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí. Za tímto účelem může výbor požadovat od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, aby vypracovaly a předložily výboru návrh plánů řešení krize, a od orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny, aby vypracoval a předložil výboru návrh skupinového plánu řešení krize.
3. V zájmu zajištění účinného a jednotného uplatňování tohoto článku vydá výbor obecné směry a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize vydá pokyny k vypracovávání návrhů plánů řešení krize a návrhů skupinových plánů řešení krize ve vztahu ke konkrétním subjektům nebo skupinám.
4. Pro účely odstavce 1 tohoto článku vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předají výboru veškeré informace nezbytné k vypracování a provádění plánů řešení krize, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 11 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2014/59/EU, aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
5. Plán řešení krize stanoví možnosti pro použití nástrojů a výkon pravomocí k řešení krize uvedených v tomto nařízení na subjekty a skupiny uvedené v odstavci 1.
6. Plán řešení krize stanoví opatření k řešení krize, která může výbor přijmout, pokud subjekt nebo skupina uvedené v odstavci 1 splňují podmínky zahájení řešení krize.
Dotčenému subjektu jsou poskytnuty informace uvedené v odstavci 9.
Při vypracovávání a aktualizaci plánu řešení krize označí výbor veškeré závažné překážky bránící způsobilosti k řešení krize, a je-li to nezbytné a přiměřené, navrhne relevantní opatření k odstranění těchto překážek v souladu s článkem 10.
Plán řešení krize musí zohledňovat řadu relevantních scénářů, včetně toho, že selhání je specifické pro daný podnik nebo že k němu dojde v době širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem.
Plán řešení krize nesmí předpokládat žádné z těchto opatření:
a)
jakoukoli mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
b)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; ani
c)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
7. Plán řešení krize musí obsahovat analýzu toho, jak a kdy by mohla instituce za podmínek, jež plán řeší, požádat o využití facilit centrální banky, a určovat aktiva, u nichž se očekává, že by mohla posloužit jako zajištění.
8. Výbor může od institucí požadovat, aby mu pomohly s vypracováním a aktualizací plánů.
9. Plán řešení krize pro každý subjekt musí obsahovat, a to v kvantifikované podobě, je-li to účelné a možné:
a)
shrnutí klíčových prvků plánu;
b)
shrnutí podstatných změn instituce, k nimž došlo od doby, kdy byly předloženy poslední informace pro účely řešení krize;
c)
přehled toho, jak by bylo možné zásadní funkce a hlavní linie podnikání v nezbytné míře právně a ekonomicky oddělit od ostatních funkcí, aby se zajistila kontinuita v případě selhání instituce;
d)
odhad časového rámce pro provedení každého podstatného aspektu plánu;
e)
podrobný popis posouzení způsobilosti k řešení krize provedeného v souladu s článkem 10;
f)
popis veškerých opatření vyžadovaných podle čl. 10 odst. 7 k řešení nebo odstranění překážek bránících způsobilosti k řešení krize zjištěných v posouzení provedeném podle článku 10;
g)
popis procesů pro určení hodnoty a prodejnosti zásadních funkcí, hlavních linií podnikání a aktiv instituce;
h)
podrobný popis opatření pro zajištění toho, aby byly informace vyžadované podle článku 11 směrnice 2014/59/EU vždy aktuální a k dispozici orgánům příslušným k řešení krize;
i)
vysvětlení, jakým způsobem by varianty řešení krize mohly být financovány, aniž se předpokládá kterékoli z těchto opatření:
i)
jakákoli mimořádná veřejná finanční podpora kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
ii)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; nebo
iii)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby;
j)
podrobný popis různých strategií řešení krize, které by mohly být uplatněny podle různých možných scénářů, a odpovídajících harmonogramů;
k)
popis kritických prvků vzájemné propojenosti;
l)
popis variant pro zachování přístupu k platebním a zúčtovacím službám a jiné infrastruktuře a posouzení přenositelnosti pozic klientů;
m)
analýzu dopadu plánu na zaměstnance dané instituce, včetně posouzení souvisejících nákladů, a popis předpokládaných postupů konzultace se zaměstnanci během procesu řešení krize, zohledňující případné vnitrostátní systémy pro dialog se sociálními partnery;
n)
plán komunikace s médii a s veřejností;
o)
minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky vyžadovaný podle článku 12 a případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
p)
případně minimální požadavek na kapitál a smluvní nástroje umožňující rekapitalizaci z vnitřních zdrojů podle článku 12 a případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
q)
popis klíčových operací a systémů pro udržování nepřerušeného fungování provozních procesů instituce;
r)
případně vyjádření dotčené instituce k plánu řešení krize.
10. Skupinové plány řešení krize obsahují plán řešení krize pro celou skupinu vedenou mateřským podnikem v Unii usazeným v zúčastněném členském státě, a to buď v podobě řešení krize na úrovni mateřského podniku v Unii, nebo v podobě rozpuštění skupiny a řešení krize na úrovni dceřiných podniků. Ve skupinovém plánu řešení krize jsou stanovena opatření k řešení krize:
a)
mateřského podniku v Unii;
b)
dceřiných podniků, které jsou součástí skupiny a které jsou usazeny v Unii;
c)
subjektů uvedených v čl. 2 písm. b); a
d)
s výhradou článku 33 dceřiných podniků, které jsou součástí skupiny a které jsou usazeny mimo Unii.
11. Skupinový plán řešení krize:
a)
uvádí opatření k řešení krize, která mají být přijata ve vztahu k subjektům skupiny, jak prostřednictvím opatření k řešení krize ve vztahu k subjektům uvedeným v čl. 2 písm. b) a dceřiným institucím, tak prostřednictvím koordinovaných opatření k řešení krize ve vztahu k dceřiným institucím, v rámci scénářů stanovených v odstavci 6 tohoto článku;
b)
analyzuje, do jaké míry mohou být nástroje k řešení krize a pravomoci k řešení krize koordinovaně použity a vykonány ve vztahu k subjektům skupiny usazeným v Unii, včetně opatření usnadňujících koupi celé skupiny, popřípadě oddělených linií podnikání nebo činností provozovaných několika subjekty skupiny, nebo konkrétních subjektů skupiny třetí stranou, a identifikuje možné překážky pro koordinované řešení krize;
c)
obsahuje podrobný popis posouzení způsobilosti k řešení krize provedeného v souladu s článkem 10;
d)
jsou-li součástí skupiny subjekty se sídlem ve třetích zemích, stanoví vhodné způsoby spolupráce a koordinace s relevantními orgány těchto třetích zemí a zjistí důsledky pro řešení krize v Unii;
e)
stanoví opatření, včetně právního a ekonomického oddělení některých funkcí či linií podnikání, která jsou nezbytná pro usnadnění řešení krize na úrovni skupiny, pokud jsou splněny podmínky zahájení řešení krize;
f)
stanoví, jak by jednotlivá opatření k řešení krize na úrovni skupiny mohla být financována, a v případě, kdy je potřeba použít fond a mechanismy financování nezúčastněných členských států zřízené v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU, stanoví zásady pro sdílení odpovědnosti za toto financování mezi zdroji finančních prostředků v různých zúčastněných a nezúčastněných členských státech. Plán nesmí předpokládat žádné z těchto opatření:
i)
jakoukoli mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67 tohoto nařízení a mechanismů financování z nezúčastněných členských států zřízených v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU;
ii)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; ani
iii)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
Uvedené zásady musí být stanoveny na základě spravedlivých a vyvážených kritérií a zohledňovat zejména čl. 107 odst. 5 směrnice 2014/59/EU a dopad na finanční stabilitu ve všech dotčených členských státech.
Skupinový plán řešení krize nesmí mít na žádný členský stát neúměrný dopad.
12. Výbor určí lhůtu pro vypracování prvních plánů řešení krize. Plány řešení krize a skupinové plány řešení krize se přezkoumávají a v případě potřeby aktualizují nejméně jednou ročně a po každé podstatné změně právní či organizační struktury, podnikání nebo finanční situace subjektu či, v případě skupinových plánů řešení krize, skupiny včetně všech subjektů skupiny, jestliže by mohla mít podstatný dopad na účinnost plánu nebo jinak vyžaduje revizi plánu řešení krize.
Pro účely revize či aktualizace plánů řešení krize uvedených v prvním pododstavci instituce, ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány bezodkladně sdělí výboru veškeré změny, které takovou revizi či aktualizaci vyžadují.
13. Výbor předá plány řešení krize a veškeré jejich změny ECB nebo relevantním vnitrostátním příslušným orgánům.
Článek 9
Plány řešení krize vypracovávané vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize
1. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vypracují a přijmou plány řešení krize pro subjekty a skupiny, které nejsou subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 2, odst. 4 písm. b) a odst. 5, v souladu s čl. 8 odst. 5 až 13.
2. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vypracují plány řešení krize po konzultaci s relevantními vnitrostátními příslušnými orgány a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ze zúčastněných a nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí.
Článek 10
Posouzení způsobilosti k řešení krize
1. Při vypracovávání a aktualizaci plánů řešení krize v souladu s článkem 8 výbor po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí, posoudí, v jakém rozsahu jsou instituce a skupiny způsobilé pro řešení krize, aniž se přepokládá kterékoli z těchto opatření:
a)
jakákoli mimořádná veřejná finanční podpora kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
b)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; nebo
c)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
2. ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán postoupí výboru ozdravný plán nebo skupinový ozdravný plán. Výbor ozdravný plán posoudí s cílem zjistit, zda některé činnosti v něm zahrnuté nemohou mít nepříznivý dopad na způsobilost dané instituce nebo skupiny k řešení krize, a může dát ECB nebo vnitrostátnímu příslušnému orgánu doporučení k těmto otázkám.
3. Při vypracovávání plánu řešení krize výbor posoudí, v jakém rozsahu je daný subjekt způsobilý pro řešení krize v souladu s tímto nařízením. Má se za to, že subjekt je způsobilý pro řešení krize, pokud ho výbor může proveditelně a věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení nebo řešit jeho krizi použitím nástrojů a výkonem pravomocí k řešení krize, přičemž by se mělo v co nejvyšší míře zabránit závažným nepříznivým důsledkům pro finanční systémy členského státu, v němž se subjekt nachází, nebo jiných členských států nebo Unie - a to i za okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem -, a s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí prováděných subjektem.
Výbor oznámí orgánu EBA včas všechny případy, kdy se má za to, že instituce není způsobilá pro řešení krize.
4. Má se za to, že skupina je způsobilá pro řešení krize, pokud výbor může proveditelně a věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení subjekty skupiny nebo řešit jejich krizi použitím nástrojů k řešení krize a výkonem pravomocí k řešení krize ve vztahu k subjektům skupiny, přičemž by se mělo v co nejvyšší míře zabránit závažným nepříznivým důsledkům pro finanční systémy členských států, v nichž jsou subjekty skupiny usazeny, nebo jiných členských států nebo Unie - a to i za okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem -, s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí prováděných těmito subjekty skupiny, buď snadným včasným oddělením, nebo jinými prostředky.
Výbor oznámí orgánu EBA včas všechny případy, kdy se má za to, že skupina není způsobilá pro řešení krize.
5. Pro účely odstavců 3, 4 a 10 se závažnými nepříznivými důsledky pro finanční systém nebo ohrožením finanční stability rozumí situace, kdy je finanční systém skutečně nebo potenciálně vystaven narušení, což může vést k finančním potížím, které mohou ohrozit řádné fungování, efektivitu a integritu vnitřního trhu nebo hospodářství nebo finanční systém jednoho nebo více členských států. Při posuzování závažných nepříznivých důsledků výbor zohledňuje příslušná varování a doporučení ESRB a příslušná kritéria vypracovaná orgánem EBA s ohledem na zjišťování a měření systémového rizika.
6. Pro účely posouzení podle tohoto článku výbor posoudí aspekty uvedené v oddíle C přílohy směrnice 2014/59/EU.
7. Pokud výbor na základě posouzení způsobilosti subjektu k řešení krize provedeného v souladu s odstavcem 3 nebo způsobilosti skupiny k řešení krize provedeného v souladu s odstavcem 4 po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, zjistí, že existují podstatné překážky způsobilosti daného subjektu nebo skupiny k řešení krize, vypracuje ve spolupráci s příslušnými orgány zprávu určenou instituci nebo mateřskému podniku, v níž analyzuje podstatné překážky pro účinné použití nástrojů k řešení krize a výkon pravomocí k řešení krize. Zpráva zváží dopad na model podnikání instituce a doporučí veškerá přiměřená a cílená opatření, která jsou podle názoru výboru nezbytná či vhodná k odstranění těchto překážek v souladu s odstavcem 10.
8. Zpráva se rovněž oznámí příslušným orgánům a orgánům příslušným k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se nacházejí významné pobočky institucí, které nejsou součástí skupiny. Musí být podložena důvody vedoucími k danému posouzení či zjištění a musí uvádět, jak toto posouzení či zjištění splňuje požadavek přiměřenosti použitých opatření stanovený v článku 6.
9. Do čtyř měsíců od obdržení zprávy navrhne subjekt nebo mateřský podnik výboru možná opatření k řešení či odstranění podstatných překážek uvedených ve zprávě. Výbor informuje o veškerých opatřeních navržených subjektem nebo mateřským podnikem příslušné orgány, EBA a v případě významných poboček institucí, které nejsou součástí skupiny a nacházejí se v nezúčastněných členských státech, orgány příslušné k řešení krize v těchto členských státech.
10. Výbor po konzultaci s příslušnými orgány posoudí, zda opatření uvedená v odstavci 9 dotyčné podstatné překážky účinně řeší či odstraňují. Pokud opatření navržená dotčeným subjektem nebo mateřským podnikem účinně nezmírňují či neodstraňují překážky způsobilosti k řešení krize, výbor po konzultaci s příslušnými orgány a případně s určeným makroobezřetnostním orgánem přijme rozhodnutí, ve kterém uvede, že navržená opatření účinně nezmírňují nebo neodstraňují překážky způsobilosti k řešení krize, a vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn, aby od instituce, mateřského podniku nebo kteréhokoli dceřiného podniku dotčené skupiny požadoval přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odstavci 11.
Pokud výbor stanoví alternativní opatření, uvede, z jakého důvodu by opatření navržená institucí nezajistila odstranění překážek způsobilosti k řešení krize a proč jsou navrhovaná alternativní opatření vhodná k jejich odstranění. Výbor zohlední, jak dané překážky způsobilosti k řešení krize ohrožují finanční stabilitu a jaký dopad by daná opatření měla na podnikatelskou činnost dané instituce, na její stabilitu a schopnost přispívat k hospodářství, na vnitřní trh finančních služeb a na finanční stabilitu v dalších členských státech a v Unii jako celku.
Výbor rovněž zohlední nutnost zabránit dopadu na dotčenou instituci nebo skupinu, jenž by překračoval rámec toho, co je nezbytné pro odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, nebo by byl nepřiměřený.
11. Pro účely odstavce 10 výbor případně vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn k přijetí kteréhokoli z těchto opatření:
a)
požadovat, aby subjekt revidoval dohody o vnitroskupinovém financování nebo přezkoumal skutečnost, že neexistují, nebo uzavřel dohody o poskytování služeb (uvnitř skupiny či se třetími stranami) k zajištění zásadních funkcí;
b)
požadovat, aby subjekt omezil svou maximální individuální nebo celkovou expozici;
c)
uložit specifickou nebo pravidelnou dodatečnou povinnost poskytnout informace relevantní pro řešení krize;
d)
požadovat, aby se subjekt zbavil konkrétních aktiv;
e)
požadovat, aby subjekt omezil či ukončil konkrétní existující či navrhované činnosti;
f)
omezit rozvoj nových či stávajících linií podnikání nebo prodej nových či stávajících produktů nebo takovému rozvoji či prodeji zabránit;
g)
požadovat změny právní či provozní struktury subjektu nebo kteréhokoli subjektu skupiny, který je pod jejich přímou či nepřímou kontrolou, s cílem snížit složitost a zajistit tak, aby bylo možné právně i provozně oddělit zásadní funkce od jiných funkcí použitím nástrojů k řešení krize;
h)
požadovat, aby subjekt založil mateřskou finanční holdingovou společnost v členském státě nebo mateřskou finanční holdingovou společnost v Unii;
i)
požadovat, aby subjekt vydal způsobilé závazky za účelem splnění požadavků podle článku 12;
j)
požadovat, aby subjekt přijal další kroky s cílem splnit požadavky uvedené v článku 12, zejména aby se pokusil sjednat změnu jakéhokoli způsobilého závazku, nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje kapitálu tier 2, který vydal, s cílem zajistit, aby jakékoli rozhodnutí o odpisu nebo konverzi daného závazku nebo nástroje přijaté výborem bylo vykonáno podle práva, kterým se daný závazek nebo nástroj řídí.
Opatření uvedená v prvním pododstavci písm. a) až j) přijmou případně přímo vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize.
12. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru v souladu s článkem 29.
13. Rozhodnutí přijaté podle odstavců 10 a 11 musí splňovat tyto požadavky:
a)
musí být podloženo důvody vedoucími k danému posouzení či zjištění;
b)
musí uvádět, jak posouzení či zjištění splňuje požadavek přiměřenosti použitých opatření stanovený v odstavci 10.
Článek 11
Zjednodušené povinnosti v případě některých institucí
1. Výbor z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh může uplatnit zjednodušené povinnosti, pokud jde o vypracování plánů řešení krize uvedených v článku 8, nebo může upustit od uplatňování povinnosti vypracovat tyto plány, v souladu s odstavci 3 až 9 tohoto článku.
2. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohou výboru navrhnout, aby uplatnil zjednodušené povinnosti v případě institucí či skupin podle odstavců 3 a 4 nebo upustil od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize podle odstavce 7. Návrh musí být odůvodněný a podložený veškerou příslušnou dokumentací.
3. Po obdržení návrhu na uplatnění zjednodušených povinností podle odstavce 2 tohoto článku nebo z vlastního podnětu provede výbor posouzení dotčené instituce nebo skupiny a zjednodušené povinnosti uplatní, jestliže není pravděpodobné, že by selhání instituce nebo skupiny mělo závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém nebo ohrozilo finanční stabilitu ve smyslu čl. 10 odst. 5.
Pro tyto účely vezme výbor v úvahu:
a)
povahu podnikání, vlastnickou strukturu, právní formu, rizikový profil, velikost a právní status instituce nebo skupiny, její propojenost s jinými institucemi nebo s finančním systémem obecně a rozsah a složitost její činnosti;
b)
její členství v institucionálním systému ochrany nebo v jiných systémech vzájemné solidarity uvedených v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
provádění investičních služeb nebo činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU (15); a
d)
to, zda je pravděpodobné, že by její selhání a následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na finanční trhy, na jiné instituce, na podmínky financování nebo na ekonomiku obecně.
Výbor provede posouzení uvedené v prvním pododstavci případně po konzultaci s vnitrostátním makroobezřetnostním orgánem a případně s ESRB.
4. Při uplatňování zjednodušených povinností výbor určí:
a)
obsah a podrobnosti plánů řešení krize stanovených v článku 8;
b)
lhůtu, ve které mají být vypracovány první plány řešení krize, a frekvenci jejich aktualizace, jež může být nižší než frekvence stanovená v čl. 8 odst. 12;
c)
obsah a podrobnosti informací požadovaných od institucí, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 9 tohoto nařízení a v oddíle B přílohy směrnice 2014/59/EU;
d)
míru podrobností pro posouzení způsobilosti k řešení krize podle článku 10 tohoto nařízení a oddílu C přílohy směrnice 2014/59/EU.
5. Uplatnění zjednodušených povinností samo o sobě nemá vliv na pravomoc výboru přijmout jakékoli opatření k řešení krize.
6. V případě, že jsou uplatňovány zjednodušené povinnosti, výbor kdykoli nařídí uplatňování plnohodnotných, nezjednodušených povinností, pokud pominou okolnosti, jež zjednodušené povinnosti odůvodňovaly.
7. Aniž jsou dotčeny články 9 a 31, výbor po obdržení návrhu na upuštění od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize podle odstavce 2 tohoto článku nebo z vlastního podnětu upustí podle odstavce 3 tohoto článku od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize v případě institucí přidružených k ústřednímu subjektu, které jsou zcela nebo zčásti osvobozeny od obezřetnostních požadavků v rámci vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
Je-li upuštěno od uplatňování povinnosti v souladu s prvním pododstavcem, uplatní se povinnost vypracovat plán řešení krize na konsolidovaném základě ve vztahu k ústřednímu subjektu a k němu přidruženým institucím ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013. Za tímto účelem zahrnuje jakýkoli odkaz na skupinu učiněný v této kapitole ústřední subjekt a k němu přidružené instituce ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich dceřiné podniky a jakýkoli odkaz na mateřské podniky nebo instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU zahrnuje ústřední subjekt.
8. Instituce, které podléhají přímému dohledu ze strany ECB podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013 nebo které tvoří významný podíl ve finančním systému zúčastněného členského státu, musí být předmětem individuálních plánů řešení krize.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že činnosti instituce tvoří ve finančním systému tohoto zúčastněného členského státu významný podíl, pokud:
a)
celková hodnota jejích aktiv přesahuje 30 000 000 000 EUR; nebo
b)
poměr jejích celkových aktiv k HDP členského státu usazení je vyšší než 20 %, není-li celková hodnota jejích aktiv nižší než 5 000 000 000 EUR.
9. Jestliže se vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, který v souladu s odstavcem 2 navrhl uplatnění zjednodušených povinností nebo upuštění od uplatnění povinnosti, domnívá, že rozhodnutí uplatnit zjednodušené povinnosti nebo upustit od uplatňování povinnosti musí být zrušeno, předloží výboru návrh za tím účelem. V takovém případě výbor přijme rozhodnutí o navrhovaném zrušení, přičemž plně zohlední odůvodnění zrušení, které předložil vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, s ohledem na faktory či okolnosti uvedené v odstavci 3 nebo odstavcích 7 a 8.
10. Výbor informuje EBA o tom, jak uplatňuje tento článek.
Článek 12
Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky
1. Výbor po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, určí minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 4 podléhající pravomocím k odpisu a konverzi, který musí trvale splňovat subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení.
2. Při vypracovávání plánů řešení krize v souladu s článkem 9 určí vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize po konzultaci s příslušnými orgány minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 4 podléhající pravomoci k odpisu a konverzi, který musí trvale splňovat subjekty uvedené v čl. 7 odst. 3. V této souvislosti se použije postup stanovený v článku 31.
3. K zajištění účinného a jednotného uplatňování tohoto článku vydá výbor obecné směry a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyny ve vztahu ke konkrétním subjektům nebo skupinám.
4. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky se stanoví jako výše kapitálu a způsobilých závazků vyjádřená jako procentní podíl celkových závazků a kapitálu instituce.
Pro účely prvního pododstavce se derivátové závazky zahrnují do celkových závazků na základě toho, že se plně uznávají nettingová práva protistrany.
5. Bez ohledu na odstavec 1 výbor osvobodí hypoteční úvěrové instituce financované krytými dluhopisy, které podle vnitrostátního práva nesmějí přijímat vklady, od povinnosti trvale plnit minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, pokud:
a)
tyto instituce budou zlikvidovány ve vnitrostátním úpadkovém řízení nebo jiném postupu prováděném v souladu s článkem 38, 40 nebo 42 směrnice 2014/59/EU stanoveném pro tyto instituce; a
b)
tato vnitrostátní úpadková řízení nebo jiná řízení zajistí, aby věřitelé těchto institucí, včetně případných držitelů krytých dluhopisů, nesli ztráty způsobem, který dosahuje účelu řešení krize.
6. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 nepřesáhne výši kapitálu a způsobilých závazků, jež postačují k tomu, aby bylo zajištěno, že v případě použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů by bylo možno absorbovat ztráty instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2, jakož i nejvyššího mateřského podniku uvedené instituce nebo mateřského podniku a jakékoli instituce nebo finanční instituce zahrnuté do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku a obnovit poměr kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů na úroveň nezbytnou k tomu, aby nadále splňovaly podmínky pro povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo rovnocenného právního předpisu, a k udržení dostatečné důvěry trhu v instituci nebo mateřský podnik uvedené v článku 2 a nejvyšší mateřský podnik uvedené instituce nebo mateřského podniku a v jakoukoli instituci nebo finanční instituci zahrnutou do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku.
V případě, že podle plánu řešení krize by určité třídy způsobilých závazků mohly být z rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučeny podle čl. 27 odst. 5 nebo by určité třídy způsobilých závazků mohly být zcela převedeny na určitého příjemce na základě částečného převodu, nepřesáhne minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 tohoto článku výši kapitálu a způsobilých závazků zajišťující, že instituce nebo mateřský podnik uvedené v článku 2 mají další způsobilé závazky dostatečné k zajištění toho, aby bylo možno absorbovat ztráty instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2 a nejvyššího mateřského podniku uvedené instituce nebo mateřského podniku a jakékoli instituce nebo finanční instituce zahrnuté v konsolidované účetní závěrce uvedeného nejvyššího mateřského podniku, obnovit poměr kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů na úroveň nezbytnou k tomu, aby nadále splňovaly podmínky pro povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo rovnocenného právního předpisu, a k udržení dostatečné důvěry trhu v instituci nebo mateřský podnik a nejvyšší mateřský podnik uvedené instituce nebo mateřského podniku a v jakoukoli instituci nebo finanční instituci zahrnutou do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku.
Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 tohoto článku není nižší než celková výše jakýchkoli kapitálových požadavků a požadavků na kapitálové rezervy podle nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU.
7. V rámci omezení stanovených v odstavci 6 tohoto článku, s cílem zajistit, aby mohla být krize subjektu uvedeného v článku 2 řešena použitím nástrojů k řešení krize, případně včetně nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů, způsobem, který dosahuje účelu řešení krize, se určení uvedené v odstavci 1 tohoto článku provádí na základě těchto kritérií:
a)
velikosti, modelu podnikání, modelu financování a rizikového profilu instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2;
b)
rozsahu, v jakém by systém pojištění vkladů mohl přispět k financování řešení krize v souladu s článkem 79;
c)
rozsahu, v jakém by selhání instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2 mělo závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém nebo ohrozilo finanční stabilitu ve smyslu čl. 10 odst. 5, mimo jiné rozšířením krize na další instituce v důsledku propojenosti daného subjektu s jinými institucemi nebo se zbytkem finančního systému.
8. Při určení se upřesní minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který mají instituce splňovat na individuálním základě a který má mateřský podnik splňovat na konsolidovaném základě. Minimální celkovou výši požadavku kapitál a způsobilé závazky na konsolidované úrovni mateřského podniku v Unii usazeného v zúčastněném členském státě určí výbor po konzultaci s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě na základě kritérií stanovených v odstavci 7 a podle toho, zda se krize dceřiných podniků skupiny ve třetích zemích má podle plánu řešení krize řešit odděleně.
9. Výbor stanoví minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který se na individuálním základě uplatní u dceřiných podniků skupiny. Tyto minimální požadavky na kapitál a způsobilé závazky se stanoví ve výši přiměřené pro dceřiný podnik s ohledem na:
a)
kritéria uvedená v odstavci 7, zejména velikost, model podnikání a rizikový profil dceřiného podniku, včetně jeho kapitálu; a
b)
konsolidovaný požadavek stanovený pro skupinu.
10. Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky na individuálním základě u mateřské instituce, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 45 odst. 11 písm. a) a b) směrnice 2014/59/EU. Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky na individuálním základě u dceřiného podniku, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 45 odst. 12 písm. a), b) a c) směrnice 2014/59/EU.
11. Výbor může z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh rozhodnout, že minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 1 je částečně splněn na konsolidovaném nebo individuálním základě prostřednictvím smluvních nástrojů umožňujících rekapitalizaci z vnitřních zdrojů, při plném dodržení kritérií uvedených v odst. 5 prvním a druhém pododstavci a v odstavci 7.
12. Aby byl nástroj považován za smluvní nástroj umožňující rekapitalizaci z vnitřních zdrojů podle odstavce 11, přesvědčí se výbor o tom, že tento nástroj:
a)
obsahuje smluvní podmínku, podle níž v případě, že výbor rozhodne o použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů u dané instituce, je dotyčný nástroj v požadovaném rozsahu odepsán nebo konvertován před odpisem či konverzí jiných způsobilých závazků; a
b)
podléhá závazné dohodě, slibu nebo ustanovení o podřízenosti, podle nichž v běžném úpadkovém řízení stojí až za jinými způsobilými závazky a nemůže být splacen, dokud nejsou vyrovnány jiné v daný okamžik nesplacené způsobilé závazky.
13. Výbor rozhodne o určení uvedeném v odstavci 1 tohoto článku, a případně v odstavci 11 tohoto článku, souběžně s vypracováním a udržováním plánů řešení krize podle článku 8.
14. Výbor sdělí své rozhodnutí o určení minimálního požadavku vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru v souladu s článkem 29. Výbor vyžaduje, aby vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ověřily a zajistily, že instituce a mateřské podniky dodržují minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky stanovený v odstavci 1 tohoto článku.
15. Výbor informuje ECB a EBA o minimálním požadavku na kapitál a způsobilé závazky, který určil pro každou instituci a mateřský podnik podle odstavce 1, a o případných požadavcích podle odstavce 11.
16. Způsobilé závazky, včetně podřízených dluhových nástrojů a podřízených úvěrů, jež se nekvalifikují jako nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje kapitálu tier 2, se do výše kapitálu a způsobilých závazků uvedené v odstavci 1 zahrnou, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
nástroj byl vydán a plně uhrazen;
b)
nejde o závazek vůči instituci samé ani o závazek institucí zajištěný či zaručený;
c)
nákup nástroje nebyl přímo ani nepřímo financován institucí;
d)
zbývající splatnost závazku je nejméně jeden rok;
e)
závazek nevyplývá z derivátu;
f)
závazek nevyplývá z vkladu prioritního ve vnitrostátní hierarchii stanovené pro případy úpadku v souladu s článkem 108 směrnice 2014/59/EU.
Pro účely prvního pododstavce písm. d) se závazek, který dává svému majiteli právo na předčasné splacení, považuje za splatný v první den, kdy toto právo nastává.
17. Jestliže se závazek řídí právem jurisdikce mimo Unii, může výbor pověřit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby od instituce vyžadovaly, aby prokázala, že jakékoli rozhodnutí výboru o odpisu či konverzi daného závazku nabude účinnosti podle práva uvedené jurisdikce, s ohledem na smluvní podmínky daného závazku, mezinárodní dohody o uznávání postupů k řešení krize a další relevantní záležitosti. Není-li výbor přesvědčen, že by jakékoli rozhodnutí nabylo účinnosti podle práva uvedené jurisdikce, nezapočítává se daný závazek do minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky.
18. Pokud Komise předloží legislativní návrh podle čl. 45 odst. 18 směrnice 2014/59/EU, předloží stejným způsobem případně legislativní návrh na změnu tohoto nařízení.
KAPITOLA 2
Včasný zásah
Článek 13
Včasný zásah
1. ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány informují výbor o každém opatření, jehož přijetí požadují od instituce nebo skupiny nebo které samy přijmou podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU.
Výbor oznámí Komisi veškeré informace, které obdržel podle prvního pododstavce.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v souladu s jinými právními předpisy Unie, může výbor ode dne obdržení informací uvedených v odstavci 1 připravovat řešení krize dotčené instituce nebo skupiny.
Pro účely prvního pododstavce ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán ve spolupráci s výborem pečlivě sleduje podmínky instituce nebo mateřského podniku a dodržování všech opatření včasného zásahu, která měly instituce nebo mateřský podnik přijmout.
ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán poskytnou výboru veškeré nezbytné informace nezbytné k aktualizaci plánu řešení krize a k přípravě možného řešení krize instituce a ocenění aktiv a závazků instituce v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15.
3. Výbor má pravomoc požadovat, aby instituce nebo mateřský podnik kontaktovaly potenciální kupující za účelem přípravy řešení krize instituce, v souladu s kritérii stanovenými v čl. 39 odst. 2 směrnice 2014/59/EU a v souladu s požadavky profesního tajemství podle článku 88 tohoto nařízení.
Výbor má rovněž pravomoc požadovat od relevantního vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, aby vypracoval předběžný program řešení krize dotčené instituce nebo skupiny.
Výbor informuje ECB, relevantní vnitrostátní příslušné orgány a relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize o veškerých opatřeních, jež přijal podle tohoto odstavce.
4. Pokud ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány hodlají uložit instituci nebo skupině dodatečné opatření podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU dříve, než subjekt nebo skupina dosáhne plného souladu s prvním opatřením oznámeným výboru, musí před uložením takového dodatečného opatření dotčené instituci nebo skupině informovat výbor.
5. ECB nebo vnitrostátní příslušný orgán, výbor a relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize zajistí, aby dodatečné opatření uvedené v odstavci 4 a jakékoli opatření výboru zaměřené na přípravu řešení krize podle odstavce 2 byly navzájem v souladu.
KAPITOLA 3
Řešení krize
Článek 14
Účel řešení krize
1. Při jednání v rámci postupu řešení krize uvedeného v článku 18 výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize v rámci svých pravomocí zohledňují účel řešení krize a volí nástroje a pravomoci k řešení krize, jimiž lze z jejich pohledu nejlépe dosáhnout jednotlivých účelů řešení krize relevantních pro okolnosti daného případu.
2. Účely řešení krize uvedené v odstavci 1 jsou:
a)
zajistit kontinuitu zásadních funkcí;
b)
zabránit významným nepříznivým dopadům na finanční stabilitu, zejména zabráněním šíření krize, mimo jiné v rámci tržní infrastruktury, a udržením tržní disciplíny;
c)
chránit veřejné finanční prostředky tím, že se minimalizuje spoléhání se na mimořádnou veřejnou finanční podporu;
d)
chránit vkladatele, na něž se vztahuje směrnice 2014/49/EU, a investory, na něž se vztahuje směrnice 97/9/ES;
e)
chránit finanční prostředky a aktiva klientů.
Při dosahování účelů uvedených v prvním pododstavci se výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize snaží minimalizovat náklady na řešení krize a zabránit snižování hodnoty, jež není nezbytné pro dosažení účelu řešení krize.
3. S výhradou odlišných ustanovení tohoto nařízení mají jednotlivé účely řešení krize stejnou důležitost a musí být vhodně vyváženy s ohledem na povahu a okolnosti každého případu.
Článek 15
Obecné zásady řešení krize
1. Při jednání v rámci postupu řešení krize uvedeného v článku 18 přijmou výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize veškerá vhodná opatření s cílem zajistit, aby byla opatření k řešení krize přijímána v souladu s těmito zásadami:
a)
nejprve nesou ztráty akcionáři instituce v režimu řešení krize;
b)
po akcionářích nesou ztráty věřitelé instituce v režimu řešení krize v souladu s pořadím priority jejich pohledávek podle článku 17, není-li v tomto nařízení výslovně stanoveno jinak;
c)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce v režimu řešení krize jsou vyměněny, s výjimkou těch případů, kdy je úplné nebo částečné zachování vedoucího orgánu a vrcholného vedení s ohledem na okolnosti považováno za nezbytné pro dosažení účelu řešení krize;
d)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce v režimu řešení krize poskytne veškerou nezbytnou pomoc pro dosažení účelu řešení krize;
e)
fyzické a právnické osoby nesou v souladu s vnitrostátním právem podle občanského nebo trestního práva svou odpovědnost za selhání instituce v režimu řešení krize;
f)
pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, věřitelům stejné třídy se dostane rovného zacházení;
g)
žádnému věřiteli nevzniknou větší ztráty, než jaké by mu vznikly, pokud by subjekt uvedený v článku 2 byl likvidován v běžném úpadkovém řízení, v souladu se zárukami stanovenými v článku 29;
h)
pojištěné vklady jsou plně chráněny a
i)
opatření k řešení krize jsou přijímána v souladu se zárukami stanovenými v tomto nařízení.
2. Pokud je instituce subjektem skupiny a aniž je dotčen článek 14, výbor, Rada a Komise při rozhodování o použití nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize jednají způsobem, jenž minimalizuje dopad na jiné subjekty skupiny a na skupinu jako celek a minimalizuje nepříznivý dopad na finanční stabilitu v Unii a jejích členských státech, zejména v zemích, kde skupina působí.
3. Použije-li se vůči subjektu uvedenému v článku 2 tohoto nařízení nástroj převodu činnosti, nástroj překlenovací instituce nebo nástroj oddělení aktiv, má se za to, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES (16) je daný subjekt předmětem konkurzního řízení nebo obdobného úpadkového řízení.
4. Při rozhodování o použití nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize vyzve výbor vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby informovaly zástupce zaměstnanců a konzultovaly s nimi, je-li to vhodné.
Tím nejsou dotčena ustanovení o zastoupení zaměstnanců ve vedoucích orgánech podle vnitrostátního práva či praxe.
Článek 16
Řešení krize finančních institucí a mateřských podniků
1. Výbor rozhodne o opatření k řešení krize ve vztahu k finanční instituci, která je usazena v zúčastněném členském státě, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 ve vztahu k finanční instituci i ve vztahu k mateřskému podniku, které podléhají dohledu na konsolidovaném základě.
2. Výbor přijme opatření k řešení krize ve vztahu k mateřskému podniku uvedenému v čl. 2 písm. b), pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 ve vztahu k tomuto mateřskému podniku i ve vztahu k jednomu nebo více dceřiným podnikům, které jsou institucemi, nebo není-li dceřiný podnik usazen v Unii, pokud orgán třetí země určil, že splňuje podmínky zahájení řešení krize podle práva této třetí země.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a bez ohledu na skutečnost, že mateřský podnik nesplňuje podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1, může výbor rozhodnout o opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku, pokud jeden nebo více jeho dceřiných podniků, které jsou institucemi, splňují podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1, 4 a 5 a jejich aktiva a závazky jsou takové, že jejich selhání ohrožuje instituci nebo skupinu jako celek, a opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro řešení krize těchto dceřiných podniků, které jsou institucemi, nebo pro řešení krize skupiny jako celku. Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize informuje výbor, že insolvenční právo členského státu stanoví, že ke skupinám musí být přistupováno jako k celku, a opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro řešení krize těchto dceřiných podniků, které jsou institucemi, nebo pro řešení krize skupiny jako celku, může výbor rozhodnout o opatření k řešení krize rovněž ve vztahu k mateřskému podniku.
Pro účely prvního pododstavce tohoto odstavce při posuzování, zda jsou splněny podmínky čl. 18 odst. 1 ve vztahu k jednomu nebo více dceřiným podnikům, jež jsou institucemi, může výbor odhlédnout od jakéhokoli vnitroskupinového převodu kapitálu nebo ztrát mezi subjekty uvnitř skupiny, včetně výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi.
Článek 17
Pořadí priority pohledávek
1. Při použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na subjekt uvedený v článku 2 tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny závazky vyloučené z použití tohoto nástroje podle čl. 27 odst. 3 tohoto nařízení, rozhodnou výbor, Komise nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize o výkonu pravomocí k odpisu a konverzi včetně případného uplatnění čl. 27 odst. 5 tohoto nařízení a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vykonávají tyto pravomoci v souladu s články 47 a 48 směrnice 2014/59/EU v opačném pořadí priority pohledávek stanoveném jejich vnitrostátním právem, včetně ustanovení, kterými se provádí článek 108 uvedené směrnice.
2. Zúčastněné členské státy oznámí Komisi a výboru pořadí pohledávek vůči subjektům uvedeným v článku 2 ve vnitrostátním úpadkovém řízení k 1. červenci každého roku nebo neprodleně, dojde-li ke změně pořadí.
V případě použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů ručí příslušný systém pojištění vkladů za podmínek uvedených v článku 79.
Článek 18
Postup řešení krize
1. Výbor přijme program řešení krize podle odstavce 6 tohoto článku ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 2 a ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, pouze za předpokladu, že na svém výkonném zasedání po obdržení sdělení podle čtvrtého pododstavce nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné;
b)
s ohledem na časové možnosti a další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by selhání subjektu v přiměřené lhůtě zabránila jakákoli alternativní opatření soukromého sektoru, včetně opatření institucionálního systému ochrany, nebo orgánů dohledu, včetně opatření včasného zásahu nebo odpisu nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21, přijatá ve vztahu k subjektu;
c)
opatření k řešení krize je nezbytné ve veřejném zájmu podle odstavce 5 tohoto článku.
Splnění podmínky uvedené v prvním pododstavci písm. a) tohoto článku posoudí ECB po konzultaci s výborem. Výbor může na svém výkonném zasedání provést toto posouzení pouze v případě, že o svém záměru předem informoval ECB a že ECB do tří kalendářních dnů od obdržení této informace neprovedla posouzení sama. ECB poskytne výboru bezodkladně všechny příslušné informace, které výbor požaduje s cílem provést dané posouzení.
Pokud ECB dospěje k závěru, že podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. a) je ve vztahu k subjektu nebo skupině uvedeným v prvním pododstavci splněna, bezodkladně tento závěr sdělí Komisi a výboru.
Splnění podmínky uvedené v prvním pododstavci písm. b) posoudí výbor na svém výkonném zasedání nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, a to v úzké spolupráci s ECB. ECB může rovněž informovat výbor nebo dotčené vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, že se domnívá, že je podmínka stanovená v uvedeném písmeni splněna.
2. Aniž jsou dotčeny případy, kdy se ECB rozhodne vykonávat úkoly v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení (EU) č. 1024/2013 přímo, pokud výbor obdrží sdělení podle odstavce 1 tohoto článku nebo má v úmyslu provést posouzení podle odstavce 1 tohoto článku z vlastního podnětu ve vztahu k subjektu nebo skupině uvedeným v čl. 7 odst. 3, uvědomí o tom bezodkladně ECB.
3. Předchozí přijetí opatření podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU není podmínkou pro přijetí opatření k řešení krize.
4. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. a) se má za to, že je subjekt v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné, je-li splněna alespoň jedna z těchto podmínek:
a)
subjekt porušuje požadavky pro pokračující povolení způsobem, který by odůvodnil odebrání povolení ze strany ECB, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že instituce v blízké budoucnosti požadavky takto poruší, mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají veškerý její kapitál nebo jeho významnou část;
b)
aktiva subjektu jsou nižší než jeho závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že tomu tak v blízké budoucnosti bude;
c)
subjekt není schopen splácet své splatné dluhy nebo jiné závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že tomu tak v blízké budoucnosti bude;
d)
je vyžadována mimořádná veřejná finanční podpora, s výjimkou případů, kdy v zájmu nápravy závažného narušení ekonomiky členského státu a zachování finanční stability má tato mimořádná veřejná finanční podpora jednu z těchto podob:
i)
státní záruka za likviditní facility poskytnuté centrálními bankami v souladu s podmínkami centrálních bank;
ii)
státní záruka za nově vydané závazky; nebo
iii)
kapitálová injekce nebo nákup kapitálových nástrojů při cenách a za podmínek, jež neposkytují subjektu výhodu, jestliže v okamžiku poskytnutí veřejné podpory nejsou splněny podmínky uvedené v písm. a), b) nebo c) tohoto pododstavce ani nenastaly okolnosti uvedené v čl. 21 odst. 1.
V každém z případů uvedených v prvním pododstavci písm. d) bodech i), ii) a iii) musí být záruky nebo rovnocenná opatření v nich uvedené omezeny na solventní subjekty a podléhají konečnému schválení podle rámce Unie pro státní podporu. Tato opatření musí být svou povahou preventivní a dočasná, musí být přiměřená z hlediska nápravy důsledků závažného narušení a nesmějí být použita k vyrovnání ztrát, jež subjekt utrpěl nebo pravděpodobně utrpí v blízké budoucnosti.
Podpůrná opatření uvedená v prvním pododstavci písm. d) bodě iii) musí být omezena na injekce nezbytné k řešení nedostatku kapitálu zjištěného při vnitrostátních či unijních zátěžových testech nebo testech v rámci jednotného mechanismu dohledu, při přezkumech kvality nebo podobných výkonech, které provádí ECB, EBA nebo vnitrostátní orgány a případně potvrzuje příslušný orgán.
Pokud Komise předloží legislativní návrh podle čl. 32 odst. 4 směrnice 2014/59/EU, předloží stejným způsobem případně legislativní návrh na změnu tohoto nařízení.
5. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. c) tohoto článku se opatření k řešení krize považují za opatření ve veřejném zájmu, pokud jsou nezbytná pro dosažení jednoho nebo více účelů řešení krize stanovených v článku 12, jsou ve vztahu k uvedeným účelům přiměřená a likvidací subjektu v běžném úpadkovém řízení by uvedených účelů řešení krize ve stejné míře dosaženo nebylo.
6. Pokud jsou podmínky stanovené v odstavci 1 tohoto článku splněny, výbor přijme program řešení krize. Program řešení krize:
a)
zavede v subjektu režim řešení krize;
b)
stanoví použití nástrojů k řešení krize na instituci v režimu řešení krize uvedených v čl. 22 odst. 2, zejména jakékoli vyloučení z rekapitalizace z vnitřních zdrojů v souladu s čl. 27 odst. 5 a 14;
c)
stanoví použití fondu na podporu opatření k řešení krize v souladu s článkem 76 a v souladu s rozhodnutím Komise přijatým podle článku 19.
7. Neprodleně po přijetí programu řešení krize jej výbor předá Komisi.
Komise do 24 hodin od předání programu řešení krize výborem tento program buď potvrdí, nebo proti němu vznese námitku s ohledem na diskreční aspekty programu řešení krize v případech, které nejsou zahrnuty v třetím pododstavci tohoto odstavce.
Do 12 hodin od předání programu řešení krize výborem může Komise navrhnout Radě, aby:
a)
proti tomuto programu řešení krize vznesla námitku z důvodu toho, že program řešení krize přijatý výborem nesplňuje kritérium veřejného zájmu uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. c);
b)
schválila podstatnou změnu výše prostředků z fondu stanovenou výborem v programu řešení krize, nebo proti ní vznesla námitku.
Pro účely třetího pododstavce tohoto článku rozhoduje Rada prostou většinou.
Program řešení krize může vstoupit v platnost pouze tehdy, nevznesla-li Rada nebo Komise do 24 hodin od jeho předání výborem námitku.
Rada nebo Komise, podle okolností, uvede důvody pro uplatnění pravomoci vznést námitku.
Pokud do 24 hodin od předání programu řešení krize výborem Rada schválí návrh Komise na změnu tohoto programu z důvodu uvedeného v třetím pododstavci písm. b) nebo Komise vznese námitku v souladu s druhým pododstavcem, výbor do osmi hodin program v souladu s uvedenými důvody upraví.
Pokud program řešení krize přijatý výborem stanoví vyloučení určitých závazků za výjimečných okolností uvedených v čl. 27 odst. 5 a pokud jejich vyloučení vyžaduje příspěvek z fondu nebo alternativního zdroje financování, aby byla ochráněna integrita vnitřního trhu, může Komise navržené vyloučení zakázat nebo požadovat jeho změnu s uvedením odpovídajících důvodů vycházejících z porušení požadavků stanovených v článku 27 tohoto nařízení a v aktu v přenesené pravomoci přijatém Komisí na základě čl. 44 odst. 11 směrnice 2014/59/EU.
8. Pokud Rada vznese proti zavedení režimu řešení krize v instituci námitku z důvodu toho, že není splněno kritérium veřejného zájmu uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. c), provede se řádná likvidace daného subjektu v souladu s platným vnitrostátním právem.
9. Výbor zajistí, aby relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijaly opatření k řešení krize nezbytná k provedení programu řešení krize. Program řešení krize je určen relevantním vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize a obsahuje pokyny pro tyto orgány, které přijmou veškerá nezbytná opatření k jeho provedení v souladu s článkem 29 na základě výkonu pravomocí k řešení krize. V případě státní podpory nebo podpory z fondu jedná výbor v souladu s rozhodnutím o této podpoře, které přijala Komise.
10. Komise má pravomoc obdržet od výboru veškeré informace, které považuje za důležité pro plnění svých úkolů podle tohoto nařízení. Výbor má pravomoc v souladu s kapitolou 5 této hlavy obdržet od jakékoli osoby veškeré informace nezbytné pro přípravu opatření k řešení krize, včetně aktualizovaných a doplňkových informací obsažených v plánech řešení krize, a rozhodnutí o něm.
Článek 19
Státní podpora a podpora z fondu
1. Pokud opatření k řešení krize zahrnují poskytnutí státní podpory podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo podporu z fondu podle odstavce 3 tohoto článku, nesmí být program řešení krize podle čl. 18 odst. 6 tohoto nařízení přijat, dokud Komise nepřijme kladné nebo podmíněné rozhodnutí ohledně slučitelnosti využití takové podpory s vnitřním trhem.
Při plnění úkolů, které jim svěřuje článek 18 tohoto nařízení, jednají orgány Unie v souladu se zásadami stanovenými v čl. 3 odst. 3 směrnice 2014/59/EU a vhodným způsobem zveřejňují veškeré relevantní informace o své vnitřní organizaci v tomto ohledu.
2. Pokud výbor po obdržení sdělení podle čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že by opatření k řešení krize mohla představovat státní podporu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, vyzve dotčený zúčastněný členský stát nebo dotčené zúčastněné členské státy, aby neprodleně oznámily zamýšlená opatření Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU. O veškerých případech, kdy vyzývá jeden nebo více členských států k podání informací podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, výbor vyrozumí Komisi.
3. Pokud opatření k řešení krize, které navrhuje výbor, zahrnuje použití fondu, výbor oznámí jeho navrhované použití Komisi. Oznámení výboru obsahuje veškeré informace nutné k tomu, aby Komise mohla provést posouzení podle tohoto odstavce.
Oznámením podle tohoto odstavce se zahajuje předběžné šetření vedené Komisí, v jehož průběhu si Komise může od výboru vyžádat další informace. Komise posoudí, zda by použití fondu vedlo k narušení nebo k hrozbě narušení hospodářské soutěže tím, že by natolik zvýhodňovalo příjemce nebo jakékoli jiné podniky, že pokud by to ovlivňovalo obchod mezi členskými státy, nebylo by to slučitelné s vnitřním trhem. Komise u používání fondu uplatňuje kritéria stanovená pro uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory, jak jsou zakotvena v článku 107 Smlouvy o fungování EU. Výbor poskytne Komisi informace, které Komise považuje k danému posouzení za nezbytné.
Má-li Komise závažné pochybnosti, pokud jde o slučitelnost navrženého použití fondu s vnitřním trhem, nebo neposkytne-li výbor na žádost Komise podle druhého pododstavce nezbytné informace, zahájí Komise hloubkové šetření a oznámí tuto skutečnost výboru. Rozhodnutí o zahájení hloubkového šetření zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie. Výbor, členský stát nebo jakákoli osoba, podnik nebo sdružení, jehož zájmy by mohly být ovlivněny použitím fondu, může ve lhůtě, která může být stanovena v uvedeném oznámení, zaslat Komisi své připomínky. Výbor se může ve lhůtě stanovené Komisí vyjádřit k připomínkám členských států a zainteresovaných třetích stran. Na konci období šetření Komise posoudí, zda by bylo použití fondu slučitelné s vnitřním trhem.
Při posuzování a šetření podle tohoto odstavce se Komise řídí všemi příslušnými nařízeními přijatými podle článku 109 Smlouvy o fungování EU i příslušnými sděleními, pokyny a opatřeními, která Komise přijala v rámci uplatňování ustanovení Smluv týkajících se státní podpory a která jsou platná v době, kdy má být posouzení provedeno. Tato opatření se použijí, jako by odkazy na členské státy odpovědné za oznámení podpory byly odkazy na výbor, se všemi dalšími nezbytnými úpravami.
Komise přijme rozhodnutí o tom, zda je použití fondu slučitelné s vnitřním trhem; toto rozhodnutí je určeno výboru a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize z dotčeného členského státu nebo členských států. Uvedené rozhodnutí může obsahovat podmínky, závazky nebo přísliby ve vztahu k příjemci.
Rozhodnutí může rovněž výboru, vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize v dotčeném zúčastněném členském státě nebo zúčastněných členských státech nebo příjemci uložit povinnosti, aby bylo možné sledovat jeho dodržování. Tyto povinnosti mohou zahrnovat požadavek na jmenování svěřenského správce nebo jiné nezávislé osoby, která má být při sledování nápomocna. Svěřenský správce nebo jiná nezávislá osoba může plnit funkce stanovené v rozhodnutí Komise.
Veškerá rozhodnutí podle tohoto odstavce se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Komise může vydat záporné rozhodnutí určené výboru, pokud zjistí, že by navržené použití fondu nebylo slučitelné s vnitřním trhem a nelze je uskutečnit způsobem, který navrhuje výbor. Po obdržení tohoto rozhodnutí výbor program řešení krize přehodnotí a vypracuje jeho revidovanou verzi.
4. Má-li Komise závažné pochybnosti o tom, zda je její rozhodnutí podle odstavce 3 plněno, provede nezbytné šetření. Komise může za tímto účelem vykonávat pravomoci, které má podle nařízení a jiných opatření uvedených v odst. 3 čtvrtém pododstavci, jimiž se řídí.
5. Pokud se Komise na základě šetření a poté, co příslušné strany požádá o sdělení připomínek, domnívá, že rozhodnutí podle odstavce 3 není plněno, vydá rozhodnutí, v němž vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize v dotčeném zúčastněném členském státě uloží, aby neoprávněně vyplacené částky ve lhůtě stanovené Komisí získal zpět. Podpora z fondu, která má být podle uvedeného rozhodnutí získána zpět, musí zahrnovat úrok při příslušné sazbě stanovené Komisí a vyplácí se výboru.
Výbor převede veškeré částky, které získal podle prvního pododstavce, do fondu a přihlíží k nim při stanovování příspěvků v souladu s články 70 a 71.
Postup zpětného získávání neoprávněně vyplacených částek uvedený v prvním pododstavci tohoto odstavce respektuje právo příjemců na řádnou správu a právo na přístup k dokumentům podle článků 41 a 42 Listiny.
6. Aniž jsou dotčeny oznamovací povinnosti, které může Komise stanovit ve svém rozhodnutí podle odstavce 3 tohoto článku, předkládá výbor Komisi každoroční zprávy s posouzením toho, zda je používání fondu v souladu s rozhodnutím podle uvedeného odstavce, k jejichž vypracování výbor využívá své pravomoci podle článku 34.
7. O veškerých případech podezření na neoprávněné použití fondu, které není v souladu s rozhodnutím podle odstavce 3 tohoto článku, má právo Komisi informovat kterýkoli členský stát, osoba, podnik nebo sdružení, jehož zájmy mohou být použitím fondu ovlivněny, a zejména subjekty uvedené v článku 2.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 93, kterými stanoví podrobná pravidla postupu týkajícího se:
a)
výpočtu úrokové sazby, která se uplatní v případě rozhodnutí o zpětném získání neoprávněně vyplacených částek v souladu s odstavcem 5 tohoto článku;
b)
zaručení práva na řádnou správu a práva na přístup k dokumentům uvedených v odstavci 5 tohoto článku.
9. Domnívá-li se Komise v návaznosti na doporučení výboru nebo z vlastního podnětu, že použití nástrojů a opatření k řešení krize neodpovídá kritériím, na jejichž základě bylo přijato její původní rozhodnutí podle odstavce 3, může takové rozhodnutí přezkoumat a vhodným způsobem je upravit.
10. Odchylně od odstavce 3 může Rada na žádost členského státu jednomyslně rozhodnout, že použití fondu je slučitelné s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti. Nevyjádří-li se však Rada do sedmi dnů od podání této žádosti, rozhodne věc Komise.
11. Zúčastněné členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize měly pravomoci nezbytné k zajištění plnění podmínek stanovených v rozhodnutí Komise podle odstavce 3 a ke zpětnému získání neoprávněně vyplacených částek v souladu s rozhodnutím Komise podle odstavce 5.
Článek 20
Oceňování pro účely řešení krize
1. Před přijetím rozhodnutí o opatření k řešení krize nebo o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů výbor zajistí, aby osoba nezávislá na jakémkoli veřejném orgánu, včetně výboru a vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, a na dotčeném subjektu provedla poctivé, obezřetné a realistické ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2.
2. S výhradou odstavce 15, pokud jsou splněny veškeré požadavky stanovené v odstavcích 1 a 4 až 9, považuje se toto ocenění za konečné.
3. Pokud nezávislé ocenění podle odstavce 1 tohoto článku není možné, může výbor provést prozatímní ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 v souladu s odstavcem 10 tohoto článku.
4. Cílem ocenění je posoudit hodnotu aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2, jenž splňuje podmínky zahájení řešení krize podle článků 16 a 18.
5. Účelem ocenění je:
a)
poskytnout informace ke zjištění, zda jsou splněny podmínky zahájení řešení krize nebo podmínky pro odpis nebo konverzi kapitálových nástrojů;
b)
jsou-li podmínky zahájení řešení krize splněny, poskytnout informace k rozhodnutí o vhodném opatření k řešení krize, které má být ve vztahu k subjektu uvedenému v článku 2 přijato;
c)
je-li vykonána pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů, poskytnout informace k rozhodnutí o rozsahu zrušení nebo naředění nástrojů účasti a rozsahu odpisu nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů;
d)
je-li použit nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů, poskytnout informace k rozhodnutí o rozsahu odpisu nebo konverze způsobilých závazků;
e)
je-li použit nástroj překlenovací instituce nebo nástroj oddělení aktiv, poskytnout informace k rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo nástrojích účasti, které mají být převedeny, a rozhodnutí o hodnotě jakéhokoli protiplnění, které má být vyplaceno instituci v režimu řešení krize nebo případně vlastníkům nástrojů účasti;
f)
je-li použit nástroj převodu činnosti, poskytnout informace k rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo nástrojích účasti, které mají být převedeny, a tomu, aby výbor porozuměl, co představuje obchodní podmínky pro účely čl. 24 odst. 2 písm. b);
g)
ve všech případech zajistit, aby v okamžiku použití nástrojů k řešení krize nebo výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů byly plně uznány veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného v článku 2.
6. Aniž je případně dotčen rámec Unie pro státní podporu, musí ocenění vycházet z obezřetných předpokladů, včetně poměrů neplnění a závažnosti ztrát. Ocenění nesmí předpokládat žádné potenciální budoucí poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory, nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou ani jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou subjektu uvedenému v článku 2 za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby, počínaje okamžikem, kdy je přijato opatření k řešení krize nebo je vykonána pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů. Ocenění dále zohlední skutečnost, že pokud je použit jakýkoli nástroj k řešení krize:
a)
výbor může v souladu s čl. 22 odst. 6 od instituce v režimu řešení krize získat zpět veškeré přiměřené, řádně vynaložené výdaje;
b)
fond může účtovat úroky nebo poplatky ve vztahu k úvěrům nebo zárukám poskytnutým instituci v režimu řešení krize v souladu s článkem 76.
7. Ocenění doplní následující informace uvedené v účetních knihách a evidenci subjektu uvedeného v článku 2:
a)
aktuální rozvaha a zpráva o finanční pozici subjektu uvedeného v článku 2;
b)
analýza a odhad účetní hodnoty aktiv;
c)
seznam dlužných rozvahových a podrozvahových závazků uvedených v knihách a záznamech subjektu uvedeného v článku 2 s uvedením příslušných úvěrů a priority pohledávek podle článku 17.
8. Ve vhodných případech mohou být informace uvedené v odst. 7 písm. b) tohoto článku k rozhodnutím uvedeným v odst. 5 písm. e) a f) tohoto článku doplněny analýzou a oceněním tržní hodnoty aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 na základě tržní hodnoty.
9. V ocenění se uvede rozdělení věřitelů do tříd podle priority pohledávek uvedené v článku 17 a odhad zacházení, jakého by se podle očekávání každé třídě akcionářů a věřitelů dostalo, kdyby byl subjekt uvedený v článku 2 likvidován v běžném úpadkovém řízení. Tímto oceněním není dotčeno uplatňování zásady, že žádný věřitel se nesmí dostat do méně výhodného postavení, podle čl. 15 odst. 1 písm. g).
10. Pokud v důsledku naléhavosti okolností daného případu není možné dodržet požadavky stanovené v odstavcích 7 a 9, nebo se použije odstavec 3, provede se prozatímní ocenění. Toto prozatímní ocenění musí splňovat požadavky odstavce 4, a pokud je to za daných okolností přiměřeně proveditelné, i požadavky odstavců 1, 7 a 9.
Prozatímní ocenění uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce zahrnuje náležitě odůvodněnou rezervu na dodatečné ztráty.
11. Ocenění, které nesplňuje veškeré požadavky stanovené v odstavcích 1 a 4 až 9, se považuje za prozatímní, dokud nezávislá osoba uvedená v odstavci 1 neprovede ocenění, které je plně v souladu s veškerými požadavky podle uvedených odstavců. Uvedené konečné následné ocenění se provede, jakmile je to uskutečnitelné. Může být provedeno buď odděleně od ocenění podle odstavců 16, 17 a 18, nebo současně s ním a touž nezávislou osobou, avšak jde o dvě různá ocenění.
Účelem konečného následného ocenění je:
a)
zajistit, aby veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného v článku 2 byly plně uznány v účetních knihách daného subjektu;
b)
poskytnout informace k rozhodnutí o zvýšení hodnoty pohledávek věřitelů nebo o zvýšení hodnoty hrazeného protiplnění v souladu s odstavcem 12 tohoto článku.
12. Je-li odhad čisté hodnoty aktiv subjektu uvedeného v článku 2 podle konečného následného ocenění vyšší než odhad čisté hodnoty aktiv daného subjektu podle prozatímního ocenění, výbor může od vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize požadovat, aby:
a)
vykonal svou pravomoc zvýšit hodnotu pohledávek věřitelů nebo vlastníků příslušných kapitálových nástrojů, které byly odepsány v rámci nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů;
b)
uložil překlenovací instituci nebo společnosti pro správu aktiv, aby ve vztahu k aktivům, právům nebo závazkům uhradily další protiplnění instituci v režimu řešení krize nebo případně ve vztahu k nástrojům účasti jejich vlastníkům.
13. Bez ohledu na odstavec 1 se prozatímní ocenění provedené v souladu s odstavci 10 a 11 považuje za platný základ pro rozhodování výboru o opatřeních k řešení krize, včetně vydání pokynu vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize k převzetí kontroly nad institucí v selhání, nebo o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů.
14. Výbor zavede a udržuje mechanismy zajišťující, že se posouzení pro použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů podle článku 27 a ocenění uvedené v odstavcích 1 až 15 tohoto článku zakládají na informacích o aktivech a závazcích instituce v režimu řešení krize, jež jsou tak aktuální a komplexní, jak je přiměřeně možné.
15. Ocenění je nedílnou součástí rozhodnutí o použití nástroje k řešení krize nebo o výkonu pravomoci k řešení krize nebo rozhodnutí o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi kapitálových nástrojů. Samotné ocenění nepodléhá soudnímu přezkumu, ale může být přezkoumáno soudem společně s rozhodnutím výboru.
16. Aby se vyhodnotilo, zda by se akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení, pokud by instituce v režimu řešení krize vstoupila do běžného úpadkového řízení, zajistí výbor, aby po provedení jednoho nebo více opatření k řešení krize bylo co nejdříve provedeno ocenění nezávislou osobou uvedenou v odstavci 1. Toto ocenění se odlišuje od ocenění prováděného podle odstavců 1 až 15.
17. Ocenění uvedené v odstavci 16 určí:
a)
zacházení, jehož by se dostalo akcionářům a věřitelům, nebo příslušným systémům pojištění vkladů, pokud by instituce v režimu řešení krize, ve vztahu k níž bylo provedeno jedno nebo více opatření k řešení krize, vstoupila do běžného úpadkového řízení v okamžiku přijetí rozhodnutí o opatření k řešení krize;
b)
skutečné zacházení, kterého se akcionářům a věřitelům dostalo v rámci řešení krize instituce v režimu řešení krize; a
c)
zda existuje rozdíl mezi zacházením podle písmene a) tohoto odstavce a zacházením podle písmene b) tohoto odstavce.
18. Ocenění uvedené v odstavci 16:
a)
předpokládá, že by instituce v režimu řešení krize, ve vztahu k níž bylo provedeno jedno nebo více opatření k řešení krize, vstoupila do běžného úpadkového řízení v okamžiku přijetí rozhodnutí o opatřeních k řešení krize;
b)
předpokládá, že nebyla provedena opatření k řešení krize;
c)
odhlédne od jakéhokoli poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory instituci v režimu řešení krize.
Článek 21
Odpis a konverze kapitálových nástrojů
1. Výbor vykoná pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů v rámci postupu podle článku 18 ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 2 a k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, pouze jestliže na svém výkonném zasedání po obdržení sdělení podle druhého pododstavce tohoto odstavce nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že je splněna jedna nebo více těchto podmínek:
a)
bylo zjištěno, že podmínky zahájení řešení krize stanovené v článcích 16 a 18 byly splněny předtím, než byla přijata jakákoli opatření k řešení krize;
b)
subjekt již nebude životaschopný, pokud se příslušné kapitálové nástroje neodepíší nebo nekonvertují na vlastní kapitál;
c)
v případě příslušných kapitálových nástrojů vydaných dceřiným podnikem, jestliže jsou tyto kapitálové nástroje uznány pro účely splnění požadavků na kapitál na individuálním i na konsolidovaném základě, nebude již skupina životaschopná, pokud nebude ve vztahu k uvedeným nástrojům vykonána pravomoc k odpisu či konverzi;
d)
v případě příslušných kapitálových nástrojů vydaných na úrovni mateřského podniku, jestliže jsou tyto kapitálové nástroje uznány pro účely splnění požadavků na kapitál na individuálním základě na úrovni mateřského podniku nebo na konsolidovaném základě, nebude již skupina životaschopná, pokud nebude ve vztahu k uvedeným nástrojům vykonána pravomoc k odpisu či konverzi;
e)
subjekt nebo skupina vyžadují mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou případů, kdy nastane některá z okolností uvedených v čl. 18 odst. 4 písm. d) bodě iii).
Posouzení splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a), c) a d) tohoto odstavce provede ECB po konzultaci s výborem. Výbor rovněž může toto posouzení provést na svém výkonném zasedání.
2. Posouzení životaschopnosti subjektu či skupiny může výbor na svém výkonném zasedání provést teprve poté, co ECB informoval o svém úmyslu, a pouze pokud ECB do tří kalendářních dnů od obdržení této informace neprovede dané posouzení sama. ECB poskytne bezodkladně výboru všechny relevantní informace, o které výbor za účelem svého posouzení požádá.
3. Pro účely odstavce 1 tohoto článku se má za to, že subjekt uvedený v článku 2 nebo skupina již nejsou životaschopné pouze v případě, že jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
subjekt nebo skupina jsou v selhání nebo je jejich selhání pravděpodobné;
b)
s ohledem na časové možnosti a další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by selhání daného subjektu nebo skupiny v přiměřené lhůtě zabránila samostatně nebo společně s opatřeními k řešení krize opatření jiná než opatření k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů, včetně alternativních opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu (včetně opatření včasného zásahu).
4. Pro účely odst. 3 písm. a) tohoto článku se má za to, že subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné, nastane-li jedna nebo více okolností uvedených v čl. 18 odst. 4.
5. Pro účely odst. 3 písm. a) se má za to, že skupina je v selhání nebo je její selhání pravděpodobné, pokud porušuje konsolidované obezřetnostní požadavky způsobem, který by odůvodnil opatření ze strany ECB nebo vnitrostátního příslušného orgánu, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že skupina uvedené požadavky poruší v blízké budoucnosti, a to mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají celý její kapitál nebo jeho významnou část.
6. Příslušný kapitálový nástroj vydaný dceřiným podnikem se neodepíše podle čl. 59 odst. 3 písm. c) směrnice 2014/59/EU ve větším rozsahu ani nekonvertuje za horších podmínek, než by tomu bylo v případě odpisu nebo konverze kapitálových nástrojů na úrovni mateřského podniku, které mají stejné pořadí.
7. Jsou-li splněny jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku, určí výbor jednající v rámci postupu podle článku 18, zda mají být pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů vykonány samostatně nebo postupem podle článku 18 společně s opatřeními k řešení krize.
8. Pokud výbor jednající v rámci postupu podle článku 18 tohoto nařízení zjistí, že jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku jsou splněny, ale že podmínky zahájení řešení krize v souladu s čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení splněny nejsou, vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize bezodkladně pokyn k výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi v souladu s články 59 a 60 směrnice 2014/59/EU.
Výbor zajistí, aby předtím, než vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů vykonají, bylo provedeno v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 nebo skupiny. Toto ocenění vytvoří základ pro výpočet odpisu, který se má použít na příslušné kapitálové nástroje v zájmu absorpce ztrát, a pro úroveň konverze, která se má uplatnit na příslušné kapitálové nástroje v zájmu rekapitalizace subjektu uvedeného v článku 2 nebo skupiny.
9. Jsou-li jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku splněny a podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 jsou splněny rovněž, použije se postup stanovený v čl. 18 odst. 6, 7 a 8.
10. Výbor zajistí, aby vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize bezodkladně vykonaly pravomoci k odpisu či konverzi v souladu s pořadím pohledávek podle článku 17 a způsobem, který vede k těmto výsledkům:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1 se snižují jako první úměrně ke ztrátám a až do své plné výše;
b)
jistina nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1 se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo obojí, a to v rozsahu požadovaném pro dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14 nebo až do plné výše příslušných kapitálových nástrojů, podle toho, která hodnota je nižší;
c)
jistina nástrojů kapitálu tier 2 se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo obojí, a to v rozsahu požadovaném pro dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14 nebo až do plné výše příslušných kapitálových nástrojů, podle toho, která hodnota je nižší.
11. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru a vykonávají odpis nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů v souladu s článkem 29.
Článek 22
Obecné zásady pro nástroje k řešení krize
1. Rozhodne-li se výbor použít nástroj k řešení krize na subjekt nebo skupinu uvedené v čl. 7 odst. 2 nebo na subjekt nebo skupinu uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, a toto opatření k řešení krize by mělo za následek ztráty, které by nesli věřitelé, nebo konverzi jejich pohledávek, vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn k výkonu pravomoci k odpisu a konverzi příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21 bezprostředně před použitím nástroje k řešení krize nebo současně s jeho použitím.
2. Nástroje k řešení krize uvedené v čl. 18 odst. 6 písm. b) jsou:
a)
nástroj převodu činnosti;
b)
nástroj překlenovací instituce;
c)
nástroj oddělení aktiv;
d)
nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů.
3. Při přijímání programu řešení krize uvedeného v čl. 18 odst. 6 výbor zohlední:
a)
aktiva a závazky instituce v režimu řešení krize na základě ocenění podle článku 20;
b)
likviditu instituce v režimu řešení krize;
c)
prodejnost franšízové hodnoty instituce v režimu řešení krize vzhledem ke konkurenčním a hospodářským podmínkám na trhu;
d)
čas, který je k dispozici.
4. Nástroje k řešení krize se použijí v souladu se zásadami řešení krize uvedenými v článku 15 k dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14. Lze je použít jednotlivě nebo je jakkoli kombinovat, s výjimkou nástroje oddělení aktiv, který lze použít pouze současně s jiným nástrojem k řešení krize.
5. Pokud jsou nástroje k řešení krize uvedené v odst. 2 písm. a) nebo b) tohoto článku použity pouze k částečnému převodu aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize, zbytková část subjektu uvedeného v článku 2, z něhož byly aktiva, práva nebo závazky převedeny, se likviduje v běžném úpadkovém řízení.
6. Výbor může získat zpět veškeré přiměřené výdaje řádně vynaložené v souvislosti s použitím nástrojů či pravomocí k řešení krize, a to jedním nebo více z těchto způsobů:
a)
jakožto odpočet od jakéhokoli protiplnění, které příjemce hradí instituci v režimu řešení krize nebo případně vlastníkům nástrojů účasti;
b)
od instituce v režimu řešení krize, jakožto přednostní věřitel; nebo
c)
z výnosů dosažených v důsledku ukončení provozu překlenovací instituce nebo společnosti pro správu aktiv, jakožto přednostní věřitel.
Veškeré výnosy, které vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize získají v souvislosti s použitím fondu, se vyplácejí výboru.
Článek 23
Program řešení krize
Program řešení krize přijatý výborem podle článku 18 stanoví v souladu s jakýmkoli rozhodnutím o státní podpoře nebo o podpoře z fondu podrobnosti nástrojů k řešení krize, které se mají použít na instituci v režimu řešení krize, alespoň pokud jde o opatření uvedená v čl. 24 odst. 2, čl. 25 odst. 2, čl. 26 odst. 2 a čl. 27 odst. 1, která mají v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice 2014/59/EU, jak je provedena ve vnitrostátním právu, uplatnit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, a určí konkrétní částky a účely, na které se fond použije.
Program řešení krize uvádí opatření k řešení krize, jež by měl přijmout výbor ve vztahu k mateřskému podniku v Unii nebo ke konkrétním subjektům skupiny usazeným v zúčastněných členských státech, s cílem splnit účel a zásady řešení krize uvedené v článcích 14 a 15.
Při přijímání programu řešení krize zohledňují výbor, Rada a Komise plán řešení krize uvedený v článku 8 a postupují podle něj, pokud s ohledem na okolnosti daného případu výbor neshledá, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánu řešení krize stanovena nejsou.
V průběhu řešení krize může výbor vzhledem k okolnostem případu program řešení krize podle potřeby změnit a aktualizovat. Na změny a aktualizace se vztahuje postup stanovený v článku 18.
Program řešení krize navíc případně stanoví, že vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize jmenují zvláštního správce instituce v režimu řešení krize podle článku 35 směrnice 2014/59/EU. Výbor může stanovit jmenování stejného zvláštního správce pro všechny subjekty, které patří do skupiny, pokud je to nutné, aby se usnadnila řešení napravující finanční zdraví dotčených subjektů.
Článek 24
Nástroj převodu činnosti
1. V rámci programu řešení krize se nástroj převodu činnosti kupujícímu, jenž není překlenovací institucí, skládá z převodu:
a)
nástrojů účasti vydaných institucí v režimu řešení krize nebo
b)
veškerých nebo jakýchkoli aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize. 2.
2. Ve vztahu k nástroji převodu činnosti program řešení krize stanoví:
a)
nástroje, aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize, v souladu s čl. 38 odst. 1 a 7 až 11 směrnice 2014/59/EU;
b)
obchodní podmínky, které zohledňují okolnosti, náklady a výdaje vzniklé v procesu řešení krize, kterými se řídí převod uskutečňovaný vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 38 odst. 2, 3 a 4 směrnice 2014/59/EU;
c)
zda může být pravomoc k převodu vykonána vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 38 odst. 5 a 6 směrnice 2014/59/EU více než jednou;
d)
opatření pro uvedení na trh, jež přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ve vztahu k uvedenému subjektu nebo uvedeným nástrojům, aktivům, právům a závazkům v souladu s čl. 39 odst. 1 a 2 směrnice 2014/59/EU;
e)
zda by splnění uvedených požadavků pro uvedení na trh ze strany vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize pravděpodobně ohrozilo dosažení účelu řešení krize podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Výbor použije nástroj převodu činnosti, aniž by splnil požadavky pro uvedení na trh podle odst. 2 písm. e), pokud shledá, že by splnění uvedených požadavků pravděpodobně ohrozilo jeden nebo více účelů řešení krize, a zejména pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
domnívá se, že existuje podstatné ohrožení finanční stability, způsobené nebo zhoršené selháním nebo pravděpodobným selháním instituce v režimu řešení krize, a
b)
domnívá se, že by splnění uvedených požadavků pravděpodobně oslabilo účinnost nástroje převodu činnosti při řešení tohoto ohrožení nebo dosažení účelu řešení krize uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. b).
Článek 25
Nástroj překlenovací instituce
1. V rámci programu řešení krize se nástroj překlenovací instituce skládá z převodu na překlenovací instituci, jehož předmětem jsou:
a)
nástroje účasti vydané jednou nebo více institucemi v režimu řešení krize; nebo
b)
veškerá nebo jakákoli aktiva, práva nebo závazky jedné nebo více institucí v režimu řešení krize.
2. Ve vztahu k nástroji překlenovací instituce program řešení krize stanoví:
a)
nástroje, aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu čl. 40 odst. 1 až 12 směrnice 2014/59/EU;
b)
opatření přijatá vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 41 odst. 1, 2 a 3 a odst. 5 až 9 směrnice 2014/59/EU, jež se týkající zřízení, provozu a ukončení činnosti překlenovací instituce;
c)
opatření pro uvedení na trh, jež přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ve vztahu k překlenovací instituci nebo uvedeným aktivům či závazkům podle čl. 41 odst. 4 směrnice 2014/59/EU.
3. Výbor zajistí, aby celková hodnota závazků převedených na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nepřekročila celkovou hodnotu práv a aktiv převedených z instituce v režimu řešení krize nebo poskytnutých z jiných zdrojů.
Článek 26
Nástroj oddělení aktiv
1. V rámci programu řešení krize se nástroj oddělení aktiv skládá z převodu aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize nebo překlenovací instituce na jednu nebo více společností pro správu aktiv.
2. Ve vztahu k nástroji oddělení aktiv program řešení krize stanoví:
a)
aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize na společnost pro správu aktiv podle čl. 42 odst. 1 až 5 a 8 až 13 směrnice 2014/59/EU;
b)
protiplnění, za které má vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize převést aktiva, práva a závazky na společnost pro správu aktiv v souladu se zásadami stanovenými v článku 20 tohoto nařízení, s čl. 42 odst. 7 směrnice 2014/59/EU a s rámcem Unie pro státní podporu.
První pododstavec písm. b) tohoto odstavce nebrání tomu, aby uvedené protiplnění mělo nominální nebo zápornou hodnotu.
Článek 27
Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů
1. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů lze použít pro kterýkoli z těchto účelů:
a)
rekapitalizaci subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení, jenž splňuje podmínky zahájení řešení krize, v rozsahu dostatečném k obnovení jeho schopnosti splnit podmínky pro povolení (v míře, v jaké se tyto podmínky na daný subjekt vztahují) a pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo směrnice 2014/65/EU, je-li daný subjekt povolen podle uvedených směrnic, a k udržení dostatečné důvěry trhu v tuto instituci nebo subjekt;
b)
konverzi na kapitál nebo snížení jistiny dluhů nebo dluhových nástrojů, které jsou převáděny:
i)
na překlenovací instituci s cílem zajistit uvedené překlenovací instituci kapitál nebo
ii)
v rámci nástroje převodu činnosti nebo nástroje oddělení aktiv.
Ve vztahu k nástroji rekapitalizace z vnitřních zdrojů programu řešení krize stanoví:
a)
celkovou částku, která musí být odepsána ze způsobilých závazků nebo konvertována, v souladu s odstavcem 13 tohoto článku;
b)
závazky, jež lze podle odstavců 5 až 14 tohoto článku vyloučit;
c)
cíle a minimální obsah plánu reorganizace podnikatelské činnosti, jenž má být předložen podle odstavce 16 tohoto článku.
2. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů lze použít pro účely uvedené v odst. 1 písm. a), pouze pokud existuje přiměřená vyhlídka, že použitím tohoto nástroje společně s dalšími relevantními opatřeními, včetně opatření uskutečněných v souladu s plánem reorganizace podnikatelské činnosti podle odstavce 16, se vedle dosažení příslušných účelů řešení krize obnoví finanční zdraví a dlouhodobá životaschopnost dotčeného subjektu.
Nejsou-li podmínky stanovené v prvním pododstavci tohoto odstavce splněny, použije se kterýkoli z nástrojů k řešení krize uvedených v čl. 22 odst. 2 písm. a), b) a c) a případně nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů uvedený v písmeni d) uvedeného odstavce.
3. Odpis nebo konverzi nelze provést ve vztahu k těmto závazkům, ať se řídí právem členského státu nebo třetí země:
a)
pojištěným vkladům;
b)
zajištěným závazkům včetně krytých dluhopisů a závazků v podobě finančních nástrojů používaných pro účely zajištění, které tvoří nedílnou součást krycího portfolia a které jsou podle vnitrostátního práva zajištěny podobným způsobem jako kryté dluhopisy;
c)
veškerým závazkům vzniklým v důsledku toho, že instituce nebo subjekt uvedené v článku 2 tohoto nařízení mají v držení aktiva nebo finanční prostředky klientů, včetně aktiv nebo finančních prostředků klientů držených jménem SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2009/65/ES nebo alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (17), pokud je tento klient chráněn příslušným insolvenčním právem;
d)
veškerým závazkům vzniklým v důsledku fiduciárního vztahu mezi subjektem uvedeným v článku 2 (jako fiduciárním zmocněncem) a jinou osobou (jako oprávněným), vztahuje-li se na takového oprávněného ochrana podle příslušného insolvenčního nebo občanského práva;
e)
závazkům s původní splatností kratší než sedm dní vůči institucím jiným než subjektům, které jsou součástí stejné skupiny;
f)
závazkům se zbytkovou dobou splatnosti kratší než sedm dní vůči systémům nebo provozovatelům systémů určeným podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (18) nebo jejich účastníkům a vznikajícím z účasti v takovém systému;
g)
závazkům vůči kterémukoli z těchto subjektů:
i)
zaměstnanci, ve vztahu ke splatné mzdě, důchodovým dávkám nebo jiné pevné odměně, s výjimkou pohyblivé složky odměny, která není regulována kolektivní smlouvou;
ii)
obchodnímu věřiteli, vzniklým na základě poskytování zboží nebo služeb instituci nebo subjektu uvedeným v článku 2, nezbytných pro každodenní fungování jejich operací, včetně IT služeb, energií a pronájmu, obsluhy a údržby prostor;
iii)
daňovým orgánům a orgánům sociálního zabezpečení, pokud jsou tyto závazky podle příslušného práva prioritní;
iv)
systémům pojištění vkladů vzniklým z příspěvků splatných v souladu se směrnicí 2014/49/EU.
První pododstavec písm. g) bod i) tohoto odstavce se nepoužije na pohyblivou složku odměny osob podstupujících podstatné riziko, jak jsou uvedeny v čl. 92 odst. 2 směrnice 2013/36/EU.
4. Oblast působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů uvedená v odstavci 3 tohoto článku nebrání ve vhodných případech výkonu pravomoci k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů ve vztahu k jakékoli části zajištěného závazku nebo závazku, pro nějž bylo poskytnuto zajištění, přesahující hodnotu aktiv, zástavy nebo zajištění, vůči nimž je zajištěn, nebo k jakékoli výši vkladu, která přesahuje limit pojištění stanovený v článku 6 směrnice 2014/49/EU.
Výbor zajistí, aby všechna zajištěná aktiva související s krycím portfoliem krytých dluhopisů zůstala nedotčena, oddělena a s dostatečným financováním.
Aniž jsou dotčena pravidla pro velkou expozici v nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnici 2013/36/EU, výbor s cílem zajistit způsobilost subjektů a skupin k řešení krize vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn, aby omezily v souladu s čl. 10 odst. 11 písm. b) tohoto nařízení rozsah, v jakém jiné instituce drží závazky způsobilé pro nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů, s výjimkou závazků v držení subjektů, které jsou součástí stejné skupiny.
5. Za výjimečných okolností lze při použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučit nebo zčásti vyloučit z výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi některé závazky, jestliže:
a)
bez ohledu na úsilí, které relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize v dobré víře vynaložil, není možné daný závazek rekapitalizovat z vnitřních zdrojů v přiměřené době;
b)
vyloučení je nezbytně nutné a přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a hlavních linií podnikání tak, aby zůstala zachována schopnost instituce v režimu řešení krize pokračovat v klíčových operacích, službách a transakcích;
c)
vyloučení je nezbytně nutné a přiměřené pro zabránění rozsáhlému šíření krize, zejména pokud jde o způsobilé vklady fyzických osob a mikropodniků a malých a středních podniků, které by vážně narušilo fungování finančních trhů, včetně infrastruktur finančních trhů, způsobem, jenž by mohl těžce poškodit hospodářství členského státu nebo Unie; nebo
d)
použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na tyto závazky by vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky byly z rekapitalizace vyloučeny.
V případě vyloučení nebo částečného vyloučení způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle tohoto odstavce je možné s ohledem na takové vyloučení zvýšit úroveň odpisu nebo konverze jiných způsobilých závazků, pokud úroveň odpisu a konverze uplatněná u jiných způsobilých závazků dodržuje zásadu stanovenou v čl. 15 odst. 1 písm. g).
6. V případě, že dojde k vyloučení nebo částečnému vyloučení způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle odstavce 5 a ztráty, které by byly těmito závazky neseny, nebyly plně přeneseny na jiné věřitele, může fond poskytnout instituci v režimu řešení krize příspěvek na jeden nebo oba z těchto účelů:
a)
na krytí jakýchkoli ztrát, které nebyly absorbovány způsobilými závazky, a na obnovení čisté hodnoty aktiv instituce v režimu řešení krize na nulu v souladu s odst. 13 prvním pododstavcem písm. a);
b)
na nákup nástrojů účasti nebo kapitálových nástrojů v instituci v režimu řešení krize za účelem její rekapitalizace v souladu s odst. 13 prvním pododstavcem písm. b).
7. Fond může příspěvek podle odstavce 6 poskytnout pouze tehdy, pokud:
a)
akcionáři, držitelé příslušných kapitálových nástrojů a jiných způsobilých závazků přispěli odpisem, konverzí nebo jinak k absorpci ztrát a rekapitalizaci v rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu instituce v režimu řešení krize, přičemž se vychází z ocenění v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 provedeného k okamžiku přijetí opatření k řešení krize; a
b)
příspěvek fondu není vyšší než 5 % celkových závazků včetně kapitálu instituce v režimu řešení krize na základě ocenění v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 provedeného k okamžiku přijetí opatření k řešení krize.
8. Příspěvek fondu uvedený v odstavci 7 tohoto článku může být financován:
a)
částkou, kterou má fond k dispozici a která byla získána z příspěvků subjektů uvedených v článku 2 tohoto nařízení v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici 2014/59/EU a v čl. 67 odst. 4 a článcích 70 a 71 tohoto nařízení;
b)
nejsou-li částky podle písmene a) tohoto odstavce dostačující, částkami získanými z alternativních finančních prostředků v souladu s články 73 a 74 tohoto nařízení.
9. Za mimořádných okolností může být usilováno o další financování z alternativních zdrojů poté, co:
a)
bylo dosaženo 5 % limitu stanoveného v odst. 7 písm. b) a
b)
byly plně odepsány nebo konvertovány veškeré nezajištěné nepřednostní závazky jiné než způsobilé vklady.
10. Jsou-li splněny podmínky stanovené v odst. 9 písm. a) a b) tohoto článku, lze poskytnout alternativně nebo navíc příspěvek ze zdrojů, které byly získány z příspěvků předem v souladu s článkem 70, ale které nebyly dosud použity.
11. Pro účely tohoto nařízení se nepoužije čl. 44 odst. 8 směrnice 2014/59/EU.
12. Při přijímání rozhodnutí podle odstavce 5 se náležité zohlední:
a)
zásada, že ztráty by měli nést v první řadě akcionáři a dále pak obecně věřitelé instituce v režimu řešení krize v pořadí podle jejich priority;
b)
schopnost absorbovat ztráty, která by instituci v režimu řešení krize zůstala v případě, že by daný závazek nebo třída závazků byly vyloučeny; a
c)
potřeba udržet přiměřené zdroje k financování řešení krize.
13. Výbor na základě ocenění v souladu s požadavky podle čl. 20 odst. 1 až 15 posoudí celkovou částku:
a)
případných způsobilých závazků, která musí být odepsána, aby byla čistá hodnota aktiv instituce v režimu řešení krize rovna nule; a
b)
případných způsobilých závazků, která musí být konvertována na akcie nebo na jiné druhy kapitálových nástrojů, aby byl obnoven poměr kmenového kapitálu tier 1 buď:
i)
instituce v režimu řešení krize; nebo
ii)
překlenovací instituce.
Posouzením uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce se stanoví částka, v níž musí být způsobilé závazky odepsány nebo konvertovány, aby se obnovil poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce v režimu řešení krize nebo případně překlenovací instituce s ohledem na jakékoli vložení kapitálu fondem podle čl. 76 odst. 1 písm. d) a aby byla udržena dostatečná důvěra trhu v instituci v režimu řešení krize nebo překlenovací instituci, a ta mohla díky tomu alespoň po dobu jednoho roku nadále splňovat podmínky pro povolení a pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo směrnice 2014/65/EU.
Pokud má výbor v úmyslu použít nástroj oddělení aktiv podle článku 26 tohoto nařízení, zohlední se při určení částky, o niž je třeba snížit způsobilé závazky, případně obezřetný odhad kapitálových potřeb společnosti pro správu aktiv.
14. Vyloučení podle odstavce 5 lze uplatnit buď tak, že se určitý závazek z odpisu zcela vyloučí, nebo že se omezí rozsah, v jakém se u něj odpis použije.
15. Pravomoc k odpisu a konverzi musí být v souladu s požadavky týkajícími se priority pohledávek stanovenými v článku 17.
16. Vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize musí výboru neprodleně předložit plán reorganizace podnikatelské činnosti, který obdržel podle čl. 52 odst. 1, 2 a 3 směrnice 2014/59/EU od vedoucího orgánu nebo od osoby či osob jmenovaných v souladu s čl. 72 odst. 1 uvedené směrnice.
Do dvou týdnů ode dne předložení plánu reorganizace podnikatelské činnosti předloží relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize své posouzení tohoto plánu výboru. Do jednoho měsíce ode dne předložení plánu reorganizace podnikatelské činnosti výbor posoudí pravděpodobnost toho, že plán v případě provedení obnoví dlouhodobou životaschopnost subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení. Toto posouzení provede ve shodě s vnitrostátním příslušným orgánem, případně s ECB.
Pokud výbor dojde k závěru, že by plán uvedeného cíle dosáhl, povolí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, aby uvedený plán schválil v souladu s čl. 52 odst. 7 směrnice 2014/59/EU. Pokud výbor nedojde k závěru, že by plán uvedeného cíle dosáhl, vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize pokyn, aby oznámil výhrady vedoucímu orgánu nebo osobě či osobám jmenovaným podle čl. 72 odst. 1 uvedené směrnice a uložil jim, aby plán upravily způsobem, který tyto výhrady řeší, v souladu s čl. 52 odst. 8 uvedené směrnice. Obojí se provede ve shodě s vnitrostátním příslušným orgánem, případně s ECB.
Vedoucí orgán nebo osoba či osoby jmenované podle čl. 72 odst. 1 směrnice 2014/59/EU předloží upravený plán vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize ke schválení do dvou týdnů ode dne obdržení takového oznámení. Vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize předloží upravený plán a své hodnocení tohoto plánu výboru. Výbor upravený plán posoudí a vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize pokyn, aby vedoucímu orgánu nebo osobě či osobám jmenovaným v souladu s čl. 72 odst. 1 směrnice 2014/59/EU do jednoho týdne oznámil, zda došel k závěru, že upravený plán řeší oznámené výhrady, nebo zda jsou nutné další úpravy.
Výbor sdělí skupinový plán reorganizace podnikatelské činnosti orgánu EBA.
Článek 28
Sledování prováděné výborem
1. Výbor pečlivě sleduje, jak vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize provádějí program řešení krize. Pro tyto účely vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize:
a)
spolupracují s výborem a jsou mu nápomocny při plnění jeho povinností spojených se sledováním;
b)
poskytují výboru v pravidelných lhůtách jím stanovených přesné, spolehlivé a úplné informace o provádění programu řešení krize, používání nástrojů k řešení krize a výkonu pravomoci k řešení krize, jež si může vyžádat, včetně informací o:
i)
provozu a finanční situaci instituce v režimu řešení krize, překlenovací instituce a společnosti pro správu aktiv;
ii)
zacházení, kterého by se dostalo akcionářům a věřitelům, probíhala-li by likvidace instituce v běžném úpadkovém řízení;
iii)
jakýchkoli probíhajících soudních řízeních, jež souvisejí s likvidací aktiv instituce v režimu řešení krize, s návrhy na soudní přezkum rozhodnutí o řešení krize a ocenění či se žádostmi o odškodnění, jež podali akcionáři či věřitelé;
iv)
jmenování, odvolání či nahrazení osob provádějících oceňování, správců, účetních, právníků a dalších odborníků, kteří mohou být zapotřebí, aby napomáhali vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, a informací o plnění jejich povinností;
v)
veškerých dalších záležitostech, které jsou důležité z hlediska provádění programu řešení krize, včetně případného porušení záruk stanovených ve směrnici 2014/59/EU, na něž může výbor odkázat;
vi)
rozsahu a způsobu výkonu pravomocí vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize uvedenými v článcích 63 až 72 směrnice 2014/59/EU;
vii)
hospodářské životaschopnosti, proveditelnosti a provádění plánu reorganizace podnikatelské činnosti stanoveného v čl. 27 odst. 16 tohoto nařízení.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předkládají výboru závěrečnou zprávu o provedení programu řešení krize.
2. Výbor může na základě poskytnutých informací vydat vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyny, jež se mohou týkat jakýchkoli hledisek provádění programu řešení krize, zejména prvků uvedených v článku 23, a výkonu pravomocí k řešení krize.
3. Je-li to nezbytné k dosažení účelu řešení krize, může být program řešení krize upraven. Použije se postup stanovený v článku 18.
Článek 29
Provádění rozhodnutí podle tohoto nařízení
1. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijmou opatření, jež jsou nezbytná k provedení rozhodnutí uvedených v tomto nařízení, a to zejména prostřednictvím výkonu kontroly nad subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 2 a nad subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, přijetím nezbytných opatření v souladu s článkem 35 nebo 72 směrnice 2014/59/EU a zajištěním toho, aby se postupovalo v souladu se zárukami stanovenými v uvedené směrnici. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize provedou veškerá rozhodnutí, jež jim výbor určil.
Za tímto účelem vykonávají s výhradou tohoto nařízení své pravomoci podle vnitrostátního práva, kterým se provádí směrnice 2014/59/EU, a v souladu s podmínkami stanovenými vnitrostátním právem. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plně informují výbor o výkonu těchto pravomocí. Veškerá opatření, jež činí, musí být v souladu s rozhodnutími výboru podle tohoto nařízení.
Při provádění těchto rozhodnutí zajistí vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize dodržování příslušných záruk stanovených ve směrnici 2014/59/EU.
2. Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize neprovedl nebo nedodržel rozhodnutí výboru podle tohoto nařízení, či takové rozhodnutí provedl způsobem, který ohrožuje účel řešení krize podle článku 14 nebo účinné provádění programu řešení krize, může výbor instituci v režimu řešení krize nařídit, aby:
a)
v případě opatření podle článku 18 převedla stanovená práva, aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na jinou osobu; nebo
b)
v případě opatření podle článku 18 požadovala konverzi jakýchkoli dluhových nástrojů, které obsahují smluvní podmínky umožňující konverzi, za podmínek stanovených v článku 21;
c)
přijala veškerá další opatření nezbytná k tomu, aby bylo dané rozhodnutí dodrženo.
Výbor přijme rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci písm. c) tohoto odstavce, pouze pokud dané opatření dostatečně reaguje na ohrožení příslušného účelu řešení krize nebo účinného provádění programu řešení krize.
Jakékoli opatření, které má v úmyslu přijmout, oznámí výbor dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize a Komisi před rozhodnutím o jeho uložení. Toto oznámení obsahuje podrobné informace o zamýšlených opatřeních, jejich důvodech a o tom, kdy by měla nabýt účinku.
Oznámení musí být učiněno nejpozději 24 hodin předtím, než mají daná opatření nabýt účinku. Ve výjimečných případech, kdy není možné tuto 24hodinovou lhůtu dodržet, může výbor oznámení učinit méně než 24 hodin předtím, než mají daná opatření nabýt účinku.
3. Instituce v režimu řešení krize plní veškerá rozhodnutí, na která odkazuje odstavec 2. Taková rozhodnutí mají přednost před jakýmkoli dřívějším rozhodnutím přijatým vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ve stejné záležitosti.
4. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se při přijímání opatření ve vztahu k záležitostem, kterých se týká rozhodnutí přijaté podle odstavce 2, takovým rozhodnutím řídí.
5. Výbor na svých úředních internetových stránkách zveřejní buď kopii programu řešení krize, nebo oznámení, v němž shrne dopad opatření k řešení krize, a zejména účinky na retailové zákazníky. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize dodržují příslušné procesní povinnosti stanovené v článku 83 směrnice 2014/59/EU.
KAPITOLA 4
Spolupráce
Článek 30
Povinnosti spolupráce a výměna informací v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor informuje Komisi o veškerých opatřeních, jež přijal za účelem přípravy řešení krize. Pokud jde o veškeré informace obdržené od výboru, jsou členové i zaměstnanci Rady a Komise vázáni požadavky profesního tajemství stanovenými v článku 88.
2. Při výkonu svých pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Rada, Komise, ECB, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize a vnitrostátní příslušné orgány vzájemně úzce spolupracují, zejména ve fázích plánování řešení krize, včasného zásahu a řešení krize podle článků 8 až 29. Poskytují si vzájemně veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění jejich úkolů.
3. ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány zašlou výboru a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize schválené dohody o vnitroskupinové finanční podpoře a jejich případné změny.
4. ECB může pro účely tohoto nařízení vyzvat předsedu výboru, aby se jako pozorovatel účastnil jednání Rady dohledu ECB zřízené v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1024/2013. Ve vhodných případech může výbor jmenovat dalšího zástupce, který předsedu pro tento účel zastoupí.
5. Výbor jmenuje pro účely tohoto nařízení svého zástupce, který se bude účastnit jednání výboru EBA pro řešení krize, zřízeného článkem 127 směrnice 2014/59/EU.
6. Výbor se snaží úzce spolupracovat s jakýmkoli nástrojem veřejné finanční pomoci včetně Evropského nástroje finanční stability (EFSF) a Evropského mechanismu stability (ESM), zejména za výjimečných okolností uvedených v čl. 27 odst. 9 a pokud tento nástroj poskytl nebo pravděpodobně poskytne přímou či nepřímou finanční pomoc subjektům usazeným v zúčastněném členském státě.
7. Výbor v případě nutnosti uzavře s ECB a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a vnitrostátními příslušnými orgány memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou spolupracovat podle odstavců 2 a 4 při plnění svých úkolů podle práva Unie. Toto memorandum podléhá pravidelnému přezkumu a s výhradou požadavků profesního tajemství se zveřejňuje.
Článek 31
Spolupráce v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor plní své úkoly v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize. Výbor ve spolupráci s těmito orgány schvaluje a zveřejňuje rámec zaměřený na organizaci praktického uplatňování tohoto článku.
Za účelem účinného a důsledného uplatňování tohoto článku výbor:
a)
vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize obecné směry a obecné pokyny k plnění úkolů a přijímání rozhodnutí o řešení krize těmito orgány;
b)
může kdykoliv vykonávat pravomoci uvedené v článcích 34 až 37;
c)
může účelově nebo pravidelně požadovat od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize informace o plnění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 3;
d)
od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize obdrží návrhy rozhodnutí, k nimž se může vyjádřit a zejména upozornit na ty prvky návrhů, které nejsou v souladu s tímto nařízením nebo s obecnými pokyny výboru.
Pro účely posouzení plánů řešení krize může výbor vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize požádat o poskytnutí veškerých nezbytných informací, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 11 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2014/59/EU, aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
2. Ustanovení čl. 13 odst. 4 až 10 a článků 88 až 92 směrnice 2014/59/EU se na vztahy mezi vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize nepoužijí. Společné rozhodnutí ani rozhodnutí přijaté v případě, že nebylo přijato společné rozhodnutí, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 9 až 13 směrnice 2014/59/EU, se nepoužije. Místo toho se použijí příslušná ustanovení tohoto nařízení.
Článek 32
Konzultace a spolupráce s nezúčastněnými členskými státy a se třetími zeměmi
1. Pokud jsou součástí skupiny subjekty usazené v zúčastněných členských státech zároveň se subjekty usazenými v nezúčastněných členských státech nebo ve třetích zemích, zastupuje výbor, aniž je tím dotčeno jakékoli schválení Radou nebo Komisí vyžadované podle tohoto nařízení, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států pro účely konzultací a spolupráce s nezúčastněnými členskými státy nebo třetími zeměmi podle článků 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55 a 88 až 92 směrnice 2014/59/EU.
Pokud jsou součástí skupiny subjekty usazené v zúčastněných členských státech a dceřiné podniky usazené nebo významné pobočky nacházející se v nezúčastněných členských státech, informuje výbor příslušné orgány nebo případně orgány příslušné k řešení krize z nezúčastněných členských států o plánech, rozhodnutích nebo opatřeních důležitých z hlediska skupiny, které jsou uvedeny v článcích 8, 10, 11, 12 a 13 tohoto nařízení.
2. Výbor, ECB a orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány z nezúčastněných členských států uzavřou memoranda o porozumění, v nichž bude obecným způsobem uvedeno, jak spolu budou spolupracovat při plnění svých úkolů podle směrnice 2014/59/EU.
Aniž je dotčen první pododstavec tohoto odstavce, uzavře výbor memorandum o porozumění s orgánem příslušným k řešení krize z každého nezúčastněného členského státu, který je domovským státem pro alespoň jednu globální systémově významnou instituci, jež je označena jako taková podle článku 131 směrnice 2013/36/EU.
3. Každé memorandum podléhá pravidelnému přezkumu a s výhradou požadavků profesního tajemství se zveřejňuje.
4. Výbor jménem vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize ze zúčastněných členských států uzavře nezávazné ujednání o spolupráci v souladu s rámcovými ujednáními o spolupráci orgánu EBA uvedenými v čl. 97 odst. 2 směrnice 2014/59/EU. Výbor informuje orgán EBA o všech těchto ujednáních o spolupráci.
Článek 33
Uznání a vymáhání postupů třetích zemí k řešení krize
1. Tento článek se použije na postupy třetích zemí k řešení krize, pokud a dokud nevstoupí v platnost mezinárodní dohoda podle čl. 93 odst. 1 směrnice 2014/59/EU s dotyčnou třetí zemí. Použije se i poté, co mezinárodní dohoda podle čl. 93 odst. 1 uvedené směrnice s dotyčnou třetí zemí vstoupí v platnost, v té míře, ve které není uznávání a vymáhání postupů třetích zemí v uvedené dohodě upraveno.
2. Výbor vyhodnotí a vydá doporučení určené vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, které se týká uznávání a vymáhání postupů orgánů třetích zemí příslušných k řešení krize použitých k řešení krize instituce třetí země nebo mateřského podniku třetí země:
a)
které mají jeden nebo více unijních dceřiných podniků usazených v jednom nebo více zúčastněných členských státech nebo
b)
které mají aktiva, práva nebo závazky v jednom nebo více zúčastněných členských státech nebo jejichž aktiva, práva nebo závazky se řídí právem zúčastněných členských států.
Výbor své hodnocení provede po konzultaci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a v případě, že bylo zřízeno evropské kolegium k řešení krize podle článku 89 směrnice 2014/59/EU, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států.
Při tomto hodnocení se náležitě zváží zájmy všech jednotlivých zúčastněných členských států, v nichž instituce nebo mateřský podnik třetí země působí, a zejména možný dopad uznání a vymáhání postupů třetí země k řešení krize na další části skupiny a na finanční stabilitu v těchto členských státech.
3. Výbor doporučí odmítnout uznat nebo vymáhat postupy k řešení krize uvedené v odstavci 1, jestliže se domnívá, že:
a)
postupy třetí země k řešení krize by měly nepříznivý dopad na finanční stabilitu zúčastněného členského státu;
b)
věřitelům, včetně zejména vkladatelů nacházejících se nebo příslušných k výplatě v zúčastněném členském státě, by se podle vnitrostátních postupů třetí země k řešení krize nedostalo stejného zacházení jako věřitelům a vkladatelům z třetí země s podobnými zákonnými právy;
c)
uznání nebo vymáhání postupů třetí země k řešení krize by mělo pro zúčastněný členský stát závažné fiskální důsledky; nebo
d)
účinky takového uznání nebo vymáhání by byly v rozporu s vnitrostátním právem zúčastněného členského státu.
4. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se řídí doporučením výboru a požadují uznání nebo vymáhání postupu k řešení krize na jejich území, nebo v odůvodněném prohlášení vysvětlí výboru, proč jeho doporučení nemohou splnit.
5. Při uplatňování pravomocí k řešení krize ve vztahu k subjektům třetích zemí využívají vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize případně pravomoci, které jim byly svěřeny na základě čl. 94 odst. 4 směrnice 2014/59/EU.
KAPITOLA 5
Pravomoc provádět šetření
Článek 34
Žádosti o informace
1. Pro účely provádění úkolů uvedených v tomto nařízení může výbor buď prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, nebo přímo po informování těchto orgánů a za použití veškerých informací, jimiž disponují ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány, požadovat od následujících právnických nebo fyzických osob, aby poskytly veškeré informace nezbytné k provádění úkolů, jež mu byly svěřeny tímto nařízením:
a)
subjekty uvedené v článku 2;
b)
zaměstnanci subjektů uvedených v článku 2;
c)
třetí strany, na které subjekty uvedené v článku 2 převedly funkce nebo činnosti v rámci outsourcingu.
2. Subjekty a osoby uvedené v odstavci 1 musí poskytnout informace, o něž byly podle uvedeného odstavce požádány. Požadavky profesního tajemství nezprošťují tyto subjekty a osoby povinnosti poskytnout požadované informace. Poskytnutí požadovaných informací se nepovažuje za porušení požadavků profesního tajemství.
3. Pokud výbor získává informace přímo od takových subjektů a osob, zpřístupní tyto informace dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize.
4. Výbor může získávat, a to i průběžně, jakékoli informace nezbytné pro výkon svých funkcí podle tohoto nařízení, zejména informace týkající se kapitálu, likvidity, aktiv a závazků, pokud jde o jakoukoli instituci podléhající jeho pravomocem k řešení krize.
5. Výbor, ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohou vypracovat memoranda o porozumění upravující postup při výměně informací. Výměna informací mezi výborem, ECB, vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize se nepovažuje za porušení požadavků profesního tajemství.
6. Vnitrostátní příslušné orgány, případně ECB, a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize spolupracují s výborem, aby ověřily, zda jsou některé nebo všechny požadované informace již k dispozici. Pokud jsou takové informace k dispozici, poskytnou je vnitrostátní příslušné orgány, případně ECB, nebo vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize výboru.
Článek 35
Obecná šetření
1. V zájmu plnění svých úkolů podle tohoto nařízení a s výhradou dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie může výbor prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, nebo přímo po informování těchto orgánů provádět veškerá nezbytná šetření všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 usazených nebo nacházejících se v zúčastněném členském státě.
Za tím účelem výbor může:
a)
požadovat předložení dokumentů;
b)
zkoumat účetní knihy a záznamy všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 a pořizovat z těchto knih a záznamů kopie nebo výpisy;
c)
získávat písemná nebo ústní vysvětlení od všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 nebo jejich zástupců nebo zaměstnanců;
d)
vyslechnout jakoukoli jinou fyzickou nebo právnickou osobu, která s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s předmětem šetření.
2. Právnické nebo fyzické osoby uvedené v čl. 34 odst. 1 se podrobí šetřením zahájeným na základě rozhodnutí výboru.
Jestliže někdo brání provádění šetření, poskytnou vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států, v nichž se nacházejí příslušné prostory, v souladu s vnitrostátním právem nezbytnou pomoc, včetně umožnění přístupu výboru do provozních prostor fyzických nebo právnických osob uvedených v čl. 34 odst. 1, aby mohla být tato práva vykonána.
Článek 36
Kontroly na místě
1. V zájmu plnění úkolů, které jsou uvedeny v tomto nařízení, a s výhradou dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie může výbor v souladu s článkem 37 a po předběžném vyrozumění vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize a dotčených relevantních vnitrostátních příslušných orgánů a případně ve spolupráci s nimi provádět veškeré nezbytné kontroly v provozních prostorách fyzických nebo právnických osob uvedených v čl. 34 odst. 1. Vyžaduje-li to řádné provedení a účinnost kontroly, může výbor provést kontrolu na místě bez předchozího ohlášení uvedeným právnickým osobám.
2. Úředníci výboru a další osoby pověřené výborem k provádění kontrol na místě smějí vstupovat do všech provozních prostor a na pozemky právnických osob, kterých se rozhodnutí výboru podle čl. 35 odst. 2 ohledně šetření týká, a mají veškeré pravomoci uvedené v čl. 35 odst. 1.
3. Právnické osoby uvedené v čl. 34 odst. 1 podléhají kontrolám na místě na základě rozhodnutí výboru.
4. Úředníci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z členských států, na jejichž území má kontrola probíhat, a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované uvedenými vnitrostátními orgány poskytují za dohledu a koordinace ze strany výboru aktivní pomoc jeho úředníkům a dalším osobám pověřeným výborem. Za tímto účelem mají pravomoci uvedené v odstavci 2. Úředníci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z dotyčných zúčastněných členských států a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované uvedenými vnitrostátními orgány mají rovněž právo účastnit se kontrol na místě.
5. Pokud úředníci výboru a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované výborem zjistí, že určitá osoba odmítá kontrolu nařízenou podle odstavce 1, poskytnou jim vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize z dotyčných zúčastněných členských států nezbytnou pomoc v souladu s vnitrostátním právem. Tato pomoc zahrnuje v rozsahu nezbytném pro provedení kontroly zapečetění provozních prostor a účetních knih nebo záznamů. Nemají-li dotčené vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uvedenou pravomoc, uplatní svou pravomoc vyžádat si nezbytnou pomoc od jiných vnitrostátních orgánů.
Článek 37
Povolení justičního orgánu
1. Jestliže kontrola na místě podle čl. 36 odst. 1 a 2 nebo poskytnutí pomoci podle čl. 36 odst. 5 vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení justičního orgánu, musí být o takové povolení požádáno.
2. Pokud je podána žádost o povolení podle odstavce 1 tohoto článku, ověří vnitrostátní justiční orgán, zda je rozhodnutí výboru pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou vzhledem k předmětu kontroly svévolná ani nepřiměřená. Při ověření přiměřenosti těchto donucovacích opatření může vnitrostátní justiční orgán požádat výbor o podrobné vysvětlení, zejména ve vztahu k důvodům, na jejichž základě má výbor podezření, že došlo k porušení rozhodnutí uvedených v článku 29, závažnosti tohoto podezření ohledně porušení a povahy účasti osoby, jíž se donucovací opatření týkají. Vnitrostátní justiční orgán však nesmí přezkoumávat nezbytnost kontroly ani požadovat, aby mu byly poskytnuty informace ze spisu výboru. Zákonnost rozhodnutí výboru přezkoumává pouze Soudní dvůr.
KAPITOLA 6
Sankce
Článek 38
Pokuty
1. Pokud výbor zjistí, že subjekt uvedený v článku 2 porušil úmyslně či z nedbalosti některou z povinností uvedených v odstavci 2 tohoto článku, přijme v souladu s odstavcem 3 tohoto článku rozhodnutí o uložení pokuty.
Jakékoli porušení povinnosti, jehož se takový subjekt dopustil, se považuje za úmyslné, existují-li objektivní skutečnosti, jež prokazují, že takový subjekt nebo jeho vedoucí orgán či vrcholné vedení jednaly ve snaze tuto povinnost porušit.
2. Pokuty se ukládají subjektům uvedeným v článku 2 za tato porušení povinností:
a)
pokud nepředloží požadované informace v souladu s článkem 34;
b)
pokud se nepodrobí obecnému šetření podle článku 35 či kontrole na místě v souladu s článkem 36;
c)
pokud nesplní rozhodnutí výboru podle článku 29, které je jim určeno.
3. Základní výše pokut uvedených v odstavci 1 tohoto článku se vyjadřuje jako procentní podíl celkového ročního čistého obratu podniku za předchozí hospodářský rok, který zahrnuje hrubé výnosy skládající se z výnosů z úroků a podobných výnosů, výnosů z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým či pevným výnosem a výnosů z poplatků a provizí v souladu s článkem 316 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo v případě členských států, jejichž měnou není euro, odpovídající hodnotu v národní měně k 19. srpnu 2014, pohybuje se v tomto rozmezí:
a)
za porušení povinnosti uvedená v odst. 2 písm. a) a b) činí základní hodnota pokuty nejméně 0,05 % a nejvýše 0,15 %;
b)
za porušení povinnosti uvedené v odst. 2 písm. c) činí základní hodnota pokuty nejméně 0,25 % a nejvýše 0,5 %.
Při rozhodování o tom, zda by se základní výše pokuty měla pohybovat u dolní hranice, uprostřed, či u horní hranice rozmezí uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce, přihlédne výbor k ročnímu obratu dotyčného subjektu za předchozí hospodářský rok. V případě subjektů s ročním obratem pod 1 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje u dolní hranice stanovených rozmezí, v případě subjektů s ročním obratem mezi 1 000 000 000 a 5 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje uprostřed stanovených rozmezí a v případě subjektů s ročním obratem nad 5 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje u horní hranice stanovených rozmezí.
4. Základní výše pokuty uvedená v odstavci 3 se v případě potřeby upraví s přihlédnutím k přitěžujícím nebo polehčujícím okolnostem uvedeným v odstavcích 5 a 6 v souladu s příslušnými koeficienty uvedenými v odstavci 9.
Příslušné polehčující koeficienty se na základní výši pokuty použijí jeden po druhém. Je-li použitelný více než jeden polehčující koeficient, odečte se od základní výše pokuty postupně každý rozdíl mezi touto základní výší a částkou, která je výsledkem uplatnění jednotlivých polehčujících koeficientů.
Příslušné přitěžující koeficienty se na základní výši pokuty použijí jeden po druhém. Je-li použitelný více než jeden přitěžující koeficient, přičte se k základní výši pokuty postupně každý rozdíl mezi touto základní výší a částkou, která je výsledkem uplatnění jednotlivých přitěžujících koeficientů.
5. S ohledem na pokuty uvedené v odstavci 1 se uplatní tyto přitěžující okolnosti:
a)
k porušení povinnosti došlo úmyslně;
b)
k porušení povinnosti došlo opakovaně;
c)
k porušování povinnosti docházelo po dobu delší než tři měsíce;
d)
porušení povinnosti odhalilo systémové nedostatky v organizaci subjektu, zejména pokud jde o jeho postupy, systémy řízení a interní kontrolu;
e)
po zjištění porušení povinnosti nedošlo k nápravě;
f)
vrcholné vedení subjektu nespolupracovalo s výborem při jeho šetření.
6. S ohledem na pokuty uvedené v odstavci 1 se uplatní tyto polehčující okolnosti:
a)
k porušování povinnosti docházelo po dobu kratší než deset pracovních dní;
b)
vrcholné vedení subjektu může prokázat, že přijalo veškerá nezbytná opatření k tomu, aby zabránilo porušování povinnosti;
c)
subjekt upozornil výbor na porušení povinnosti rychle, účinně a v plném rozsahu;
d)
subjekt dobrovolně přijal opatření k zajištění toho, aby k obdobnému porušování povinnosti v budoucnosti již nemohlo dojít.
7. Bez ohledu na odstavce 2 až 6 nepřesáhnou uložené pokuty 1 % ročního obratu příslušného subjektu uvedeného v odstavci 1 za předchozí hospodářský rok.
Pokud měl subjekt přímý či nepřímý finanční prospěch z daného porušení povinností a pokud lze zjistit výši zisku plynoucí z porušení nebo výši ztráty, které se porušením bylo možné vyhnout, musí se odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce pokuta rovnat alespoň výši tohoto finančního prospěchu.
Jestliže se subjekt uvedený v odstavci 1 jediným jednáním nebo opominutím dopustil více než jednoho porušení povinnosti uvedeného v odstavci 2, uplatní se pouze nejvyšší z pokut vypočtených podle tohoto článku, které se vztahují k jednomu z těchto porušení povinnosti.
8. V případech, na něž se nevztahuje odstavec 2, může výbor doporučit vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, aby přijaly opatření, která zajistí uložení příslušných pokut v souladu s články 110 až 114 směrnice 2014/59/EU a s příslušným vnitrostátním právem.
9. Výbor použije k výpočtu pokut tyto vyrovnávací koeficienty spojené s přitěžujícími okolnostmi:
a)
pokud se jedná o opakované porušování povinnosti, za každý další případ jejich porušení se použije dodatečný koeficient ve výši 1,1;
b)
pokud docházelo k porušování povinnosti po dobu delší než tři měsíce, použije se koeficient ve výši 1,5;
c)
pokud byly na základě porušování povinnosti zjištěny systémové nedostatky v organizaci subjektu, zejména v jeho postupech, systémech řízení či interní kontrole, použije se koeficient ve výši 2,2;
d)
pokud došlo k porušení povinnosti úmyslně, použije se koeficient ve výši 2;
e)
pokud po zjištění porušeni povinností nedošlo k nápravě, použije se koeficient ve výši 1,7;
f)
pokud vrcholné vedení subjektu nespolupracuje s výborem při jeho šetření, použije se koeficient ve výši 1,5.
Výbor použije k výpočtu pokut tyto vyrovnávací koeficienty spojené s polehčujícími okolnostmi:
a)
pokud k porušení povinnosti docházelo po dobu kratší než deset pracovních dní, použije se koeficient ve výši 0,9;
b)
pokud může vrcholné vedení subjektu prokázat, že přijalo veškerá nezbytná opatření k tomu, aby zabránilo porušování povinnosti, použije se koeficient ve výši 0,7;
c)
pokud subjekt upozornil rychle, účinně a v plném rozsahu na porušení povinnosti výbor, použije se koeficient ve výši 0,4;
d)
pokud subjekt přijal dobrovolně opatření k zajištění toho, aby k obdobnému porušování povinnosti v budoucnu již nemohlo dojít, použije se koeficient ve výši 0,6.
Článek 39
Penále
1. Výbor rozhodnutím uloží penále subjektu uvedenému v článku 2, aby přinutil:
a)
tento subjekt ke splnění rozhodnutí přijatého na základě článku 34;
b)
osobu uvedenou v čl. 34 odst. 1 k poskytnutí úplných informací, o něž byla požádána na základě rozhodnutí podle uvedeného článku;
c)
osobu uvedenou v čl. 35 odst. 1, aby se podrobila šetření, a zejména aby poskytla příslušné záznamy, údaje, postupy a jakékoli další požadované materiály a aby doplnila a opravila další informace poskytnuté v rámci šetření, které bylo zahájeno na základě rozhodnutí přijatého podle uvedeného článku;
d)
osobu uvedenou v čl. 36 odst. 1, aby se podrobila kontrole na místě, jež byla nařízena rozhodnutím přijatým podle uvedeného článku.
2. Penále musí být účinné a přiměřené. Penále se ukládá denní sazbou až do okamžiku, kdy dotčený subjekt uvedený v článku 2 či osoba splní příslušná rozhodnutí uvedená v odst. 1 písm. a) až d) tohoto článku.
3. Bez ohledu na odstavec 2 nepřesáhne částka penále 0,1 % průměrného denního obratu za předchozí hospodářský rok. Penále se vypočítá ode dne uvedeného v rozhodnutí o uložení penále.
4. Penále lze uložit na dobu nejdéle šesti měsíců ode dne oznámení rozhodnutí výboru.
Článek 40
Právo účastníků řízení se vyjádřit
1. Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o pokutě nebo penále podle článku 38 nebo 39 poskytne výbor fyzickým nebo právnickým osobám účastnícím se řízení příležitost vyjádřit se k jeho zjištěním. Výbor založí svá rozhodnutí pouze na zjištěních, ke kterým měly fyzické nebo právnické osoby účastnící se řízení příležitost se vyjádřit.
2. V průběhu řízení musí být plně dodržována práva fyzických nebo právnických osob na obhajobu. Tyto osoby mají právo nahlížet do spisu výboru s výhradou oprávněného zájmu jiných osob na ochraně svých obchodních tajemství. Právo nahlížet do spisu se nevztahuje na důvěrné informace a interní přípravné dokumenty výboru.
Článek 41
Zveřejňování, povaha a alokace pokut a penále a výkon rozhodnutí
1. Výbor zveřejní rozhodnutí o uložení sankcí podle čl. 38 odst. 1 a čl. 39 odst. 1, pokud takové zveřejnění nemůže ohrozit řešení krize daného subjektu. Zveřejnění musí být anonymní za kterékoli z těchto okolností:
a)
pokud zveřejněné informace obsahují osobní údaje a poté, co je po povinném předběžném posouzení takové zveřejnění shledáno neúměrným;
b)
pokud by zveřejnění ohrozilo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování;
c)
pokud by zveřejnění, pokud to lze zjistit, způsobilo zúčastněným fyzickým nebo právnickým osobám nepřiměřenou škodu.
Alternativně může být v těchto případech zveřejnění příslušných údajů o přiměřenou dobu odloženo, pokud lze předpokládat, že důvody pro anonymní zveřejnění po jejím uplynutí pominou.
Výbor informuje orgán EBA o veškerých pokutách a penále, které uložil podle článků 38 a 39, a poskytne mu informace o stavu odvolacího řízení a jeho výsledku.
2. Pokuty a penále uložené podle článků 38 a 39 jsou správní povahy.
3. Rozhodnutí o uložení pokuty a penále podle článků 38 a 39 jsou vykonatelná.
Výkon rozhodnutí se řídí příslušnými procesními pravidly platnými v zúčastněném členském státě, na jehož území se provádí. Doložku vykonatelnosti připojí po přezkoumání rozhodnutí, omezeném jen na ověření jeho pravosti, vnitrostátní orgán, který k tomu určí vláda každého zúčastněného členského státu; jeho určení dá na vědomí výboru a Soudnímu dvoru.
Jsou-li na žádost dotčené strany splněny tyto formální náležitosti, může tato strana v souladu s vnitrostátním právem požádat o výkon rozhodnutí přímo příslušný subjekt.
Výkon rozhodnutí může být zastaven pouze na základě rozhodnutí Soudního dvora. Rozhodování o stížnostech na protiprávní výkon rozhodnutí však spadá do pravomoci soudů dotčeného zúčastněného členského státu.
4. Pokuty a penále se platí ve prospěch fondu.
ČÁST III
INSTITUCIONÁLNÍ RÁMEC
HLAVA I
VÝBOR
Článek 42
Právní status
1. Zřizuje se výbor. Výbor je agenturou Unie, která má zvláštní strukturu, jež odpovídá jeho úkolům. Výbor má právní subjektivitu.
2. Výbor požívá v každém z členských států nejširší právní způsobilost, jakou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám. Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Výbor zastupuje jeho předseda.
Článek 43
Složení
1. Výbor je složen z:
a)
předsedy, který je jmenován v souladu s článkem 56;
b)
čtyř dalších stálých členů, kteří jsou jmenováni v souladu s článkem 56;
c)
jednoho člena jmenovaného každým ze zúčastněných členských států, který zastupuje jeho vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize.
2. Každý člen včetně předsedy má jeden hlas.
3. Komise a ECB určí každá svého zástupce, který je oprávněn se účastnit výkonných zasedání a plenárních zasedání jako stálý pozorovatel.
Zástupci Komise a ECB mají právo se účastnit diskuse a mají přístup ke všem dokumentům.
4. Je-li v určitém zúčastněném členském státě více než jeden vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, může se zasedání účastnit druhý zástupce jako pozorovatel bez hlasovacích práv.
5. Správní a řídící strukturu výboru tvoří:
a)
plenární zasedání výboru, které plní úkoly uvedené v článku 50;
b)
výkonné zasedání výboru, které plní úkoly uvedené v článku 54;
c)
předseda, který plní úkoly uvedené v článku 56;
d)
sekretariát, který zajišťuje nezbytnou administrativní a technickou podporu pro plnění všech úkolů, jež jsou výboru svěřeny.
Článek 44
Soulad s právem Unie
Výbor jedná v souladu s právem Unie, zejména v souladu s rozhodnutími Rady a Komise podle tohoto nařízení.
Článek 45
Odpovědnost
1. Výbor v souladu odstavci 2 až 8 odpovídá za provádění tohoto nařízení Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
2. Výbor předkládá Evropskému parlamentu, vnitrostátním parlamentům zúčastněných členských států v souladu s článkem 46, Radě, Komisi a Evropskému účetnímu dvoru výroční zprávu o plnění úkolů, jež mu byly na základě tohoto nařízení svěřeny. S výhradou požadavků profesního tajemství se tato zpráva zveřejní na internetových stránkách výboru.
3. Předseda tuto zprávu předloží na veřejném zasedání Evropskému parlamentu a Radě.
4. Na žádost Evropského parlamentu se předseda zúčastní slyšení příslušného výboru Evropského parlamentu ohledně plnění úkolů výboru v oblasti řešení krize. Slyšení se koná nejméně jednou ročně.
5. Na žádost Rady se může předseda vyjádřit v Radě k otázkám, jež se týkají plnění úkolů výboru v oblasti řešení krize.
6. Výbor odpoví ústně nebo písemně na otázky, které mu položí Evropský parlament nebo Rada, v souladu se svými postupy a v každém případě do pěti týdnů od jejich obdržení.
7. Předseda vede na žádost neveřejná důvěrná ústní jednání s předsedou a místopředsedy příslušného výboru Evropského parlamentu, jsou-li taková jednání nezbytná pro výkon pravomocí Evropského parlamentu podle Smlouvy o fungování EU. Evropský parlament a výbor uzavřou dohodu o podrobných pravidlech organizace těchto jednání za účelem zajištění plné důvěrnosti v souladu s požadavky profesního tajemství, které výboru ukládá toto nařízení a v případech, kdy výbor jedná jako vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, příslušné právní předpisy Unie.
8. Výbor za podmínek stanovených ve Smlouvě o fungování EU a v nařízeních uvedených v jejím článku 226 spolupracuje při všech šetřeních prováděných Evropským parlamentem. Do šesti měsíců po jmenování předsedy uzavřou výbor a Evropský parlament vhodná ujednání o praktických podmínkách uplatňování demokratické odpovědnosti a dohledu nad plněním úkolů, které výboru svěřuje toto nařízení. Se zřetelem k pravomocím Evropského parlamentu podle článku 226 Smlouvy o fungování EU se tato ujednání týkají mimo jiné přístupu k informacím, včetně pravidel pro nakládání s utajovanými či jinými důvěrnými informacemi a jejich ochranu, spolupráce při slyšeních podle odstavce 4 tohoto článku, důvěrných ústních jednání, zpráv, zodpovídání otázek, spolupráce při šetření a informací o postupu při výběru předsedy, místopředsedy a čtyř členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.
Článek 46
Vnitrostátní parlamenty
1. Vzhledem ke zvláštní povaze úkolů svěřených výboru tímto nařízením mohou vnitrostátní parlamenty zúčastněných členských států vlastními postupy požádat výbor, aby písemně odpověděl na všechny připomínky nebo otázky, které mu v souvislosti s jeho úkoly podle tohoto nařízení podají, a výbor má povinnost písemně na tyto otázky odpovědět.
2. Výbor souběžně s předložením zprávy podle čl. 45 odst. 2 tuto zprávu předkládá také přímo vnitrostátním parlamentům zúčastněných členských států. Vnitrostátní parlamenty se na výbor mohou obrátit s odůvodněnými připomínkami k této zprávě. Výbor odpoví v souladu se svými postupy ústně nebo písemně na jakékoli připomínky nebo otázky, které mu vnitrostátní parlamenty zúčastněných členských států položí.
3. Vnitrostátní parlament zúčastněného členského státu může pozvat předsedu, aby se zúčastnil výměny názorů týkající se řešení krize subjektů uvedených v článku 2 v daném členském státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize. Předseda je povinen takovému pozvání vyhovět.
4. Tímto nařízením není dotčena odpovědnost vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vnitrostátním parlamentům podle vnitrostátního práva za plnění úkolů, jež nebyly svěřeny výboru, Radě nebo Komisi tímto nařízením, a za provádění činností v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 47
Nezávislost
1. Při plnění úkolů, které jsou jim svěřeny tímto nařízením, jednají výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize nezávisle a sledují obecný zájem.
2. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) plní své úkoly v souladu s rozhodnutími výboru, Rady a Komise. Jednají nezávisle a objektivně v zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či subjektů Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Při jednání a rozhodování ve výboru vyjadřují své osobní názory a hlasují nezávisle.
3. Členské státy, orgány či subjekty Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmějí snažit ovlivňovat předsedu, místopředsedu nebo členy výboru.
4. Po ukončení funkčního období jsou předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení v souladu se služebním řádem úředníků uvedeným v čl. 87 odst. 6 tohoto nařízení, který byl stanoven nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (19) (dále jen „služební řád“), nadále vázáni povinností čestného a zdrženlivého jednání při přijímání některých funkcí nebo výhod.
Článek 48
Sídlo
Sídlem výboru je Brusel v Belgii.
HLAVA II
PLENÁRNÍ ZASEDÁNÍ VÝBORU
Článek 49
Účast na plenárních zasedáních
Plenárních zasedání se účastní všichni členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1.
Článek 50
Úkoly
1. Na svém plenárním zasedání výbor:
a)
přijme každoročně do 30. listopadu roční pracovní program výboru na následující rok na základě návrhu předloženého předsedou a předá jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a ECB;
b)
přijímá a kontroluje roční rozpočet výboru v souladu s čl. 61 odst. 2, schvaluje účetní závěrku výboru a uděluje předsedovi absolutorium v souladu s čl. 63 odst. 4 a 8;
c)
s výhradou postupu uvedeného v odstavci 2 rozhoduje o použití fondu, pokud podpora z fondu potřebná u daného konkrétního opatření k řešení krize překračuje limit 5 000 000 000 EUR, u něhož je váha podpory likvidity 0,5;
d)
jakmile čistá souhrnná částka použitých prostředků z fondu za posledních dvanáct po sobě jdoucích měsíců dosáhne limitu 5 000 000 000 EUR, vyhodnotí používání nástrojů k řešení krize, zejména použití prostředků z fondu, a poskytne vodítko, kterým se má výkonné zasedání řídit v dalších rozhodnutích týkajících se řešení krize, zejména tam, kde je to vhodné, ve věci rozlišování mezi podporou likvidity a jinými formami podpory;
e)
rozhoduje o tom, zda je třeba získat mimořádné následné příspěvky v souladu s článkem 71, o dobrovolných půjčkách mezi mechanismy financování v souladu s článkem 72, o alternativních finančních prostředcích v souladu s články 73 a 74 a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, které zahrnuje podporu z fondu překračující limit uvedený v písmeni c) tohoto odstavce;
f)
rozhoduje o investicích v souladu s článkem 75;
g)
přijímá výroční zprávu o činnosti výboru podle článku 45, v níž je podrobně vysvětleno plnění rozpočtu;
h)
přijímá finanční pravidla podle článku 64, jimiž se bude výbor řídit;
i)
přijímá strategii pro boj proti podvodům, jež je přiměřená riziku podvodů, přičemž se zohlední náklady a přínosy opatření, jež mají být přijata;
j)
přijímá pravidla pro předcházení střetům zájmů a řešení těchto střetů u svých členů;
k)
přijímá svůj jednací řád a jednací řád výboru na jeho výkonném zasedání;
l)
v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vykonává ve vztahu k zaměstnancům výboru pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie stanovený nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (dále jen „pracovní řád“) svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy (dále jen „pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“);
m)
přijímá vhodná prováděcí pravidla ke služebnímu řádu a pracovnímu řádu v souladu s článkem 110 služebního řádu;
n)
na základě služebního řádu a pracovního řádu jmenuje účetního, který je při plnění svých povinností funkčně nezávislý;
o)
přijímá vhodná následná opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z interních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i z vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF);
p)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se zřízení a případně příslušných změn vnitřních struktur výboru;
q)
schvaluje rámec uvedený v čl. 31 odst. 1 pro organizaci praktického průběhu spolupráce s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize.
2. Při rozhodování jedná plenární zasedání výboru v souladu s cíli uvedenými v článcích 6 a 14.
Pro účely odst. 1 písm. c) tohoto článku se program řešení krize vypracovaný výkonným zasedáním považuje za přijatý, pokud do tří hodin od předložení návrhu výkonným zasedáním plenárnímu zasedání alespoň jeden člen plenárního zasedání nesvolá plenární zasedání. Pokud ho svolá, přijme rozhodnutí o daném programu řešení krize plenární zasedání.
3. Na svém plenárním zasedání přijímá výbor podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a na základě článku 6 pracovního řádu, kterým přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na předsedu a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto přenesení pravomocí pozastaveno. Předseda je oprávněn tyto pravomoci přenést na další osoby.
Za výjimečných okolností může výbor na svém plenárním zasedání rozhodnutím dočasně pozastavit přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na předsedu a jakékoli další přenesení pravomocí předsedou na jiné osoby a může tyto pravomoci vykonávat sám nebo je může přenést na jednoho ze svých členů nebo na jiného zaměstnance než na předsedu.
Článek 51
Plenární zasedání výboru
1. Plenární zasedání výboru svolává předseda a předsedá mu v souladu s čl. 56 odst. 2 písm. a).
2. Každoročně se konají alespoň dvě řádná plenární zasedání výboru. Kromě toho se výbor schází z podnětu předsedy nebo na žádost nejméně jedné třetiny svých členů. Zástupce Komise může požádat předsedu, aby svolal plenární zasedání výboru. Pokud předseda plenární zasedání v patřičné době nesvolá, podá písemné odůvodnění.
3. V jednotlivých relevantních případech může výbor kromě osob uvedených v čl. 43 odst. 3 přizvat k účasti na plenárním zasedání pozorovatele, včetně zástupce orgánu EBA.
4. Sekretariát plenárního zasedání zajišťuje výbor.
Článek 52
Obecná ustanovení o postupu rozhodování
1. Na svém plenárním zasedání přijímá výbor rozhodnutí prostou většinou hlasů svých členů, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
2. Odchylně od odstavce 1 se rozhodnutí podle čl. 50 odst. 1 písm. c) a d) a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, s omezením na použití finančních prostředků, které jsou k dispozici ve fondu, přijímají prostou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 30 % příspěvků. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se rozhodnutí podle čl. 50 odst. 1, která zahrnují získání následných příspěvků v souladu s článkem 71, rozhodnutí o dobrovolných půjčkách mezi mechanismy financování v souladu s článkem 72, o alternativních finančních prostředcích v souladu s články 73 a 74 a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, která překračují finanční prostředky, které jsou k dispozici ve fondu, přijímají dvoutřetinovou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 50 % příspěvků během osmiletého přechodného období do doby, než bude fond plně sdílen, a dvoutřetinovou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 30 % příspěvků poté. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
4. Výbor přijme a zveřejní svůj jednací řád. Jednací řád stanoví podrobněji postup při hlasování, zejména podmínky, za jakých může jeden člen jednat jménem jiného člena, a případně rovněž pravidla upravující usnášeníschopnost.
HLAVA III
VÝKONNÁ ZASEDÁNÍ VÝBORU
Článek 53
Účast na výkonných zasedáních
1. Při svých výkonných zasedáních se výbor skládá z předsedy a čtyř členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b). Výbor se schází na výkonném zasedání, kdykoli je to nutné.
Zasedání výboru ve složení pro výkonné zasedání svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost kteréhokoli člena a též mu předsedá.
V relevantních případech může výbor ve složení pro výkonné zasedání přizvat i jiné pozorovatele než ty, kteří jsou uvedeni v čl. 43 odst. 3, včetně zástupce orgánu EBA, a přizve k účasti na svých zasedáních vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize z nezúčastněných členských států, pokud jedná o skupině, která má v těchto nezúčastněných členských státech dceřiné podniky nebo významné pobočky. Tato účast se týká jednotlivých případů.
2. V souladu s odstavci 3 a 4 se výkonných zasedání výboru účastní členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. c).
3. Při jednání o subjektu uvedeném v článku 2 či skupině subjektů, jež je usazena pouze v jednom zúčastněném členském státě, se jednání a rozhodování účastní rovněž člen jmenovaný uvedeným členským státem a použijí se pravidla stanovená v čl. 55 odst. 1.
4. Při jednání o přeshraniční skupině se rozhodování účastní také člen jmenovaný členským státem, v němž se nachází orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny, jakož i členové jmenovaní členskými státy, v nichž je usazen dceřiný podnik či subjekt podléhající dohledu na konsolidovaném základě, a použijí se pravidla stanovená v čl. 55 odst. 2.
5. Členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. a) a b) zajistí, aby rozhodnutí a opatření k řešení krize, zejména pokud jde o použití fondu, byla v různých složeních výkonných zasedání výboru ve vzájemném souladu, vhodná a přiměřená.
Článek 54
Úkoly
1. Na svém výkonném zasedání výbor:
a)
připravuje veškerá rozhodnutí, která mají být přijata na plenárním zasedání výboru;
b)
přijímá veškerá rozhodnutí k uplatnění tohoto nařízení, pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak.
2. Při výkonu svých pravomocí podle odstavce 1 tohoto článku výbor:
a)
vypracovává, posuzuje a schvaluje plány řešení krize pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s články 8, 10 a 11;
b)
uplatňuje zjednodušené povinnosti v případě některých subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 2 a subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s článkem 11;
c)
stanovuje minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který musí trvale splňovat subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s článkem 12;
d)
předává program řešení krize v souladu s článkem 18 společně s veškerými příslušnými informacemi Komisi, a to co nejdříve, aby mohla včas posoudit a rozhodnout nebo případně navrhnout Radě rozhodnutí podle čl. 18 odst. 7;
e)
rozhoduje o části II rozpočtu fondu příslušející výboru v souladu s článkem 60.
3. Je-li to třeba z důvodu naléhavosti, může výbor na svém výkonném zasedání přijmout určitá prozatímní rozhodnutí jménem výboru ve složení pro plenární zasedání, zejména ve věcech administrativního řízení včetně rozpočtových záležitostí.
4. Výbor ve složení pro výkonné zasedání informuje průběžně výbor ve složení pro plenární zasedání o rozhodnutích, která přijme ve věci řešení krize.
Článek 55
Postup rozhodování
1. Při jednání o jednotlivém subjektu nebo skupině, jenž je usazen pouze v jednom zúčastněném členském státě, nejsou-li všichni členové uvedení v čl. 53 odst. 1 a 3 schopni ve lhůtě stanovené předsedou dosáhnout společné dohody, přijmou rozhodnutí předseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) prostou většinou hlasů.
2. Při jednání o přeshraniční skupině, nejsou-li všichni členové uvedení v čl. 53 odst. 1 a 4 schopni ve lhůtě stanovené předsedou dosáhnout společné dohody, přijmou rozhodnutí předseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) prostou většinou hlasů.
3. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
HLAVA IV
PŘEDSEDA
Článek 56
Jmenování a úkoly
1. Výboru předsedá stálý předseda.
2. Předseda odpovídá za:
a)
přípravu práce výboru na jeho plenárních a výkonných zasedáních, za svolávání jednání a předsedání jeho jednáním;
b)
všechny personální otázky;
c)
záležitosti spojené s běžnou správou;
d)
sestavení návrhu rozpočtu výboru v souladu s čl. 61 odst. 1 a plnění rozpočtu výboru v souladu s článkem 63;
e)
řízení výboru;
f)
plnění ročního pracovního programu výboru;
g)
každoroční přípravu návrhu výroční zprávy uvedenou v článku 45 s oddílem o činnostech výboru k řešení krize a oddílem o finančních a správních záležitostech.
Při plnění úkolů uvedených v tomto článku jsou předsedovi nápomocni k tomuto účelu vyčlenění zaměstnanci.
3. Předsedovi je nápomocen místopředseda.
Místopředseda vykonává funkce předsedy, pokud je předseda nepřítomen nebo mu odůvodněné okolnosti brání v jejich výkonu, a to v souladu s tímto nařízením.
4. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) jsou jmenováni na základě zásluh, kvalifikace, znalostí bankovních a finančních záležitostí a zkušeností s finančním dohledem, regulací a řešením krizí bank. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) jsou vybráni v otevřeném výběrovém řízení, při němž jsou respektovány zásady vyváženosti zastoupení mužů a žen, zkušeností a kvalifikace. Evropský parlament a Rada jsou včas a řádně průběžně informovány v každé fázi tohoto řízení.
5. Funkční období předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) je pětileté. S výhradou odstavce 7 tohoto článku nelze toto funkční období prodloužit.
Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) nesmějí vykonávat žádné funkce na vnitrostátní, unijní a mezinárodní úrovni.
6. Komise po vyslechnutí výboru na jeho plenárním zasedání předloží Evropskému parlamentu užší seznam kandidátů na funkce předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) a informuje o tomto užším seznamu Radu.
Odchylně od prvního pododstavce při jmenování prvních členů výboru po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise užší seznam kandidátů, aniž by vyslechla výbor.
Komise předloží návrh na jmenování předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) Evropskému parlamentu ke schválení. Po schválení tohoto návrhu přijme Rada prováděcí rozhodnutí o jmenování předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b). Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
7. Odchylně od odstavce 5 je funkční období prvního předsedy jmenovaného po vstupu tohoto nařízení v platnost tříleté. Toto funkční období lze jednou prodloužit o dobu pěti let. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) zůstávají ve funkci až do jmenování svých nástupců.
8. Předseda, jehož funkční období bylo prodlouženo, se na konci celkového funkčního období nesmí účastnit dalšího výběrového řízení na totéž místo.
9. Pokud předseda, místopředseda nebo členové uvedení čl. 43 odst. 1 písm. b) přestanou splňovat podmínky pro výkon svých povinností nebo se dopustí závažného pochybení, může Rada na návrh Komise schválený Evropským parlamentem přijmout prováděcí rozhodnutí, jímž je zbavuje funkce. Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
Pro tyto účely mohou Evropský parlament nebo Rada Komisi oznámit, že považují podmínky pro zbavení předsedy, místopředsedy nebo členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) funkce za splněné, a Komise na toto oznámení odpoví.
HLAVA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 57
Zdroje
1. Výbor odpovídá za vyčlenění potřebných finančních a lidských zdrojů na plnění úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením.
2. Financování rozpočtu výboru nebo jeho činností k řešení krize podle tohoto nařízení nesmí za žádných okolností zakládat rozpočtovou odpovědnost členských států.
Článek 58
Rozpočet
1. Výbor má samostatný rozpočet, který není součástí rozpočtu Unie. Pro každý rozpočtový rok odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů a výdajů výboru, které se uvedou v rozpočtu výboru.
2. Rozpočet výboru musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Rozpočet obsahuje dvě části: část I pro správu výboru a část II pro fond.
Článek 59
Část I rozpočtu pro správu výboru
1. Příjmy části I rozpočtu tvoří roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí odhadovaných ročních správních výdajů.
2. Výdaje části I rozpočtu zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny, správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
3. Tímto článkem není dotčeno právo vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vybírat poplatky v souladu s vnitrostátním právem v souvislosti s jejich správními výdaji typů uvedených v odstavcích 1 a 2, včetně výdajů na spolupráci s výborem a na pomoc výboru.
Článek 60
Část II rozpočtu pro fond
1. Příjmy části II rozpočtu tvoří zejména:
a)
příspěvky hrazené institucemi usazenými v zúčastněných členských státech v souladu s čl. 67 odst. 4 a články 69, 70 a 71;
b)
úvěry získané od jiných mechanismů financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států v souladu s čl. 72 odst. 1;
c)
úvěry získané od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu s články 73 a 74;
d)
výnosy z investovaných částek uložených ve fondu v souladu s článkem 75;
e)
jakákoli část výdajů vzniklých pro účely uvedené v článku 76, která je při postupu k řešení krize získána zpět.
2. Výdaje části II rozpočtu tvoří zejména:
a)
výdaje na účely uvedené v článku 76;
b)
investice v souladu s článkem 75;
c)
úroky placené z úvěrů získaných od jiných mechanismů financování k řešení krize z nezúčastněných členských států v souladu s čl. 72 odst. 1;
d)
úroky placené z úvěrů získaných od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu s články 73 a 74.
Článek 61
Sestavování a plnění rozpočtu
1. Předseda vypracuje každoročně do 15. února návrh rozpočtu výboru, včetně odhadu příjmů a výdajů výboru na následující rok, spolu s plánem pracovních míst a předloží jej výboru k přijetí.
2. Výbor na svém plenárním zasedání každoročně do 31. března podle potřeby upraví návrh předložený předsedou a přijme konečný rozpočet výboru spolu s plánem pracovních míst.
Článek 62
Interní audit a kontrola
1. V rámci výboru se zřizuje funkce interního auditora, která musí být vykonávána v souladu s příslušnými mezinárodními standardy. Interní auditor jmenovaný výborem mu odpovídá za prověřování řádného fungování systémů pro plnění rozpočtu a rozpočtových procesů výboru.
2. Interní auditor radí výboru v otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě systémů řízení a kontroly a doporučení ke zlepšení podmínek provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
3. Odpovědnost za zavedení vnitřních systémů kontroly a postupů, které jsou vhodné pro plnění úkolů interního auditora, nese výbor.
Článek 63
Plnění rozpočtu, předkládání účetní závěrky a absolutorium
1. Předseda jedná jako schvalující osoba a plní rozpočet výboru.
2. Do 1. března následujícího rozpočtového roku zašle účetní výboru předběžnou účetní závěrku spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok Účetnímu dvoru k připomínkám.
Do 31. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní výboru zprávu o rozpočtovém a finančním řízení členům výboru a Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
3. Do 31. března každého roku předá předseda Evropskému parlamentu, Radě a Komisi předběžnou účetní závěrku výboru za předcházející rozpočtový rok.
4. Po obdržení připomínek Účetního dvora k předběžné účetní závěrce výboru vypracuje předseda na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku výboru a předloží ji výboru na jeho plenárním zasedání ke schválení.
5. Do 1. července každého roku zašle předseda konečnou účetní závěrku za předcházející rozpočtový rok poté, co ji schválil výbor, Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Obdrží-li předseda připomínky od Účetního dvora, zašle do 30. září odpověď.
7. Do 15. listopadu každého roku se konečná účetní závěrka za předcházející rozpočtový rok zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
8. Výbor na svém plenárním zasedání udělí předsedovi absolutorium za plnění rozpočtu.
9. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady předloží předseda žádajícímu orgánu Unie všechny informace uvedené v účetní závěrce výboru s výhradou požadavků profesního tajemství podle tohoto nařízení.
Článek 64
Finanční pravidla
Výbor po konzultaci s Účetním dvorem a Komisí přijme vnitřní finanční pravidla, jimiž stanoví zejména podrobný postup pro sestavování a plnění svého rozpočtu v souladu s články 61 a 63.
V míře, ve které je to slučitelné se zvláštní povahou výboru, vycházejí tato finanční pravidla z rámcového finančního nařízení přijatého pro subjekty zřízené podle Smlouvy o fungování EU v souladu s článkem 208 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (20).
Článek 65
Příspěvky na správní výdaje výboru
1. Subjekty uvedené v článku 2 přispívají do části I rozpočtu výboru v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci o příspěvcích přijatými podle odstavce 5 tohoto článku.
2. Výše příspěvků se stanoví tak, aby příjmy z nich byly v zásadě dostatečné pro zajištění každoročně vyrovnané části I rozpočtu výboru.
3. Příspěvky, které má každý subjekt uvedený v článku 2 uhradit, výbor stanoví a získává v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 5 tohoto článku prostřednictvím rozhodnutí určeného dotčenému subjektu. Výbor používá procesní pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla zajišťující, že příspěvky budou uhrazeny včas a v plné výši.
4. Prostředky získané v souladu s odstavci 1, 2 a 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení.
5. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci o příspěvcích, jimiž:
a)
určí druh příspěvků a situace, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsob výpočtu výše příspěvků a způsob jejich platby;
b)
upřesní registrační a účetní pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla uvedená v odstavci 3, která jsou nezbytná k zajištění toho, aby příspěvky byly uhrazeny včas a v plné výši;
c)
stanoví roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než začne plně fungovat.
Článek 66
Opatření proti podvodům
1. Pro účely boje proti podvodům, korupci a jakémukoli jinému protiprávnímu jednání podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (21) přistoupí výbor do šesti měsíců od zahájení své práce k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném úřadem OLAF a s použitím vzoru obsaženého v příloze k uvedené interinstitucionální dohodě neprodleně přijme vhodné předpisy, které se budou vztahovat na všechny jeho zaměstnance.
2. Účetní dvůr je oprávněn provádět formou kontroly dokumentů a kontroly na místě audit u příjemců, dodavatelů a subdodavatelů, kteří od výboru obdrželi finanční prostředky.
3. OLAF může provádět šetření včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (22) a nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 s cílem stanovit, zda v souvislosti se zakázkou financovanou výborem nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie.
KAPITOLA 2
Jednotný fond pro řešení krizí
Oddíl 1
Zřízení fondu
Článek 67
Obecná ustanovení
1. Zřizuje se Jednotný fond pro řešení krizí (dále jen „fond“). Je naplňován v souladu s pravidly o převádění finančních prostředků získaných na vnitrostátní úrovni do fondu, která jsou stanovena v dohodě.
2. Výbor používá fond pouze pro účely zajištění účinného používání nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize podle části II hlavy I a v souladu s účelem řešení krize a se zásadami řešení krize uvedenými v článcích 14 a 15. Rozpočet Unie ani vnitrostátní rozpočty členských států nenesou za žádných okolností odpovědnost za výdaje nebo ztráty fondu.
3. Vlastníkem fondu je výbor.
4. Příspěvky podle článků 69, 70 a 71 jsou získávány od subjektů uvedených v článku 2 vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a jsou převáděny do fondu v souladu s dohodou.
Článek 68
Požadavek ustavit mechanismus financování k řešení krizí
Zúčastněné členské státy ustaví mechanismus financování v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU a v souladu s tímto nařízením.
Článek 69
Cílová úroveň
1. Do konce počátečního období v délce osmi let od 1. ledna 2016, případně ode dne, od kterého se tento odstavec použije na základě čl. 99 odst. 6, dosáhnou dostupné finanční prostředky fondu výše nejméně 1 % hodnoty pojištěných vkladů všech úvěrových institucí povolených ve všech zúčastněných členských státech.
2. Během počátečního období podle odstavce 1 se příspěvky do fondu vypočtené v souladu s článkem 70 a získané v souladu s čl. 67 odst. 4 rozdělí v čase co nejrovnoměrněji, dokud není dosaženo cílové úrovně, přitom se však náležitě zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky na finanční situaci přispívajících institucí.
3. Výbor počáteční období podle odstavce 1 prodlouží o maximálně čtyři roky, jestliže fondu vznikly kumulované výdaje překračující 0,5 % celkové hodnoty pojištěných vkladů uvedené v odstavci 1 a jsou splněna kritéria aktu v přenesené pravomoci uvedeného v odst. 5 písm. b).
4. Jsou-li po skončení počátečního období podle odstavce 1 dostupné finanční prostředky nižší než cílová úroveň stanovená v uvedeném odstavci, pravidelné příspěvky vypočtené v souladu s článkem 70 se nadále získávají, dokud není dosaženo cílové úrovně. Klesnou-li dostupné finanční prostředky na méně než dvě třetiny cílové úrovně poté, co jí bylo poprvé dosaženo, stanoví se výše těchto příspěvků tak, aby se cílové úrovně dosáhlo do šesti let.
Při stanovování ročních příspěvků v souvislosti s tímto odstavcem se u pravidelných příspěvků náležitě zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky.
5. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem upřesnit:
a)
kritéria pro časové rozložení příspěvků do fondu vypočtených podle odstavce 2;
b)
kritéria k určení počtu let, o něž lze v souladu s odstavcem 3 prodloužit počáteční období podle odstavce 1;
c)
kritéria ke stanovení ročních příspěvků podle odstavce 4.
Článek 70
Příspěvky předem
1. Jednotlivé příspěvky každé instituce se získávají alespoň jednou ročně a vypočítají se jako úměrný podíl celkové hodnoty jejích závazků (bez započtení kapitálu) po odečtení pojištěných vkladů na úhrnných závazcích (bez započtení kapitálu) všech institucí povolených na území všech zúčastněných členských států po odečtení pojištěných vkladů.
2. Výbor každoročně, po konzultaci s ECB nebo s vnitrostátním příslušným orgánem a v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, vypočte jednotlivé příspěvky, aby zajistil, že příspěvky, které mají uhradit všechny instituce povolené na území všech zúčastněných členských států, nepřekročí 12,5 % cílové úrovně.
Každoroční výpočet příspěvků jednotlivých institucí je založen na:
a)
paušálním příspěvku, který je úměrný podílu celkové hodnoty závazků instituce (bez započtení kapitálu) po odečtení pojištěných vkladů na úhrnných závazcích (bez započtení kapitálu) všech institucí povolených na území zúčastněných členských států po odečtení pojištěných vkladů; a
b)
příspěvku upraveném v poměru k rizikovému profilu, který vychází z kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, se zřetelem k zásadě proporcionality a aniž by došlo k narušení mezi strukturami bankovního sektoru členských států.
Poměr mezi paušálním příspěvkem a příspěvkem upraveným v poměru k rizikovému profilu musí zohlednit vyvážené rozložení příspěvků mezi různé typy bank.
V každém případě nesmí úhrnná výše jednotlivých příspěvků od všech institucí povolených na území všech zúčastněných členských států, vypočtená podle druhého pododstavce písm. a) a b), překročit ročně 12,5 % cílové úrovně.
3. Dostupné finanční prostředky, které se mají započítat k dosažení cílové úrovně stanovené v článku 69, mohou zahrnovat neodvolatelné platební přísliby, které jsou v plné výši kryty zajištěním ve formě nízkorizikových aktiv nezatížených jakýmikoli právy třetích stran, s možností s nimi volně nakládat a vyčleněných k výlučnému použití výborem k účelům uvedeným v čl. 76 odst. 1. Podíl těchto neodvolatelných platebních příslibů nesmí překročit 30 % celkové výše příspěvků získaných v souladu s tímto článkem.
4. Řádně obdržené příspěvky každého subjektu uvedeného v článku 2 se těmto subjektům nevracejí.
5. Pokud zúčastněné členské státy již zřídily vnitrostátní mechanismus financování k řešení krizí, mohou stanovit, že uvedený mechanismus využívá jemu dostupné finanční prostředky vybrané od institucí v období od 17. června 2010 do dne vstupu směrnice 2014/59/EU v platnost k tomu, aby nahradil institucím příspěvky předem, které mohou být tyto instituce povinny platit do fondu. Tímto vracením prostředků nejsou dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2014/49/EU.
6. Použijí se akty v přenesené pravomoci, které upřesňují pojem příspěvků upravených v poměru k rizikovému profilu institucí, přijaté Komisí podle čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU.
7. Rada na návrh Komise přijme v rámci aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 6 prováděcí akty, jimiž se stanoví podmínky uplatňování odstavců 1, 2 a 3, zejména v souvislosti s:
a)
používáním metodiky pro výpočet jednotlivých příspěvků;
b)
praktickými pravidly pro to, jak se institucím přidělují rizikové faktory uvedené v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 71
Mimořádné následné příspěvky
1. Pokud dostupné finanční prostředky nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize, jsou od institucí povolených na území zúčastněných členských států získány mimořádné následné příspěvky k pokrytí doplňkových částek. Tyto mimořádné příspěvky se vypočítají a rozdělí mezi instituce podle pravidel stanovených v článcích 69 a 70.
Celková výše mimořádných následných příspěvků za rok nesmí překročit trojnásobek roční výše příspěvků stanovených v souladu s článkem 70.
2. Výbor z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh může úplně nebo částečně odložit v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 3 úhradu mimořádných následných příspěvků instituce v souladu s odstavcem 1, pokud je to nezbytné v zájmu ochrany její finanční situace. Toto odložení lze udělit nejvýše na dobu šesti měsíců, která však může být na žádost instituce prodloužena. Příspěvky, jejichž uhrazení bylo odloženo podle tohoto odstavce, musí být uhrazeny v pozdějším okamžiku, kdy tato úhrada již finanční situaci dané instituce neohrožuje.
3. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem upřesnit okolnosti a podmínky, za nichž lze úplně nebo částečně odložit úhradu následných příspěvků subjekty uvedenými v článku 2 podle odstavce 2 tohoto článku.
Článek 72
Dobrovolné půjčky mezi mechanismy financování k řešení krizí
1. Výbor rozhodne, že požádá o dobrovolnou půjčku pro fond u mechanismů financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států v případě, že:
a)
částky získané v souladu s článkem 70 nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize;
b)
mimořádné následné příspěvky stanovené v článku 71 nejsou okamžitě k dispozici; a
c)
alternativní finanční prostředky stanovené v článku 73 nejsou okamžitě k dispozici za přiměřených podmínek.
2. Uvedené mechanismy financování k řešení krizí rozhodují o takové žádosti v souladu s článkem 106 směrnice 2014/59/EU. Na podmínky půjčky se vztahuje čl. 106 odst. 4, 5 a 6 uvedené směrnice.
3. Výbor může rozhodnout o úvěru jiným mechanismům financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států, pokud je o něj požádán v souladu s článkem 106 směrnice 2014/59/EU. Na podmínky úvěru se vztahuje čl. 106 odst. 4, 5 a 6 uvedené směrnice.
Článek 73
Alternativní finanční prostředky
1. Pokud částky získané v souladu s články 70 a 71 nejsou ihned k dispozici nebo nepokrývají výdaje vzniklé při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize, může výbor pro fond sjednávat půjčky nebo jiné formy podpory u těch institucí, finančních institucí nebo jiných třetích stran, které nabízejí lepší finanční podmínky a v nejvhodnější době, v zájmu optimalizace nákladů na financování a ochrany jeho pověsti.
2. Půjčky nebo jiné formy podpory uvedené v odstavci 1 se musí v souladu s články 69, 70 a 71 vrátit zpět v plné výši během období splatnosti půjčky.
3. Všechny výdaje vzniklé v souvislosti s použitím půjček podle odstavce 1 jsou hrazeny z části II rozpočtu výboru, a nikoli z rozpočtu Unie ani zúčastněných členských států.
Článek 74
Přístup k finanční facilitě
Výbor smluvně zajistí pro fond finanční mechanismy, případně včetně veřejného finančního mechanismu, které zajistí, aby byly okamžitě k dispozici dodatečné finanční prostředky k použití v souladu s článkem 76, pokud částky, které byly získány nebo jsou k dispozici v souladu s články 70 a 71, nestačí k tomu, aby fond dostál svým závazkům.
Oddíl 2
Správa fondu
Článek 75
Investice
1. Fond spravuje výbor v souladu s tímto nařízením a s akty v přenesené pravomoci přijatými podle odstavce 4.
2. Objem prostředků získaný od instituce v režimu řešení krize nebo překlenovací instituce, úroky nebo jiné výnosy z investic a veškeré jiné výnosy se připisují pouze ve prospěch fondu.
3. Výbor má obezřetnou a bezpečnou investiční strategii stanovenou v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 4 tohoto článku a investuje částky uložené ve fondu do závazků členských států či mezivládních organizací nebo do vysoce likvidních aktiv s vysokou úvěruschopností, s přihlédnutím k aktu v přenesené pravomoci podle článku 460 nařízení (EU) č. 575/2013, jakož i k dalším relevantním ustanovením uvedeného nařízení. Investice musí být dostatečně odvětvově, zeměpisně a proporčně rozloženy. Výnosy z těchto investic se připisují ve prospěch fondu.
4. Komise je v souladu s postupem podle článku 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými stanoví podrobná pravidla pro správu fondu a obecné zásady a kritéria pro jeho investiční strategii.
Oddíl 3
PouŽívání fondu
Článek 76
Úloha fondu
1. V rámci programu řešení krize může výbor při použití nástrojů k řešení krize na subjekty uvedené v článku 2 používat fond pouze v rozsahu, který je nezbytný k zajištění efektivního použití nástrojů k řešení krize, aby:
a)
se zaručil za aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize, jejích dceřiných podniků, překlenovací instituce nebo společnosti pro správu aktiv;
b)
poskytl úvěr instituci v režimu řešení krize, jejím dceřiným podnikům, překlenovací instituci nebo společnosti pro správu aktiv;
c)
nakoupil aktiva instituce v režimu řešení krize;
d)
finančně přispěl překlenovací instituci a společnosti pro správu aktiv;
e)
vyplatil odškodnění akcionářům nebo věřitelům, pokud na základě ocenění podle čl. 20 odst. 5 utrpěli větší ztráty, než by utrpěli na základě ocenění podle čl. 20 odst. 16 při likvidaci v běžném úpadkovém řízení;
f)
přispěl instituci v režimu řešení krize namísto odpisu nebo konverze závazků některých věřitelů, je-li použit nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů a je-li rozhodnuto o vyloučení některých věřitelů z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů v souladu s čl. 27 odst. 5;
g)
provedl jakoukoli kombinaci opatření uvedených v písmenech a) až f).
2. Fond může být použit k přijetí opatření uvedených v odstavci 1 rovněž vůči kupujícímu v souvislosti s nástrojem převodu činnosti.
3. Fond nesmí být použit přímo k absorpci ztrát subjektu uvedeného v článku 2 ani k rekapitalizaci tohoto subjektu. V případě, že použití fondu pro účely uvedené v odstavci 1 tohoto článku nepřímo vede k tomu, že je část ztrát subjektu uvedeného v článku 2 přenesena na fond, uplatní se zásady pro použití fondu uvedené v článku 27.
4. Výbor nesmí kapitál vložený v souladu s odst. 1 písm. f) držet déle než pět let.
Článek 77
Používání fondu
Používání fondu závisí na dohodě, kterou se zúčastněné členské státy dohodnou, že převedou do fondu příspěvky, které získají na vnitrostátní úrovni v souladu s tímto nařízením a se směrnicí 2014/59/EU, a probíhá v souladu se zásadami stanovenými v uvedené dohodě.
Až do okamžiku, kdy je dosažena cílová úroveň podle článku 69, ale nejpozději osm let ode dne použitelnosti tohoto článku proto používá výbor fond v souladu se zásadami založenými na rozdělení fondu na podfondy odpovídající jednotlivým zúčastněným členským státům a také na postupném slučování finančních prostředků získaných na vnitrostátní úrovni, které mají být přidělovány do podfondů fondu, jak je stanoveno v dohodě.
Článek 78
Vzájemné využití vnitrostátních mechanismů financování v případě řešení krize na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce v nezúčastněných členských státech
V případě řešení krize na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce usazené v jednom nebo ve více zúčastněných členských státech na jedné straně a instituce usazené v jednom nebo ve více nezúčastněných členských státech na straně druhé, přispívá fond k financování řešení krize na úrovni skupiny v souladu s čl. 107 odst. 2 až 5 směrnice 2014/59/EU.
Článek 79
Použití systémů pojištění vkladů k řešení krize
1. Zúčastněné členské státy zajistí, aby systém pojištění vkladů, k němuž instituce náleží, ručil v případě, že výbor přijme opatření k řešení krize a tímto opatřením je vkladatelům nadále zajištěn přístup k jejich vkladům, za částky uvedené v čl. 109 odst. 1 a 4 směrnice 2014/59/EU.
Příslušný systém pojištění vkladů přebírá práva a závazky pojištěných vkladatelů v úpadkovém řízení ve výši rovnající se jeho platbě.
2. Při určování výše, do které systém pojištění vkladů ručí podle odstavce 1 tohoto článku, musí být splněny podmínky uvedené v článku 20.
3. Před rozhodnutím v souladu s odstavcem 2 tohoto článku o výši, do které systém pojištění vkladů ručí, výbor konzultuje s dotčeným určeným orgánem ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 18 směrnice 2014/49/EU při plném zohlednění naléhavosti dané záležitosti.
4. Jestliže jsou způsobilé vklady v instituci v režimu řešení krize převedeny na jiný subjekt v rámci nástroje převodu činnosti nebo nástroje překlenovací instituce, nemají vkladatelé vůči systému pojištění vkladů žádné nároky podle směrnice 2014/49/EU, pokud jde o jakoukoli část jejich nepřevedených vkladů v instituci v režimu řešení krize, pokud se výše převedených finančních prostředků nejméně rovná souhrnnému limitu pojištění stanovenému v článku 6 uvedené směrnice.
5. Bez ohledu na odstavce 1 až 4, pokud jsou dostupné finanční prostředky ze systémů pojištění vkladů použity v souladu s tímto článkem a následně klesnou na méně než dvě třetiny cílové výše systému pojištění vkladů, stanoví se výše pravidelného příspěvku do systému pojištění vkladů tak, aby se této cílové výše dosáhlo do šesti let.
Ručení systému pojištění vkladů nesmí přesáhnout částku rovnající se 50 % jeho cílové výše podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/49/EU.
V každém případě účast systému pojištění vkladů podle tohoto nařízení nesmí překročit ztráty, které by mu vznikly v případě likvidace v běžném úpadkovém řízení.
HLAVA VI
JINÁ USTANOVENÍ
Článek 80
Výsady a imunity
Na výbor a jeho zaměstnance se vztahuje Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, připojený ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU.
Článek 81
Jazykový režim
1. Na výbor se vztahuje nařízení Rady č. 1 (23).
2. O vnitřním jazykovém režimu výboru rozhoduje výbor.
3. Výbor může rozhodnout, který z úředních jazyků se použije při zasílání dokumentů orgánům či subjektům Unie.
4. Výbor se může s každým vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize dohodnout na jazyku nebo jazycích, v nichž se vypracují dokumenty, které se zasílají vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize nebo které zasílají tyto orgány.
5. Překladatelské služby požadované pro činnost výboru poskytuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 82
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance výboru se vztahuje služební řád, pracovní řád a pravidla společně přijatá orgány Unie pro účely provádění těchto řádů.
Odchylně od prvního pododstavce se na předsedu, místopředsedu a čtyři členy uvedené v čl. 43 odst. 1 písm. b) vztahují stejné podmínky, pokud jde o požitky a věk odchodu do důchodu, jako na místopředsedu, soudce a tajemníka Soudního dvora, jak je stanoví nařízení Rady č. 422/67/EHS, 5/67/Euratom (24). Nevztahuje se na ně maximální věk odchodu do důchodu. V aspektech, které neupravuje toto nařízení ani nařízení č. 422/67/EHS, 5/67/Euratom, se obdobně použijí služební řád a pracovní řád.
2. Výbor po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření v souladu s článkem 110 služebního řádu.
3. Ve vztahu ke svým zaměstnancům vykonává výbor pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování, a pravomoci, které pracovní řád svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy.
Článek 83
Výměna zaměstnanců
1. Výbor může využívat vyslaných národních odborníků nebo jiných pracovníků, kteří ve výboru nejsou zaměstnáni.
2. Výbor na svém plenárním zasedání přijme vhodná rozhodnutí, v nichž stanoví pravidla pro výměnu a vysílání zaměstnanců z vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize do výboru a mezi nimi navzájem.
3. Výbor může zřídit vnitřní týmy příslušné k řešení krize složené z jeho vlastních zaměstnanců a ze zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, jakož i případně z pozorovatelů z orgánů příslušných k řešení krize z nezúčastněných členských států.
4. V případě, že výbor zřídí vnitřní týmy příslušné k řešení krize podle odstavce 3 tohoto článku, jmenuje jejich koordinátory z řad vlastních zaměstnanců. V souladu s čl. 51 odst. 3 mohou být koordinátoři přizváni jako pozorovatelé k účasti na výkonných zasedáních výboru, jichž se v souladu s čl. 53 odst. 3 a 4 účastní členové jmenovaní příslušnými členskými státy.
Článek 84
Vnitřní výbory
Výbor může zřídit vnitřní výbory, jejichž úkolem je poskytovat mu poradenství při plnění jeho funkcí podle tohoto nařízení.
Článek 85
Odvolací komise
1. Výbor zřídí odvolací komisi, která rozhoduje o odvoláních podaných v souladu s odstavcem 3.
2. Odvolací komise je složena z pěti osob, jež pocházejí ze členských států, těší se vysoké vážnosti a prokázaly v oblasti bankovnictví nebo jiných finančních služeb příslušné znalosti a profesní zkušenosti na dostatečně vysoké úrovni, včetně zkušeností z oblasti řešení krize, s výjimkou současných zaměstnanců výboru a současných zaměstnanců orgánů příslušných k řešení krize nebo jiných orgánů, subjektů, úřadů či agentur členských států nebo Unie, které jsou zapojeny do plnění úkolů svěřených výboru tímto nařízením. Odvolací komise má dostatečné zdroje a odborné znalosti pro poskytování odborných právních rad týkajících se zákonnosti výkonu pravomocí výboru. Členy odvolací komise a dva náhradníky jmenuje výbor na pětileté funkční období, které lze jednou prodloužit, na základě veřejné výzvy k projevení zájmu zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Nejsou vázáni žádnými pokyny.
3. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba, včetně orgánů příslušných k řešení krize, se může odvolat proti rozhodnutí výboru podle čl. 10 odst. 10, článku 11, čl. 12 odst. 1, článků 38 až 41, čl. 65 odst. 3, článku 71 a čl. 90 odst. 3, které je této osobě určeno nebo které se jí přímo a individuálně týká.
Odůvodněné odvolání se podává odvolací komisi písemně do šesti týdnů ode dne oznámení rozhodnutí dotčené osobě, nebo pokud k oznámení nedošlo, ode dne, kdy se dotčená osoba o rozhodnutí dozvěděla.
4. Odvolací komise rozhodne o odvolání do jednoho měsíce ode dne podání odvolání.
Odvolací komise rozhoduje většinou nejméně tří z pěti svých členů.
5. Členové odvolací komise jednají nezávisle a ve veřejném zájmu. Za tímto účelem učiní veřejné prohlášení o závazcích a veřejné prohlášení o zájmech, v nichž uvedou veškeré přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, nebo uvedou, že takové zájmy neexistují.
6. Odvolání podané podle odstavce 3 nemá odkladný účinek.
Odvolací komise však může pozastavit uplatňování rozhodnutí, proti němuž bylo odvolání podáno, pokud to podle jejího názoru okolnosti vyžadují.
7. Je-li odvolání přípustné, odvolací komise prozkoumá, zda je podložené. Vyzve účastníky odvolacího řízení, aby se ve stanovených lhůtách vyjádřili k jejím oznámením nebo ke sdělením ostatních účastníků odvolacího řízení. Účastníci odvolacího řízení mají právo na ústní vyjádření.
8. Odvolací komise může potvrdit rozhodnutí výboru nebo věc výboru vrátit k novému projednání. Výbor je vázán rozhodnutím odvolací komise a přijme pozměněné rozhodnutí týkající se dané věci.
9. Rozhodnutí odvolací komise musí být odůvodněna a oznámena účastníkům odvolacího řízení.
10. Odvolací komise přijme a zveřejní svůj jednací řád.
Článek 86
Žaloby u Soudního dvora
1. Proti rozhodnutí odvolací komise nebo v případech, v nichž odvolání k odvolací komisi není možné, proti rozhodnutí výboru lze podat žalobu u Soudního dvora podle článku 263 Smlouvy o fungování EU.
2. V souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU mohou členské státy, orgány Unie a jakákoli fyzická nebo právnická osoba podat proti rozhodnutí výboru žalobu u Soudního dvora.
3. V případě, že má výbor povinnost jednat a nevydá rozhodnutí, lze u Soudního dvora podat žalobu pro nečinnost podle článku 265 Smlouvy o fungování EU.
4. Výbor přijme opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora.
Článek 87
Odpovědnost výboru
1. Smluvní odpovědnost výboru se řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu.
2. Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené výborem.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí výbor v souladu s obecnými zásadami společnými právním předpisům členských států o odpovědnosti veřejných orgánů veškerou škodu, kterou způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při plnění svých povinností, zejména pokud jde o jejich funkce řešení krize, včetně jednání a opomenutí na podporu zahraničních postupů k řešení krize.
4. Výbor vyplatí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize náhradu škody, kterou mu nařídil uhradit vnitrostátní soud nebo již se tento orgán po dohodě s výborem zaváže uhradit v mimosoudním vyrovnání, pokud tuto škodu uvedený vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize způsobil svým jednáním nebo opomenutím podle tohoto nařízení v průběhu řešení krize subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 2 a subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, nebo podle čl. 7 odst. 3 druhého pododstavce. Tato povinnost nevzniká, pokud toto jednání nebo opomenutí představuje porušení tohoto nařízení, jiného ustanovení práva Unie či rozhodnutí výboru, Rady nebo Komise a došlo k němu úmyslně či vzniklo zjevnou a závažnou chybu v posouzení.
5. Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat všechny spory v souvislosti s odstavci 3 a 4. Nároky z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let ode dne, kdy nastala skutečnost, na níž se zakládají.
6. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči výboru upravuje služební řád nebo pracovní řád vztahující se na tyto zaměstnance.
Článek 88
Profesní tajemství a výměna informací
1. Členové výboru, místopředseda, členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b), zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní, kteří plní povinnosti související s řešením krize, jsou i po ukončení svých povinností vázáni požadavky profesního tajemství podle článku 339 Smlouvy o fungování EU a příslušných ustanovení práva Unie. Zejména nesmějí důvěrné informace, které získají během své profesní činnosti nebo od příslušného orgánu nebo orgánu příslušného k řešení krize v souvislosti se svými úkoly podle tohoto nařízení, poskytnout žádné osobě ani orgánu, s výjimkou informací podaných v rámci plnění jejich úkolů podle tohoto nařízení či v souhrnné nebo kolektivní formě, z níž nelze identifikovat subjekty uvedené v článku 2, nebo s výslovným a předchozím souhlasem orgánu nebo subjektu, který dané informace poskytl.
Informace, na které se vztahují požadavky profesního tajemství, nesmějí být poskytnuty žádnému veřejnému ani soukromému subjektu s výjimkou případů, kdy je jejich poskytnutí nutné pro účely soudního řízení.
Tyto požadavky se vztahují rovněž na potenciální kupující, kteří byli osloveni za účelem přípravy řešení krize subjektu podle čl. 13 odst. 3.
2. Výbor zajistí, aby osoby, jež přímo či nepřímo, trvale či příležitostně poskytují jakékoli služby související s výkonem jeho povinností, včetně úředníků výboru nebo jiných osob pověřených výborem nebo jmenovaných vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, aby prováděly kontroly na místě, byly vázány požadavky profesního tajemství rovnocennými požadavkům uvedeným v odstavci 1.
3. Požadavky profesního tajemství uvedené v odstavci 1 se rovněž vztahují na pozorovatele, kteří se účastní zasedání výboru, a na pozorovatele z nezúčastněných členských států, kteří jsou členy vnitřních týmů příslušných k řešení krize v souladu s čl. 83 odst. 3.
4. Výbor přijme nezbytná opatření, aby zajistil bezpečné nakládání s důvěrnými informacemi a jejich zpracovávání.
5. Před poskytnutím jakýchkoli informací výbor zajistí, aby neobsahovaly důvěrné informace, zejména tak, že bude posouzen dopad, který by poskytnutí těchto informací mohlo mít na veřejný zájem, pokud jde o finanční, měnovou nebo hospodářskou politiku, na obchodní zájmy fyzických a právnických osob a na účel kontrol, na šetření či vyšetřování a na audity. Postup kontroly dopadů poskytování informací zahrne konkrétní posouzení dopadů jakéhokoli sdělení obsahu a podrobností plánů řešení krize podle článků 8 a 9, výsledku jakéhokoli posouzení provedeného podle článku 10 nebo programu řešení krize podle článku 18.
6. Tento článek nebrání výboru, Radě, Komisi, ECB, vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize nebo vnitrostátním příslušným orgánům, včetně jejich zaměstnanců a odborníků, aby sdílely informace mezi sebou a s příslušnými ministerstvy, centrálními bankami, systémy pojištění vkladů, systémy pro odškodnění investorů, orgány odpovědnými za běžná úpadková řízení, orgány příslušnými k řešení krize a příslušnými orgány z nezúčastněných členských států, s orgánem EBA nebo s výhradou článku 33 s orgány třetích zemí, které plní úkoly rovnocenné úkolům orgánu příslušného k řešení krize, nebo, pokud jsou dodrženy přísné požadavky na důvěrnost, s potenciálním kupujícím pro účely plánování nebo provádění opatření k řešení krize.
Článek 89
Ochrana údajů
Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se zpracování osobních údajů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (25) ani povinnosti výboru, Rady a Komise týkající se zpracování osobních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (26) při plnění jejich povinností.
Článek 90
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má výbor v držení, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (27).
2. Do šesti měsíců ode dne prvního zasedání přijme výbor praktická prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutí přijímaná výborem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být případně předmětem stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv nebo řízení před Soudním dvorem následujícím po odvolání k odvolací komisi podle článku 85 tohoto nařízení v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
4. Osoby, kterých se rozhodnutí výboru týká, mají právo nahlížet do spisu výboru s výhradou oprávněného zájmu jiných osob na ochraně svých obchodních tajemství. Právo nahlížet do spisu se nevztahuje na důvěrné informace nebo interní přípravné dokumenty výboru.
Článek 91
Bezpečnostní pravidla týkající se ochrany utajovaných informací a citlivých informací nepodléhajících utajení
Výbor uplatňuje bezpečnostní zásady obsažené v bezpečnostních pravidlech Komise pro ochranu utajovaných informací Evropské unie (EUCI) a citlivých informací nepodléhajících utajení, která jsou vymezena v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (28). Uplatňování bezpečnostních zásad zahrnuje uplatňování ustanovení o výměně takových informací, jejich zpracování a archivaci.
Článek 92
Účetní dvůr
1. Účetní dvůr vypracuje zvláštní zprávu za každé dvanáctiměsíční období počínající 1. dubnem každého roku.
2. Každá z těchto zpráv zhodnotí, zda:
a)
byl brán dostatečný ohled na hospodárnost, efektivnost a účinnost, s jakou byly prostředky z fondu vynakládány, zejména na potřebu používat fond co nejméně;
b)
bylo posuzování podpory z fondu efektivní a důsledné.
3. Každá zpráva podle odstavce 1 je vypracována do šesti měsíců od konce období, ke kterému se zpráva vztahuje.
4. Po prozkoumání konečné účetní závěrky vypracované výborem v souladu s článkem 63 připraví Účetní dvůr zprávu o svých zjištěních do 1. prosince po skončení každého rozpočtového roku. Účetní dvůr zejména upozorní na všechny podmíněné závazky (ať již výboru, Rady, Komise či jiné) vyplývající z toho, jak výbor, Rada a Komise plnily své úkoly podle tohoto nařízení.
5. Evropský parlament a Rada mohou požádat, aby se Účetní dvůr zabýval jakýmikoli dalšími relevantními otázkami spadajícími do jejich pravomocí podle čl. 287 odst. 4 Smlouvy o fungování EU.
6. Zprávy uvedené v odstavcích 1 a 4 se zasílají výboru, Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a neprodleně se zveřejňují.
7. Do dvou měsíců ode dne zveřejnění každé zprávy podle odstavce 1 poskytne Komise podrobnou písemnou odpověď, kterou zveřejní.
Do dvou měsíců ode dne zveřejnění každé zprávy podle odstavce 4 poskytnou výbor, Rada a Komise jednotlivě podrobnou písemnou odpověď, kterou zveřejní.
8. Účetní dvůr má pravomoc získat od výboru, Rady a Komise veškeré informace důležité k plnění úkolů svěřených mu podle tohoto článku. Výbor, Rada a Komise poskytnou veškeré požadované důležité informace ve lhůtách, které může Účetní dvůr stanovit.
ČÁST IV
VÝKONNÉ PRAVOMOCI A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 93
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od příslušných dat uvedených v článku 99.
3. Komise zajistí soulad mezi akty v přenesené pravomoci přijatými na základě tohoto nařízení a akty v přenesené pravomoci přijatými na základě směrnice 2014/59/EU.
4. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm uvedené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
7. Komise nepřijme akty v přenesené pravomoci v případě, že lhůta Evropského parlamentu pro přezkum je kvůli parlamentním prázdninám zkrácena na méně než pět měsíců včetně prodloužení.
Článek 94
Přezkum
1. Komise zveřejní do 31. prosince 2018 a poté každé tři roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení, přičemž klade zvláštní důraz na sledování potenciálního dopadu na řádné fungování vnitřního trhu. Tato zpráva zhodnotí:
a)
fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí, jeho nákladovou efektivnost, jakož i dopad činností zaměřených na řešení krize na zájmy Unie jako celku a na soudržnost a integritu vnitřního trhu finančních služeb, včetně možného dopadu na struktury vnitrostátních bankovních systémů v Unii ve srovnání s jinými bankovními systémy, jakož i účinnost režimů spolupráce a sdílení informací v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí, mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí a jednotným mechanismem dohledu a mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, a zejména posoudí, zda:
i)
je třeba, aby úkoly přidělené tímto nařízením výboru, Radě a Komisi vykonávala výlučně nezávislá instituce Unie, a pokud ano, zda jsou nutné změny příslušných ustanovení, a to i na úrovni primárního práva;
ii)
je spolupráce mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí, jednotným mechanismem dohledu, Evropskou radou pro systémová rizika, orgánem EBA, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a dalšími orgány, které jsou součástí ESFS, přiměřená;
iii)
je investiční portfolio podle článku 75 tvořeno zdravými a diverzifikovanými aktivy;
iv)
je přerušena vazba mezi státním dluhem a bankovním rizikem;
v)
jsou systémy správy a řízení, včetně rozdělení úkolů ve výboru a složení při postupech hlasování jak při výkonných, tak při plenárních zasedáních výboru a jeho vztahů s Radou a Komisí, přiměřené;
vi)
je referenční bod pro stanovení cílové úrovně fondu přiměřený, a zejména zda jsou vhodnějším základem pojištěné vklady nebo celkové závazky a zda by pro fond měl být stanoven minimální objem v absolutním vyjádření, aby nedocházelo ke kolísání přílivu finančních prostředků do fondu a byla zajištěna průběžná stabilita a dostatečnost financování fondu;
vii)
je nutné změnit cílovou úroveň stanovenou pro fond a výši příspěvků, aby byly zajištěny rovné podmínky v celé Unii;
b)
účinnost režimu nezávislosti a odpovědnosti;
c)
vzájemné působení mezi výborem a orgánem EBA;
d)
vzájemné působení mezi výborem a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, dopady jednotného mechanismu pro řešení krizí na tyto členské státy a vzájemné působení mezi výborem a relevantními orgány třetích zemí vymezenými v čl. 2 odst. 1 bodě 90 směrnice 2014/59/EU;
e)
nutnost přijetí kroků s cílem harmonizovat úpadková řízení u institucí v selhání.
2. Zpráva se předkládá Evropskému parlamentu a Radě. Komise k ní případně přiloží návrhy.
3. Komise se vyzývá, aby při přezkumu směrnice 2014/59/EU rovněž provedla případně přezkum tohoto nařízení.
Článek 95
Změna nařízení (EU) č. 1093/2010
Nařízení (EU) č. 1093/2010 se mění takto:
1)
V článku 4 se bod 2 nahrazuje tímto:
„2)
‚příslušnými orgány‘ se rozumějí:
i)
příslušné orgány vymezené v čl. 4 odst. 1 bodě 40 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně Evropské centrální banky s ohledem na záležitosti týkající se úkolů svěřených jí nařízením (EU) č. 1024/2013 a ve směrnici 2007/64/ES, a příslušné orgány uvedené ve směrnici 2009/110/ES,
ii)
pokud jde o směrnice 2002/65/ES a 2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění plnění požadavků uvedených směrnic úvěrovými a finančními institucemi,
iii)
pokud jde o systémy pojištění vkladů, orgány, které spravují tyto systémy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (29), nebo pokud je činnost takového systému řízena soukromou společností, veřejný orgán vykonávající dohled nad těmito systémy podle uvedené směrnice, a
iv)
pokud jde o směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (30) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (31) orgány příslušné k řešení krize podle článku 3 směrnice 2014/59/EU, Jednotný výbor pro řešení krizí zřízený nařízením (EU) č. 806/2014 a Rada a Komise, když činí opatření podle článku 18 nařízení (EU) č. 806/2014, s výjimkou případů, kdy vykonávají pravomoci na základě vlastního uvážení nebo činí politická rozhodnutí.
(29) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU ze dne 16. dubna 2014 o systémech pojištění vkladů (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s 149)." 						
(30) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190)." 						
(31) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 225, 30.7.2014, s. 1).“" 						
2)
V článku 25 se vkládá nový odstavec, který zní:
„1a. Orgán pro bankovnictví může organizovat a provádět srovnávací hodnocení výměny informací a společných činností výboru uvedeného v nařízení (EU) č. 806/2014 a vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z členských států, které se neúčastní jednotného mechanismu pro řešení krizí, při řešení krize přeshraničních skupin, aby posílil účinnost a jednotnost výsledků řešení krize. K tomuto účelu vypracuje orgán pro bankovnictví metody, které mu umožní objektivní posouzení a srovnávání.“
3)
V čl. 40 odst. 6 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro účely postupu podle směrnice 2014/59/EU působí předseda Jednotného výboru pro řešení krizí u rady orgánů dohledu jako pozorovatel.“
Článek 96
Nahrazení vnitrostátních mechanismů financování k řešení krize
Ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 99 odst. 2 a 6 tohoto nařízení se fond považuje za mechanismus financování k řešení krizí zúčastněných členských států podle článků 99 až 109 směrnice 2014/59/EU.
Článek 97
Dohoda o sídle a provozní podmínky
1. Nezbytná opatření týkající se prostor, které mají být výboru zajištěny v členském státě, v němž je jeho sídlo, a zázemí, které má tento členský stát poskytnout, a také konkrétní pravidla vztahující se na předsedu, členy výboru na jeho plenárním zasedání, zaměstnance výboru a jejich rodinné příslušníky v tomto členském státě stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi výborem a tímto členským státem po získání souhlasu výboru na jeho plenárním zasedání a nejpozději 20. srpna 2016.
2. Členský stát, v němž je sídlo výboru, poskytuje nejlepší možné podmínky, aby bylo zajištěno řádné fungování výboru, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 98
Začátek činnosti výboru
1. Výbor zahájí svou činnost v plném rozsahu do 1. ledna 2015.
2. Komise odpovídá za zřízení a počáteční fungování výboru do doby, než bude mít výbor provozní kapacitu k plnění vlastního rozpočtu. Za tímto účelem:
a)
může Komise jako prozatímního předsedu určit úředníka Komise, který bude plnit úkoly svěřené předsedovi, dokud předseda nepřevezme funkci po svém jmenování Radou v souladu s článkem 56;
b)
odchylně od čl. 50 odst. 1 písm. l) a do přijetí rozhodnutí podle čl. 50 odst. 3 vykonává prozatímní předseda pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování;
c)
může Komise výboru nabídnout pomoc, zejména vysíláním úředníků Komise, kteří vykonávají činnosti výboru pod vedením prozatímního předsedy nebo předsedy.
3. Prozatímní předseda může schvalovat všechny platby hrazené z prostředků, které jsou zapsány v rozpočtu výboru, a může uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci.
Článek 99
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. S výjimkami uvedenými v odstavcích 3, 4 a 5 se toto nařízení použije ode dne 1. ledna 2016.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se ustanovení týkající se pravomocí výboru shromažďovat informace a spolupracovat s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize na vypracování plánů řešení krize podle článků 8 a 9 a všech ostatních s tím souvisejících ustanovení použijí ode dne 1. ledna 2015.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se články 1 až 4, 6, 30, 42 až 48, 49, čl. 50 odst. 1 písm. a), b) a g) až p), čl. 50 odst. 3, článek 51, čl. 52 odst. 1 a 4, čl. 53 odst. 1 a 2, články 56 až 59, 61 až 66, 80 až 84, 87 až 95 a 97 a 98 použijí ode dne 19. srpna 2014.
5. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se čl. 69 odst. 5, čl. 70 odst. 6 a 7 a čl. 71 odst. 3, které svěřují Radě pravomoc přijímat prováděcí akty a Komisi pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, použijí ode dne 1. listopadu 2014.
6. Od 1. ledna 2015 výbor předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Komisi měsíční zprávu schválenou na svém plenárním zasedání o tom, zda byly splněny podmínky pro převod příspěvků do fondu.
Od 1. prosince 2015, pokud tyto zprávy ukáží, že podmínky pro převod příspěvků do fondu splněny nebyly, se použitelnost ustanovení uvedených v odstavci 2 odloží vždy o jeden měsíc. Výbor pokaždé předloží na konci uvedeného měsíce další zprávu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. července 2014.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 806/2014
2014 m. liepos 15 d.
kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
per pastaruosius dešimtmečius Sąjunga padarė pažangą kurdama banko paslaugų vidaus rinką. Siekiant skatinti ekonomikos augimą Sąjungoje ir deramą realiosios ekonomikos finansavimą, labai svarbu turėti geriau integruotą banko paslaugų vidaus rinką. Tačiau finansų ir ekonomikos krizė parodė, kad vidaus rinkos veikimui šioje srityje kyla grėsmė ir didėja finansų rinkų susiskaidymo rizika. Tai iš tiesų kelia nerimą vidaus rinkoje, kurioje bankai turėtų galėti atlikti svarbią tarpvalstybinio pobūdžio veiklą. Tarpbankinės rinkos tapo mažiau likvidžios ir tarpvalstybinės bankų veiklos mastas mažėja, nes baiminamasi problemų plitimo, trūksta pasitikėjimo kitomis nacionalinėmis bankų sistemomis ir valstybių narių galimybėmis remti bankus;
(2)
dėl skirtingose valstybėse narėse taikomų skirtingų nacionalinių pertvarkymo taisyklių bei susijusios administracinės praktikos ir dėl vienodo sprendimų priėmimo proceso sprendžiant pertvarkymo bankų sąjungoje klausimą nebuvimo mažėja pasitikėjimas ir didėja rinkos nestabilumas, nes neužtikrinama galimybė numatyti, kokios bus galimos banko žlugimo pasekmės;
(3)
visų pirma skirtingos valstybių narių paskatos ir praktika pertvarkomų bankų kreditorių ir žlungančių bankų gelbėjimo mokesčių mokėtojų lėšomis atžvilgiu turi įtakos jų bankų numanomai kredito rizikai, finansiniam patikimumui ir mokumui, taigi sukuria nevienodas sąlygas. Tai mažina visuomenės pasitikėjimą bankų sektoriumi, trukdo naudotis įsisteigimo laisve bei laisvam paslaugų teikimui vidaus rinkoje, nes finansavimo sąnaudos būtų mažesnės, jei valstybių narių praktika nesiskirtų;
(4)
dėl skirtingose valstybėse narėse taikomų skirtingų nacionalinių pertvarkymo taisyklių ir susijusios administracinės praktikos gali būti taip, kad bankų ir klientų skolinimosi sąnaudos padidėtų vien tik dėl jų įsisteigimo vietos, neatsižvelgiant į jų faktinį kreditingumą. Be to, bankų klientai kai kuriose valstybėse narėse susiduria su didesnėmis palūkanų normomis nei bankų klientai kitose valstybėse narėse, neatsižvelgiant į jų kreditingumą;
(5)
2012 m. spalio 18 d. Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad, „atsižvelgiant į esminius iššūkius, su kuriais susiduria ekonominė ir pinigų sąjunga, šią sąjungą reikia stiprinti, kad būtų užtikrinta ekonominė ir socialinė gerovė, stabilumas ir ilgalaikis klestėjimas“ ir kad „procesas siekiant stipresnės ekonominės ir pinigų sąjungos turėtų būti grindžiamas Sąjungos institucine ir teisine sistema, būti atviras ir skaidrus valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro, taip pat turėtų būti paisoma vidaus rinkos vientisumo principo.“ Tuo tikslu sukurta bankų sąjunga, pagrįsta išsamiu ir detaliu bendru finansinių paslaugų taisyklių sąvadu, taikomu visoje vidaus rinkoje. Bankų sąjungos kūrimo procesas yra atviras ir skaidrus nedalyvaujančių valstybių narių atžvilgiu, ir jį vykdant paisoma vidaus rinkos vientisumo principo;
(6)
savo 2010 m. liepos 7 d. rezoliucijoje su rekomendacijomis Komisijai dėl bankų sektoriaus tarpvalstybinių krizių valdymo Europos Parlamentas paragino Komisiją, „remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 50 ir 114 straipsniais, pateikti vieną ar kelis teisėkūros pasiūlymus dėl ES krizių valdymo tvarkos, ES finansų stabilumo fondo ir sprendimų skyriaus“, o savo 2012 m. lapkričio 20 d. rezoliucijoje su rekomendacijomis Komisijai dėl Europos Vadovų Tarybos, Europos Komisijos, Europos Centrinio Banko ir euro grupės pirmininkų ataskaitos „Siekis sukurti tikrą ekonominę ir pinigų sąjungą“ nurodė, kad „siekiant užtikrinti sklandų EPS veikimą, itin svarbu ištrūkti iš valstybių, bankų ir realiosios ekonomikos subjektų neigiamo grįžtamojo ryšio rato, kuriame jos sukasi“, pabrėžė, kad „reikia nedelsiant imtis papildomų plataus masto priemonių bankų sektoriaus krizei įveikti“ ir siekiant „sukurti visapusiškai veiksmingą Europos bankų sąjungą“, kartu užtikrinant „nenutrūkstamą tinkamą finansinių paslaugų vidaus rinkos veikimą ir laisvą kapitalo judėjimą“;
(7)
žengiant pirmą žingsnį bankų sąjungos link, Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 (4) sukurtu bendru priežiūros mechanizmu (toliau - BPM) turi būti užtikrinta, kad Sąjungos politika, susijusi su rizikos ribojimu pagrįsta kredito įstaigų priežiūra, būtų įgyvendinama nuosekliai ir veiksmingai, kad bendras finansinių paslaugų taisyklių sąvadas būtų tokiu pačiu būdu taikomas euro zonos valstybių narių ir tų euro zonai nepriklausančių valstybių narių, kurios pasirenka dalyvauti BPM (toliau - dalyvaujančios valstybės narės), kredito įstaigoms ir kad būtų vykdoma pati kokybiškiausia tų kredito įstaigų priežiūra;
(8)
efektyvesni pertvarkymo mechanizmai - būtina priemonė siekiant išvengti žalos, patirtos praeityje žlugus bankams;
(9)
tol, kol pertvarkymo taisyklės, praktika ir dalijimosi našta metodai išliks nacionaliniai, o pertvarkymui finansuoti reikalingi finansiniai ištekliai bus renkami ir leidžiami nacionaliniu lygmeniu, vidaus rinka ir toliau išliks suskaidyta. Be to, nacionalinės priežiūros institucijos labai suinteresuotos kuo labiau sumažinti galimą bankų krizės poveikį savo nacionalinei ekonomikai imdamosi vienašalių veiksmų, kurie leistų apriboti bankų operacijas, pavyzdžiui, apribojant vidinį grupės lėšų pervedimą ir skolinimą arba nustatant didesnius likvidumo ir kapitalo reikalavimus jų jurisdikcijose veikiančioms galimai žlungančių patronuojančiųjų įmonių patronuojamosioms įmonėms. Tai riboja tarpvalstybinę bankų veiklą, taigi, sukuria kliūtis naudotis pagrindinėmis laisvėmis ir iškraipo konkurenciją vidaus rinkoje. Vis dėlto dėl ginčytinų buveinės valstybės narės ir priimančiosios valstybės narės klausimų, nors ir sprendžiamų BPM ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES (5) kontekste, tarpvalstybinių pertvarkymo procesų efektyvumas gali sumažėti;
(10)
siekiant spręsti tuos klausimus, buvo būtina suintensyvinti kredito įstaigų ir investicinių įmonių (toliau - įstaigos) pertvarkymo sistemos integraciją siekiant sustiprinti Sąjungą, atkurti finansinį stabilumą ir sukurti pagrindą ekonomikos atsigavimui. Direktyva 2014/59/ES yra svarbus žingsnis siekiant suderinti bankų pertvarkymo taisykles visoje Sąjungoje ir ja numatomas pertvarkymo institucijų bendradarbiavimas sprendžiant tarpvalstybinių bankų žlugimo klausimus. Tačiau ta direktyva nustatomos būtiniausios suderinimo taisyklės ir nenumatomas sprendimų priėmimo centralizavimas pertvarkymo srityje. Ja iš esmės numatomos kiekvienos valstybės narės nacionalinėms institucijoms suteikiamos bendros pertvarkymo priemonės ir pertvarkymo įgaliojimai, tačiau nacionalinėms institucijoms leidžiama savo nuožiūra pasirinkti, kaip tas priemones taikyti ir kaip naudoti nacionalinių finansavimo struktūrų lėšas pertvarkymo procedūroms remti. Taip užtikrinama, kad institucijos turėtų priemonių pakankamai anksti ir greitai imtis veiksmų nepatikimos arba žlungančios įstaigos atžvilgiu, kad būtų užtikrintas įstaigos ypatingos svarbos finansinių ir ekonominių funkcijų tęstinumas, kartu kuo labiau sumažinant įstaigos žlugimo poveikį ekonomikai ir finansų sistemai.
Nors Direktyva 2014/59/ES Europos priežiūros institucijai (Europos bankininkystės institucijai) (toliau - EBI), įsteigtai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1093/2010 (6), pavedamos reguliavimo ir tarpininkavimo užduotys, ja ne visiškai panaikinama galimybė valstybėms narėms priimti atskirus ir galbūt nesuderinamus sprendimus, susijusius su tarpvalstybinių grupių pertvarkymu, kurie gali turėti įtakos bendroms pertvarkymo sąnaudoms. Be to, atsižvelgiant į tai, kad joje numatomos nacionalinės finansavimo struktūros, ja nepakankamai sumažinama bankų priklausomybė nuo paramos iš nacionalinių biudžetų ir ne visiškai užkertamas kelias valstybėms narėms skirtingai naudoti finansavimo struktūrų lėšas;
(11)
bendro pertvarkymo mechanizmo (toliau - BPeM) kontekste, dalyvaujančių valstybių narių atveju centralizuoti pertvarkymo įgaliojimai nustatomi ir suteikiami šiuo reglamentu įsteigtai Bendrai pertvarkymo valdybai (toliau - Valdyba) ir nacionalinėms pertvarkymo institucijoms. Tas įsteigimas yra neatsiejama suderinimo proceso, kuris pertvarkymo srityje vykdomas pagal Direktyvą 2014/59/ES ir šiame reglamente nustatytas vienodas nuostatas dėl pertvarkymo, dalis. Vienodas pertvarkymo tvarkos taikymas dalyvaujančiose valstybėse narėse bus dar labiau sustiprintas jo užtikrinimą pavedus centrinei institucijai, kaip antai BPeM. Be to, BPeM yra glaudžiai susijęs su suderinimo procesu rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros srityje, vykdomu įsteigus EBI, sudarius bendrą rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros taisyklių sąvadą (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (7) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES (8)) ir, kalbant apie dalyvaujančias valstybes nares, nustačius BPM, kuriuo turi būti užtikrinamas Sąjungos rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros taisyklių taikymas. Priežiūra ir pertvarkymas yra du vienas kitą papildantys finansinių paslaugų vidaus rinkos sukūrimo aspektai; laikoma, kad juos taikant tuo pačiu lygmeniu jie yra tarpusavyje susiję;
(12)
veiksmingų pertvarkymo sprendimų dėl Sąjungos žlungančių bankų, įskaitant sprendimus dėl Sąjungos lygmeniu sutelktų lėšų panaudojimo, užtikrinimas yra būtina finansinių paslaugų vidaus rinkos sukūrimo sąlyga. Vidaus rinkoje bankų žlugimas vienoje valstybėje narėje gali turėti poveikio visos Sąjungos finansų rinkų stabilumui. Veiksmingų ir vienodų pertvarkymo taisyklių bei vienodų pertvarkymo finansavimo sąlygų valstybėse narėse užtikrinimas geriausiai atitinka ne tik valstybių narių, kuriose bankai veikia, bet apskritai visų valstybių narių interesus, kaip priemonė užtikrinti vienodas konkurencijos sąlygas ir pagerinti vidaus rinkos veikimą. Bankų sistemos vidaus rinkoje yra labai glaudžiai susijusios, bankų grupės yra tarptautinės ir bankai turi didelę užsienio turto procentinę dalį. Jeigu nebūtų BPeM, bankų krizės valstybėse narėse, dalyvaujančiose BPM, turėtų didesnį neigiamą sisteminį poveikį taip pat ir nedalyvaujančiose valstybėse narėse. BPeM sukūrimas užtikrins neutralų požiūrį į žlungančių bankų problemų sprendimą, padidins dalyvaujančių valstybių narių bankų stabilumą ir užkirs kelią krizių šalutiniam poveikiui nedalyvaujančioms valstybėms narėm, taigi sudarys palankesnes sąlygas visos vidaus rinkos veikimui. Įstaigų, įsteigtų ir dalyvaujančiose, ir nedalyvaujančiose valstybėse narėse, bendradarbiavimo mechanizmai turėtų būti skaidrūs, ir jokia valstybė narė ar valstybių narių grupė neturėtų būti tiesiogiai ar netiesiogiai diskriminuojama kaip finansinių paslaugų teikimo vieta;
(13)
siekiant atkurti pasitikėjimą bankų sektoriumi ir jo patikimumą, Europos Centrinis Bankas (toliau - ECB) šiuo metu atlieka išsamų visų tiesiogiai prižiūrimų bankų balansų vertinimą. Toks įvertinimas turėtų įtikinti visus suinteresuotuosius subjektus, kad kredito įstaigos, kurioms pradedamas taikyti BPM, taigi patenkančios į BPeM taikymo sritį, iš esmės yra patikimos ir jomis galima pasitikėti;
(14)
Reglamentu (ES) Nr. 1024/2013 sukūrus BPM, pagal kurį dalyvaujančių valstybių narių bankus centralizuotai prižiūri ECB arba taikydamos BPM prižiūri nacionalinės kompetentingos institucijos, atsirado nesuderinamumas tarp tokių bankų Sąjungos lygmens priežiūros ir bankų, kurių atžvilgiu vykdomos pertvarkymo procedūros pagal Direktyvą 2014/59/ES, nacionalinio lygmens priežiūros - šis klausimas bus išspręstas sukūrus BPeM;
(15)
šis reglamentas taikomas tik tiem bankams, kurių buveinės valstybės narės priežiūros institucija yra ECB arba nacionalinė kompetentinga institucija valstybėse narėse, kurių valiuta yra euro, arba valstybėse narėse, kurių valiuta nėra euro, tačiau kurios vykdo glaudų bendradarbiavimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 7 straipsnį. Šio reglamento taikymo sritis yra susijusi su Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 taikymo sritimi. Iš tiesų, atsižvelgiant į tai, kad priežiūros užduotys, vykdomos taikant BPM, ir pertvarkymo veiksmai yra itin glaudžiai susiję, centralizuotos priežiūros sistemos, veikiančios pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimą (toliau - SESV) 127 straipsnio 6 dalį, nustatymas yra ypač svarbus pertvarkymo derinimo procesui dalyvaujančiose valstybėse narėse. Tai, kad subjektams, kuriems taikomas reglamentas (ES) Nr. 1024/2013, taikoma priežiūra pagal BPM, yra konkreti ypatybė, dėl kurios subjektai objektyviai atsiduria išskirtinėje padėtyje pertvarkymo tikslais. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas tinkamam ir stabiliam vidaus rinkos veikimui, reikia patvirtinti priemones dėl BPeM sukūrimo visoms BPM dalyvaujančioms valstybėms narėms;
(16)
BPM nedalyvaujančių valstybių narių bankų atžvilgiu taikomos nacionaliniu lygmeniu suderintos priežiūros, pertvarkymo ir finansinio stabilumo stiprinimo priemonės, o BPM dalyvaujančių valstybių narių bankams taikomos Sąjungos priežiūros priemonės ir nacionalinės pertvarkymo ir finansinio stabilumo stiprinimo priemonės. Kadangi priežiūra ir pertvarkymas pagal BPM vykdomi dviem skirtingais lygmenimis, intervencija į BPM dalyvaujančių valstybių narių bankus ir jų pertvarkymas nebūtų toks greitas, nuoseklus ir veiksmingas procesas kaip BMP nedalyvaujančių valstybių narių bankų atveju. Todėl centralizuotas pertvarkymo mechanizmas visiems bankams, veikiantiems BPM dalyvaujančiose valstybėse narėse, yra labai svarbus siekiant užtikrinti vienodas sąlygas;
(17)
kol priežiūra valstybėje narėje bus vykdoma netaikant BPM, ta valstybė narė turėtų likti atsakinga už banko žlugimo finansines pasekmes. Todėl BPeM turėtų būti taikomas tik bankams ir finansų įstaigoms, įsteigtiems BPM dalyvaujančiose valstybėse narėse ir ECB bei nacionalinių institucijų prižiūrimiems pagal BPM sistemą. Bankams, įsteigtiems BPM nedalyvaujančiose valstybėse narėse, BPeM neturėtų būti taikomas. Jeigu BPeM tokioms valstybėms narėms būtų taikomas, joms būtų sukurtos klaidingos paskatos. Visų pirma tų valstybių narių priežiūros institucijos galėtų tapti atlaidesnės jų jurisdikcijose esantiems bankams, nes joms netektų patirti visos finansinės rizikos už tų bankų žlugimą. Todėl, siekiant užtikrinti analogiją su BPM, BPeM turėtų būti taikomas BPM dalyvaujančioms valstybėms narėms. Valstybėms narėms prisijungus prie BPM, joms automatiškai turėtų būti pradėtas taikyti ir BPeM. Galiausiai, BPeM potencialiai galėtų būti taikomas visoje vidaus rinkoje;
(18)
siekiant užtikrinti vienodas sąlygas visoje vidaus rinkoje, šis reglamentas dera su Direktyva 2014/59/ES. Todėl juo tos direktyvos taisyklės ir principai pritaikomi prie konkrečių BPeM ypatumų ir užtikrinama, kad pastarajam būtų skiriamas pakankamas finansavimas. Kai Valdyba, Taryba ir Komisija naudojasi pagal šį reglamentą suteiktais įgaliojimais, jos turėtų vadovautis deleguotaisiais aktais ir techniniais reguliavimo standartais bei techniniais įgyvendinimo standartais, gairėmis ir rekomendacijomis, EBI priimtais atitinkamai remiantis Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-15 straipsniais ir 16 straipsniu, laikantis Direktyvos 2014/59/ES taikymo srities. Valdyba, Taryba ir Komisija pagal atitinkamus savo įgaliojimus taip pat turėtų bendradarbiauti su EBI pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 25 ir 30 straipsnius ir reaguoti į EBI pagal to reglamento 35 straipsnį pateiktus prašymus dėl informacijos rinkimo. Primenama, kad to reglamento 32 konstatuojamosios dalies paskutiniame sakinyje nurodoma, kad „tais atvejais, kai atitinkamais Sąjungos teisės aktais suteikiama diskrecija […] kompetentingoms institucijoms, Institucijos priimti sprendimai negali pakeisti naudojimosi tokia diskrecija laikantis Sąjungos teisės“. Tas pats principas turėtų būti taikomas šio reglamento atžvilgiu, visapusiškai laikantis pirminėje Sąjungos teisėje įtvirtintų principų. Atsižvelgiant į tuos pagrindinius aspektus, EBI turėtų galėti veiksmingai vykdyti savo užduotis ir užtikrinti vienodas sąlygas Valdybai, Tarybai, Komisijai ir nacionalinėms institucijoms, kai jos vykdo panašias užduotis;
(19)
bendras bankų pertvarkymo fondas (toliau - Fondas) yra esminis elementas, be kurio BPeM negalėtų tinkamai veikti. Jeigu pertvarkymo finansavimas išliktų nacionalinis ilgesniu laikotarpiu, valdžios sektoriaus ir bankų sektoriaus ryšys nebūtų visiškai nutrauktas, ir investuotojai, nustatydami skolinimosi sąlygas, toliau remtųsi bankų įsisteigimo vieta, o ne jų kreditingumu. Fondas turėtų padėti užtikrinti vienodą administracinę pertvarkymo finansavimo praktiką ir neleisti kurti kliūčių naudotis pagrindinėmis laisvėmis ir neleisti iškraipyti konkurencijos vidaus rinkoje dėl skirtingos nacionalinės praktikos. Fondas turėtų būti finansuojamas nacionaliniu lygmeniu surinktais bankų įnašais, ir jo lėšos turėtų būti telkiamos Sąjungos lygmeniu, laikantis tarpvyriausybinio susitarimo dėl tokių įnašų pervedimo ir laipsniško sujungimo (toliau - Susitarimas), taip didinant finansinį stabilumą ir ribojant ryšį tarp atskirų valstybių narių numatomos fiskalinės būklės ir tose valstybėse narėse veikiančių bankų ir įmonių finansavimo išlaidų. Siekiant nutraukti minėtą ryšį, taikant BPeM priimti sprendimai neturėtų daryti įtakos valstybių narių fiskalinei atsakomybei. Tuo atžvilgiu tik nepaprastoji viešoji finansinė parama turėtų būti laikoma darančia įtaką valstybių narių biudžetiniam suverenumui ir fiskalinei atsakomybei. Ypač sprendimai, kuriais numatomas Fondo arba indėlių garantijų sistemos panaudojimas, neturėtų būti laikomi darančiais įtaką valstybių narių biudžetiniam suverenumui ar fiskalinei atsakomybei;
(20)
šiuo reglamentu ir Direktyva 2014/59/ES nustatoma Fondo panaudojimo tvarka ir bendrieji kriterijai ex-ante ir ex-post įnašams nustatyti ir apskaičiuoti. Dalyvaujančių valstybių narių kompetencijai toliau priklauso rinkti subjektų, esančių jų atitinkamoje teritorijoje, įnašus pagal Direktyvą 2014/59/ES ir šį reglamentą. Pagal Susitarimą dalyvaujančios valstybės narės įsipareigos pervesti į Fondą įnašus, kuriuos jos surinks nacionaliniu lygmeniu pagal Direktyvą 2014/59/ES ir šį reglamentą. Pereinamuoju laikotarpiu įnašai bus paskirstomi įvairiems skyriams, atitinkantiems kiekvieną dalyvaujančią valstybę narę (nacionaliniai skyriai). Tie skyriai bus palaipsniui sujungti, kad po pereinamojo laikotarpio jų nebeliktų. Susitarime bus nustatytos sąlygos, kuriomis jo Šalys sutiks pervesti į Fondą nacionaliniu lygmeniu surinktus įnašus ir įsipareigos nacionalinius skyrius palaipsniui sujungti. Tam, kad į Fondo nacionalinius skyrius būtų pervedami Šalių surinkti įnašai, reikės, kad Susitarimas įsigaliotų. Šiuo reglamentu nustatomi Valdybos įgaliojimai dėl Fondo panaudojimo ir valdymo. Susitarime bus nustatyta, kaip Valdyba gali disponuoti nacionalinių skyrių, kurie palaipsniui sujungiami, lėšomis;
(21)
užtikrinti, kad bendra Sąjungos pertvarkymo institucija dalyvaujančiose valstybėse narėse centralizuotai taikytų Direktyvoje 2014/59/ES nustatytas įstaigų pertvarkymo taisykles, galima tik tuo atveju, jei BPeM steigimą ir veikimą reglamentuojančios taisyklės būtų tiesiogiai taikomos valstybėse narėse, siekiant išvengti skirtingo jų aiškinimo valstybėse narėse. Toks tiesioginis taikymas bus naudingas visai vidaus rinkai, nes padės užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir išvengti kliūčių laisvai naudotis pagrindinėmis laisvėmis ne tik dalyvaujančiose valstybėse narėse, bet ir visoje vidaus rinkoje;
(22)
atsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 taikymo sritį, BPeM turėtų apimti visas dalyvaujančiose valstybėse narėse įsteigtas kredito įstaigas. Tačiau pagal BPeM sistemą turėtų būti įmanoma tiesiogiai pertvarkyti bet kurią dalyvaujančios valstybės narės kredito įstaigą, kad būtų išvengta asimetrijos vidaus rinkoje vertinant žlungančias įstaigas ir kreditorius pertvarkymo proceso metu. Tiek, kiek ECB vykdo konsoliduotą patronuojančiųjų įmonių, investicinių įmonių ir finansų įstaigų priežiūrą, joms turėtų būti taikomas BPeM. Nors ECB nebus vienintelis, kuris vykdys tų įstaigų priežiūrą, jis bus vienintelė priežiūros institucija, kuri turės bendrą supratimą apie riziką, kurią patiria grupė ir netiesiogiai atskiri jos nariai. Jeigu subjektams, kuriems taikoma konsoliduota ECB priežiūra, BPeM nebūtų taikomas, nebūtų įmanoma planuoti grupių pertvarkymo ir priimti grupės pertvarkymo strategijos, todėl bet kokie pertvarkymo sprendimai būtų kur kas mažiau veiksmingi;
(23)
pagal BPeM sprendimai turėtų būti priimami tinkamiausiu lygmeniu. Priimdamos sprendimus pagal šį reglamentą, Valdyba ir nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų taikyti tas pačias esmines taisykles;
(24)
kadangi tik Sąjungos institucijos gali nustatyti Sąjungos pertvarkymo politiką ir kadangi tam tikra diskrecija išlieka tvirtinant kiekvieną konkrečią pertvarkymo schemą, būtina numatyti tinkamą Tarybos ir Komisijos dalyvavimą kaip institucijų, kurios pagal SESV 291 straipsnį gali naudotis įgyvendinimo įgaliojimais. Valdybos priimtų pertvarkymo susitarimų diskrecinių aspektų vertinimą turėtų atlikti Komisija. Atsižvelgiant į didelį pertvarkymo sprendimų poveikį valstybių narių finansiniam stabilumui ir pačiai Sąjungai, taip pat valstybių narių fiskaliniam suverenumui, svarbu, kad Tarybai būtų suteikti įgyvendinimo įgaliojimai priimti tam tikrus su pertvarkymu susijusius sprendimus. Todėl Taryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, turėtų vykdyti veiksmingą Valdybos vertinimo dėl viešojo intereso buvimo kontrolę ir vertinti kiekvieną esminį Fondo sumos, naudotinos konkrečiam pertvarkymo veiksmui finansuoti, pakeitimą. Be to, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų išsamiau apibrėžti kriterijai arba sąlygos, į kuriuos turi atsižvelgti Valdyba, naudodamasi įvairiais įgaliojimais. Tokiu pertvarkymo užduočių suteikimu jokiu būdu negali būti daromas neigiamas poveikis finansinių paslaugų srities vidaus rinkos veikimui. Todėl EBI turėtų išsaugoti savo vaidmenį ir turimus įgaliojimus bei užduotis: ji turėtų rengti visoms valstybėms narėms taikomus Sąjungos teisės aktus ir prisidėti prie nuoseklaus jų taikymo, taip pat didinti pertvarkymo praktikos visoje Sąjungoje konvergenciją;
(25)
siekiant užtikrinti atitiktį Direktyvos 2014/59/ES 3 straipsnio 3 dalyje nustatytiems principams, Sąjungos institucijos, vykdydamos joms pagal šį reglamentą pavestas užduotis, turėtų užtikrinti, kad būtų įgyvendintos atitinkamos organizacinės priemonės;
(26)
ECB, kaip priežiūros institucija pagal BPM, ir Valdyba turėtų galėti įvertinti, ar kredito įstaiga žlunga arba galėtų žlugti, ir ar nėra pagrindo manyti, kad kokiais nors alternatyviais privačiojo sektoriaus arba priežiūros veiksmais per pagrįstą laikotarpį būtų užkirstas kelias žlugimui. Valdyba, jeigu ji mano, jog tenkinami visi kriterijai, kad būtų imtasi pertvarkymo, turėtų patvirtinti pertvarkymo schemą. Su pertvarkymo schemos patvirtinimu susijusi procedūra, kurioje dalyvauja Komisija ir Taryba, sustiprina reikiamą Valdybos veiklos nepriklausomumą, kartu laikantis įgaliojimų delegavimo agentūroms principo pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo (toliau - Teisingumo Teismas) išaiškinimą. Todėl šiame reglamente nustatyta, kad Valdybos patvirtinta pertvarkymo schema įsigalios tik tuo atveju, jeigu per 24 valandas nuo jos patvirtinimo Valdyboje Taryba ar Komisija nepareikš dėl jos prieštaravimų arba jeigu Komisija pertvarkymo schemai pritars. Priežastys, dėl kurių Tarybai, kuri remiasi Komisijos pasiūlymu, leidžiama prieštarauti Valdybos patvirtintai pertvarkymo schemai, turėtų būti griežtai apribotos viešojo intereso arba Komisijos padarytų esminių Valdybos pasiūlytos panaudotinos Fondo sumos pakeitimų buvimu.
Pakeitimas turėtų būti laikomas esminiu tuo atveju, jeigu Fondo suma keičiama 5 % arba daugiau, palyginti su pirminiu Valdybos pasiūlymu. Taryba turėtų pritarti Komisijos pasiūlymui arba jį atmesti be pakeitimų. Dalyvaudama Valdybos posėdžiuose kaip stebėtoja, Komisija turėtų nuolat tikrinti, ar Valdybos tvirtinama pertvarkymo schema visiškai atitinka šį reglamentą, užtikrina tinkamą skirtingų tikslų ir susijusių interesų pusiausvyrą, atitinka viešąjį interesą ir išsaugo vidaus rinkos vientisumą. Atsižvelgiant į tai, kad pertvarkymo veiksmams reikalingas labai spartus sprendimų priėmimo procesas, Taryba ir Komisija turėtų glaudžiai bendradarbiauti ir Taryba neturėtų pakartotinai atlikti parengiamųjų darbų, kurių jau ėmėsi Komisija. Valdyba turėtų duoti nurodymus nacionalinėms pertvarkymo institucijoms, kurios turėtų imtis visų būtinų priemonių pertvarkymo schemai įgyvendinti;
(27)
parengus grupės pertvarkymo schemą būtų lengviau koordinuoti pertvarkymą - taip užtikrinama didesnė tikimybė pasiekti geriausią rezultatą visų grupės subjektų atžvilgiu. Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų turėti teisę taikyti laikinos įstaigos priemonę grupės lygmeniu (kuri prireikus gali apimti naštos pasidalijimo priemones), kad stabilizuotų visą grupę. Patronuojamųjų įmonių nuosavybės teises būtų galima perleisti laikinai įstaigai, planuojant ateityje jas parduoti kaip paketą ar individualiai, kai susidarys tinkamos rinkos sąlygos. Be to, Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinė pertvarkymo institucija turėtų turėti teisę taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę patronuojančiosios įmonės lygmeniu;
(28)
Valdyba turėtų visų pirma būti įgaliota priimti sprendimus, susijusius su svarbiais subjektais ar grupėmis, tiesiogiai ECB prižiūrimais subjektais ar grupėmis arba tarpvalstybinėmis grupėmis. Nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų padėti Valdybai planuoti pertvarkymą ir rengti pertvarkymo sprendimus. Subjektų ir grupių, kurie nėra svarbūs ir neveikia tarpvalstybiniu mastu, atveju nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų būti atsakingos visų pirma už pertvarkymo planavimą, sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimą, kliūčių sėkmingam pertvarkymui pašalinimą, priemones, kurių pertvarkymo institucijos turi teisę imtis per ankstyvąją intervenciją, ir pertvarkymo veiksmus. Tam tikromis aplinkybėmis nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų vykdyti savo užduotis remdamosi šiuo reglamentu ir jo laikydamosi, kartu naudodamosi pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais Direktyva 2014/59/ES perkeliama į nacionalinę teisę, joms suteiktais įgaliojimais ir jų laikydamosi, jeigu tai neprieštarauja šiam reglamentui;
(29)
siekiant užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, svarbu, kad tokios pačios taisyklės būtų taikomos visiems pertvarkymo veiksmams, neatsižvelgiant į tai, ar juos taiko nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal Direktyvą 2014/59/ES, ar jie taikomi pagal BPeM. Komisija turėtų įvertinti tas priemones pagal SESV 107 straipsnį;
(30)
jeigu pertvarkymo veiksmai apimtų valstybės pagalbos pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį arba Fondo pagalbos teikimą, pertvarkymo sprendimą galima priimti po to, kai Komisija bus priėmusi teigiamą sprendimą ar sprendimą su sąlygomis dėl tokios pagalbos naudojimo suderinamumo su vidaus rinka. Komisijos sprendime dėl Fondo pagalbos gali būti nustatytos sąlygos, įsipareigojimai arba veiksmai gavėjo atžvilgiu. Komisija gali nustatyti sąlygas dėl šių aspektų, bet jais neapsiriboti: dėl naštos pasidalijimo reikalavimų, įskaitant reikalavimą, kad nuostoliai pirmiausia būtų dengiami iš nuosavo kapitalo, ir reikalavimų dėl mišraus kapitalo, subordinuotosios skolos priemonių turėtojų ir pirmaeilių kreditorių prisidėjimo, įskaitant pagal Direktyvos 2014/59/ES reikalavimus; dividendų už akcijas ar atkarpų už mišrias kapitalo priemones mokėjimo, nuosavo kapitalo akcijų ar mišrių kapitalo priemonių išpirkimo, arba kapitalo valdymo operacijų apribojimų; apribojimų įsigyti bet kokios įmonės kapitalo vykdant turto ar akcijų perdavimą; draudimų vykdyti agresyvią komercinę praktiką ar strategijas arba reklamuoti paramą iš viešosios paramos lėšų; reikalavimų, susijusių su rinkos dalimis, kainų nustatymu, produktų savybėmis, ar kitų elgsenos reikalavimų; restruktūrizacijos planų reikalavimų; valdymo reikalavimų; reikalavimų teikti ataskaitas ir atskleisti informaciją, be kita ko, dėl atitikties sąlygoms, kurias galėtų nustatyti Komisija; reikalavimų, susijusių su gavėjo arba viso ar dalies jo turto, teisių ir įsipareigojimų pardavimu; reikalavimų, susijusių su gavėjo likvidavimu;
(31)
siekiant užtikrinti greitą ir veiksmingą pertvarkymo sprendimų priėmimo procesą, Valdyba turėtų būti speciali Sąjungos agentūra, turinti konkrečią struktūrą, kuri atitiktų jos konkrečias užduotis ir kurios modelis skirtųsi nuo visų kitų Sąjungos agentūrų modelio. Jos sudėtis turėtų užtikrinti, kad būtų tinkamai atsižvelgiama į visus susijusius interesus vykdant pertvarkymo procedūras. Atsižvelgiant į Valdybos užduotis, pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir kiti keturi etatiniai Valdybos nariai turėtų būti skiriami atsižvelgiant į nuopelnus, gebėjimus, bankų ir finansų reikalų išmanymą ir su finansų priežiūra, reguliavimu ir įstaigų pertvarkymu susijusią patirtį. Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir kiti keturi etatiniai Valdybos nariai turėtų būti pasirenkami surengus atvirą atrankos procedūrą, apie kurią turėtų būti tinkamai informuojami Europos Parlamentas ir Taryba, ir kurią vykdant turėtų būti paisoma lyčių pusiausvyros principo, patirties ir kvalifikacijos. Komisija turėtų pateikti Europos Parlamento kompetentingam komitetui galutinį kandidatų eiti pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir kitų keturių etatinių Valdybos narių pareigas sąrašą. Komisija turėtų pateikti Europos Parlamentui patvirtinti pasiūlymą dėl pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir kitų keturių etatinių Valdybos narių paskyrimo. Europos Parlamentui patvirtinus tą pasiūlymą, Taryba turėtų priimti įgyvendinimo sprendimą skirti pirmininką, pirmininko pavaduotoją ir kitus keturis etatinius Valdybos narius;
(32)
Valdyba turėtų posėdžiauti vykdomuosiuose ir plenariniuose posėdžiuose. Valdybos vykdomojo posėdžio sudėtis yra tokia: jos pirmininkas, jos kiti keturi nepriklausomi etatiniai nariai, kurie turėtų veikti nepriklausomai ir objektyviai, atsižvelgdami į visos Sąjungos interesus, ir nuolatiniai stebėtojai, kuriuos skiria Komisija ir ECB. Svarstant vienoje dalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigtos įstaigos arba grupės pertvarkymo klausimą, Valdybos vykdomajame posėdyje e turėtų posėdžiauti ir sprendimų priėmimo procese dalyvauti atitinkamos valstybės narės paskirtas nacionalinei pertvarkymo institucijai atstovaujantis narys. Svarstant tarpvalstybinės grupės klausimą, Valdybos vykdomajame posėdyje turėtų posėdžiauti ir sprendimų priėmimo procese dalyvauti buveinės valstybės narės ir visų priimančiųjų valstybių narių paskirti atitinkamoms nacionalinėms pertvarkymo institucijoms atstovaujantys nariai;
(33)
Valdyba per savo vykdomąjį posėdį turėtų parengti visus sprendimus, susijusius su pertvarkymo procedūra, ir, kiek įmanoma, tuos sprendimus priimti. Kadangi į pertvarkymo planus įtraukiama su konkrečia įstaiga susijusi informacija, sprendimus dėl pertvarkymo planų rengimo, vertinimo ir tvirtinimo turėtų priimti Valdyba per savo vykdomąjį posėdį. Kalbant apie Fondo naudojimą, svarbu užtikrinti, kad nebūtų suteikiamas pranašumas pirmiems gavėjams ir kad būtų vykdoma išmokų iš Fondo stebėsena. Siekiant užtikrinti atitinkamą Valdybos sprendimų priėmimą, kai pertvarkymo veiksmams reikia 5 000 000 000 EUR ribą viršijančios sumos, bet kuris plenarinio posėdžio narys iki tiksliai nustatyto termino turėtų galėti prašyti priimti sprendimą plenariniame posėdyje. Jeigu parama likvidumui nesusijusi su rizika arba susijusi su gerokai mažesne rizika nei kitų formų parama, visų pirma trumpalaikio, vienkartinio kredito suteikimo mokioms įstaigoms už atitinkamą kokybišką turto įkaitą atveju, yra pateisinama suteikti tokios formos paramą taikant mažesnį, tik 0,5 korekcinį koeficientą. Kai grynoji bendra Fondo panaudojimo suma per paskutinius 12 mėnesių iš eilės pasiekia 5 000 000 000 EUR per metus ribą, plenariniame posėdyje turėtų būti įvertintas pertvarkymo priemonių taikymas, įskaitant Fondo panaudojimą, ir turėtų būti pateiktos gairės, kurių turėtų būti laikomasi vykdomajame posėdyje priimant tolesnius sprendimus dėl pertvarkymo. Vykdomajam posėdžiui skirtose gairėse daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama tam, kad būtų užtikrintas nediskriminacinis pertvarkymo priemonių taikymas, išvengta visiško Fondo išeikvojimo ir tinkamai atskiriama su rizika nesusijusi ar su maža rizika susijusi parama likvidumui ir kitų formų parama;
(34)
kadangi Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose sprendimų priėmimo proceso dalyviai keisis priklausomai nuo valstybės narės, kurioje veikia atitinkama įstaiga ar grupė, nuolatiniai dalyviai turėtų užtikrinti, kad skirtingos sudėties Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose priimami sprendimai būtų nuoseklūs, tinkami ir proporcingi;
(35)
Valdyba turėtų galėti pakviesti į savo posėdžius stebėtojų. Pertvarkymo užduočių pavedimas Valdybai turėtų derėti su Europos finansų priežiūros institucijų sistema (EFPIS) ir jos pagrindiniu tikslu - sukurti bendrą taisyklių sąvadą ir pagerinti priežiūros ir pertvarkymo praktikos konvergenciją visoje Sąjungoje. Visų pirma, EBI turėtų įvertinti ir koordinuoti, vadovaudamasi Reglamentu (ES) Nr. 1093/2010, iniciatyvas dėl pertvarkymo planų, siekdama skatinti konvergenciją šioje srityje. Todėl paprastai Valdyba turėtų visada pakviesti EBI, kai svarstomi klausimai, kuriais pagal Direktyvą 2014/59/ES EBI turi parengti techninius standartus arba nustatyti gaires. Kiti stebėtojai, kaip antai Europos stabilumo mechanizmo (ESM) atstovas, prireikus taip pat gali būti kviečiami į Valdybos posėdžius;
(36)
stebėtojams turėtų būti taikomi tokie patys profesinės paslapties reikalavimai, kaip ir Valdybos nariams ir darbuotojams bei pertvarkymo užduotis atliekantiems darbuotojams, kuriais pasikeitė arba kuriuos delegavo dalyvaujančios valstybės narės;
(37)
Valdyba turėtų turėti galimybių įsteigti vidines pertvarkymo grupes, kurias sudarytų jos pačios darbuotojai ir nacionalinių pertvarkymo institucijų darbuotojai, įskaitant atitinkamais atvejais stebėtojus iš nedalyvaujančių valstybių narių. Toms vidinėms pertvarkymo grupėms turėtų vadovauti iš Valdybos vyresniųjų pareigūnų paskirti koordinatoriai, kurie galėtų būti kviečiami dalyvauti stebėtojų teisėmis Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose;
(38)
Valdyba ir nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo ir kompetentingos institucijos turėtų sudaryti susitarimo memorandumą, kuriame būtų aprašytos bendrosios jų tarpusavio bendradarbiavimo sąlygos vykdant užduotis pagal Direktyvą 2014/59/ES. Susitarimo memorandume galėtų būti, inter alia, išaiškinta konsultavimosi dėl Valdybos sprendimų, kurie turi poveikio nedalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigtoms patronuojamosioms įmonėms ar joje esantiems filialams, kurių patronuojanti įmonė yra įsteigta dalyvaujančioje valstybėje narėje, tvarka. Memorandumai turėtų būti reguliariai persvarstomi;
(39)
Valdyba turėtų veikti nepriklausomai. Ji turėtų būti pajėgi spręsti klausimus, susijusius su didelėmis grupėmis, ir veikti greitai bei nešališkai. Valdyba turėtų užtikrinti, kad būtų tinkamai atsižvelgiama į valstybių finansinį stabilumą, Sąjungos finansinį stabilumą ir vidaus rinką. Valdybos nariai turėtų turėti reikiamų ekspertinių žinių apie bankų restruktūrizaciją ir nemokumą.
(40)
priimant sprendimus arba imantis veiksmų naudojantis šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais, turėtų būti deramai atsižvelgta į naudojimosi SESV numatyta įsisteigimo teise svarbą vidaus rinkai ir ypač, jei įmanoma, į poveikį tarpvalstybinės veiklos tęstinumui;
(41)
atsižvelgiant į Valdybos užduotis ir pertvarkymo tikslus, į kuriuos įeina tikslas apsaugoti viešąsias lėšas, BPeM veikimas turėtų būti finansuojamas iš įnašų, kuriuos moka įstaigos, įsteigtos dalyvaujančiose valstybėse narėse;
(42)
Valdyba, atitinkamais atvejai Taryba ir Komisija turėtų pakeisti pagal Direktyvą 2014/59/ES paskirtas nacionalines pertvarkymo institucijas dėl visų su pertvarkymo sprendimų priėmimo procesu susijusių aspektų. Pagal tą direktyvą paskirtos nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų toliau vykdyti veiklą, susijusią su Valdybos priimtų pertvarkymo schemų įgyvendinimu. Siekiant užtikrinti skaidrumą ir demokratinę kontrolę, taip pat apsaugoti Sąjungos įstaigų teises, Valdyba turėtų būti atskaitinga Europos Parlamentui ir Tarybai už visus pagal šį reglamentą priimtus sprendimus. Dėl skaidrumo ir demokratinės kontrolės priežasčių nacionaliniai parlamentai turėtų turėti tam tikras teises gauti informacijos apie Valdybos veiklą ir dalyvauti dialoge su ja;
(43)
dalyvaujančios valstybės narės nacionalinis parlamentas arba jo kompetentingas komitetas turėtų galėti pakviesti pirmininką ir nacionalinės pertvarkymo institucijos atstovą dalyvauti pasikeitime nuomonėmis dėl įstaigų pertvarkymo toje valstybėje narėje. Toks nacionalinių parlamentų vaidmuo yra tinkamas, atsižvelgiant į galimą poveikį, kurį pertvarkymo veiksmai gali daryti viešiesiems finansams, įstaigoms, jų klientams ir darbuotojams bei dalyvaujančių valstybių narių rinkoms. Pirmininkas ir nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų teigiamai reaguoti į tokius kvietimus keistis nuomonėmis su nacionaliniais parlamentais;
(44)
siekiant užtikrinti vienodą požiūrį į įstaigas ir grupes, Valdybai turėtų būti suteikti įgaliojimai parengti tokių įstaigų ir grupių pertvarkymo planus, prieš tai pasikonsultavus su nacionalinėmis kompetentingomis ir pertvarkymo institucijomis. Turėtų būti laikomasi bendros taisyklės, kad grupės pertvarkymo planai rengiami visai grupei ir kad juose nustatomos priemonės, taikomos patronuojančiajai įmonei ir visoms atskiroms patronuojamosioms įmonėms, kurios priklauso grupei. Grupės pertvarkymo planuose turėtų būti atsižvelgiama į atitinkamos grupės finansinę, techninę ir verslo struktūrą. Jei rengiami atskiri grupei priklausančių subjektų pertvarkymo planai, Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų siekti kiek įmanoma užtikrinti jų suderinamumą su kitų grupės narių pertvarkymo planais. Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų perduoti pertvarkymo planus ir visus jų pakeitimus kompetentingai institucijai, kad ji būtų nuolat ir visapusiškai informuota. Valdyba turėtų įvertinti sėkmingo įstaigų ir grupių pertvarkymo galimybes ir imtis priemonių, kad būtų pašalintos sėkmingo pertvarkymo kliūtys, jei jų yra. Valdyba turėtų reikalauti, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos taikytų tokias atitinkamas sėkmingo pertvarkymo kliūčių šalinimo priemones, siekdamos užtikrinti nuoseklumą ir atitinkamų įstaigų sėkmingo pertvarkymo galimybes. Atsižvelgiant į tuose planuose pateiktos informacijos jautrų pobūdį, pertvarkymo planams turėtų būti taikomi šiame reglamente įtvirtinti profesinės paslapties reikalavimai;
(45)
taikant pertvarkymo priemones ir naudojantis pertvarkymo įgaliojimais turėtų būti atsižvelgta į proporcingumo principą ir įstaigos teisinės formos ypatumus;
(46)
pertvarkymo planavimas yra būtina veiksmingo pertvarkymo dalis. Todėl Valdyba turėtų turėti teisę reikalauti pakeisti įstaigų ar grupių struktūrą ir organizaciją siekiant imtis priemonių, kurios yra būtinos ir proporcingos, kad būtų sumažintos ar pašalintos esminės pertvarkymo priemonių taikymo kliūtys ir užtikrintos sėkmingo atitinkamų subjektų pertvarkymo galimybės. Dėl galimo visų įstaigų sisteminio pobūdžio labai svarbu, siekiant išsaugoti finansinį stabilumą, kad Valdyba, arba, prireikus, nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų galimybę pertvarkyti bet kurią įstaigą. Kad būtų laikomasi Europos Sąjungos Pagrindinių teisių chartijos (toliau - Chartija) 16 straipsnyje nustatytos teisės užsiimti verslu, Valdybos veiksmų laisvė turėtų apsiriboti tuo, kas būtina siekiant supaprastinti įstaigos struktūrą ir veiklą vien tam, kad būtų lengviau ją sėkmingai pertvarkyti. Be to, visos tokiais tikslais taikomos priemonės turėtų atitikti Sąjungos teisę. Priemonėmis neturėtų būti nei tiesiogiai, nei netiesiogiai diskriminuojama dėl pilietybės ir jos turėtų būti pagrįstos viršesnio viešojo intereso siekiant finansinio stabilumo pagrindu. Siekiant nustatyti, ar veiksmų buvo imtasi atsižvelgiant į bendrąjį viešąjį interesą, Valdyba, kur veikia vadovaudamasi bendruoju viešuoju interesu, turėtų galėti pasiekti pertvarkymo tikslus nepatirdama pertvarkymo priemonių taikymo arba galimybės naudotis jai šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais kliūčių. Be to, veiksmais neturėtų būti viršijama to, kas absoliučiai būtina tikslams pasiekti. Spręsdama, kokių priemonių imtis, Valdyba arba, kai taikytina, nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų atsižvelgti į Europos sisteminės rizikos valdybos (ESRV), įsteigtos Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1092/2010 (9), įspėjimus ir rekomendacijas;
(47)
dėl galimo visų įstaigų sisteminio pobūdžio labai svarbu, kad Valdyba, prireikus bendradarbiaudama su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, galėtų priimti pertvarkymo planus, įvertinti įstaigų ir grupių sėkmingo pertvarkymo galimybes ir prireikus imtis priemonių, kad būtų įveiktos ar pašalintos dalyvaujančių valstybių narių įstaigų sėkmingo pertvarkymo kliūtys. Sisteminės svarbos įstaigų, įskaitant įstaigas, nurodytas Direktyvos 2013/36/ES 131 straipsnyje, žlugimas galėtų sukelti didelę riziką finansų rinkų veikimui ir turėti neigiamo poveikio finansiniam stabilumui. Valdyba turėtų prioritetine tvarka deramai pasirūpinti, kad būtų parengti tų sisteminės svarbos įstaigų pertvarkymo planai, taip pat būtų įvertintos jų sėkmingo pertvarkymo galimybės ir prireikus būtų imtasi visų veiksmų, būtinų visoms tų sisteminės svarbos įstaigų sėkmingo pertvarkymo kliūtims įveikti ar pašalinti; tai neturėtų daryti poveikio Valdybos nepriklausomumui ir pareigai parengti pertvarkymo planus ir įvertinti visų jos kompetencijai priskiriamų įstaigų sėkmingo pertvarkymo galimybes;
(48)
į pertvarkymo planus atitinkamais atvejais turėtų būti įtrauktos darbuotojų atstovų informavimo ir konsultavimosi su jais visų pertvarkymo procesų metu procedūros. Kai taikytina, tuo atžvilgiu turėtų būti laikomasi kolektyvinių sutarčių ar socialinių partnerių numatytų kitų susitarimų, taip pat Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatų dėl profesinių sąjungų ir darbuotojų atstovų dalyvavimo įmonės restruktūrizacijos procesuose;
(49)
kalbant apie pareigą parengti pertvarkymo planus, Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos, rengdamos pertvarkymo planus ir naudodamosi įvairiais joms suteiktais įgaliojimais ir priemonėmis, turėtų atsižvelgti į įstaigos verslo pobūdį, akcijų paketo struktūrą, teisinę formą, rizikos pobūdį, dydį ir teisinį statusą, taip pat ryšius su kitomis įstaigomis arba finansų sistema apskritai, jos veiklos apimtį ir sudėtingumą, narystę institucinėse užtikrinimo sistemose (IUS) arba kitose kooperacinėse tarpusavio solidarumo sistemose ir tai, ar ji teikia investicines paslaugas arba vykdo investicinę veiklą, bei tai, ar jos žlugimas ir vėlesnis likvidavimas keliant įprastinę bankroto bylą galėtų turėti didelio neigiamo poveikio finansų rinkoms, kitoms įstaigoms, finansavimo sąlygoms arba visai ekonomikai, ir užtikrinti, kad režimas būtų taikomas tinkamai bei proporcingai ir kad būtų kuo labiau sumažinta su pertvarkymo planų parengimo pareigomis susijusi administracinė našta. Kadangi Direktyvos 2014/59/ES priedo A skirsnyje nurodytu turiniu ir informacija nustatomi būtiniausi reikalavimai akivaizdžiai sisteminės svarbos įstaigoms, leidžiama konkrečioms įstaigoms taikyti skirtingus arba gerokai sumažintus pertvarkymo planų ir informavimo reikalavimus, taip pat nustatyti, kad atnaujinimas būtų atliekamas rečiau nei kartą per metus. Nedaug su kitomis įstaigomis susijusių ir nesudėtingos struktūros mažų subjektų pertvarkymo planai galėtų būti supaprastinti. Be to, režimas turėtų būti taikomas taip, kad nekiltų grėsmės finansų rinkų stabilumui. Visų pirma esant situacijoms, kurioms būdingos platesnio masto problemos ar net abejonės dėl daugelio subjektų atsparumo, labai svarbu, kad būtų atsižvelgta į riziką, jog problema išplis dėl veiksmų, kurių imtasi kokio nors atskiro subjekto atžvilgiu;
(50)
kai pagal Direktyvą 2014/59/ES nacionalinėms pertvarkymo institucijoms numatoma galimybė taikyti supaprastintas pareigas arba netaikyti reikalavimų parengti pertvarkymo planus, turėtų būti nustatyta procedūra, pagal kurią Valdyba arba, prireikus, nacionalinės pertvarkymo institucijos galėtų leisti taikyti tokias supaprastintas pareigas;
(51)
atsižvelgiant į su centrine įstaiga susijusių subjektų kapitalo struktūrą, šio reglamento tikslais Valdyba, arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos, neturėtų būti įpareigotos parengti atskirus pertvarkymo planus tik dėl to, kad centrinės įstaigos, su kuria tie subjektai yra susiję, veiklą tiesiogiai prižiūri ECB. Rengiant grupių pertvarkymo planus turėtų būti ypač atsižvelgiama į galimą pertvarkymo veiksmų poveikį visose valstybėse narėse, kuriose veikia grupė;
(52)
BPeM turėtų būti grindžiamas Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 ir Direktyvos 2014/59/ES sistemomis. Todėl Valdybai turėtų būti suteikti įgaliojimai imtis priemonių ankstyvuoju etapu, kai subjekto finansinė būklė ar mokumas blogėja. Informacija, kurią Valdyba gauna iš nacionalinių pertvarkymo institucijų arba ECB tame etape, yra labai svarbi nustatant veiksmus, kurių ji galėtų imtis siekdama pasirengti atitinkamo subjekto pertvarkymui;
(53)
siekdama užtikrinti, kad prireikus būtų greitai imtasi pertvarkymo veiksmų, Valdyba, bendradarbiaudama su ECB arba atitinkama nacionaline kompetentinga institucija, turėtų atidžiai stebėti atitinkamų subjektų padėtį ir tai, ar tie subjektai vykdo visas jų atžvilgiu priimtas ankstyvosios intervencijos priemones. Nustatant, ar privačiojo sektoriaus veiksmais per pagrįstą laikotarpį galėtų būti užkirstas kelias subjekto žlugimui, atitinkama institucija turėtų atsižvelgti į ankstyvosios intervencijos priemonių, taikomų kompetentingos institucijos nustatytu laikotarpiu, veiksmingumą;
(54)
Valdyba, nacionalinės pertvarkymo institucijos ir kompetentingos institucijos, įskaitant ECB, prireikus turėtų sudaryti susitarimo memorandumą, kuriame būtų aprašytos bendrosios jų tarpusavio bendradarbiavimo sąlygos vykdant užduotis pagal Sąjungos teisę. Memorandumas turėtų būti reguliariai peržiūrimas;
(55)
priimant sprendimus ar imantis veiksmų, ypač susijusių su subjektais, įsteigtais ir dalyvaujančiose, ir nedalyvaujančiose valstybėse narėse, taip pat turėtų būti atsižvelgiama į galimą neigiamą poveikį toms valstybėms narėms, kaip antai grėsmes jų finansų rinkų finansiniam stabilumui, ir tose valstybėse narėse įsteigtiems subjektams;
(56)
siekiant kuo mažiau trikdyti finansų rinką ir ekonomiką, pertvarkymo procesas turėtų būti baigtas per trumpą laikotarpį. Indėlininkams kuo greičiau turėtų būti suteikta galimybė naudotis bent jau apdraustaisiais indėliais bet kuriuo atveju per tą patį laikotarpį, kuris numatytas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/49/ES (10). Per visą pertvarkymo procedūrą Komisija turėtų gauti visą informaciją, kuri, jos manymu, yra būtina, kad ji galėtų priimti pagrįstą sprendimą pertvarkymo procese;
(57)
sprendimas pertvarkyti subjektą turėtų būti priimtas anksčiau, nei finansų sektoriaus subjektas tampa nemokus pagal balansą ir kol dar neišseko jo nuosavas kapitalas. Pertvarkymas turėtų būti pradėtas nustačius, kad subjektas žlunga arba galėtų žlugti ir kad jokios alternatyvios privačiojo sektoriaus priemonės per pagrįstą laikotarpį neužkirstų kelio žlugimui. Tai, kad subjektas neatitinka veiklos leidimo reikalavimų, per se neturėtų būti priežastis taikyti pertvarkymą, ypač jei subjektas išlieka gyvybingas arba, tikėtina, išliks gyvybingas. Turėtų būti laikoma, kad subjektas žlunga arba galėtų žlugti, kai jis pažeidžia reikalavimus, kad galėtų toliau vykdyti veiklą pagal veiklos leidimą, arba tikėtina, kad artimiausioje ateityje juos pažeis, kai subjekto turtas yra mažesnis už įsipareigojimus arba tikėtina, kad artimiausioje ateityje bus už juos mažesnis, kai subjektas negali sumokėti savo skolų suėjus jų terminui arba tikėtina, kad artimiausioje ateityje jų sumokėti negalės, arba kai subjektui reikalinga nepaprastoji viešoji finansinė parama, išskyrus šiame reglamente nustatytas konkrečias aplinkybes. Tai, kad reikalinga skubi centrinio banko parama likvidumui padidinti, neturėtų per se būti sąlyga, pakankama įrodyti, kad subjektas negali arba, tikėtina, artimiausiu metu negalės suėjus terminui apmokėti įsipareigojimų. Jei tai priemonei garantijas suteiktų valstybė, tokią priemonę naudojančiam subjektui būtų taikomos valstybės pagalbos taisyklės. Siekiant išsaugoti finansinį stabilumą, visų pirma sisteminio likvidumo trūkumo atveju, centrinių bankų suteiktoms likvidumo priemonėms teikiamos valstybės garantijos arba naujai išleistiems įsipareigojimams, skirtiems pašalinti didelį valstybės narės ekonomikos sutrikimą, teikiamos valstybės garantijos neturėtų būti pertvarkymo sistemos taikymo kriterijus, jei laikomasi tam tikrų sąlygų. Visų pirma, valstybės garantijų priemonės turėtų būti patvirtintos pagal valstybės pagalbos sistemą ir neturėtų būti didesnio pagalbos paketo dalis, o garantijų priemonių naudojimo laikotarpis turėtų būti griežtai apribotas. Turėtų būti draudžiama teikti valstybių narių garantijas nuosavybės vertybinių popierių reikalavimams.
Teikdama garantiją valstybė narė turėtų užtikrinti, kad subjektas už garantiją pakankamai atlygintų. Be to, dėl to, kad skiriama nepaprastoji viešoji finansinė parama, neturėtų būti pradedamas pertvarkymas, kai valstybė narė prevenciniais sumetimais įsigyja subjekto (įskaitant viešuosius subjektus), kuris atitinka jam taikomus reikalavimus dėl kapitalo, nuosavybės vertybinių popierių paketą. Taip gali būti, pavyzdžiui, kai reikalaujama, kad subjektas pritrauktų naujo kapitalo dėl tam tikru scenarijumi grindžiamo testavimo nepalankiausiomis sąlygomis arba lygiavertės veiklos, kurią atlieka makrolygio rizikos ribojimo institucijos, rezultatų, įskaitant reikalavimą išsaugoti finansinį stabilumą sisteminės krizės metu, bet subjektas nesugeba privačiai pritraukti kapitalo rinkose. Neturėtų būti laikoma, kad subjektas žlunga arba galėtų žlugti, remiantis tik tuo, kad prieš įsigaliojant šiam reglamentui jam buvo skirta nepaprastoji viešoji finansinė parama. Galiausiai, galimybė pasinaudoti centrinių bankų teikiamomis likvidumo priemonėmis, įskaitant skubią paramą likvidumui padidinti, gali būti laikoma valstybės pagalba pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą;
(58)
žlungančio subjekto likvidavimas keliant įprastinę bankroto bylą gali sukelti pavojų finansiniam stabilumui, nutraukti pagrindinių paslaugų teikimą ir pakenkti indėlininkų apsaugai. Tokiu atveju pertvarkymo priemonių taikymas atitinka viešąjį interesą. Todėl pertvarkymo tikslai turėtų būti šie: užtikrinti pagrindinių finansinių paslaugų tęstinumą, išsaugoti finansų sistemos stabilumą, sumažinti neatsakingo elgesio riziką, kuo labiau sumažinant žlungančių subjektų pasikliovimą viešąja finansine parama, ir apsaugoti indėlininkus;
(59)
tačiau, prieš priimant sprendimą dėl subjekto veiklos tęstinumo, visada reikėtų apsvarstyti galimybę likviduoti nemokų subjektą keliant įprastinę bankroto bylą. Nemokaus subjekto veiklos tęstinumą reikėtų išsaugoti dėl finansinio stabilumo ir kuo labiau naudojant privačiąsias lėšas. Tai galima įgyvendinti įvykdžius pardavimą ar susijungimą su privačiojo sektoriaus pirkėju, nurašius subjekto įsipareigojimus arba konvertavus jo skolą į nuosavybės vertybinius popierius, kad ji būtų rekapitalizuota;
(60)
priimdamos ar rengdamos sprendimus dėl pertvarkymo įgaliojimų, Valdyba, Taryba ir Komisija turėtų užtikrinti, kad pertvarkymo veiksmai būtų vykdomi laikantis tam tikrų principų, be kita ko, užtikrinti, kad tinkama nuostolių dalis tektų akcininkams ir kreditoriams, kad vadovybė iš principo būtų pakeista, kad subjekto pertvarkymo sąnaudos būtų kuo mažesnės ir kad tos pačios klasės kreditoriams būtų taikomos vienodos sąlygos. Ypač tais atvejais, kai vykdant pertvarkymo veiksmus tos pačios klasės kreditoriams taikomos skirtingos sąlygos, toks skirtingų sąlygų taikymas turėtų būti pagrįstas viešuoju interesu ir nesusijęs nei su tiesiogine, nei su netiesiogine diskriminacija dėl pilietybės;
(61)
akcininkų ir kreditorių teisių apribojimai turėtų atitikti Chartijos 52 straipsnį. Todėl pertvarkymo priemonės turėtų būti taikomos tik tiems subjektams, kurie žlunga arba galėtų žlugti, ir tik tuomet, kai tai būtina siekiant įgyvendinti visuotinės svarbos finansinio stabilumo tikslą. Visų pirma pertvarkymo priemonės turėtų būti taikomos, kai subjekto negalima likviduoti keliant įprastinę bankroto bylą kartu nedestabilizuojant finansų sistemos ir reikia imtis priemonių, kad būtų užtikrintas spartus sisteminės svarbos funkcijų perdavimas bei tęstinumas, ir kai negalima pagrįstai tikėtis alternatyvaus privataus sprendimo, įskaitant esamų akcininkų arba trečiojo asmens vykdomą kapitalo padidinimą, kuris būtų pakankamas visiškam subjekto gyvybingumui atkurti;
(62)
nuosavybės teisių ribojimas turėtų būti proporcingas. Dėl to poveikį patiriantys akcininkai ir kreditoriai neturėtų patirti didesnių nuostolių nei nuostoliai, kurių jie būtų patyrę, jei pertvarkymo sprendimo priėmimo metu subjektas būtų buvęs likviduotas. Kai dalis pertvarkomos įstaigos turto perduodama privačiam pirkėjui arba laikinai įstaigai, likusi pertvarkomos įstaigos dalis turėtų būti likviduota keliant įprastinę bankroto bylą. Siekiant apsaugoti subjekto akcininkus ir kreditorius per likvidavimo procedūrą, jie turėtų turėti teisę pagal savo reikalavimus per likvidavimo procedūrą gauti išmoką, ne mažesnę negu suma, kurią pagal apskaičiavimus jie būtų atgavę, jei visas subjektas būtų buvęs likviduotas keliant įprastinę bankroto bylą;
(63)
siekiant apsaugoti akcininkų ir kreditorių teises, reikėtų nustatyti aiškias pareigas, susijusias su pertvarkomos įstaigos turto ir įsipareigojimų vertinimu, ir, kai reikalaujama pagal šį reglamentą, sąlygų, kurios būtų buvusios taikomos akcininkams ir kreditoriams, jei subjektas būtų buvęs likviduotas keliant įprastinę bankroto bylą, vertinimu. Turėtų būti įmanoma pradėti vertinimą jau ankstyvajame intervencijos etape. Prieš imantis pertvarkymo veiksmų turėtų būti atliktas nešališkas, atsargus ir tikroviškas subjekto turto ir įsipareigojimų vertinimas. Teisė apskųsti tokį įvertinimą turėtų būti įmanoma tik kartu su pertvarkymo sprendimu. Be to, kai reikalaujama pagal šį reglamentą, pritaikius pertvarkymo priemones turėtų būti atliktas akcininkams ir kreditoriams taikytų sąlygų ir sąlygų, kurios jiems būtų buvusios taikytos iškėlus įprastinę bankroto bylą, ex-post palyginimas. Jei nustatoma, kad akcininkai ir kreditoriai už savo reikalavimus gavo mažesnę sumą, nei būtų gavę iškėlus įprastinę bankroto bylą, jie turėtų turėti teisę atgauti skirtumą, kai to reikalaujama pagal šį reglamentą. Tas skirtumas, jeigu toks yra, turėtų būti apmokamas naudojant pagal šį reglamentą įsteigto Fondo lėšas;
(64)
svarbu, kad subjektui žlugus, nuostoliai būtų pripažinti. Žlungančių subjektų turto ir įsipareigojimų vertinimas turėtų būti grindžiamos nešališkomis, atsargiomis ir tikroviškomis prielaidomis, galiojančiomis pertvarkymo priemonių taikymo metu. Tačiau įsipareigojimų vertinimui neturėtų turėti įtakos subjekto finansinė būklė. Dėl skubos Valdybai turėtų būti įmanoma skubiai įvertinti žlungančio subjekto turtą ar įsipareigojimus. Toks įvertinimas turėtų būti preliminarus ir galioti tol, kol bus atliktas nepriklausomas vertinimas;
(65)
siekiant užtikrinti, kad pertvarkymo procesas išliktų objektyvus ir aiškus, būtina nustatyti tvarką, pagal kurią neužtikrinti kreditorių reikalavimai pertvarkomai įstaigai būtų nurašomi arba jie būtų konvertuojami. Siekiant sumažinti riziką, kad kreditoriai patirs didesnių nuostolių nei tuo atveju, jei įstaiga būtų likviduojama keliant įprastinę bankroto bylą, nustatytina tvarka turėtų būti taikoma ir keliant įprastinę bankroto bylą, ir nurašymo ar konvertavimo atvejais vykstant pertvarkymo procesui. Tai taip pat sudarytų geresnes sąlygas nustatyti skolos vertę;
(66)
Valdyba turėtų nuspręsti dėl išsamios pertvarkymo schemos. Atitinkamos pertvarkymo priemonės turėtų aprėpti verslo pardavimo, laikinos įstaigos sukūrimo, gelbėjimo privačiomis lėšomis ir turto atskyrimo priemones, kurios taip pat numatytos Direktyvoje 2014/59/ES. Pagal schemą taip pat turėtų būti įmanoma įvertinti, ar laikomasi sąlygų, dėl kurių kapitalo priemonės nurašomos arba konvertuojamos;
(67)
imdamasi pertvarkymo veiksmų, Valdyba turėtų atsižvelgti į pertvarkymo planuose numatytas priemones ir jomis vadovautis, nebent Valdyba, atsižvelgdama į konkrečias aplinkybes, nuspręstų, kad pertvarkymo tikslų bus pasiekta veiksmingiau imantis veiksmų, kurie nenumatyti tuose pertvarkymo planuose;
(68)
pertvarkymo priemonės turėtų apimti pertvarkomos įstaigos verslo arba akcijų pardavimą, laikino subjekto įsteigimą, žlungančio subjekto gero turto atskyrimą nuo nelikvidaus arba blogo turto ir žlungančio subjekto akcininkų ir kreditorių gelbėjimą privačiomis lėšomis;
(69)
kai pertvarkymo priemonės naudojamos siekiant sistemiškai svarbias subjekto paslaugas ar gyvybingą veiklos dalį perduoti patikimam subjektui, kaip antai privačiojo sektoriaus pirkėjui ar laikinam subjektui, likusi subjekto dalis turėtų būti likviduota;
(70)
verslo pardavimo priemone turėtų būti sudarytos sąlygos parduoti subjektą ar jo veiklos dalis vienam ar daugiau pirkėjų be akcininkų sutikimo;
(71)
visos grynosios pajamos, gautos iš pertvarkomos įstaigos turto arba įsipareigojimų perdavimo taikant verslo pardavimo priemonę, turėtų tekti likusiam po likvidavimo procedūros subjektui. Visos grynosios pajamos, gautos iš pertvarkomos įstaigos išleistų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių perdavimo taikant verslo pardavimo priemonę, turėtų tekti tų likusio po likvidavimo procedūros subjekto nuosavybės priemonių savininkams. Pajamos turėtų būti apskaičiuotos atmetus dėl subjekto žlugimo ir pertvarkymo proceso patirtas sąnaudas;
(72)
turto atskyrimo priemone turėtų būti sudarytos sąlygos institucijoms pertvarkomos įstaigos turtą, teises arba įsipareigojimus perduoti atskirai įmonei. Ta priemonė turėtų būti taikoma tik kartu su kitomis priemonėmis, kad žlungančiam subjektui nebūtų suteikta nepagrįsto konkurencinio pranašumo;
(73)
taikant veiksmingą pertvarkymo režimą reikėtų kuo labiau sumažinti žlungančio subjekto pertvarkymo sąnaudas, tenkančias mokesčių mokėtojams. Taip pat reikėtų užtikrinti, kad sisteminės svarbos subjektai galėtų būti pertvarkyti nesukeliant grėsmės finansiniam stabilumui. Tą tikslą galima pasiekti taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, užtikrinant, kad žlungančio subjekto akcininkai ir kreditoriai patirtų deramų nuostolių ir padengtų deramą dalį subjekto žlugimo sąnaudų. Todėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė labiau paskatins subjektų akcininkus ir kreditorius prižiūrėti subjektus esant įprastoms aplinkybėms. Tai taip pat atitinka Finansinio stabilumo tarybos rekomendaciją į pertvarkymo sistemą kaip papildomą galimą priemonę, taikytiną kartu su kitomis pertvarkymo priemonėmis, įtraukti teisės aktais nustatytus skolos nurašymo ir konvertavimo įgaliojimus;
(74)
siekiant užtikrinti reikiamą lankstumą paskirstyti nuostolius kreditoriams įvairiomis aplinkybėmis, reikėtų, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę būtų galima taikyti ir tuomet, kai siekiama pertvarkyti žlungantį subjektą, kad jis galėtų tęsti veiklą, jei yra reali tikimybė atkurti subjekto gyvybingumą, ir tuomet, kai sistemiškai svarbios paslaugos yra perduodamos laikinam subjektui, o likusios subjekto dalies veikla sustabdoma ir likviduojama;
(75)
kai gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė taikoma siekiant atkurti žlungančio subjekto kapitalą, kad jis galėtų tęsti veiklą, turėtų būti ne tik atliekamas gelbėjimas privačiomis lėšomis, bet kartu pakeičiama vadovybė, išskyrus atvejus, kai vadovybės išlaikymas yra tikslinga ir būtina priemonė pertvarkymo tikslams pasiekti, o subjektas bei jo veikla vėliau restruktūrizuojama taip, kad būtų atsižvelgta į jo žlugimo priežastis. Restruktūrizuoti reikėtų įgyvendinant verslo reorganizavimo planą. Kai taikytina, tokie planai turėtų derėti su restruktūrizavimo planu, kurį pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą subjektas privalo pateikti Komisijai. Visų pirma, be priemonių, kuriomis siekiama atkurti ilgalaikį subjekto gyvybingumą, į planą reikėtų įtraukti priemones, kuriomis pagalba apribojama iki naštai pasidalinti būtino lygio, ir priemones, kuriomis apribojami konkurencijos iškraipymai;
(76)
nereikėtų gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikyti reikalavimams, kurie yra užtikrinti užtikrinimo priemone, užstatu ar kitaip garantuojami. Tačiau siekiant užtikrinti, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė būtų veiksminga ir ja būtų pasiekti jos tikslai, pageidautina, kad ją būtų galima taikyti kuo didesniam žlungančio subjekto neužtikrintųjų įsipareigojimų skaičiui. Vis dėlto, tam tikriems neužtikrintiesiems įsipareigojimams gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės nereikėtų taikyti. Siekiant apsaugoti apdraustųjų indėlių turėtojus, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma indėliams, apsaugotiems pagal Direktyvą 2014/49/ES. Siekiant užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma tam tikriems įsipareigojimams žlungančio subjekto darbuotojų atžvilgiu arba komerciniams reikalavimams, susijusiems su prekėmis ir paslaugomis, būtinomis kasdienei subjekto veiklai. Siekiant vykdyti įsipareigojimus dėl teisių į pensiją ir pensijų sumų, mokėtinų pensijų patikos fondams ir pensijų patikėtiniams, išmokėjimo, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma žlungančio subjekto įsipareigojimams pensijų sistemai, išskyrus įsipareigojimus mokėti pensijų išmokas, susijusias su kintamu atlygiu, kuris nėra nustatytas kolektyvinėse sutartyse. Siekiant sumažinti problemos plitimo visoje sistemoje riziką, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė neturėtų būti taikoma įsipareigojimams, kurie atsiranda dėl dalyvavimo mokėjimų sistemose, iki kurių termino dienos yra likusios mažiau nei septynios dienos, arba įsipareigojimams subjektams, išskyrus tai pačiai grupei priklausančius subjektus, kurių pradinis terminas yra trumpesnis nei septynios dienos;
(77)
turėtų būti įmanoma tam tikromis aplinkybėmis įsipareigojimams visiškai arba iš dalies netaikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės, įskaitant atvejus, kai tokių įsipareigojimų neįmanoma per pagrįstą laikotarpį įtraukti į gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, kai netaikymas yra absoliučiai būtinas ir proporcingas siekiant užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų ir pagrindinių verslo linijų tęstinumą arba kai dėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo įsipareigojimams būtų taip prarasta vertė, kad nuostoliai, kuriuos turėtų padengti kiti kreditoriai, būtų didesni nei tuo atveju, jei tiems įsipareigojimams būtų buvusi taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė. Taip pat turėtų būti įmanoma įsipareigojimams visiškai arba iš dalies netaikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės, kai tai būtina siekiant išvengti problemos plitimo ir finansinio nestabilumo, dėl kurio galėtų kilti didelių sutrikimų valstybės narės ekonomikoje. Atlikdama vertinimus Valdyba arba atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų apsvarstyti galimo gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo įsipareigojimams, susijusiems su fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių turimais reikalavimus atitinkančiais indėliais, kurių sumos viršija draudimo sumą, numatytą Direktyvoje 2014/49/ES, padarinius.
(78)
Tais atvejais, kai pasirenkamas minėtas netaikymas, kitų tinkamų įsipareigojimų nurašymo arba konvertavimo lygis gali būti padidintas, siekiant atsižvelgti į tokius netaikymo atvejus, jeigu laikomasi principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė nei keliant įprastinę bankroto bylą. Kai nuostoliai negali būti perkelti kitiems kreditoriams, Fondas gali sumokėti įnašą pertvarkomai įstaigai laikantis tam tikrų griežtų sąlygų, įskaitant reikalavimą, kad nuostoliai, kurių bendra suma sudaro ne mažiau kaip 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant įsisavintas nuosavas lėšas, jau būtų padengti naudojant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, o Fondo teikiamas finansavimas neviršytų 5 % visų įsipareigojimų, įskaitant nuosavas lėšas arba Fondo turimus išteklius ir sumą, kuri gali būti sukaupta per trejų metų laikotarpį renkant ex-post įnašus;
(79)
ypatingomis aplinkybėmis, kai įsipareigojimams nebuvo taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė ir šiai priemonei vietoje šių įsipareigojimų, neviršijant leidžiamos viršutinės ribos, buvo panaudotos Fondo lėšos, Valdyba turėtų galėti kreiptis dėl finansavimo iš alternatyvaus finansavimo lėšų;
(80)
minimali gelbėjimo privačiomis lėšomis suma, sudaranti 8 % visų įsipareigojimų, nurodytų šiame reglamente, turėtų būti apskaičiuota remiantis pagal šį reglamentą atliekamu vertinimu. Ankstesni nuostoliai, kuriuos jau padengė akcininkai sumažindami nuosavas lėšas prieš atliekant tą vertinimą, neturėtų būti įtraukti į tą procentinę dalį;
(81)
kadangi apdraustųjų indėlininkų apsauga yra vienas svarbiausių pertvarkymo tikslų, apdraustiesiems indėliams nereikėtų taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės. Vis dėlto indėlių garantijų sistema prisidedama prie pertvarkymo proceso finansavimo padengiant nuostolius, neviršijančius grynųjų nuostolių, kurių ji būtų turėjusi patirti išmokėjus kompensacijas indėlininkams iškėlus įprastinę bankroto bylą. Pasinaudojus gelbėjimo privačiomis lėšomis įgaliojimais būtų užtikrinta, kad indėlininkai galėtų toliau naudotis savo indėliais - tai yra pagrindinė indėlių garantijų sistemų sukūrimo priežastis. Nenumačius tų sistemų panaudojimo tokiais atvejais, būtų neteisingai suteikiama pranašumo likusių kreditorių, kuriems pertvarkymo institucija taikytų įgaliojimus, atžvilgiu;
(82)
kai pertvarkant subjektą indėliai perduodami kitam subjektui, indėlininkai neturėtų būti draudžiami didesne draudimo suma, nei laikantis Direktyvoje 2014/49/ES numatytos draudimo sumos. Todėl reikalavimai dėl pertvarkomoje įstaigoje likusių indėlių turėtų būti apriboti iki tokios sumos, kurią sudaro perduotų lėšų ir Direktyvoje 2014/49/ES numatytos draudimo sumos skirtumas. Kai perduoti indėliai yra didesni nei draudimo suma, indėlininkas neturėtų teikti reikalavimų indėlių garantijų sistemai dėl pertvarkomoje įstaigoje likusių indėlių;
(83)
kad subjektai negalėtų savo įsipareigojimų struktūros nustatyti taip, kad būtų trukdoma veiksmingai taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, tikslinga nustatyti, kad subjektai visuomet tenkintų minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų, kuriems galima taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, reikalavimą, išreikštą visų subjekto įsipareigojimų ir nuosavų lėšų procentine dalimi;
(84)
nustatant minimalų grupės nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, laikomasi požiūrio „nuo bendro prie atskiro“. Tuo požiūriu turėtų būti pripažįstama, kad pertvarkymo veiksmai taikomi atskiro juridinio subjekto lygmeniu ir kad būtina, jog nuostolių padengimo pajėgumai būtų sutelkti tame grupės subjekte arba prieinami tam grupės subjektui, kuris patiria nuostolių. Tuo tikslu turėtų būti užtikrinta, kad nuostolių padengimo pajėgumai grupėje būtų paskirstyti grupės viduje atsižvelgiant į ją sudarančių juridinių subjektų rizikos lygį. Turėtų būti atskirai įvertintas kiekvienai atskirai patronuojamajai įmonei taikomas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas. Be to, turėtų būti užtikrinta, kad visas kapitalas ir įsipareigojimai, įtraukti į konsoliduoto minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo apskaičiavimą, būtų sutelkti subjektuose, kurie gali patirti nuostolių, arba jais būtų galima kitais būdais pasinaudoti siekiant padengti nuostolius.
Šiuo reglamentu turėtų būti leista atlikti tiek keleto grupės dalių pertvarkymą vienu metu, tiek visos grupės pertvarkymą. Minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas turėtų atspindėti pertvarkymo strategiją, kuri yra tinkama grupei pagal pertvarkymo planą. Visų pirma turėtų būti reikalaujama tenkinti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą atitinkamu grupės lygmeniu, kad būtų vadovaujamasi pertvarkymo plane numatytu požiūriu į keleto grupės dalių pertvarkymą vienu metu arba visos grupės pertvarkymą, kartu atsižvelgiant į tai, kad gali susidaryti aplinkybės, kuriomis būtų vadovaujamasi kitu nei pertvarkymo plane numatytu požiūriu dėl to, kad juo vadovaujantis, pavyzdžiui, būtų galima veiksmingiau pasiekti pertvarkymo tikslus. Atsižvelgiant į tai ir nepaisant to, ar grupė pasirinko požiūrį į keleto grupės dalių pertvarkymą vienu metu ar visos grupės pertvarkymą, visi grupės subjektai visuomet turėtų patikimai vykdyti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kad būtų išvengta problemos plitimo rizikos ir masinio indėlių atsiėmimo;
(85)
priklausomai nuo konkrečių aplinkybių, turėtų būti pasirinktas geriausias pertvarkymo būdas, ir tuo tikslu turėtų būti galima pasinaudoti visomis pertvarkymo priemonėmis, numatytomis Direktyvoje 2014/59/ES. Spręsdamos dėl pertvarkymo schemos, Valdyba, Taryba ir Komisija turėtų, kiek įmanoma, atitinkamai rinktis schemą, kuri Fondui yra pigiausia;
(86)
pagal Direktyvą 2014/59/ES nacionalinėms pertvarkymo institucijoms suteikiami įgaliojimai nurašyti ir konvertuoti kapitalo priemones, nes kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo sąlygos gali sutapti su pertvarkymo sąlygomis ir tokiu atveju reikia įvertinti, ar atitinkamo subjekto finansiniam patikimumui atkurti užtenka tik nurašyti arba konvertuoti kapitalo priemones, ar taip pat būtina imtis pertvarkymo veiksmų. Paprastai jais bus naudojamasi vykdant pertvarkymą. Valdyba, kontroliuojama Komisijos, arba tam tikrais atvejais Tarybos, turėtų pakeisti nacionalines pertvarkymo institucijas taip pat vykdant tą funkciją ir todėl jai turėtų būti suteikti įgaliojimai įvertinti, ar tenkinamos kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo sąlygos, ir nuspręsti, ar reikia subjektą pertvarkyti, jei pertvarkymo reikalavimai taip pat tenkinami;
(87)
pertvarkymo veiksmų veiksmingumas ir vienodumas turėtų būti užtikrintas visose dalyvaujančiose valstybėse narėse. Tuo tikslu, kai nacionalinė pertvarkymo institucija pagal šį reglamentą netaikė Valdybos sprendimo arba jo nesilaikė, arba taikė jį tokiu būdu, kuris kelia grėsmę bet kuriam iš pertvarkymo tikslų arba veiksmingam pertvarkymo schemos įgyvendinimui, Valdybai turėtų būti suteikti įgaliojimai perduoti kitam asmeniui nurodytas pertvarkomos įstaigos teises, turtą ar įsipareigojimus arba reikalauti konvertuoti skolos priemones, į kurias įtraukta sutarties sąlyga dėl konvertavimo tam tikromis aplinkybėmis, arba imtis visų reikiamų veiksmų, kuriais būtų svariai padedama pašalinti grėsmę atitinkamam pertvarkymo tikslui. Nacionalinė pertvarkymo institucija neturėtų imtis veiksmų, kuriais būtų ribojamas ir veikiamas Valdybos naudojimasis įgaliojimais ar funkcijų vykdymas;
(88)
atitinkami subjektai, įstaigos ir institucijos, dalyvaujantys taikant šį reglamentą, turėtų tarpusavyje bendradarbiauti, laikydamiesi Sutartyse įtvirtintos pareigos lojaliai bendradarbiauti;
(89)
siekdama padidinti BPeM veiksmingumą, Valdyba visomis aplinkybėmis turėtų glaudžiai bendradarbiauti su EBI. Prireikus Valdyba taip pat turėtų bendradarbiauti su ESRV, Europos priežiūros institucija (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucija) (EDPPI), įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu 1094/2010 (11), Europos priežiūros institucija (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija) (EVPRI), įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1095/2010 (12), ir kitomis institucijomis, kurios priklauso EFPS. Be to, Valdyba turėtų glaudžiai bendradarbiauti su ECB ir kitomis institucijomis, įgaliotomis prižiūrėti subjektus, kuriems taikomas BPM, visų pirma, grupes, kurioms taikoma konsoliduota ECB priežiūra. Siekdama veiksmingai valdyti žlungančių subjektų pertvarkymo procesą, visais pertvarkymo proceso etapais Valdyba turėtų bendradarbiauti su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis. Taigi, tas bendradarbiavimas yra būtinas ne tik įgyvendinant Valdybos priimtus pertvarkymo sprendimus, bet ir prieš priimant bet kokį pertvarkymo sprendimą, pertvarkymo planavimo etape ar ankstyvosios intervencijos metu. Valdyba turėtų galėti bendradarbiauti su atitinkamomis pertvarkymo institucijomis ir tiesioginę arba netiesioginę valstybės finansinę paramą finansuojančiomis įstaigomis;
(90)
taikydama pertvarkymo priemones ir naudodamasi pertvarkymo įgaliojimais, Valdyba turėtų nurodyti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms, kad jos užtikrintų, jog atitinkamų subjektų darbuotojų atstovai būtų informuojami ir kad atitinkamais atvejais su jais būtų konsultuojamasi, kaip numatyta Direktyvoje 2014/59/ES;
(91)
kadangi Valdyba priima pertvarkymo sprendimus vietoj dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių pertvarkymo institucijų, ji taip pat turėtų vietoj šių institucijų bendradarbiauti su nedalyvaujančiomis valstybėmis narėmis, be kita ko, pertvarkymo kolegijose, kaip nurodyta Direktyvoje 2014/59/ES, kiek tai susiję su pertvarkymo funkcijomis;
(92)
kadangi daug įstaigų vykdo veiklą ne tik Sąjungos, bet ir tarptautiniu mastu, veiksmingu pertvarkymo mechanizmu turi būti nustatyti bendradarbiavimo su atitinkamų trečiųjų valstybių institucijomis principai. Parama trečiųjų valstybių institucijoms turėtų būti teikiama pagal Direktyvos 2014/59/ES 88 straipsnyje numatytą teisinę sistemą. Siekiant užtikrinti nuoseklų požiūrį į trečiąsias valstybes, reikėtų kiek įmanoma vengti, kad dalyvaujančiose valstybėse narėse būtų priimami skirtingi sprendimai dėl trečiosiose valstybėse atliekamų pertvarkymo procedūrų, susijusių su įstaigomis ar patronuojančiomis įmonėmis, turinčiomis patronuojamųjų įmonių arba kitokio turto, teisių arba įsipareigojimų dalyvaujančiose valstybėse narėse, pripažinimo. Todėl Valdybai turėtų būti suteikta teisė teikti rekomendacijas tuo klausimu;
(93)
kad galėtų veiksmingai vykdyti savo užduotis, Valdyba turėtų turėti tinkamus tyrimo įgaliojimus. Ji turėtų turėti galimybę per nacionalines pertvarkymo institucijas arba tiesiogiai (jas informavus) reikalauti visos reikalingos informacijos ir vykdyti tyrimus bei patikrinimus vietoje, kai reikia, bendradarbiaudama su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis ir visapusiškai pasinaudodama visa ECB ir nacionalinių kompetentingų institucijų turima informacija. Vykdant pertvarkymą, Valdyba turėtų turėti galimybę atlikti patikrinimus vietoje, kad užtikrintų, jog sprendimai priimami remiantis visiškai tikslia informacija, ir kad galėtų veiksmingai stebėti nacionalinių pertvarkymo institucijų vykdomą įgyvendinimo darbą;
(94)
siekiant užtikrinti, kad Valdyba turėtų galimybę gauti visą svarbią informaciją, atitinkami subjektai ir jų darbuotojai arba trečiosios valstybės, kurioms atitinkami subjektai yra perdavę funkcijas arba veiklą, neturėtų turėti galimybės remtis profesinės paslapties reikalavimais kaip pretekstu neatskleisti Valdybai informacijos. Kita vertus, tokios informacijos atskleidimas Valdybai neturėtų būti laikomas profesinės paslapties reikalavimų pažeidimu;
(95)
siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi pagal BPeM priimtų sprendimų, pažeidimų atveju turėtų būti taikomos proporcingos ir atgrasančios baudos. Valdybai turėtų būti suteikta teisė skirti įmonėms baudas ar reguliariai mokamas baudas už joms skirtų sprendimų nevykdymą;
(96)
kai nacionalinė pertvarkymo institucija pažeidžia BPeM taisykles nepasinaudodama pagal nacionalinę teisę jai suteiktais įgaliojimais vykdyti Valdybos nurodymus, gali būti, kad atitinkama valstybė narė bus atsakinga už žalos, padarytos asmenims, įskaitant, kai taikytina, žalą pertvarkomai įstaigai ar grupei arba bet kurios to subjekto ar grupės dalies bet kuriam kreditoriui bet kurioje valstybėje narėje, atlyginimą pagal atitinkamą teismo praktiką;
(97)
siekiant užtikrinti visišką Valdybos autonomiškumą ir nepriklausomumą, jai turėtų būti skirtas atskiras biudžetas, kurio pajamos būtų gaunamos iš dalyvaujančių valstybių narių įstaigų privalomų įnašų. Turėtų būti nustatytos atitinkamos taisyklės, kuriomis būtų reglamentuojamas Valdybos biudžetas, biudžeto parengimas, vidaus taisyklių, kuriomis nustatoma jos biudžeto sudarymo ir vykdymo tvarka, priėmimas ir finansinių ataskaitų vidaus ir išorės auditas;
(98)
šis reglamentas neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisei apmokestinti mokesčiais, kuriais būtų padengiamos jų nacionalinių pertvarkymo institucijų administracinės išlaidos;
(99)
dalyvaujančios valstybės narės bendrai susitarė užtikrinti, kad nedalyvaujančioms valstybėms narėms būtų nedelsiant ir su palūkanomis padengtos sumos, kurias atitinkama nedalyvaujanti valstybė sumokėjo iš savo lėšų dėl Sąjungos biudžeto panaudojimo siekiant laikytis nesutartinių įsipareigojimų, ir išlaidos, kurių jos patyrė vykdydamos šiame reglamente nustatytas užduotis. Dalyvaujančios valstybės narės sudarė to įsipareigojimo įgyvendinimo susitarimą;
(100)
tam tikromis aplinkybėmis taikomų pertvarkymo priemonių veiksmingumas gali priklausyti nuo to, ar subjektui arba laikinam subjektui galima teikti trumpalaikį finansavimą, nuo garantijų suteikimo galimiems pirkėjams arba nuo kapitalo suteikimo laikinam subjektui. Nepaisant centrinių bankų vaidmens užtikrinant likvidumą finansų sistemoje net ir nepalankiomis sąlygomis, vis dėlto svarbu sukurti fondą siekiant išvengti to, kad tokiems tikslams būtinos lėšos būtų gaunamos iš nacionalinių biudžetų. Finansų sistemos stabilizavimą turėtų finansuoti visas finansų sektorius;
(101)
būtina užtikrinti, kad Fondą būtų galima visiškai panaudoti žlungančių įstaigų pertvarkymui. Todėl Fondo lėšos neturėtų būti naudojamos jokiam kitam tikslui, išskyrus veiksmingą pertvarkymo priemonių įgyvendinimą ir naudojimąsi pertvarkymo įgaliojimais. Be to, jos turėtų būti naudojamos tik laikantis taikomų pertvarkymo tikslų ir principų. Atitinkamai Valdyba turėtų užtikrinti, kad bet kokie nuostoliai, sąnaudos ar kitos išlaidos, kurių patiriama taikant pertvarkymo priemones, visų pirma tektų pertvarkomos įstaigos akcininkams ir kreditoriams. Tik kai akcininkų ir kreditorių ištekliai išeikvojami, nuostoliai, sąnaudos ar kitos išlaidos, patirtos taikant pertvarkymo priemones, turėtų būti padengiami iš Fondo lėšų;
(102)
iš principo įnašus reikėtų rinkti iš sektoriaus subjektų prieš bet kokį pertvarkymo veiksmą ir nepriklausomai nuo jo. Kai išankstinio finansavimo nepakanka naudojant Fondo lėšas patirtiems nuostoliams ar sąnaudoms padengti, reikėtų rinkti papildomus įnašus papildomoms sąnaudoms ar nuostoliams padengti. Be to, Fondas turėtų turėti galimybę su įstaigomis, finansų įstaigomis ar kitomis trečiosiomis šalimis pasirašyti sutartis dėl skolinimosi ar kitokių formų paramos tuo atveju, jei nėra galimybės nedelsiant pasinaudoti ex-ante bei ex-post įnašais arba jų nepakanka išlaidoms, patirtoms Fondo lėšas naudojant pertvarkymo veiksmams, padengti;
(103)
siekiant išvengti dvigubų mokėjimų, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama pasinaudoti turimais finansiniais ištekliais, gautais iš nacionalinių bankų mokesčių, rinkliavų ar pertvarkymo įnašų, nustatytų laikotarpiu nuo 2010 m. birželio 17 d. iki 2014 m. liepos 2 d., ex-ante įnašų tikslais;
(104)
kad būtų pasiekta kritinė masė ir išvengta procikliško poveikio, kuris atsirastų, jei Fondas per sisteminę krizę turėtų priklausyti tik nuo ex-post įnašų, būtina, kad Fondo ex-ante turimų finansinių išteklių lygis pasiektų bent tam tikrą minimalų tikslinį lygį;
(105)
tikslinis Fondo lygis turėtų būti nustatytas kaip visų kredito įstaigų, kurioms suteiktas leidimas vykdyti veiklą dalyvaujančiose valstybėse narėse, apdraustųjų indėlių sumos procentinė dalis. Vis dėlto, kadangi tų įstaigų visų įsipareigojimų suma, atsižvelgiant į Fondo funkcijas, būtų tinkamesnis kriterijus, Komisija turėtų įvertinti, kuris pagrindas - apdraustųjų indėlių ar visų įsipareigojimų - būtų tinkamesnis ir tai, ar ateityje Fondui nereikėtų nustatyti minimalios absoliučios sumos, išlaikant tokias pačias vienodas sąlygas pagal Direktyvą 2014/59/ES;
(106)
turėtų būti nustatytas tinkamas terminas tiksliniam Fondo lygiui pasiekti. Tačiau Valdyba turėtų turėti galimybę koreguoti įnašų laikotarpį, kad būtų atsižvelgta į dideles išmokas iš fondo;
(107)
veiksmingo ir pakankamo Fondo finansavimo užtikrinimas yra vienas svarbiausių BPeM patikimumo veiksnių. Valdybos pajėgumas sudaryti sutartis dėl Fondo alternatyvaus finansavimo lėšų turėtų būti sustiprintas taip, kad būtų optimizuotos finansavimo sąnaudos ir išsaugotas Fondo kreditingumas. Kai tik įsigalios šis reglamentas, Valdyba, bendradarbiaudama su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis, turėtų imtis reikalingų veiksmų, kad būtų parengti atitinkami metodai ir tvarka Fondo skolinimosi pajėgumui padidinti; tie metodai ir tvarka turėtų būti įdiegti iki šio reglamento taikymo pradžios dienos;
(108)
kai dalyvaujančios valstybės narės jau yra įsteigusios nacionalines pertvarkymo finansavimo struktūras, jos turėtų galėti nustatyti, kad nacionalinės pertvarkymo finansavimo struktūros naudotųsi turimais finansiniais ištekliais, praeityje surinktais iš subjektų kaip ex-ante įnašai, siekiant kompensuoti subjektams už ex-ante įnašus, kuriuos tie subjektai turėtų sumokėti Fondui. Tokia kompensacija neturėtų daryti poveikio valstybių narių įsipareigojimams pagal Direktyvą 2014/49/ES;
(109)
siekiant užtikrinti teisingą įnašų apskaičiavimą ir skatinti veikti pagal mažiau rizikingą modelį, nustatant įnašus į Fondą turėtų būti atsižvelgiama į kredito įstaigos patiriamos rizikos laipsnį, kaip nustatyta Direktyvoje 2014/59/ES ir pagal tą direktyvą priimtuose deleguotuosiuose aktuose;
(110)
siekiant užtikrinti tinkamą pertvarkymo sąnaudų pasidalijimą tarp indėlių garantijų sistemų ir Fondo, turėtų būti reikalaujama, kad indėlių garantijų sistema, su kuria yra susijusi pertvarkoma įstaiga, sumokėtų įnašą, kuris būtų ne didesnis už nuostolių, kurių ji būtų patyrusi, jei subjektas būtų buvęs likviduotas keliant įprastinę bankroto bylą, sumą;
(111)
kad būtų išsaugota Fonde laikomų lėšų vertė, tos lėšos turėtų būti investuojamos į pakankamai saugų, diversifikuotą ir likvidų turtą;
(112)
kai dalyvaujančios valstybės narės, kurios valiuta nėra euro, ir ECB glaudus bendradarbiavimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 7 straipsnį nutraukiamas, sprendimas dėl sukauptų atitinkamos dalyvaujančios valstybės narės įnašų teisingo paskirstymo priimamas atsižvelgiant tiek į atitinkamos dalyvaujančios valstybės narės, tiek į Fondo interesus;
(113)
Komisijai pagal SESV 290 straipsnį turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos taisyklės dėl palūkanų normos, taikytinos sprendimo dėl netinkamai panaudotų Fondo sumų išieškojimo atveju ir dėl teisių į gerą administravimą bei gavėjų teisės susipažinti su dokumentais vykstant išieškojimo procedūroms užtikrinimo; kuriais nustatomas įnašų į Fondą tipas ir įnašų mokėjimo atvejai, taip pat įnašų sumos apskaičiavimo ir jų mokėjimo būdas; kuriais nustatomos registracijos, apskaitos, ataskaitų teikimo ir kitos taisyklės, būtinos užtikrinti, kad būtų laiku sumokėta visa įnašų suma; kuriais nustatomi metiniai įnašai, būtini Valdybos administracinėms išlaidoms padengti prieš Valdybai pradedant veikti visu pajėgumu; kuriais nustatoma įnašų sistema įstaigoms, kurioms suteiktas leidimas vykdyti veiklą po to, kai Fondas pasiekia savo tikslinį lygį; kuriais nustatomi įnašų paskirstymo per laikotarpį kriterijai; kuriais nustatomi kriterijai, pagal kuriuos nustatoma, keleriais metais gali būti pratęstas pradinis laikotarpis, per kurį turi būti pasiektas tikslinis Fondo lygis; kuriais nustatomi metinių įnašų nustatymo kriterijai, kai pasibaigus pradiniam laikotarpiui Fondo turimų finansinių išteklių suma sumažėja ir nebesiekia nustatyto tikslinio lygio; kuriais nustatomos priemonės, kuriomis būtų tiksliai nustatytos atskirų įstaigų laikino atleidimo nuo ex-post įnašų aplinkybės ir sąlygos; ir kuriais nustatomos išsamios taisyklės dėl Fondo administravimo ir jo investavimo strategijos bendrųjų principų ir kriterijų;
(114)
Taryba, vadovaudamasi pagal Direktyvą 2014/59/ES priimtais deleguotaisiais aktais, turėtų priimti įgyvendinimo aktus, kuriuose būtų patikslinta nustatyta atskirų įnašų į Fondą apskaičiavimo metodika ir techninės fiksuoto įnašo ir pagal rizikos pobūdį pakoreguoto įnašo apskaičiavimo tvarka. Taikant tą metodiką turėtų būti užtikrinta, kad į fiksuotus ir pagal rizikos pobūdį pakoreguotus elementus, naudojamus atskirų įnašų apskaičiavimo formulėje, būtų atsižvelgiama tokiu būdu, kuris atitiktų pertvarkymo principus ir deleguotuosius aktus, priimtus pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalį. Taikant šią metodiką turėtų būti atsižvelgiama į proporcingumo principą neiškraipant valstybių narių bankų sektoriaus struktūrų;
(115)
kaip atsispindi Deklaracijoje Nr. 39 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnio, Komisija, vadovaudamasi nusistovėjusia praktika, rengdama šiame reglamente numatytus deleguotųjų aktų projektus, turėtų toliau konsultuotis su valstybių narių paskirtais ekspertais. Šioje srityje taip pat labai svarbu, kad Komisija, atlikdama parengiamąjį darbą, tinkamai konsultuotųsi su ECB ir Valdyba jų kompetencijai priskiriamais klausimais;
(116)
apie pertvarkymo veiksmus turėtų būti tinkamai pranešama ir jie turėtų būti paskelbti viešai, taikant šiame reglamente nustatytas ribotas išimtis. Tačiau, kadangi tikėtina, jog Valdybos, nacionalinių pertvarkymo institucijų ir jų specializuotų konsultantų gaunama informacija pertvarkymo procese bus konfidenciali, prieš skelbiant pertvarkymo sprendimą viešai, tai informacijai turėtų būti taikomi profesinės paslapties reikalavimai. Reikia atsižvelgti į tai, kad informacija apie pertvarkymo plano turinį bei detales, taip pat apie tų planų vertinimų rezultatus gali turėti didelį poveikį, ypač atitinkamoms įmonėms. Reikia laikytis prielaidos, kad bet kokia iki sprendimo priėmimo pateikiama informacija apie jo aspektus (apie tai, ar tenkinamos pertvarkymo sąlygos, apie konkrečios priemonės naudojimą arba bet kokius proceso veiksmus), turės poveikį su atitinkamais veiksmais susijusiems privatiems ir viešiesiems interesams. Tačiau vien informacija apie tai, kad Valdyba ir nacionalinės pertvarkymo institucijos nagrinėja konkretaus subjekto atvejį, jau galėtų turėti neigiamo poveikio tam subjektui. Todėl būtina užtikrinti, kad būtų taikomi tinkami tokios informacijos, pavyzdžiui, pertvarkymo planų turinio bei detalių ir šių planų vertinimų rezultatų, konfidencialumo išsaugojimo mechanizmai;
(117)
siekiant užtikrinti Valdybos darbo konfidencialumą, jos nariams ir darbuotojams, įskaitant darbuotojus, kuriais apsikeitė arba kuriuos delegavo dalyvaujančios valstybės narės pertvarkymo užduotims vykdyti, turėtų būti taikomi profesinės paslapties reikalavimai, netgi jiems nustojus eiti pareigas. Tie reikalavimai turėtų būti taikomi ir kitiems Valdybos įgaliotiems asmenims, kuriuos valstybių narių nacionalinės pertvarkymo institucijos įgaliojo arba paskyrė atlikti patikrinimus vietoje, ir stebėtojams, pakviestiems dalyvauti Valdybos plenariniuose ir vykdomuosiuose posėdžiuose, taip pat stebėtojams iš nedalyvaujančių valstybių narių, kurie dalyvauja vidinių pertvarkymo grupių veikloje. Kad Valdyba galėtų vykdyti pagal šį reglamentą pavestas užduotis, jai turėtų būti suteikti įgaliojimai laikantis tam tikrų sąlygų keistis informacija su nacionalinėmis ar Sąjungos institucijomis ir įstaigomis;
(118)
siekiant užtikrinti, kad Valdyba būtų įtraukta į EFPIS, Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 turėtų būti iš dalies pakeistas, kad Valdyba būtų įtraukta į tame reglamente nustatytą kompetentingų institucijų sąvoką. Toks Valdybos ir kompetentingų institucijų pagal Reglamentą (ES) Nr. 1093/2010 sulyginimas atitinka pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 25 straipsnį EBI priskirtas funkcijas prisidėti ir aktyviai dalyvauti rengiant bei koordinuojant gaivinimo ir pertvarkymo planus ir siekti palengvinti žlungančių subjektų ir ypač tarpvalstybinių grupių, pertvarkymą;
(119)
tol, kol Valdyba pradės veikti visu pajėgumu, Komisija turėtų būti atsakinga už pradinius veiksmus, įskaitant laikinojo pirmininko paskyrimą, kad būtų galima Valdybos vardu tvirtinti visus būtinus mokėjimus;
(120)
BPeM vienija Valdybą, Tarybą, Komisiją ir dalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijas. Teisingumo Teismas turi jurisdikciją prižiūrėti Valdybos, Tarybos ir Komisijos priimtų sprendimų teisėtumą, kaip numatyta SESV 263 straipsnyje, ir nustatyti jų nesutartinę atsakomybę. Be to, Teisingumo Teismas pagal SESV 267 straipsnį yra kompetentingas nacionalinių teisminių institucijų prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų aktų galiojimo ir išaiškinimo. Nacionalinės teisminės institucijos pagal savo nacionalinę teisę turėtų būti kompetentingos prižiūrėti dalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijų, kurios naudojasi šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais, priimtų sprendimų teisėtumą ir nustatyti jų nesutartinę atsakomybę;
(121)
šiuo reglamentu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi teisių, laisvių ir principų, visų pirma pripažintų Chartijoje, ir visų pirma teisės į nuosavybę, teisės į asmens duomenų apsaugą, laisvės užsiimti verslu, teisės veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, ir teisės į gynybą, ir jis turi būti įgyvendinamas laikantis tų teisių ir principų;
(122)
kadangi šio reglamento tikslų, t. y. sukurti efektyvią ir veiksmingą bendrą Europos subjektų pertvarkymo sistemą ir užtikrinti nuoseklų pertvarkymo taisyklių taikymą, valstybės narės negali deramai pasiekti, o jų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali priimti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;
(123)
Komisija turėtų persvarstyti šio reglamento taikymą, kad galėtų įvertinti jo poveikį vidaus rinkai ir nustatyti, ar reikia jį iš dalies pakeisti arba toliau plėtoti, kad būtų galima padidinti BPeM veiksmingumą ir efektyvumą, visų pirma nustatyti, ar bankų sąjungos sukūrimas turi būti užbaigtas suderinant Sąjungos lygmeniu žlugusių įstaigų bankroto procedūras;
(124)
nacionaliniu lygmeniu surinkti įnašai pagal šį reglamentą turėtų sudaryti sąlygas Fondui veikti, taigi, sąlygas veiksmingai taikyti pertvarkymo priemones. Todėl šio reglamento nuostatos, susijusios su pertvarkymo priemonėmis ir įnašais, turėtų būti pradėtos taikyti nuo 2016 m. sausio 1 d. Nuo 2015 m. gruodžio mėn. turėtų būti įmanoma tą terminą atidėti vieno mėnesio laikotarpiams, jeigu sąlygos, nustatytos nacionaliniu lygmeniu surinktų įnašų pervedimui, nebuvo įvykdytos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomos 2 straipsnyje nurodytų subjektų, įsteigtų 4 straipsnyje nurodytose dalyvaujančiose valstybėse narėse, vienodos pertvarkymo taisyklės ir vienoda procedūra.
Bendra pertvarkymo valdyba, įsteigta pagal 42 straipsnį (toliau - Valdyba) kartu su Taryba, Komisija ir nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis tas vienodas taisykles ir tą vienodą procedūrą taiko pagal šiuo reglamentu nustatytą bendro pertvarkymo mechanizmo (toliau - BPeM) sistemą. BPeM remia Bendras bankų pertvarkymo fondas (toliau - Fondas).
Fondo naudojimas priklauso nuo to, ar įsigalios dalyvaujančių valstybių narių susitarimas (toliau - Susitarimas) dėl nacionaliniu lygmeniu surinktų įnašų pervedimo į Fondą ir laipsniško įvairių nacionaliniu lygmeniu surinktų įnašų, kurie turi būti skirti kiekvieną dalyvaujančią valstybę narę atitinkantiems Fondo skyriams, sujungimo.
2 straipsnis
Taikymo sritis
Šis reglamentas taikomas šiems subjektams:
a)
kredito įstaigoms, įsteigtoms dalyvaujančioje valstybėje narėje;
b)
patronuojančiosioms įmonėms, įskaitant finansų kontroliuojančiąsias bendroves ir mišrią veiklą vykdančias finansų kontroliuojančiąsias bendroves, įsteigtoms dalyvaujančioje valstybėje narėje, kai joms taikoma ECB vykdoma konsoliduota priežiūra pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies g punktą;
c)
investicinėms įmonėms ir finansų įstaigoms, įsteigtoms dalyvaujančioje valstybėje narėje, kai joms taikoma ECB vykdoma patronuojančiosios įmonės konsoliduota priežiūra pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies g punktą.
3 straipsnis
Terminų apibrėžtys
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1. nacionalinė kompetentinga institucija- bet kuri nacionalinė kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 2 straipsnio 2 punkte;
2. kompetentinga institucija- kompetentinga institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 4 straipsnio 2 punkto i papunktyje;
3. nacionalinė pertvarkymo institucija- institucija, valstybės narės paskirta pagal Direktyvos 2014/59/ES 3 straipsnį;
4. atitinkama nacionalinė pertvarkymo institucija- dalyvaujančios valstybės narės, kurioje įsteigtas subjektas arba grupei priklausantis subjektas, nacionalinė pertvarkymo institucija;
5. pertvarkymo sąlygos- sąlygos, nurodytos 18 straipsnio 1 dalyje;
6. pertvarkymo planas- planas, parengtas pagal 8 ar 9 straipsnį;
7. grupės pertvarkymo planas- grupės pertvarkymo planas, parengtas pagal 8 ir 9 straipsnį;
8. pertvarkymo tikslai- tikslai, nurodyti 14 straipsnyje;
9. pertvarkymo priemonės- pertvarkymo priemonės, nurodytos 22 straipsnio 2 dalyje;
10. pertvarkymo veiksmai- sprendimas pradėti 2 straipsnyje nurodyto subjekto pertvarkymą pagal 18 straipsnį, pertvarkymo priemonės taikymas arba naudojimasis vienu ar daugiau pertvarkymo įgaliojimų;
11. apdraustieji indėliai- indėliai, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 5 punkte;
12. reikalavimus atitinkantys indėliai- reikalavimus atitinkantys indėliai, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 4 punkte;
13. įstaiga- kredito įstaiga arba investicinė įmonė, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra pagal 2 straipsnio c punktą;
14. pertvarkoma įstaiga- 2 straipsnyje nurodytas subjektas, kuriam taikomi pertvarkymo veiksmai;
15. finansų įstaiga- finansų įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 26 punkte;
16. finansų kontroliuojančioji bendrovė- finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 20 punkte;
17. mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė- mišrią veiklą vykdanti finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 21 punkte;
18. Sąjungos patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė- ES patronuojančioji finansų kontroliuojančioji bendrovė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 31 punkte;
19. Sąjungos patronuojančioji įstaiga- ES patronuojančioji įstaiga, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 29 punkte;
20. patronuojančioji įmonė- patronuojančioji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 15 punkto a papunktyje;
21. patronuojamoji įmonė- patronuojamoji įmonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 16 punkte;
22. filialas- filialas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 17 punkte;
23. grupė- patronuojančioji įmonė ir jos patronuojamosios įmonės, kurios yra subjektai, kaip nurodyta 2 straipsnyje;
24. tarpvalstybinė grupė- grupė, kuri turi subjektų, kaip nurodyta 2 straipsnyje, įsteigtų daugiau negu vienoje dalyvaujančioje valstybėje narėje;
25. konsoliduotai- remiantis konsoliduota padėtimi, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 47 punkte;
26. konsoliduotos priežiūros institucija- konsoliduotos priežiūros institucija, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 41 punkte;
27. grupės lygmens pertvarkymo institucija- pertvarkymo institucija valstybėje narėje, kurioje yra konsoliduotos priežiūros institucija;
28. institucinė užtikrinimo sistema arba IUS- sistema, atitinkanti Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje nustatytus reikalavimus;
29. nepaprastoji viešoji finansinė parama- valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, arba bet kuri kita viršvalstybinio lygmens viešoji finansinė parama, kuri, jei būtų teikiama nacionaliniu lygmeniu, būtų laikoma valstybės pagalba, ir kuri teikiama šio reglamento 2 straipsnyje nurodyto subjekto arba grupės, kuriai priklauso toks subjektas, gyvybingumui, likvidumui arba mokumui išsaugoti arba atkurti;
30. verslo pardavimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 24 straipsnį pertvarkymo institucija atliktų pertvarkomos įstaigos išleistų akcijų ar kitų nuosavybės priemonių arba pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimą pirkėjui, kuris nėra laikina įstaiga;
31. laikinos įstaigos sukūrimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 25 straipsnį būtų atliktas pertvarkomos įstaigos išleistų nuosavybės priemonių arba jos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimas laikinai įstaigai;
32. turto atskyrimo priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 26 straipsnį būtų atliktas pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų perdavimas turto valdymo įmonei;
33. gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė- mechanizmas, reikalingas, kad pagal 27 straipsnį būtų naudojamasi pertvarkomos įstaigos įsipareigojimų nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais;
34. turimi finansiniai ištekliai- grynieji pinigai, indėliai, turtas ir neatšaukiami mokėjimo įsipareigojimai, kuriuos Fondas gali naudoti 76 straipsnio 1 dalyje išvardytais tikslais;
35. tikslinis lygis- turimų finansinių išteklių suma, kurią reikia sukaupti pagal 69 straipsnio 1 dalį;
36. Susitarimas- susitarimas dėl įnašų į Fondą pervedimo ir sujungimo;
37. pereinamasis laikotarpis- laikotarpis, kuris prasideda nuo šio reglamento taikymo pradžios dienos, nustatytos pagal 99 straipsnio 2 ir 6 dalis, ir baigiasi, kai Fondas pasiekia tikslinį lygį arba 2024 m. sausio 1 d., priklausomai nuo to, kuri data yra ankstesnė;
38. finansinė priemonė- finansinė priemonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 50 punkte;
39. skolos priemonės- obligacijos ir kitos pervestinos skolos, priemonės, kuriomis sukuriama arba pripažįstama skola ir priemonės, suteikiančios teisę įgyti skolos priemones;
40. nuosavos lėšos- nuosavos lėšos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 118 punkte;
41. nuosavų lėšų reikalavimai- nuosavų lėšų reikalavimai, nustatyti Reglamento (ES) Nr. 575/2013 92-98 straipsniuose;
42. likvidavimas- 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto pardavimas;
43. išvestinė finansinė priemonė- išvestinė finansinė priemonė, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 648/2012 2 straipsnio 5 punkte;
44. nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai- 21 straipsnyje nurodyti įgaliojimai;
45. bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės- kapitalo priemonės, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 28 straipsnio 1-4 dalyse, 29 straipsnio 1-5 dalyse ar 31 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas;
46. papildomos 1 lygio priemonės- kapitalo priemonės, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 52 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas;
47. 2 lygio priemonės- kapitalo priemonės arba subordinuotosios paskolos, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 575/2013 63 straipsnyje nustatytas sąlygas;
48. bendra suma- bendra suma, kuria, pertvarkymo institucijos vertinimu, tinkami įsipareigojimai turi būti nurašyti arba konvertuoti pagal 27 straipsnio 13 dalį;
49. tinkami įsipareigojimai- 2 straipsnyje nurodyto subjekto įsipareigojimai ir kapitalo priemonės, kurie nelaikomi bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemonėmis, papildomomis 1 lygio arba 2 lygio priemonėmis, kuriems taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė pagal 27 straipsnio 3 dalį;
50. indėlių garantijų sistema- indėlių garantijų sistema, valstybės narės įdiegta ir oficialiai pripažinta pagal Direktyvos 2014/49/ES 4 straipsnį;
51. atitinkamos kapitalo priemonės- papildomos 1 lygio priemonės ir 2 lygio priemonės;
52. padengta obligacija- priemonė, nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/65/EB (13) 52 straipsnio 4 dalyje;
53. indėlininkas- indėlininkas, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 6 punkte;
54. investuotojas- investuotojas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/9/EB (14) 1 straipsnio 4 punkte.
2. Kai atitinkamos termino apibrėžties nėra šio straipsnio 1 dalyje, taikomos Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnyje nurodytos terminų apibrėžtys. Kai atitinkamos termino apibrėžties nėra šio straipsnio 1 dalyje ar Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnyje, taikomos Direktyvos 2013/36/ES 3 straipsnyje nurodytos terminų apibrėžtys.
4 straipsnis
Dalyvaujančios valstybės narės
1. Dalyvaujančios valstybės narės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 2 straipsnyje, laikomos dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis šio reglamento tikslais.
2. Kai valstybė narė ir ECB glaudus bendradarbiavimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 7 straipsnį sustabdomas arba nutraukiamas, toje valstybėje narėje įsteigtiems subjektams šis reglamentas nebetaikomas nuo sprendimo dėl glaudaus bendradarbiavimo sustabdymo arba nutraukimo taikymo pradžios dienos.
3. Tuo atveju, kai valstybės narės, kurios valiuta nėra euro, ir ECB glaudus bendradarbiavimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 7 straipsnį yra nutraukiamas, Valdyba per tris mėnesius nuo sprendimo dėl glaudaus bendradarbiavimo nutraukimo priėmimo dienos, susitarusi su ta valstybe nare, priima sprendimą dėl įnašų, kuriuos atitinkama valstybė narė yra pervedusi į Fondą, susigrąžinimo tvarkos ir visų taikytinų sąlygų.
Susigrąžinamas sumas sudaro atitinkamą valstybę narę atitinkančio skyriaus dalis, kuriai netaikomas sujungimas. Jeigu per pereinamąjį laikotarpį, nustatytą Susitarime, susigrąžinamų sumų iš nesujungtos dalies nepakanka, kad atitinkama valstybė narė galėtų finansuoti savo nacionalinės finansavimo struktūros sukūrimą pagal Direktyvą 2014/59/ES, į susigrąžinamas sumas taip pat įeina tą valstybę narę atitinkančio skyriaus dalis, kuriai taikomas sujungimas, visa suma arba jos dalis pagal Susitarimą arba, kitu atveju, pasibaigus pereinamajam laikotarpiui - glaudaus bendradarbiavimo metu atitinkamos valstybės narės pervestų įnašų visa suma arba jų dalis, kurios pakaktų tai nacionalinei finansavimo struktūrai finansuoti.
Vertinant finansinių išteklių, susigrąžintinų iš sujungtos dalies arba kitaip, o pasibaigus pereinamajam laikotarpiui - iš Fondo, sumą, atsižvelgiama į šiuos papildomus kriterijus:
a)
glaudaus bendradarbiavimo su ECB nutraukimo būdą - savanoriškai pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 7 straipsnio 6 dalį ar nesavanoriškai;
b)
tai, ar nutraukimo dieną yra tebevykdomų pertvarkymo veiksmų;
c)
su nutraukimu susijusios valstybės narės ekonominį ciklą.
Susigrąžinamos sumos paskirstomos per tam tikrą laikotarpį, kuris proporcingas glaudaus bendradarbiavimo trukmei. Iš tų susigrąžinamų sumų išskaičiuojama atitinkamos valstybės narės finansinių išteklių iš Fondo glaudaus bendradarbiavimo laikotarpiu vykdytiems pertvarkymo veiksmams finansuoti dalis.
4. Šis reglamentas toliau taikomas pertvarkymo procedūroms, kurios yra tebevykdomos 2 dalyje nurodyto sprendimo taikymo pradžios dieną.
5 straipsnis
Ryšys su Direktyva 2014/59/ES ir taikytina nacionaline teise
1. Kai pagal šį reglamentą Valdyba vykdo užduotis ar naudojasi įgaliojimais, kuriuos pagal Direktyvą 2014/59/ES turi vykdyti ar jais naudotis nacionalinė pertvarkymo institucija, taikant šį reglamentą ir Direktyvą 2014/59/ES Valdyba laikoma atitinkama nacionaline pertvarkymo institucija arba, jeigu pertvarkoma tarpvalstybinė grupė - atitinkama grupės lygmens pertvarkymo institucija.
2. Valdyba, Taryba ir Komisija, ir atitinkamais atvejais nacionalinės pertvarkymo institucijos priima sprendimus, atsižvelgdamos į taikytiną Sąjungos teisę ir visų pirma į visus teisėkūros procedūra ir ne teisėkūros procedūra priimtus aktus, įskaitant SESV 290 ir 291 straipsniuose nurodytus aktus, ir jų laikydamosi.
Valdyba, Taryba ir Komisija privalo laikytis EBI parengtų ir Komisijos pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 10-15 straipsnius priimtų privalomų techninių reguliavimo ir įgyvendinimo standartų ir visų EBI pagal to reglamento 16 straipsnį paskelbtų gairių ir rekomendacijų. Jos deda visas pastangas laikytis visų EBI gairių ir rekomendacijų, susijusių su tos rūšies užduotimis, kurias turi atlikti tos institucijos. Kai jos tokių gairių arba rekomendacijų nesilaiko ar neketina laikytis, apie tai pranešama EBI pagal to reglamento 16 straipsnio 3 dalį. Valdyba, Taryba ir Komisija bendradarbiauja su EBI, kai taikomi to reglamento 25 ir 30 straipsniai. Valdyba taip pat privalo laikytis visų EBI sprendimų pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį, kai tokie sprendimai numatyti Direktyvoje 2014/59/ES.
6 straipsnis
Bendrieji principai
1. Jokiais Valdybos, Tarybos, Komisijos ar nacionalinės pertvarkymo institucijos veiksmais, pasiūlymais ar politika subjektai, indėlių turėtojai, investuotojai ar kiti kreditoriai, įsisteigę Sąjungoje, negali būti diskriminuojami dėl jų pilietybės ar verslo vietos.
2. Visi Valdybos, Tarybos, Komisijos ar nacionalinės pertvarkymo institucijos veiksmai, pasiūlymai ar politika pagal BPeM vykdomi visapusiškai atsižvelgiant į vidaus rinkos vieningumą ir vientisumą ir pareigą tuo rūpintis.
3. Priimant sprendimus ar imantis veiksmų, kurie gali turėti poveikio daugiau negu vienoje valstybėje narėje, visų pirma priimant sprendimus dėl dviejose ar daugiau valstybių narių įsteigtų grupių, deramai atsižvelgiama į 14 straipsnyje nurodytus pertvarkymo tikslus ir visus šiuos veiksnius:
a)
valstybių narių, kuriose grupė vykdo veiklą, interesus ir visų pirma į sprendimų ar veiksmų arba neveikimo poveikį kurios nors iš tų valstybių narių finansiniam stabilumui, fiskaliniams ištekliams, ekonomikai, finansavimo susitarimams, indėlių garantijų sistemai ar investuotojų kompensavimo sistemai ir poveikį Fondui;
b)
siekį suderinti įvairių susijusių valstybių narių interesus ir išvengti nesąžiningų išankstinių nuostatų ar nesąžiningo valstybės narės interesų protegavimo;
c)
būtinybę kuo labiau sumažinti neigiamą poveikį kitoms grupės, kuriai priklauso 2 straipsnyje nurodytas subjektas, kuriam taikomas pertvarkymas, dalims.
4. Priimant sprendimus ar imantis veiksmų, visų pirma dėl subjektų ar grupių, įsteigtų tiek dalyvaujančioje, tiek nedalyvaujančioje valstybėje narėje, atsižvelgiama į galimą neigiamą poveikį nedalyvaujančioms valstybėms narėms, įskaitant tokį poveikį tose valstybėse narėse įsteigtiems subjektams.
5. Valdyba, Taryba ir Komisija suderina 3 dalyje nurodytus veiksnius su 14 straipsnyje nurodytais pertvarkymo tikslais, atsižvelgdamos į kiekvieno atvejo pobūdį ir aplinkybes, ir laikosi Komisijos pagal SESV 107 straipsnį priimtų ir šio reglamento 19 straipsnyje nurodytų sprendimų.
6. Valdybos, Tarybos ar Komisijos sprendimais ar veiksmais negali būti reikalaujama, kad valstybės narės skirtų nepaprastąją viešąją finansinę paramą, jie taip pat negali daryti įtakos valstybių narių biudžetiniam suverenumui ir fiskalinei atsakomybei.
7. Kai Valdyba priima nacionalinei pertvarkymo institucijai skirtą sprendimą, nacionalinė pertvarkymo institucija turi teisę nurodyti konkrečias priemones, kurių turi būti imtasi. Tokios konkrečios priemonės turi atitikti konkretų Valdybos sprendimą.
7 straipsnis
BPeM užduočių pasidalijimas
1. Valdyba atsako už veiksmingą ir nuoseklų BPeM veikimą.
2. Taikant 31 straipsnio 1 dalies nuostatas, Valdyba atsako už pertvarkymo planų parengimą ir visų pertvarkymo sprendimų priėmimą, kalbant apie:
a)
2 straipsnyje nurodytus subjektus, kurie nepriklauso grupei, ir grupes:
i)
kurie laikomi mažiau svarbiais pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 6 straipsnio 4 dalį; arba
ii)
kurių atžvilgiu ECB nusprendė pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 6 straipsnio 5 dalies b punktą tiesiogiai naudotis visais atitinkamais įgaliojimais, ir
b)
kitas tarpvalstybines grupes.
3. Kitų, nei nurodyti 2 dalyje, subjektų ir grupių atveju, nedarant poveikio Valdybos atsakomybei už jai šiuo reglamentu pavestas užduotis, nacionalinės pertvarkymo institucijos atlieka šias užduotis ir už jas atsako:
a)
pertvarkymo planų priėmimą ir sėkmingo pertvarkymo galimybių įvertinimą pagal 8 ir 10 straipsnius ir laikantis 9 straipsnyje nustatytos procedūros;
b)
priemonių, kai vykdoma ankstyvoji intervencija pagal 13 straipsnio 3 dalį, priėmimą;
c)
supaprastintų pareigų taikymą arba reikalavimo parengti pertvarkymo planų netaikymą pagal 11 straipsnį;
d)
minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo lygio nustatymą pagal 12 straipsnį;
e)
pertvarkymo sprendimų priėmimą ir šiame reglamente nurodytų pertvarkymo priemonių taikymą, laikantis atitinkamų procedūrų ir apsaugos priemonių, su sąlyga, kad pertvarkymo veiksmams nereikia naudoti Fondo ir jie finansuojami tik tomis priemonėmis, kurios nurodytos 21 ir 24-27 straipsniuose ir (arba) pagal indėlių garantijų sistemą, laikantis 79 straipsnio ir 31 straipsnyje nustatytos procedūros;
f)
atitinkamų kapitalo priemonių pagal 21 straipsnį nurašymą arba konvertavimą laikantis 31 straipsnyje nustatytos procedūros.
Jeigu pertvarkymo veiksmams reikia naudoti Fondą, Valdyba priima pertvarkymo schemą.
Priimdamos pertvarkymo sprendimą nacionalinės pertvarkymo institucijos atsižvelgia į 9 straipsnyje nurodytus pertvarkymo planus ir jais remiasi, nebent jos nustato, atsižvelgdamos į konkrečias aplinkybes, kad pertvarkymo tikslų būtų pasiekta veiksmingiau imantis veiksmų, kurie nenumatyti pertvarkymo plane.
Vykdydamos šioje dalyje nurodytas užduotis, nacionalinės pertvarkymo institucijos taiko atitinkamas šio reglamento nuostatas. Visos nuorodos į Valdybą 5 straipsnio 2 dalyje, 6 straipsnio 5 dalyje, 8 straipsnio 6, 8, 12 ir 13 dalyse, 10 straipsnio 1-10 dalyse, 11-14 straipsniuose, 15 straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse, 16 straipsnyje, 18 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje, 18 straipsnio 2 ir 6 dalyse, 20 straipsnyje, 21 straipsnio 1-7 dalyse, 21 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje, 21 straipsnio 8 ir 10 dalyse, 22 straipsnio 1, 3 ir 6 dalyse, 23 ir 24 straipsniuose, 25 straipsnio 3 dalyje, 27 straipsnio 1-15 dalyse ir 27 straipsnio 16 dalies antros pastraipos antrame sakinyje, trečioje pastraipoje bei ketvirtos pastraipos pirmame, trečiame bei ketvirtame sakiniuose ir 32 straipsnyje laikomos nuorodomis į nacionalines pertvarkymo institucijas šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytų grupių ir subjektų atžvilgiu. Tuo tikslu nacionalinės pertvarkymo institucijos naudojasi savo įgaliojimais pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais perkeliama Direktyva 2014/59/ES, ir laikydamosi nacionalinės teisės aktuose nustatytų sąlygų.
Nacionalinės pertvarkymo institucijos informuoja Valdybą apie šioje dalyje nurodytas priemones, kurių turi būti imtasi, ir, kai jų imasi, glaudžiai bendradarbiauja su Valdyba.
Nacionalinės pertvarkymo institucijos pateikia Valdybai 9 straipsnyje nurodytus pertvarkymo planus ir visus jų atnaujinimus bei prideda pagrįstą atitinkamos subjekto ar grupės sėkmingo pertvarkymo galimybių vertinimą pagal 10 straipsnį.
4. Kai tai būtina siekiant užtikrinti nuoseklų aukštų pertvarkymo standartų pagal šį reglamentą taikymą, Valdyba gali:
a)
papildomai be nacionalinės pertvarkymo institucijos pranešimo apie priemonę pagal šio straipsnio 3 dalį, pagal 31 straipsnio 1 dalį per atitinkamą terminą, atsižvelgiant į skubą konkrečiomis aplinkybėmis, įspėti atitinkamą nacionalinę pertvarkymo instituciją, jei Valdyba mano, kad su kuriuo nors šio straipsnio 3 dalyje nurodytu subjektu ar grupe susijusio sprendimo projektas neatitinka šio reglamento ar 31 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų jos bendrųjų nurodymų;
b)
bet kuriuo metu nuspręsti, visų pirma tais atvejais, jei nėra tinkamai reaguojama į jos įspėjimą, nurodytą a punkte, savo iniciatyva, pasikonsultavusi su atitinkama nacionaline pertvarkymo institucija, arba atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos prašymu, tiesiogiai naudotis visais atitinkamais šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais ir šio straipsnio 3 dalyje nurodytų subjektų ar grupių atžvilgiu.
5. Neatsižvelgiant į šio straipsnio 3 dalį, dalyvaujančios valstybės narės gali nuspręsti, kad Valdyba turi naudotis visais jai šiuo reglamentu suteiktais įgaliojimais ir turi vykdyti visas jai šiuo reglamentu pavestas pareigas kitų nei 2 dalyje nurodytų subjektų ir grupių, įsteigtų jų teritorijoje, atžvilgiu. Tokiu atveju šio straipsnio 3 ir 4 dalys, 9 straipsnis, 12 straipsnio 2 dalis ir 31 straipsnio 1 dalis yra netaikomi. Valstybės narės, ketinančios pasinaudoti šia galimybe, atitinkamai apie tai praneša Valdybai ir Komisijai. Pranešimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
II DALIS
SPECIALIOSIOS NUOSTATOS
I ANTRAŠTINĖ DALIS
FUNKCIJOS PAGAL BPeM IR PROCEDŪRINĖS TAISYKLĖS
1 SKYRIUS
Pertvarkymo planavimas
8 straipsnis
Valdybos rengiami pertvarkymo planai
1. Valdyba parengia ir priima 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų ir grupių pertvarkymo planus ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų ir grupių pertvarkymo planus, kai tenkinamos tų dalių taikymui nustatytos sąlygos.
2. Valdyba parengia pertvarkymo planus, pasikonsultavusi su ECB ir dalyvaujančių valstybių narių, kuriose įsteigti subjektai, atitinkamomis nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis ir nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, įskaitant nedalyvaujančių valstybių narių, kuriose yra svarbių filialų, grupės lygmens pertvarkymo instituciją, kiek tai susiję su svarbiu filialu. Tuo tikslu Valdyba gali reikalauti, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos parengtų ir Valdybai pateiktų pertvarkymo planų projektus, ir kad grupės lygmens pertvarkymo institucija parengtų ir Valdybai pateiktų grupės pertvarkymo plano projektą.
3. Siekiant užtikrinti veiksmingą ir nuoseklų šio straipsnio taikymą, Valdyba paskelbia gaires ir teikia nurodymus nacionalinėms pertvarkymo institucijoms dėl pertvarkymo planų projektų ir grupės pertvarkymo planų projektų, susijusių su konkrečiais subjektais ar grupėmis, rengimo.
4. Šio straipsnio 1 dalies tikslais nacionalinės pertvarkymo institucijos pateikia Valdybai visą informaciją, būtiną pertvarkymo planams parengti ir įgyvendinti, gautą pagal Direktyvos 2014/59/ES 11 straipsnį ir 13 straipsnio 1 dalį, nedarant poveikio šios antraštinės dalies 5 skyriaus taikymui.
5. Pertvarkymo plane nustatomos šiame reglamente nurodytų pertvarkymo priemonių taikymo ir naudojimosi pertvarkymo įgaliojimais 1 dalyje nurodytų subjektų ir grupių atžvilgiu galimybės.
6. Pertvarkymo plane nustatomi pertvarkymo veiksmai, kurių Valdyba gali imtis, kai 1 dalyje nurodytas subjektas arba grupė atitinka pertvarkymo sąlygas.
9 dalyje nurodyta informacija atskleidžiama atitinkamam subjektui.
Rengdama ir atnaujindama pertvarkymo planą, Valdyba pagal 10 straipsnį nustato visas esmines sėkmingo pertvarkymo kliūtis ir, jei reikia ir jei tai proporcinga, bendrais bruožais išdėsto atitinkamus veiksmus, kurių imantis būtų galima tas kliūtis pašalinti.
Pertvarkymo plane atsižvelgiama į atitinkamus scenarijus, įskaitant tai, kad žlugimas gali būti išskirtinio pobūdžio ar įvykti platesnio finansinio nestabilumo arba sisteminių įvykių metu.
Pertvarkymo plane nenumatomos galimybės pasinaudoti:
a)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pagal 67 straipsnį įsteigto Fondo panaudojimą;
b)
skubia centrinio banko parama likvidumui padidinti; arba
c)
centrinio banko parama likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, grąžinimo termino ir palūkanų normų sąlygomis.
7. Pertvarkymo plane pateikiama analizė, kaip ir kada įstaiga gali teikti prašymą plane numatytomis sąlygomis dėl centrinio banko priemonių naudojimo, ir nurodomas turtas, kuris, tikėtina, atitiktų užstatui keliamas sąlygas.
8. Valdyba gali reikalauti, kad įstaigos padėtų jai parengti ir atnaujinti planus.
9. Kiekvienos įstaigos pertvarkymo plane turi būti ši informacija (jeigu tinkama ir įmanoma, įvertinta kiekybiškai):
a)
svarbiausių plano elementų santrauka;
b)
esminių pokyčių įstaigoje po paskutinį kartą pateiktos pertvarkymo informacijos santrauka;
c)
paaiškinimas, kaip būtų galima teisiškai ir ekonomiškai atskirti, kiek tai būtina, ypatingos svarbos funkcijas ir pagrindines verslo linijas nuo kitų funkcijų, kad būtų užtikrintas tęstinumas įstaigos žlugimo atveju;
d)
numatomas kiekvieno esminio plano aspekto įgyvendinimo laikotarpis;
e)
išsamus sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimo pagal 10 straipsnį aprašymas;
f)
pagal 10 straipsnio 7 dalį reikalaujamų priemonių, kuriomis siekiama įveikti ar pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūtis, nustatytas atlikus vertinimą pagal 10 straipsnį, aprašymas;
g)
įstaigos ypatingos svarbos funkcijų, pagrindinių verslo linijų ir turto vertės ir paklausos rinkoje nustatymo procesų aprašymas;
h)
išsamus aprašymas, kaip užtikrinama, kad pagal Direktyvos 2014/59/ES 11 straipsnį reikalaujama informacija būtų atnaujinta ir bet kada prieinama pertvarkymo institucijoms;
i)
paaiškinimas, kaip būtų galima finansuoti pertvarkymą pagal siūlomas galimybes, nenumatant:
i)
nepaprastosios viešosios finansinės paramos, išskyrus pagal 67 straipsnį įsteigto Fondo panaudojimą;
ii)
skubios centrinio banko paramos likvidumui padidinti; arba
iii)
centrinio banko paramos likvidumui padidinti, teikiamos nestandartinėmis užtikrinimo, grąžinimo termino ir palūkanų normų sąlygomis;
j)
išsamus įvairių pertvarkymo strategijų, kurias būtų galima taikyti pagal įvairius galimus scenarijus ir taikytinus tvarkaraščius, aprašymas;
k)
ypatingos svarbos tarpusavio priklausomybės ryšių aprašymas;
l)
galimybių išsaugoti galimybę teikti mokėjimo ir tarpuskaitos paslaugas ir naudotis kita infrastruktūra aprašymas ir klientų pozicijų perkeliamumo įvertinimas;
m)
plano poveikio įstaigos darbuotojams analizė, įskaitant susijusių sąnaudų įvertinimą, ir numatytų procedūrų, pagal kurias būtų konsultuojamasi su personalu vykdant pertvarkymo procesą, kai taikytina atsižvelgiant į nacionalines dialogo su socialiniais partneriais sistemas, aprašymas;
n)
informacijos teikimo žiniasklaidai ir visuomenei planas;
o)
kai taikytina, minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas pagal 12 straipsnį ir galutinis terminas, iki kurio šį lygį reikia pasiekti;
p)
kai taikytina, minimalus nuosavų lėšų ir sutartinių gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonių reikalavimas pagal 12 straipsnį ir galutinis terminas, iki kurio šį lygį reikia pasiekti;
q)
pagrindinių operacijų ir sistemų, skirtų nuolatiniam įstaigos veiklos procesų veikimui užtikrinti, aprašas;
r)
kai taikytina, įstaigos pareikšta nuomonė dėl pertvarkymo plano.
10. Grupės pertvarkymo planai aprėpia visos grupės, kuriai vadovauja dalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigta Sąjungos patronuojančioji įmonė, pertvarkymo planą arba vykdant pertvarkymą Sąjungos patronuojančiosios įmonės lygmeniu, arba grupę išskaidant ir pertvarkant patronuojamąsias įmones. Grupės pertvarkymo plane nustatomos priemonės, skirtos pertvarkyti:
a)
Sąjungos patronuojančiąją įmonę;
b)
grupei priklausančias patronuojamąsias įmones, įsteigtas Sąjungoje;
c)
2 straipsnio b punkte nurodytus subjektus, ir
d)
taikant 33 straipsnį, grupei priklausančias patronuojamąsias įmones, įsteigtas ne Sąjungoje.
11. Grupės pertvarkymo plane:
a)
nustatomi pertvarkymo veiksmai, kurių pagal 6 dalyje numatytus scenarijus reikia imtis grupės subjektų atžvilgiu tiek taikant pertvarkymo veiksmus 2 straipsnio b punkte nurodytiems subjektams ir patronuojamosioms įmonėms, tiek koordinuotai taikant pertvarkymo veiksmus patronuojamosioms įmonėms;
b)
nagrinėjama, kokiu mastu būtų galima koordinuotai taikyti pertvarkymo priemones ir naudotis pertvarkymo įgaliojimais Sąjungoje įsteigtų grupės subjektų atžvilgiu, įskaitant priemones, kuriomis sudaromos palankios sąlygos trečiajam asmeniui nupirkti visą grupę, atskiras kelių grupės subjektų valdomas verslo linijas ar veiklą arba konkrečius grupės subjektus, ir nustatomos galimos koordinuoto pertvarkymo kliūtys;
c)
pateikiamas išsamus sėkmingo pertvarkymo galimybių vertinimo pagal 10 straipsnį aprašymas;
d)
kai grupei priklauso trečiosiose valstybėse įsteigti subjektai, numatomos atitinkamos bendradarbiavimo ir koordinavimo su atitinkamomis tų trečiųjų valstybių institucijomis priemonės ir nustatomi pertvarkymo padariniai Sąjungoje;
e)
nurodomos priemonės, įskaitant tam tikrų funkcijų ar verslo linijų teisinį ir ekonominį atskyrimą, kurios yra būtinos grupės pertvarkymui palengvinti, jei tenkinamos pertvarkymo sąlygos;
f)
numatoma, kaip būtų galima finansuoti grupės pertvarkymo veiksmus ir, jeigu reikėtų panaudoti Fondą ir nedalyvaujančių valstybių narių finansavimo struktūras, įsteigtas pagal Direktyvos 2014/59/ES 100 straipsnį, nustatomi įvairių finansavimo šaltinių iš dalyvaujančių ir nedalyvaujančių valstybių narių atsakomybės už tą finansavimą pasidalijimo principai. Plane nenumatomos galimybės pasinaudoti:
i)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pagal šio reglamento 67 straipsnį įsteigto Fondo panaudojimą, ir nedalyvaujančių valstybių narių finansinėmis struktūromis, įsteigtomis pagal Direktyvos 2014/59/ES100 straipsnį;
ii)
jokia skubia centrinio banko parama likvidumui padidinti; ar
iii)
jokia centrinio banko parama likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, grąžinimo termino ir palūkanų normų sąlygomis.
Tie principai nustatomi remiantis teisingais ir subalansuotais kriterijais ir visų pirma atsižvelgiant į Direktyvos 2014/59/ES 107 straipsnio 5 dalį ir poveikį finansiniam stabilumui visose atitinkamose valstybėse narėse.
Grupės pertvarkymo planas neturi turėti neproporcingo poveikio jokiai valstybei narei.
12. Valdyba nustato datą, iki kurios turi būti parengti pirmieji pertvarkymo planai. Pertvarkymo planai ir grupės pertvarkymo planai peržiūrimi ir prireikus atnaujinami bent kartą per metus arba iš esmės pasikeitus subjekto arba, grupės pertvarkymo planų atveju, grupės, įskaitant bet kurį grupės subjektą, teisinei ar organizacinei struktūrai, veiklai ar finansinei būklei, kai tai gali turėti reikšmingą poveikį plano veiksmingumui, arba dėl kitų priežasčių atsiradus būtinybei peržiūrėti pertvarkymo planą.
Norėdamos atlikti pirmoje pastraipoje nurodytą pertvarkymo planų peržiūrą ar atnaujinimą, įstaigos, ECB ar nacionalinės kompetentingos institucijos nedelsdamos praneša Valdybai apie visus pakeitimus, dėl kurių būtina tokia peržiūra arba atnaujinimas.
13. Valdyba perduoda pertvarkymo planus ir visus jų pakeitimus ECB arba atitinkamoms nacionalinėms kompetentingoms institucijoms.
9 straipsnis
Nacionalinių pertvarkymo institucijų rengiami pertvarkymo planai
1. Nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal 8 straipsnio 5-13 dalis parengia ir priima pertvarkymo planus, skirtus subjektams ir grupėms, kurie nenurodyti 7 straipsnio 2 dalyje, 4 dalies b punkte ir 5 dalyje.
2. Nacionalinės pertvarkymo institucijos parengia pertvarkymo planus pasikonsultavusios su dalyvaujančių valstybių narių atitinkamomis nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis bei nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis ir su nedalyvaujančių valstybių narių, kuriose yra svarbių filialų, nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, kiek tai susiję su svarbiu filialu.
10 straipsnis
Sėkmingo pertvarkymo galimybės vertinimas
1. Rengdama ir atnaujindama pertvarkymo planus pagal 8 straipsnį, Valdyba, pasikonsultavusi su kompetentingomis institucijomis, įskaitant ECB, ir su nedalyvaujančių valstybių narių, kuriose yra svarbių filialų, pertvarkymo institucijomis, kiek tai susiję su tuo svarbiu filialu, įvertina, kokia yra įstaigų ir grupių sėkmingo pertvarkymo galimybė, nenumatant naudojimosi:
a)
nepaprastąja viešąja finansine parama, išskyrus pagal 67 straipsnį įsteigto Fondo panaudojimą;
b)
jokia skubia centrinio banko parama likvidumui padidinti; ar
c)
jokia centrinio banko parama likvidumui padidinti, teikiama nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis.
2. ECB arba atitinkama nacionalinė kompetentinga institucija pateikia Valdybai pertvarkymo planą ar grupės pertvarkymo planą. Valdyba išnagrinėja pertvarkymo planą siekdama nustatyti, kokie pertvarkymo plane numatyti veiksmai galėtų turėti neigiamo poveikio įstaigos ar grupės sėkmingo pertvarkymo galimybei, ir pateikia rekomendacijų tais klausimais ECB arba nacionalinei kompetentingai institucijai.
3. Rengdama pertvarkymo planą, Valdyba įvertina, kokia yra tokio subjekto sėkmingo pertvarkymo pagal šį reglamentą galimybė. Laikoma, kad subjektą galima sėkmingai pertvarkyti, jei Valdyba realiai ir patikimai gali jį likviduoti iškeliant įprastinę bankroto bylą arba pertvarkyti taikydama pertvarkymo priemones ir naudodamasi pertvarkymo įgaliojimais, kiek įmanoma, vengdama bet kokių didelių neigiamų pasekmių valstybių narių, kuriose yra subjektas, kitų valstybių narių arba Sąjungos finansų sistemoms (taip pat platesnio finansinio nestabilumo arba sisteminių įvykių aplinkybėmis) ir siekdama užtikrinti subjekto vykdomų ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą.
Valdyba laiku informuoja EBI, jei mano, kad sėkmingai pertvarkyti įstaigos neįmanoma.
4. Laikoma, kad grupę galima sėkmingai pertvarkyti, jei Valdyba gali realiai ir patikimai likviduoti grupės subjektus iškeliant įprastinę bankroto bylą arba juos pertvarkyti, grupės subjektams taikydama pertvarkymo priemones ir jų atžvilgiu naudodamasi pertvarkymo įgaliojimais, kiek įmanoma, vengdama bet kokių didelių neigiamų pasekmių valstybių narių, kuriose yra įsteigti grupės subjektai, kitų valstybių narių arba Sąjungos finansų sistemoms (taip pat ir platesnio finansinio nestabilumo arba sisteminių įvykių aplinkybėmis), ir siekdama užtikrinti grupės subjektų vykdomų ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą, kai jas galima laiku lengvai atskirti, tiek kitais būdais.
Valdyba laiku informuoja EBI, jei mano, kad sėkmingai pertvarkyti grupės neįmanoma.
5. 3, 4 ir 10 dalių tikslais, didelės neigiamos pasekmės finansų sistemai arba grėsmė finansiniam stabilumui reiškia padėtį, kai finansų sistemai faktiškai arba potencialiai gresia sutrikimas, dėl kurio gali kilti finansinių sunkumų, galinčių sutrikdyti vidaus rinkos arba vienos ar daugiau valstybių narių ekonomikos ar finansų sistemos tinkamą veikimą, veiksmingumą ir vientisumą. Nustatydama dideles neigiamas pasekmes Valdyba atsižvelgia į atitinkamus ESRV perspėjimus bei rekomendacijas ir į atitinkamus EBI parengtus kriterijus, susijusius su sisteminės rizikos nustatymu ir įvertinimu.
6. Šiame straipsnyje nurodyto įvertinimo tikslais Valdyba išnagrinėja Direktyvos 2014/59/ES priedo C skirsnyje nurodytus klausimus.
7. Jei pagal subjekto ar grupės sėkmingo pertvarkymo galimybės įvertinimą, atliktą pagal 3 ar 4 dalį, Valdyba, pasikonsultavusi su kompetentingomis institucijomis, įskaitant ECB, nustato, kad yra esminių subjekto ar grupės sėkmingo pertvarkymo kliūčių, Valdyba, bendradarbiaudama su kompetentingomis institucijomis, parengia įstaigai arba patronuojančiajai įmonei skirtą ataskaitą, kurioje išanalizuoja esmines kliūtis veiksmingam pertvarkymo priemonių taikymui ir naudojimuisi pertvarkymo įgaliojimais. Toje ataskaitoje išnagrinėjamas poveikis įstaigos verslo modeliui ir rekomenduojamos proporcingos ir tikslinės priemonės, kurios, Valdybos nuomone, pagal 10 dalį yra būtinos ar tinkamos toms kliūtims pašalinti.
8. Ataskaita taip pat pateikiama kompetentingoms institucijoms ir nedalyvaujančių valstybių narių, kuriose yra įstaigų, nepriklausančių grupei, svarbių filialų, pertvarkymo institucijoms. Kartu su ataskaita pateikiamos konkretaus įvertinimo ar nustatymo priežastys ir nurodoma, kaip tas įvertinimas ar nustatymas atitinka 6 straipsnyje nustatytą proporcingo taikymo reikalavimą.
9. Per keturis mėnesius nuo ataskaitos gavimo dienos subjektas arba patronuojančioji įmonė Valdybai pasiūlo galimas priemones ataskaitoje nustatytoms esminėms kliūtims įveikti ar pašalinti. Valdyba apie visas subjekto arba patronuojančiosios įmonės pasiūlytas priemones praneša kompetentingoms institucijoms, EBI, o tuo atveju, kai grupei nepriklausančių įstaigų svarbūs filialai yra nedalyvaujančiose valstybėse narėse - tų valstybių narių pertvarkymo institucijoms.
10. Pasikonsultavusi su kompetentingomis institucijomis, Valdyba įvertina, ar 9 dalyje nurodytomis priemonėmis galima veiksmingai įveikti ar pašalinti konkrečias esmines kliūtis. Jei atitinkamo subjekto arba patronuojančiosios įmonės pasiūlytomis priemonėmis neįmanoma veiksmingai sumažinti arba pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūčių, Valdyba, pasikonsultavusi su kompetentingomis institucijomis ir prireikus su paskirta makrolygio rizikos ribojimo institucija, priima sprendimą, kuriame nurodoma, kad pasiūlytomis priemonėmis neįmanoma veiksmingai sumažinti arba pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūčių, ir nurodoma nacionalinėms pertvarkymo institucijoms reikalauti, kad įstaiga, patronuojančioji įmonė arba kuri nors iš atitinkamos grupės patronuojamųjų įmonių imtųsi kurios nors iš 11 dalyje išvardytų priemonių.
Nustatydama alternatyvias priemones, Valdyba turi įrodyti, kad įstaigos pasiūlytomis priemonėmis nebūtų įmanoma pašalinti sėkmingo pertvarkymo kliūčių ir kad siūlomos alternatyvios priemonės yra proporcingos šalinant pertvarkymo kliūtis. Valdyba atsižvelgia į sėkmingo pertvarkymo kliūčių keliamą grėsmę finansiniam stabilumui ir priemonių poveikį įstaigos veiklai, jos stabilumui ir įstaigos gebėjimui prisidėti prie ekonomikos, poveikį finansinių paslaugų vidaus rinkai ir kitų valstybių narių ir visos Sąjungos finansiniam stabilumui.
Valdyba taip pat atsižvelgia į būtinybę vengti bet kokio poveikio atitinkamai įstaigai arba grupei, kuris viršytų tai, kas yra būtina sėkmingo pertvarkymo kliūtims pašalinti, arba būtų neproporcingas.
11. 10 dalies tikslais Valdyba, kai taikytina, nurodo nacionalinėms pertvarkymo institucijoms imtis kurių nors iš šių priemonių:
a)
reikalauti, kad subjektas persvarstytų grupės subjektų tarpusavio finansavimo susitarimus arba apsvarstytų, kodėl jų nėra, arba parengtų paslaugų susitarimus (tarp grupės subjektų arba su trečiaisiais asmenimis) dėl ypatingos svarbos funkcijų vykdymo;
b)
reikalauti, kad subjektas apribotų savo didžiausias individualias ir bendras pozicijas;
c)
nustatyti konkrečius ar nuolatinius papildomos informacijos reikalavimus, susijusius su pertvarkymu;
d)
reikalauti, kad subjektas parduotų konkretų turtą;
e)
reikalauti, kad subjektas apribotų ar nutrauktų konkrečią vykdomą arba siūlomą veiklą;
f)
riboti arba neleisti kurti naujų ar plėtoti esamų verslo linijų arba naujų ar esamų produktų pardavimo;
g)
reikalauti, kad būtų pakeista subjekto arba bet kurio grupės subjekto, kuris yra tiesiogiai arba netiesiogiai jų kontroliuojamas, teisinė ar veiklos struktūra, kad ji taptų mažiau sudėtinga ir kad ypatingos svarbos funkcijas būtų galima teisiškai ir veiklos požiūriu atskirti nuo kitų funkcijų taikant pertvarkymo priemones;
h)
reikalauti, kad subjektas įsteigtų patronuojančiąją finansų kontroliuojančiąją bendrovę valstybėje narėje arba Sąjungos patronuojančiąją finansų kontroliuojančiąją bendrovę;
i)
reikalauti, kad subjektas išleistų tinkamus įsipareigojimus, kad būtų tenkinami 12 straipsnio reikalavimai;
j)
reikalauti, kad subjektas imtųsi kitų veiksmų, kad atitiktų 12 straipsnyje nurodytus reikalavimus, be kita ko, visų pirma pamėgintų iš naujo derėtis dėl tinkamo įsipareigojimo, papildomos 1 lygio arba 2 lygio priemonės, kurią jis išleido, siekiant užtikrinti, kad bet koks Valdybos sprendimas nurašyti arba konvertuoti tą įsipareigojimą ar priemonę būtų vykdomas pagal tos, valstybės, kurios jurisdikcijoje buvo išleisti tie įsipareigojimai ar priemonė, teisę.
Kai taikytina, nacionalinės pertvarkymo institucijos tiesiogiai imasi šios dalies pirmos pastraipos a-j punktuose nurodytų priemonių.
12. Nacionalinės pertvarkymo institucijos Valdybos nurodymus įgyvendina laikydamosi 29 straipsnio.
13. Pagal 10 ir 11 dalis priimtas sprendimas turi atitikti šiuos reikalavimus:
a)
jame išdėstomos atitinkamo įvertinimo ar nustatymo priežastys,
b)
jame nurodoma, kaip įvertinimas ar nustatymas atitinka 10 dalyje nustatytą proporcingo taikymo reikalavimą.
11 straipsnis
Supaprastintos pareigos tam tikroms įstaigoms
1. Savo iniciatyva, pasikonsultavusi su nacionaline pertvarkymo institucija, arba nacionalinės pertvarkymo institucijos siūlymu Valdyba gali taikyti supaprastintas pareigas, susijusias su 8 straipsnyje nurodytų pertvarkymo planų rengimu, arba gali netaikyti pareigos parengti tuos planus pagal šio straipsnio 3-9 dalis.
2. Nacionalinės pertvarkymo institucijos gali pasiūlyti Valdybai pagal 3 ir 4 dalis taikyti supaprastintas pareigas įstaigoms arba grupėms arba pagal 7 dalį netaikyti pareigos parengti pertvarkymo planus. Tas pasiūlymas turi būti pagrįstas ir paremtas visais atitinkamais dokumentais.
3. Gavusi pasiūlymą taikyti supaprastintas pareigas pagal šio straipsnio 2 dalį arba veikdama savo iniciatyva, Valdyba atlieka atitinkamos įstaigos ar grupės vertinimą ir taiko supaprastintas pareigas, jeigu tikėtina, kad įstaigos ar grupės žlugimas neturės didelių neigiamų pasekmių finansų sistemai ar nesukels grėsmės finansiniam stabilumui, kaip apibrėžta 10 straipsnio 5 dalyje.
Tais tikslais Valdyba atsižvelgia į:
a)
įstaigos ar grupės verslo pobūdį, akcijų paketo struktūrą, teisinę formą, rizikos pobūdį, dydį ir teisinį statusą, ryšius su kitomis įstaigomis arba finansų sistema apskritai, jos veiklos apimtį ir sudėtingumą;
b)
narystę IUS ar kitose kooperacinėse tarpusavio solidarumo sistemose, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 113 straipsnio 7 dalyje;
c)
tai, ar teikiamos investicinės paslaugos arba vykdoma investicinė veikla, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/65/ES (15), 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, ir
d)
tai, ar įstaigos žlugimas ir vėlesnis likvidavimas keliant įprastinę bankroto bylą galėtų turėti didelių neigiamų pasekmių finansų rinkoms, kitai įstaigai, finansavimo sąlygoms ar visai ekonomikai.
Valdyba atlieka pirmoje pastraipoje nurodytą vertinimą pasikonsultavusi prireikus su nacionaline makrolygio rizikos ribojimo institucija ir prireikus su ESRV.
4. Taikydama supaprastintas pareigas, Valdyba nustato:
a)
8 straipsnyje numatytų pertvarkymo planų turinį ir elementus;
b)
datą, iki kurios turi būti parengti pirmieji pertvarkymo planai, ir kaip dažnai pertvarkymo planai turi būti atnaujinami, tai leidžiant atlikti rečiau nei numatyta 8 straipsnio 12 dalyje;
c)
šio reglamento 8 straipsnio 9 dalyje ir Direktyvos 2014/59/ES priedo B skirsnyje numatytos iš įstaigų reikalaujamos informacijos turinį ir elementus;
d)
šio reglamento 10 straipsnyje ir Direktyvos 2014/59/ES priedo C skirsnyje nurodyto sėkmingo pertvarkymo galimybės įvertinimo išsamumo lygį.
5. Supaprastintų pareigų taikymas savaime nedaro poveikio Valdybos įgaliojimams imtis pertvarkymo veiksmų.
6. Tuo atveju, jei taikomos supaprastintos pareigos, Valdyba bet kuriuo metu, jei nebėra kurios nors iš supaprastintas pareigas pateisinančių aplinkybių, turi nustatyti visas, nesupaprastintas pareigas.
7. Nedarant poveikio 9 ir 31 straipsniams, gavusi pasiūlymą netaikyti pareigos parengti pertvarkymo planus pagal šio straipsnio 2 dalį arba veikdama savo iniciatyva, Valdyba, vadovaudamasi šio straipsnio 3 dalimi, netaiko pareigos parengti pertvarkymo planus įstaigoms, kurias kontroliuoja centrinės įstaigos ir kurios yra visiškai arba iš dalies atleistos nuo nacionalinėje teisėje numatytų riziką ribojančių reikalavimų taikymo pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnį.
Kai pagal pirmą pastraipą pareigos netaikomos, pareiga parengti pertvarkymo planą konsoliduotai taikoma centrinei įstaigai ir jos kontroliuojamoms įstaigoms, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje. Tuo tikslu visos šiame skyriuje pateikiamos nuorodos į grupę apima centrinę įstaigą ir jos kontroliuojamas įstaigas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 10 straipsnyje, bei jų patronuojamąsias įmones, ir visos nuorodos į patronuojančiąsias įmones ar įstaigas, kurioms taikoma konsoliduota priežiūra pagal Direktyvos 2013/36/ES 111 straipsnį, apima centrinę įstaigą.
8. Įstaigos, kurioms taikoma tiesioginė ECB priežiūra pagal Reglamento (ES) Nr. 2014/2013 6 straipsnio 4 dalį arba kurių veikla sudaro didelę dalį dalyvaujančios valstybės narės finansų sistemos, taikomi atskiri pertvarkymo planai.
Šios dalies tikslais laikoma, kad įstaigos veikla sudaro didelę dalį tos dalyvaujančios valstybės narės finansų sistemos, kai:
a)
bendra įstaigos turto vertė viršija 30 000 000 000 EUR, arba
b)
įstaigos viso turto santykis su valstybės narės, kurioje ji įsteigta, BVP yra didesnis nei 20 %, nebent visa įstaigos turto vertė būtų mažesnė nei 5 000 000 000 EUR.
9. Jei nacionalinė pertvarkymo institucija, pasiūliusi taikyti supaprastintas pareigas arba netaikyti pareigų pagal 2 dalį, mano, kad sprendimas taikyti supaprastintą pareigą arba netaikyti pareigų turi būti atšauktas, ji tuo tikslu pateikia pasiūlymą Valdybai. Tuo atveju Valdyba priima sprendimą dėl siūlomo atšaukimo, atsižvelgdama į atšaukimo pagrindimą, kurį pateikė nacionalinė pertvarkymo institucija, atsižvelgusi į 3 dalyje arba 7 ir 8 dalyse nurodytus veiksnius ar aplinkybes.
10. Valdyba informuoja EBI apie šio straipsnio taikymą.
12 straipsnis
Minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas
1. Pasikonsultavusi su kompetentingomis institucijomis, įskaitant ECB, Valdyba nustato minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kaip nurodyta 4 dalyje, kuriam taikomi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai, kurį subjektai bei grupės, nurodyti 7 straipsnio 2 dalyje, ir subjektai bei grupės, nurodyti 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje, kai tenkinamos tų dalių taikymo sąlygos, visada privalo vykdyti.
2. Rengdamos pertvarkymo planus pagal 9 straipsnį, nacionalinės pertvarkymo institucijos, pasikonsultavusios su kompetentingomis institucijomis, nustato minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kaip nurodyta 4 dalyje, kuriam taikomi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai, kurį 7 straipsnio 3 dalyje nurodyti subjektai visada privalo vykdyti. Tuo atžvilgiu taikoma 31 straipsnyje nustatyta procedūra.
3. Siekiant užtikrinti veiksmingą ir nuoseklų šio straipsnio taikymą, Valdyba paskelbia gaires ir teikia nacionalinėms pertvarkymo institucijoms nurodymus, susijusius su konkrečiomis įstaigomis ar grupėmis.
4. Minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas apskaičiuojamas kaip nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų suma, išreikšta įstaigos visų įsipareigojimų ir nuosavų lėšų procentine dalimi.
Pirmos pastraipos tikslais įsipareigojimai dėl išvestinių finansinių priemonių įtraukiami į bendrus įsipareigojimus remiantis tuo, kad sandorio šalies užskaitos teisės yra visapusiškai pripažįstamos.
5. Nepaisant 1 dalies, Valdyba pareigos visada vykdyti minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą netaiko padengtomis obligacijomis finansuojamoms hipotekos kredito įstaigoms, kurioms pagal nacionalinę teisę neleidžiama priimti indėlių, nes:
a)
tos įstaigos bus likviduojamos taikant nacionalines bankroto procedūras arba kitas toms įstaigoms numatytas procedūras, taikomas pagal Direktyvos 2014/59/ES 38, 40 arba 42 straipsnį, ir
b)
taikant tokias nacionalines bankroto procedūras ar kitas procedūras bus užtikrinta, kad tų įstaigų kreditoriai, įskaitant atitinkamais atvejais padengtų obligacijų turėtojus, padengs nuostolius taip, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai.
6. 4 dalyje nurodytas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas neviršija nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų sumos, kurios pakanka siekiant užtikrinti, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo atveju būtų galima padengti 2 straipsnyje nurodytos įstaigos ar patronuojančiosios įmonės, taip pat tos įstaigos ar patronuojančiosios įmonės vadovaujančios patronuojančiosios įmonės ir bet kurios įstaigos ar finansų įstaigos, kuri įtraukta į tos vadovaujančios patronuojančiosios įmonės konsoliduotas ataskaitas, nuostolius ir atkurti tų subjektų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą iki lygio, kuris būtinas, kad jie toliau laikytųsi veiklos leidimo sąlygų ir toliau vykdytų veiklą, kurios leidimas jiems išduotas pagal Direktyvą 2013/36/ES ar lygiaverčius teisės aktus, taip pat išlaikyti pakankamą rinkos pasitikėjimą 2 straipsnyje nurodyta įstaiga ar patronuojančiąja įmone ir tos įstaigos ar patronuojančiosios įmonės vadovaujančia patronuojančiąja įmone ir bet kuria įstaiga ar finansų įstaiga, įtraukta į tos vadovaujančios patronuojančiosios įmonės konsoliduotas ataskaitas.
Kai pertvarkymo plane numatoma, kad tam tikrų klasių tinkamų įsipareigojimų būtų galima neįtraukti į gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę pagal 27 straipsnio 5 dalį arba kad visus tam tikrų klasių tinkamus įsipareigojimus būtų galima perduoti gavėjui daliniu pavedimu, 4 dalyje nurodytas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas neviršija nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų sumos, kuri būtina siekiant užtikrinti, kad 2 straipsnyje nurodyta įstaiga ar patronuojančioji turėtų pakankamai kitų tinkamų įsipareigojimų, norint užtikrinti, kad būtų galima padengti 2 straipsnyje nurodytos įstaigos ar patronuojančiosios įmonės, taip pat tos įstaigos ar patronuojančiosios įmonės vadovaujančios patronuojančiosios įmonės ir bet kurios įstaigos ar finansų įstaigos, kuri įtraukta į tos vadovaujančios patronuojančiosios įmonės konsoliduotas ataskaitas, nuostolius bei atkurti tų subjektų bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą iki lygio, kuris būtinas, kad jie toliau laikytųsi veiklos leidimo sąlygų ir vykdytų veiklą, kurios leidimas jiems išduotas pagal Direktyvą 2013/36/ES ar lygiaverčius teisės aktus, taip pat išlaikyti pakankamą rinkos pasitikėjimą įstaiga ar patronuojančiąja įmone ir įstaigos ar patronuojančiosios įmonės vadovaujančia patronuojančiąją įmone, ir bet kuria įstaiga ar finansų įstaiga, įtraukta į tos vadovaujančios patronuojančiosios įmonės konsoliduotas ataskaitas.
4 dalyje nurodytas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas neturi būti mažesnis už visą nuosavų lėšų reikalavimų ir rezervo reikalavimų, nustatytų pagal Reglamentą (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvą 2013/36/ES, sumą.
7. Laikantis šio straipsnio 6 dalyje nustatytų ribų ir siekiant užtikrinti, kad 2 straipsnyje nurodytą subjektą būtų galima pertvarkyti taikant pertvarkymo priemones, įskaitant. atitinkamais atvejais, gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, taip, kad būtų įvykdyti pertvarkymo tikslai, šio straipsnio 1 dalyje nurodytas nustatymas atliekamas remiantis šiais kriterijais:
a)
2 straipsnyje nurodytos įstaigos ir patronuojančiosios įmonės dydžiu, verslo modeliu, finansavimo modeliu ir rizikos lygiu;
b)
tuo, kokiu mastu indėlių garantijų sistema galėtų prisidėti prie pertvarkymo finansavimo pagal 79 straipsnį;
c)
tuo, kokiu mastu 2 straipsnyje nurodytos įstaigos ir patronuojančiosios įmonės žlugimas turėtų didelių neigiamų pasekmių finansų sistemai ar sukeltų grėsmę finansiniam stabilumui 10 straipsnio 5 dalies prasme, įskaitant neigiamą poveikį, kai problemos išplinta į kitas įstaigas dėl jos ryšių su kitomis įstaigomis arba likusia finansų sistemos dalimi.
8. Nustatant nurodomas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas, kurį įstaigos turi vykdyti individualiai, o patronuojančiosios įmonės turi vykdyti konsoliduotai. Bendrą minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo, konsoliduotai taikytino Sąjungos patronuojančiosios įmonės, įsteigtos dalyvaujančioje valstybėje narėje, sumą nustato Valdyba, pasikonsultavusi su konsoliduotos priežiūros institucija, remdamasi 7 dalyje nustatytais kriterijais ir tuo, ar grupės trečiosios valstybės patronuojamosios įmonės turi būti pertvarkomos atskirai pagal pertvarkymo planą.
9. Valdyba nustato minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kuris turi būti individualiai taikomas grupės patronuojamosioms įmonėms. Tie minimalūs nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimai nustatomo patronuojamosioms įmonėms tinkamu lygiu atsižvelgiant į:
a)
7 dalyje išvardytus kriterijus, visų pirma, į patronuojamosios įmonės dydį, verslo modelį ir rizikos pobūdį, įskaitant jos nuosavas lėšas, ir
b)
konsoliduotą reikalavimą, kuris buvo nustatytas grupei.
10. Valdyba gali nuspręsti patronuojančiajai įmonei individualiai netaikyti minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo su sąlyga, kad tenkinamos Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 11 dalies a ir b punktuose nustatytos sąlygos. Valdyba gali nuspręsti patronuojamajai įmonei individualiai netaikyti minimalaus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimo su sąlyga, kad tenkinamos Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 12 dalies a, b ir c punktuose nustatytos sąlygos.
11. Savo iniciatyva, pasikonsultavusi su nacionaline pertvarkymo institucija, arba nacionalinės pertvarkymo institucijos pasiūlymu Valdyba gali nuspręsti, kad 1 dalyje nurodytas minimalus nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimas tenkinamas iš dalies konsoliduotai ar individualiai sutartinėmis gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonėmis, visapusiškai laikydamasi 5 dalies pirmoje ir antroje pastraipose bei 7 dalyje nustatytų kriterijų.
12. Kad priemonė būtų laikoma sutartine gelbėjimo privačiomis lėšomis priemone pagal 11 dalį, Valdyba turi įsitikinti, kad:
a)
priemone nustatyta sutartinė sąlyga, pagal kurią numatoma, kad tuo atveju, jei Valdyba nuspręstų, kad tai įstaigai turi būti taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, ta priemonė būtų nurašoma arba konvertuojama iki reikalingo lygio prieš nurašant arba konvertuojant kitus tinkamus įsipareigojimus, ir
b)
priemonei taikomas privalomas susitarimas, įsipareigojimas ar nuostata dėl eiliškumo, pagal kurį įprastinės bankroto bylos atveju ji užimtų vietą po kitų tinkamų įsipareigojimų ir už ją nebūtų galima atlyginti tol, kol neatsiskaityta už kitus tuo metu neapmokėtus tinkamus įsipareigojimus.
13. Valdyba atlieka visus šio straipsnio 1 dalyje ir, prireikus, šio straipsnio 11 dalyje nurodytus nustatymus tuo pačiu metu, kai rengiami ir prižiūrimi pertvarkymo planai pagal 8 straipsnį.
14. Valdyba savo nustatymo rezultatus teikia nacionalinėms pertvarkymo institucijoms. Nacionalinės pertvarkymo institucijos Valdybos nurodymus įgyvendina laikydamosi 29 straipsnio. Valdyba reikalauja, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos patikrintų ir užtikrintų, kad įstaigos ir patronuojančiosios įmonės išlaikytų šio straipsnio 1 dalyje nustatytą minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą.
15. Valdyba informuoja ECB ir EBI apie minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kurį ji nustatė kiekvienai įstaigai ir patronuojančiajai įmonei pagal 2 dalį, ir, prireikus, apie 11 dalyje nustatytus reikalavimus.
16. Tinkami įsipareigojimai, įskaitant subordinuotąsias skolos priemones ir subordinuotąsias paskolas, kurios nelaikomos papildomomis 1 lygio arba 2 lygio priemonėmis, įtraukiami į 1 dalyje nurodytą nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų sumą tik tuomet, jei jie tenkina šias sąlygas:
a)
priemonė yra išleista ir visiškai apmokėta;
b)
tai nėra įsipareigojimas pačiai įstaigai, jis nėra jos užtikrintas ar garantuotas;
c)
įstaiga nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nefinansavo priemonės pirkimo;
d)
likęs įsipareigojimo įvykdymo terminas yra ne trumpesnis kaip vieneri metai;
e)
įsipareigojimas atsiranda ne dėl išvestinės finansinės priemonės;
f)
įsipareigojimas atsiranda ne dėl indėlio, kuriam teikiama pirmenybė pagal nacionalinį eiliškumą nemokumo atveju pagal Direktyvos 2014/59/ES 108 straipsnį.
1 pastraipos d punkto taikymo tikslais, kai įsipareigojimu jo turėtojui suteikiama teisė į apmokėjimą anksčiau laiko, to įsipareigojimo įvykdymo terminas yra pirma tokios teisės atsiradimo diena.
17. Kai įsipareigojimas reglamentuojamas ne Sąjungos jurisdikcijai priklausančios teisės, Valdyba gali nacionalinėms pertvarkymo institucijoms nurodyti, kad jos reikalautų iš įstaigos įrodyti, jog visi Valdybos sprendimai nurašyti arba konvertuoti tą įsipareigojimą būtų vykdomi pagal tai jurisdikcijai priklausančią teisę, atsižvelgiant į įsipareigojimą reglamentuojančios sutarties sąlygas, tarptautinius susitarimus dėl pertvarkymo procedūrų pripažinimo ir kitus atitinkamus aspektus. Jei Valdyba neįsitikina, kad visi sprendimai bus vykdomi pagal tai jurisdikcijai priklausančią teisę, apskaičiuojant minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą į tą įsipareigojimą neatsižvelgiama.
18. Jeigu Komisija pagal Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 18 dalį pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, ji prireikus pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriuo tuo pačiu būdu iš dalies keičiamas šis reglamentas.
2 SKYRIUS
Ankstyvoji intervencija
13 straipsnis
Ankstyvoji intervencija
1. ECB arba nacionalinės kompetentingos institucijos informuoja Valdybą apie visas priemones, kurių jos reikalauja, kad įstaigos ar grupės imtųsi, arba kurių jos imasi pačios pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnį, Direktyvos 2014/59/ES 27 straipsnio 1 dalį ar 28 arba 29 straipsnius arba Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnį.
Valdyba praneša Komisijai apie visą informaciją, kuri jai buvo pateikta pagal pirmą pastraipą.
2. Nuo 1 dalyje nurodytos informacijos gavimo datos ir nedarant poveikio ECB ir nacionalinių kompetentingų institucijų įgaliojimams pagal Sąjungos teisę, Valdyba gali pradėti rengtis atitinkamos įstaigos ar grupės pertvarkymą.
Pirmos pastraipos tikslais ECB arba atitinkama nacionalinė kompetentinga institucija, bendradarbiaudami su Valdyba, įdėmiai stebi įstaigos ar patronuojančiosios įmonės būklę ir tai, kaip jos vykdo ankstyvosios intervencijos priemones, kurių imtis jų buvo pareikalauta.
ECB arba atitinkama nacionalinė kompetentinga institucija pateikia Valdybai visą informaciją, būtiną pertvarkymo planui atnaujinti ir pasirengti galimam įstaigos pertvarkymui ir įstaigos turto ir įsipareigojimų įvertinimui pagal 20 straipsnio 1-15 dalis.
3. Valdyba turi teisę, reikalauti, kad įstaiga ar patronuojančioji įmonė susisiektų su galimais pirkėjais, kad būtų pasirengta įstaigos pertvarkymui, taikant Direktyvos 2014/59/ES 39 straipsnio 2 dalyje nustatytus kriterijus ir šio reglamento 88 straipsnyje nustatytus profesinės paslapties reikalavimus.
Valdyba taip pat turi teisę reikalauti, kad atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos parengtų preliminarią atitinkamos įstaigos ar grupės pertvarkymo schemą.
Valdyba informuoja ECB, atitinkamas nacionalines kompetentingas institucijas ir atitinkamas nacionalines pertvarkymo institucijas apie visus veiksmus, kurių ji imasi pagal šią dalį.
4. Jei ECB ar nacionalinės kompetentingos institucijos ketina įstaigai ar grupei, prieš subjektui ar grupei visiškai įvykdžius pirmąją priemonę, apie kurią pranešta Valdybai, taikyti kokią nors papildomą priemonę pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnį, pagal Direktyvos 2014/59/ES 27 straipsnio 1 dalį, 28 arba 29 straipsnį arba Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnį, prieš taikydami tokią papildomą priemonę atitinkamai įstaigai ar grupei jie apie tai informuoja Valdybą.
5. ECB arba nacionalinė kompetentinga institucija, Valdyba ir atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos užtikrina, kad 4 dalyje nurodyta papildoma priemonė ir bet kokie Valdybos veiksmai, skirti pertvarkymui parengti pagal 2 dalį, būtų suderinti.
3 SKYRIUS
Pertvarkymas
14 straipsnis
Pertvarkymo tikslai
1. Vykdydamos 18 straipsnyje nurodytą pertvarkymo procedūrą, Valdyba, Taryba, Komisija ir prireikus nacionalinės pertvarkymo institucijos, pagal savo atitinkamas atsakomybės sritis, atsižvelgia į pertvarkymo tikslus ir pasirenka pertvarkymo priemones bei pertvarkymo įgaliojimus, kurias taikant ir kuriais naudojantis, jų nuomone, būtų geriausiai pasiekti pertvarkymo tikslai, kurie yra aktualūs konkrečiomis aplinkybėmis.
2. 1 dalyje nurodyti pertvarkymo tikslai yra šie:
a)
užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų tęstinumą;
b)
išvengti didelių neigiamų pasekmių Sąjungos ir susijusių valstybių narių finansiniam stabilumui, visų pirma užkertant kelią problemos plitimui, įskaitant rinkos infrastruktūras, ir palaikant rinkos drausmę;
c)
apsaugoti viešąsias lėšas, kuo labiau sumažinant nepaprastosios viešosios finansinės paramos teikimo galimybę;
d)
apsaugoti indėlininkus, kuriems taikoma Direktyva 2014/49/ES, ir investuotojus, kuriems taikoma Direktyva 97/9/EB;
e)
apsaugoti klientų lėšas ir klientų turtą.
Siekdamos pirmoje pastraipoje nurodytų tikslų, Valdyba, Taryba ir Komisija ir, kai taikoma, nacionalinės pertvarkymo institucijos stengiasi kuo labiau sumažinti pertvarkymo sąnaudas ir išvengti vertės praradimo, išskyrus atvejus, kai tai būtina siekiant pertvarkymo tikslų.
3. Taikant skirtingas šio reglamento nuostatas, pertvarkymo tikslai yra lygiavertės svarbos ir derinami atsižvelgiant į kiekvieno atvejo pobūdį ir aplinkybes.
15 straipsnis
Bendrieji pertvarkymo principai
1. Vykdydamos veiklą pagal 18 straipsnyje nurodytą pertvarkymo procedūrą, Valdyba, Taryba, Komisija ir prireikus nacionalinės pertvarkymo institucijos imasi visų atitinkamų priemonių, siekdamos užtikrinti, kad pertvarkymo veiksmai būtų vykdomi laikantis šių principų:
a)
pirmiausia nuostolius patiria pertvarkomos įstaigos akcininkai;
b)
pertvarkomos įstaigos kreditoriai nuostolius patiria po akcininkų pagal jų reikalavimų tenkinimo eiliškumą vadovaujantis 17 straipsniu, išskyrus atvejus, kai šiame reglamente aiškiai nustatyta kitaip;
c)
pertvarkomos įstaigos valdymo organas ir vyresnioji vadovybė pakeičiami, išskyrus tuos atvejus, kai laikoma, kad išlaikyti visą valdymo organą ir vyresniąją vadovybę arba jų dalį (atitinkamai pagal aplinkybes) yra būtina siekiant pertvarkymo tikslų;
d)
pertvarkomos įstaigos valdymo organas ir vyresnioji vadovybė teikia visą būtiną pagalbą, kad būtų pasiekti pertvarkymo tikslai;
e)
fiziniams ir juridiniams asmenims, vadovaujantis nacionaline teise, tenka atsakomybė pagal civilinę arba baudžiamąją teisę už pertvarkomos įstaigos žlugimą;
f)
išskyrus atvejus, kai šiame reglamente nustatyta kitaip, tos pačios klasės kreditoriai vertinami vienodai;
g)
nė vienas kreditorius neturi patirti didesnių nuostolių, nei būtų patyręs tuo atveju, jei 2 straipsnyje nurodytas subjektas būtų buvęs likviduojamas iškeliant įprastinę bankroto bylą ir taikant 26 straipsnyje nustatytas apsaugos priemones;
h)
užtikrinama visapusiška apdraustųjų indėlių apsauga, ir
i)
pertvarkymo veiksmų imamasi taikant šiame reglamente nustatytas apsaugos priemones.
2. Kai įstaiga yra grupės subjektas, nedarant poveikio 14 straipsniui, Valdyba, Taryba ir Komisija, spręsdamos dėl pertvarkymo priemonių taikymo ir naudojimosi pertvarkymo įgaliojimais, veikia taip, kad kuo labiau sumažintų poveikį kitiems grupės subjektams ir visai grupei ir kuo labiau sumažintų neigiamą poveikį Sąjungos ir jos valstybių narių, visų pirma šalių, kuriose veikia grupė, finansiniam stabilumui.
3. Kai šio reglamento 2 straipsnyje nurodytam subjektui taikoma verslo pardavimo priemonė, laikinos įstaigos sukūrimo priemonė arba turto atskyrimo priemonė, laikoma, kad tam subjektui keliama bankroto byla arba taikoma lygiavertė nemokumo procedūra Tarybos direktyvos 2001/23/EB (16) 5 straipsnio 1 dalies tikslais.
4. Spręsdama dėl pertvarkymo priemonių taikymo ir naudojimosi pertvarkymo įgaliojimais, Valdyba atitinkamais atvejais nurodo nacionalinėms pertvarkymo institucijoms informuoti darbuotojų atstovus ir su jais konsultuotis.
Tai nedaro poveikio nuostatoms dėl darbuotojų atstovavimo valdymo organuose, kaip numatyta pagal nacionalinę teisę ar praktiką.
16 straipsnis
Finansų įstaigų ir patronuojančiųjų įmonių pertvarkymas
1. Valdyba priima sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų finansų įstaigos, įsteigtos dalyvaujančioje valstybėje narėje, atžvilgiu, kai tiek finansų įstaiga, tiek patronuojančioji įmonė, kurioms taikoma konsoliduota priežiūra, atitinka 18 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas.
2. Valdyba imasi pertvarkymo veiksmų 2 straipsnio b punkte nurodytos patronuojančiosios įmonės atžvilgiu, kai tiek ta patronuojančioji įmonė, tiek viena ar daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 18 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas arba, kai patronuojamoji įmonė yra įsteigta ne Sąjungoje, trečiosios valstybės institucija yra nustačiusi, kad ji atitinka pertvarkymo sąlygas pagal tos trečiosios valstybės įstatymus.
3. Nukrypstant nuo 2 dalies ir nepaisant to, kad patronuojančioji įmonė neatitinka 18 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų, Valdyba gali priimti sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų tos patronuojančiosios įmonės atžvilgiu, kai viena ar daugiau jos patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 18 straipsnio 1, 4 ir 5 dalyse nustatytas sąlygas, o jų turtas ir įsipareigojimai yra tokie, kad jų žlugimas kelia grėsmę įstaigai ar visai grupei, ir pertvarkymo veiksmai tos patronuojančiosios įmonės atžvilgiu yra būtini tokių patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, pertvarkymui arba visos grupės pertvarkymui. Kai nacionalinė pertvarkymo institucija informuoja Valdybą, kad pagal tos valstybės narės bankroto įstatymą nustatyta, kad grupė turi būti vertinama kaip visuma, ir pertvarkymo veiksmai patronuojančiosios įmonės atžvilgiu yra būtini siekiant pertvarkyti tokias patronuojamąsias įmones, kurios yra įstaigos, arba visą grupę, Valdyba taip pat gali priimti sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų patronuojančiosios įmonės atžvilgiu.
Pirmos pastraipos tikslais, vertindama, ar viena arba daugiau patronuojamųjų įmonių, kurios yra įstaigos, atitinka 18 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas, Valdyba gali neatsižvelgti į grupės subjektų tarpusavyje vykdomus kapitalo ar nuostolių perkėlimus, įskaitant tuos atvejus, kai Valdyba naudojasi nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais.
17 straipsnis
Reikalavimų tenkinimo eiliškumas
1. Taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę šio reglamento 2 straipsnyje nurodytam subjektui ir nedarant poveikio įsipareigojimams, kuriems gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė netaikoma pagal šio reglamento 27 straipsnio 3 dalį, Valdyba, Komisija arba, kai taikytina, nacionalinės pertvarkymo institucijos priima sprendimą dėl naudojimosi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais, įskaitant visus galimus šio reglamento 27 straipsnio 5 dalies taikymo atvejus, o nacionalinės pertvarkymo institucijos naudojasi tais įgaliojimais, laikydamosi Direktyvos 2014/59/ES 47 ir 48 straipsniuose nustatytų reikalavimų ir jų nacionalinės teisės aktuose, įskaitant nuostatas, kuriomis perkeliamas tos direktyvos 108 straipsnis, nustatytos reikalavimų tenkinimo atvirkštinės eiliškumo tvarkos.
2. Dalyvaujančios valstybės narės praneša Komisijai ir Valdybai apie 2 straipsnyje nurodytą reikalavimų subjektams eiliškumą nacionalinėse bankroto procedūrose kiekvienų metų liepos 1 d. arba nedelsdamos, kai eiliškumas pasikeičia.
Kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, atitinkama indėlių garantijų sistema laikoma atsakinga 79 straipsnyje nurodytomis sąlygomis.
18 straipsnis
Pertvarkymo procedūra
1. Valdyba patvirtina pertvarkymo schemą pagal 6 dalį dėl 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų bei grupėms ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų bei grupių, kai tenkinamos tose dalyse nustatytos sąlygos tik tada, kai gavusi pranešimą pagal ketvirtą pastraipą arba savo iniciatyva per savo vykdomąjį posėdį ji nustato, kad tenkinamos šios sąlygos:
a)
subjektas žlunga arba galėtų žlugti;
b)
atsižvelgiant į laiką ir kitas svarbias aplinkybes, nėra pagrindo tikėtis, kad kokiomis nors alternatyviomis subjektui taikomomis privačiojo sektoriaus priemonėmis, įskaitant IUS priemones, arba priežiūros veiksmais, įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones ar atitinkamų kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą pagal 21 straipsnį, per pagrįstą laikotarpį būtų išvengta subjekto žlugimo;
c)
pertvarkymo veiksmai yra būtini atsižvelgiant į viešąjį interesą pagal 5 dalį.
Tai, ar v tenkinama pirmos pastraipos a punkte nurodyta sąlyga, įvertina ECB, pasikonsultavęs su Valdyba. Valdyba per savo vykdomąjį posėdį gali nustatyti šį faktą tik prieš tai informavusi ECB apie savo ketinimus ir tik tada, jeigu ECB per tris kalendorines dienas nuo tos informacijos gavimo dienos nenustato tokio fakto. ECB nedelsdamas pateikia Valdybai visą svarbią informaciją, kurios prašo Valdyba, kad Valdyba galėtų atlikti informacija pagrįstą vertinimą.
Kai ECB nustato, kad pirmoje pastraipoje nurodytas subjektas ar grupė atitinka pirmos pastraipos a punkte nurodytą sąlygą, apie tai jis nedelsdamas praneša Komisijai ir Valdybai.
Tai, ar tenkinama pirmos pastraipos b punkte nurodyta sąlyga, įvertina Valdyba per savo vykdomąjį posėdį arba, kai taikytina, nacionalinės pertvarkymo institucijos, glaudžiai bendradarbiaudamos su ECB. ECB taip pat gal informuoti Valdybą arba atitinkamas nacionalines pertvarkymo institucijas, jeigu mano, kad tame punkte nustatyta sąlyga yra tenkinama.
2. Nedarant poveikio atvejams, kai ECB yra nusprendęs tiesiogiai vykdyti priežiūros užduotis kredito įstaigų atžvilgiu pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 6 straipsnio 5 dalies b punktą, gavusi pranešimą pagal 1 dalį arba kai Valdyba ketina pagal 1 dalį savo iniciatyva pateikti įvertinimą 7 straipsnio 3 dalyje nurodyto subjekto arba grupės atžvilgiu, Valdyba nedelsdama praneša apie savo įvertinimą ECB.
3. Ankstesnis priemonės patvirtinimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 16 straipsnį, Direktyvos 2014/59/ES 27 straipsnio 1 dalį arba 28 ar 29 straipsnius, arba Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnį, nėra sąlyga imtis pertvarkymo veiksmų.
4. 1 dalies a punkto tikslais laikoma, kad subjektas žlunga arba galėtų žlugti, jei susidaro viena ar daugiau iš šių aplinkybių:
a)
subjektas pažeidžia arba, remiantis objektyviais veiksniais nustatoma, kad, įstaiga artimiausioje ateityje pažeis veiklos leidimui išlaikyti taikomus reikalavimus taip, kad ECB turėtų pagrindo panaikinti veiklos leidimą, įskaitant tai, bet tuo neapsiribojant, kad įstaiga patyrė arba gali patirti nuostolių, kuriems padengti reikės visų jos nuosavų lėšų arba didelės jų sumos;
b)
subjekto turtas yra mažesnis už jo įsipareigojimus arba, remiantis objektyviais veiksniais, nustatoma, kad subjekto turtas artimiausioje ateityje bus mažesnis už jo įsipareigojimus;
c)
subjektas negali arba, remiantis objektyviais veiksniais nustatoma, kad subjektas artimiausioje ateityje negalės suėjus terminui apmokėti savo skolų arba kitų įsipareigojimų;
d)
reikalinga nepaprastoji viešoji finansinė parama, išskyrus atvejus, kai, siekiant pašalinti didelius valstybės narės ekonomikos sutrikimus ir išlaikyti finansinį stabilumą, ta nepaprastoji viešoji finansinė parama teikiama viena iš šių formų:
i)
kaip valstybės garantija centrinių bankų teikiamoms likvidumo priemonėms paremti laikantis centrinių bankų sąlygų;
ii)
kaip naujai išleistiems įsipareigojimams teikiama valstybės garantija arba
iii)
kaip nuosavų lėšų injekcija arba kapitalo priemonių pirkimas tokiomis kainomis ir sąlygomis, dėl kurių subjektas neįgyja pranašumo, kai viešosios paramos teikimo metu nesusidaro nei šios dalies a, b ir c punktuose nurodytos aplinkybės, nei 21 straipsnio 1 dalyje nurodytos aplinkybės.
Kiekvienu iš pirmos pastraipos d punkto i, ii ir iii papunkčiuose nurodytų atvejų tuose papunkčiuose nurodytos garantijų arba lygiavertės priemonės taikomos tik mokiems subjektams ir taikomos tik tuo atveju, jei bus galutinai patvirtintos pagal Sąjungos valstybės pagalbos sistemą. Tos priemonės yra prevencinės ir laikino pobūdžio priemonės, kurios turi būti proporcingos siekiui pašalinti didelio sutrikimo pasekmes ir kurios neturi būti taikomos siekiant kompensuoti nuostolius, kurių subjektas patyrė arba gali patirti artimiausioje ateityje.
Paramos priemonės pagal pirmos pastraipos d punkto iii papunktį yra tik injekcijos, būtinos siekiant pašalinti kapitalo trūkumą, nustatytą atlikus nacionalinio, Sąjungos ar BPM lygmens testavimą nepalankiausiomis sąlygomis, turto kokybės patikrinimus arba ECB, EBI ar nacionalinių institucijų atliktus lygiaverčius veiksmus ir, jei taikoma, patvirtintą kompetentingos institucijos.
Jeigu Komisija pagal Direktyvos 2014/59/ES 32 straipsnio 4 dalį pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, ji prireikus pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, kuriuo tuo pačiu būdu iš dalies keičiamas šis reglamentas.
5. Šio straipsnio 1 dalies c punkto tikslais pertvarkymo veiksmai laikomi atitinkančiais viešąjį interesą, jei jie yra būtini tam, kad būtų pasiekti vienas ar daugiau 14 straipsnyje nurodytų pertvarkymo tikslų ir yra proporcingi tiems tikslams, o subjektą likvidavus iškeliant įprastinę bankroto bylą tie pertvarkymo tikslai būtų pasiekti ne tokiu pačiu mastu.
6. Jei įvykdomos 1 dalyje nustatytos sąlygos, Valdyba patvirtina pertvarkymo schemą. Pertvarkymo schemoje nurodoma:
a)
pertvarkyti subjektą;
b)
taikyti 22 straipsnio 2 dalyje nurodytas pertvarkymo priemones pertvarkomai įstaigai, visų pirma nurodant visus gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės netaikymo pagal 27 straipsnio 5 ir 14 dalis atvejus;
c)
naudoti fondą pertvarkymo veiksmams paremti pagal 76 straipsnį ir Komisijos sprendimą, priimamą vadovaujantis 19 straipsniu.
7. Patvirtinusi pertvarkymo schemą, Valdyba nedelsiant ją perduoda Komisijai.
Per 24 valandas po to, kai Valdyba perduoda pertvarkymo schemą, Komisija pritaria pertvarkymo schemai arba nepritaria pertvarkymo schemos diskreciniams aspektams tais atvejais, kurie neįtraukti į šios dalies trečią pastraipą.
Per 12 valandų po to, kai Valdyba perduoda pertvarkymo schemą, Komisija gali Tarybai pasiūlyti:
a)
nepritarti pertvarkymo schemai remiantis tuo, kad Valdybos patvirtinta pertvarkymo schema netenkina 1 dalies c punkte nurodyto viešojo intereso kriterijaus;
b)
patvirtinti Valdybos pertvarkymo schemoje numatytos Fondo sumos esminiam pakeitimui arba jam nepritarti.
Trečios pastraipos tikslais Taryba sprendimus priima paprasta balsų dauguma.
Pertvarkymo schema gali įsigalioti tik tuo atveju, jeigu Taryba ar Komisija nepareiškia prieštaravimų per 24 valandas po to, kai Valdyba ją perduoda.
Taryba ar Komisija nurodo naudojimosi prieštaravimo įgaliojimais, jei taip įvyktų, priežastis.
Kai per 24 valandas po to, kai Valdyba perduoda pertvarkymo schemą, Taryba patvirtina Komisijos pasiūlymą dėl pertvarkymo schemos pakeitimų remiantis trečios pastraipos b punkte nurodyta priežastimi arba Komisija pareiškia prieštaravimų pagal antrą pastraipą, Valdyba per aštuonias valandas pakeičia pertvarkymo schemą atsižvelgdama į nurodytas priežastis.
Kai Valdybos patvirtintoje pertvarkymo schemoje numatoma galimybė 27 straipsnio 5 dalyje nurodytomis išimtinėmis aplinkybėmis neįtraukti tam tikrų įsipareigojimų ir jeigu dėl to reikia panaudoti fondo ar alternatyvaus finansavimo lėšas, siekiant apsaugoti vidaus rinkos vientisumą, Komisija gali uždrausti ar reikalauti pakeisti siūlomą netaikymo atvejį, nurodydama tinkamas priežastis, grindžiamas tuo, kad pažeisti 27 straipsnyje ir Direktyvos 2014/59/ES 44 straipsnio 11 dalies pagrindu Komisijos priimtame deleguotajame akte nustatyti reikalavimai.
8. Kai Taryba prieštarauja tam, kad įstaiga būtų pertvarkoma, remdamasi tuo, kad netenkinamas 1 dalies c punkte nurodytas viešojo intereso kriterijus, atitinkamas subjektas tinkamai likviduojamas pagal taikytiną nacionalinę teisę.
9. Valdyba užtikrina, kad būtų imtasi reikalingų pertvarkymo veiksmų, jog atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos įgyvendintų pertvarkymo schemą. Pertvarkymo schema skiriama atitinkamoms nacionalinėms pertvarkymo institucijoms ir joje pateikiami nurodymai toms institucijoms, kurios imasi visų būtinų priemonių jai įgyvendinti pagal 29 straipsnį, pasinaudodamos pertvarkymo įgaliojimais. Kai teikiama valstybės arba Fondo pagalba, Valdyba laikosi Komisijos priimto sprendimo dėl tos pagalbos.
10. Komisija turi įgaliojimus iš Valdybos gauti bet kokią informaciją, kurią ji laiko svarbia savo užduočių pagal šį reglamentą vykdymui. Valdyba turi įgaliojimus pagal šios antraštinės dalies 5 skyrių iš bet kurio asmens gauti bet kokią būtiną informaciją, kad galėtų parengti ir priimti sprendimą dėl pertvarkymo veiksmo, įskaitant pertvarkymo planuose pateiktos informacijos atnaujinimą ir papildymą.
19 straipsnis
Valstybės pagalba ir fondo pagalba
1. Kai į pertvarkymo veiksmus įeina valstybės pagalbos pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį arba fondo pagalbos pagal šio straipsnio 3 dalį teikimas, pertvarkymo schema pagal šio reglamento 18 straipsnio 6 dalį nepatvirtinama tol, kol Komisija nepriima sprendimo, kuriuo pritaria tokiai pagalbai be sąlygų arba su sąlygomis, dėl tokios pagalbos naudojimo suderinamumo su vidaus rinka.
Atlikdamos joms pagal šio reglamento 18 straipsnį pavestas užduotis, Sąjungos institucijos laikosi Direktyvos 2014/59/ES 3 straipsnio 3 dalyje nustatytų principų ir tinkamai viešai paskelbia visą svarbią informaciją apie savo vidaus organizacinę struktūrą šiuo atžvilgiu.
2. Gavusi pranešimą pagal šio reglamento 18 straipsnio 1 dalį arba savo iniciatyva, jei Valdyba mano, kad pertvarkymo veiksmai galėtų būti laikomi valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ji gali paraginti dalyvaujančią valstybę narę arba susijusias valstybės nares nedelsiant pranešti Komisijai apie numatytas priemones pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį. Valdyba praneša Komisijai apie visus atvejus, kai ji paragino vieną ar daugiau valstybių narių pateikti pranešimą pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį.
3. Jeigu į Valdybos siūlomus pertvarkymo veiksmus įeina Fondo panaudojimas, Valdyba praneša Komisijai apie siūlomą Fondo panaudojimą. Valdybos pranešime pateikiama visa būtina informacija, kad Komisija galėtų atlikti savo vertinimą pagal šią dalį.
Gavusi pranešimą pagal šią dalį, Komisija pradeda preliminarų tyrimą, kurio metu ji gali prašyti daugiau informacijos iš Valdybos. Komisija įvertina, ar dėl Fondo naudojimas būtų ar galėtų būti iškreipta konkurencija, suteikiant pranašumą paramos gavėjui ar bet kuriai kitai įmonei tokiu būdu, kad būtų paveikta prekyba tarp valstybių narių, ir būtų nesuderinamas su vidaus rinka. Komisija Fondo panaudojimui taiko valstybės pagalbos taisykles reglamentuojančius kriterijus, kaip įtvirtinta SESV 107 straipsnyje. Valdyba pateikia Komisijai informaciją, kurią Komisija mano esant reikalinga, kad ji galėtų atlikti tą vertinimą.
Jeigu Komisijai kyla rimtų abejonių dėl siūlomo Fondo panaudojimo suderinamumo su vidaus rinka arba kai Valdyba nepateikia būtinos informacijos Komisijai paprašius pagal antrą pastraipą, Komisija pradeda išsamų tyrimą ir apie tai informuoja Valdybą. Komisija paskelbia savo sprendimą pradėti išsamų tyrimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Valdyba, bet kuri valstybė narė ar bet kuris asmuo, įmonė ar asociacija, kurių interesai gali būti paveikti dėl Fondo panaudojimo, gali pateikti pastabas Komisijai per terminą, kuris gali būti nurodytas pranešime. Valdyba gali pateikti pastabas dėl valstybių narių ir suinteresuotųjų trečiųjų asmenų komentarų per terminą, kurį gali nurodyti Komisija. Pasibaigus tyrimo laikotarpiui, Komisija įvertina, ar Fondo panaudojimas būtų suderinamas su vidaus rinka.
Atlikdama vertinimus ir tyrimus pagal šią dalį, Komisija vadovaujasi visais atitinkamais reglamentais, priimtais pagal SESV 109 straipsnį, atitinkamais komunikatais, gairėmis ir priemonėmis, kuriuos Komisija priima taikydama su valstybės pagalba susijusias Sutarčių nuostatas, galiojančiais tuo metu, kai turi būti atliekamas vertinimas. Taikant tas priemones nuorodos į valstybę narę, kuri yra atsakinga už pranešimą apie pagalbą, laikomos nuorodomis į Valdybą, ir atliekami visi kiti būtini pakeitimai.
Komisija priima sprendimą dėl Fondo panaudojimo suderinamumo su vidaus rinka; jis skiriamas Valdybai ir atitinkamos valstybės narės ar susijusių valstybių narių nacionalinėms pertvarkymo institucijoms. Tas sprendimas gali būti susietas su sąlygomis, įsipareigojimais ar veiksmais, taikomais paramos gavėjui.
Sprendimu taip pat gali būti nustatytos pareigos Valdybai, dalyvaujančios valstybės narės ar susijusių valstybių narių nacionalinėms pertvarkymo institucijoms arba paramos gavėjui, kad būtų galima stebėti, kaip laikomasi to sprendimo. Tai gali apimti reikalavimus paskirti patikėtinį ar kitą nepriklausomą asmenį, kuris padėtų vykdyti stebėseną. Patikėtinis ar kitas nepriklausomas asmuo gali vykdyti tokias funkcijas, kurios gali būti nurodytos Komisijos sprendime.
Visi šioje dalyje nurodyti sprendimai skelbiami Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Komisija gali priimti Valdybai skirtą neigiamą sprendimą, kai ji nusprendžia, kad siūlomas Fondo panaudojimas būtų nesuderinamas su vidaus rinka ir jo negalima panaudoti taip, kaip siūlo Valdyba. Gavusi tokį sprendimą, Valdyba persvarsto savo pertvarkymo schemą ir parengia patikslintą pertvarkymo schemą.
4. Kai Komisijai kyla rimtų abejonių dėl to, ar laikomasi jos sprendimo pagal 3 dalį, ji atlieka būtinus tyrimus. Tuo tikslu Komisija gali pasinaudoti tokiais įgaliojimais, kurie jai suteikti pagal 3 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodytus reglamentus ir kitas priemones, ir vadovaujasi tais reglamentais ir priemonėmis.
5. Jeigu, remdamasi atliktais tyrimais ir pateikusi pranešimą susijusiems asmenims, kad jie galėtų pateikti savo pastabas, Komisija mano, kad nesilaikoma sprendimo pagal 3 dalį, ji priima sprendimą, taikomą atitinkamos dalyvaujančios valstybės narės nacionalinei pertvarkymo institucijai, kuriuo reikalauja, kad ta institucija išieškotų netinkamai panaudotas sumas per laikotarpį, kurį turi nustatyti Komisija. Pagal sprendimą dėl išieškojimo išieškotina Fondo pagalbos suma apima atitinkamos normos, kurią nustato Komisija, palūkanas ir sumokama Valdybai.
Valdyba visas sumas, gautas pagal pirmą pastraipą, sumoka Fondui ir atsižvelgia į tokias sumas, kai nustato įnašus pagal 70 ir 71 straipsnius.
Taikant pirmoje pastraipoje nurodytą išieškojimo procedūrą, paisoma teisės į gerą administravimą ir paramos gavėjų teisės susipažinti su dokumentais, kaip nustatyta Chartijos 41 ir 42 straipsniuose.
6. Nedarant poveikio pranešimo pareigoms, kurias Komisija gali nustatyti savo sprendime pagal šio straipsnio 3 dalį, Valdyba pateikia Komisijai metines ataskaitas, kuriose įvertina, kaip naudojant Fondą laikytasi sprendimo pagal tą dalį, ir kurias rengdama Valdyba naudojasi savo įgaliojimais pagal 34 straipsnį.
7. Bet kuri valstybė narė ar asmuo, įmonė ar asociacija, kurių interesai gali būti paveikti dėl Fondo panaudojimo, visų pirma 2 straipsnyje nurodyti subjektai, turi teisę informuoti Komisiją apie įtariamus netinkamo Fondo panaudojimo, kuris nesuderinamas su sprendimu pagal šio straipsnio 3 dalį, atvejus.
8. Komisijai pagal 93 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos išsamios procedūrinės taisyklės dėl:
a)
palūkanų normos, kuri turi būti taikoma sprendimo dėl išieškojimo pagal 5 dalį atveju, apskaičiavimo;
b)
teisės į gerą administravimą ir teisės susipažinti su dokumentais, kaip nurodyta 5 dalyje, užtikrinimo.
9. Kai Komisija, gavusi Valdybos rekomendaciją arba savo iniciatyva, mano, kad taikomos pertvarkymo priemonės ir veiksmai neatitinka kriterijų, kuriais remdamasi ji priėmė savo pirminį sprendimą pagal 3 dalį, ji gali persvarstyti tokį sprendimą ir priimti atitinkamus pakeitimus.
10. Nukrypstant nuo 3 dalies, valstybės narės prašymu Taryba gali vieningai nuspręsti, kad Fondo panaudojimas laikomas suderinamu su vidaus rinka, jeigu toks sprendimas pateisinamas išimtinėmis aplinkybėmis. Tačiau jei Taryba per septynias dienas po minėto prašymo pateikimo savo požiūrio nepareiškia, sprendimą dėl šio atvejo priima Komisija.
11. Dalyvaujančios valstybės narės užtikrina, kad jų nacionalinės pertvarkymo institucijos turėtų įgaliojimus, būtinus užtikrinti, jog būtų laikomasi visų Komisijos sprendime pagal 3 dalį nustatytų sąlygų, ir išieškoti netinkamai panaudotas sumas laikantis Komisijos sprendimo pagal 5 dalį.
20 straipsnis
Vertinimas pertvarkymo tikslais
1. Prieš priimdama sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų ar dėl pasinaudojimo atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, Valdyba užtikrina, kad nuo viešųjų institucijų, įskaitant Valdybą bei nacionalinę pertvarkymo instituciją, ir nuo susijusio subjekto nepriklausomas asmuo atliktų nešališką, atsargų ir tikrovišką 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertinimą.
2. Taikant 15 dalį, kai įvykdomi visi 1 dalyje ir 4-9 dalyse nustatyti reikalavimai, įvertinimas laikomas galutiniu.
3. Kai neįmanoma atlikti nepriklausomo įvertinimo pagal 1 dalį, Valdyba, vadovaudamasi šio straipsnio 10 dalimi, gali atlikti preliminarų 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų įvertinimą.
4. Vertinimo tikslas - nustatyti 16 ir 18 straipsniuose nurodytas pertvarkymo sąlygas atitinkančio 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertę.
5. Vertinimo tikslai:
a)
pagrįsti informacija sprendimą, ar įvykdytos pertvarkymo sąlygos ar kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo sąlygos;
b)
jei įvykdomos pertvarkymo sąlygos, pagrįsti informacija sprendimą dėl atitinkamų pertvarkymo veiksmų, kurių turi būti imtasi 2 straipsnyje nurodyto subjekto atžvilgiu;
c)
kai naudojamasi atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, pagrįsti informacija sprendimą dėl nuosavybės priemonių panaikinimo arba jų vertės sumažinimo masto ir dėl atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo masto;
d)
kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, pagrįsti informacija sprendimą dėl tinkamų įsipareigojimų nurašymo arba konvertavimo masto;
e)
kai taikoma laikinos įstaigos sukūrimo priemonė arba turto atskyrimo priemonė, pagrįsti informacija sprendimą dėl perduotino turto, teisių, įsipareigojimų ar nuosavybės priemonių ir dėl atlygio, sumokėtino pertvarkomai įstaigai arba, prireikus, nuosavybės priemonių savininkams, sumos;
f)
kai taikoma verslo pardavimo priemonė, pagrįsti informacija sprendimą dėl perduotino turto, teisių, įsipareigojimų ar nuosavybės priemonių ir padėti Valdybai suprasti, kas laikytina komercinėmis sąlygomis 24 straipsnio 2 dalies b punkto tikslais;
g)
visais atvejais užtikrinti, kad visi 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažinti tuo metu, kai taikomos pertvarkymo priemonės arba naudojamasi atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
6. Nedarant poveikio Sąjungos valstybės pagalbos sistemai, kai taikytina, vertinimas grindžiamas atsargiomis prielaidomis, įskaitant prielaidas dėl įsipareigojimų neįvykdymo rodiklių ir nuostolių masto. Atliekant įvertinimą nedaroma prielaida, kad 2 straipsnyje nurodytam subjektui ateityje galėtų būti teikiama kokia nors nepaprastoji viešoji finansinė parama, centrinio banko skubi parama likvidumui padidinti arba nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis teikiama centrinio banko parama likvidumui padidinti, nuo tada, kai bus imtasi pertvarkymo veiksmų arba pasinaudota atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais. Be to, vertinant atsižvelgiama į tai, kad tuo atveju, jei būtų taikoma kokia nors pertvarkymo priemonė:
a)
Valdyba galėtų iš partvarkomos įstaigos išieškoti visas faktiškai patirtas pagrįstas išlaidas pagal 22 straipsnio 6 dalį;
b)
Fondas galėtų pagal 76 straipsnį imti palūkanas arba mokesčius už paskolas ar garantijas, suteiktas pertvarkomai įstaigai.
7. Vertinimą papildo toliau nurodyta informacija, pateikiama 2 straipsnyje nurodyto subjekto apskaitos dokumentuose ir įrašuose:
a)
atnaujintas 2 straipsnyje nurodyto subjekto balansas ir finansinės būklės ataskaita;
b)
turto apskaitinės vertės analizė ir įvertis;
c)
neįvykdytų balansinių ir nebalansinių įsipareigojimų, išdėstytų 2 straipsnyje nurodyto subjekto dokumentuose ir įrašuose, sąrašas nurodant atitinkamus kreditus ir reikalavimų eiliškumą pagal 15 straipsnį.
8. Kai tinkama, siekiant informacija pagrįsti šio straipsnio 5 dalies e ir f punktuose nurodytus sprendimus, šio straipsnio 7 dalies b punkte nurodytą informaciją galima papildyti 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų rinkos vertės analize ir įverčiu.
9. Vertinimo ataskaitoje nurodomi į klases pagal 17 straipsnyje nustatytą reikalavimų eiliškumą suskirstyti kreditoriai ir nustatomos sąlygos, kurių būtų galėję tikėtis kiekvienos klasės akcininkai ir kreditoriai, jei 2 straipsnyje nurodytas subjektas būtų buvęs likviduojamas keliant įprastinę bankroto bylą. Tų sąlygų nustatymas nedaro poveikio principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė, nurodyto 15 straipsnio 1 dalies g punkte, taikymui.
10. Kai dėl tam tikromis aplinkybėmis būtinos skubos neįmanoma laikytis 7 ir 9 dalyse nustatytų reikalavimų arba kai taikoma 3 dalis, atliekamas preliminarus vertinimas. Preliminarus vertinimas atitinka 4 dalyje nustatytus reikalavimus ir, kiek praktiškai įmanoma konkrečiomis aplinkybėmis, 1, 7 ir 9 dalyse nustatytus reikalavimus.
Į pirmoje pastraipoje nurodytą preliminarų vertinimą įtraukiamas ir tinkamai pagrįstas papildomų nuostolių rezervas.
11. Vertinimas, kuris neatitinka visų 1 dalyje ir 4-9 dalyse nustatytų reikalavimų, laikomas preliminariu tol, kol 1 dalyje nurodytas nepriklausomas asmuo atlieka vertinimą, visiškai atitinkantį visus tose dalyse nustatytus reikalavimus. Tas galutinis ex-post vertinimas atliekamas kuo skubiau. Jis gali būti atliktas atskirai nuo 16, 17 ir 18 dalyse nurodyto įvertinimo arba kartu su tuo įvertinimu ir jį turi atlikti tas pats nepriklausomas asmuo, tačiau tas vertinimas turi būti atskiras.
Galutinio ex-post vertinimo tikslai:
a)
užtikrinti, kad visi 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažinti to subjekto apskaitos dokumentuose;
b)
pagrįsti informacija sprendimą atkurti kreditorių reikalavimus arba padidinti sumokėto atlygio sumą pagal šio straipsnio 12 dalį.
12. Jei atliekant galutinį ex-post vertinimą nustatytas 2 straipsnyje nurodyto subjekto grynosios turto vertės įvertis yra didesnis už atliekant preliminarų vertinimą nustatytą to subjekto grynosios turto vertės įvertį, Valdyba nacionalinės pertvarkymo institucijos gali prašyti:
a)
pasinaudoti įgaliojimais padidinti kreditorių arba atitinkamų kapitalo priemonių savininkų reikalavimų, nurašytų pagal gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, vertę;
b)
nurodyti laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei sumokėti papildomą atlygį 2 straipsnyje nurodytai pertvarkomai įstaigai turto, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu arba tam tikrais atvejais - nuosavybės priemonių savininkams tų nuosavybės priemonių atžvilgiu.
13. Nepaisant 1 dalies, pagal 10 ir 11 dalis atliktas preliminarus vertinimas yra tinkamas pagrindas Valdybai priimti sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų, be kita ko, nurodyti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms perimti 2 straipsnyje nurodytos žlungančios įstaigos kontrolę, arba dėl pasinaudojimo atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
14. Valdyba nustato ir taiko tvarką, kuria užtikrinama, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo pagal 27 straipsnį vertinimas ir šio straipsnio 1-15 dalyse nurodytas vertinimas būtų pagrįsti kuo naujesne ir išsamesne informacija apie pertvarkomos įstaigos turtą ir įsipareigojimus.
15. Vertinimas yra neatskiriama sprendimo dėl pertvarkymo priemonės taikymo ar pasinaudojimo pertvarkymo įgaliojimais, arba sprendimo dėl pasinaudojimo kapitalo priemonių nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais dalis. Dėl paties įvertinimo negali būti paduodamas atskiras apeliacinis skundas, tačiau jis gali būti apskųstas kartu su Valdybos sprendimu.
16. Siekdama įvertinti, ar akcininkams ir kreditoriams būtų buvęs taikytos geresnės sąlygos, jei pertvarkomai įstaigai būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla, Valdyba užtikrina, kad 1 dalyje nurodytas nepriklausomas asmuo nedelsiant po to, kai įvykdomas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, atliktų įvertinimą Tas vertinimas yra atskiras nuo vertinimo, atliekamo pagal 1-15 dalis.
17. Atliekant 16 dalyje nurodytą įvertinimą nustatomos:
a)
sąlygos, kurios būtų buvusios taikomos akcininkams ir kreditoriams arba atitinkamoms indėlių garantijų sistemoms, jei pertvarkomai įstaigai, kurios atžvilgiu buvo įvykdytas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas dėl pertvarkymo veiksmų;
b)
faktinės sąlygos, taikytos akcininkams ir kreditoriams, pertvarkant pertvarkomą įstaigą, ir
c)
tai, ar yra skirtumas tarp šios dalies a punkte nurodytų sąlygų ir šios dalies b punkte nurodytų sąlygų.
18. Atliekant 16 dalyje nurodytą įvertinimą:
a)
daroma prielaida, kad pertvarkomai įstaigai, kurios atžvilgiu buvo įvykdytas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas dėl pertvarkymo veiksmų;
b)
daroma prielaida, kad pertvarkymo veiksmas ar veiksmai nebuvo įvykdyti;
c)
neatsižvelgiama į pertvarkomai įstaigai suteiktą nepaprastąją viešąją finansinę paramą.
21 straipsnis
Kapitalo priemonių nurašymas arba konvertavimas
1. Valdyba, laikydamasi 18 straipsnyje nustatytos procedūros, naudojasi atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų bei grupių atžvilgiu ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų bei grupių atžvilgiu, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos, tik tuo atveju, kai gavusi pranešimą pagal antrą pastraipą arba savo iniciatyva vykdomajame posėdyje nustato, kad įvykdyta viena ar daugiau iš šių sąlygų:
a)
kai buvo nustatyta, kad prieš imantis bet kokio pertvarkymo veiksmo buvo įvykdytos 16 ir 18 straipsniuose nurodytos pertvarkymo sąlygos;
b)
subjektas nebebus gyvybingas, nebent atitinkamos kapitalo priemonės bus nurašytos arba konvertuotos į nuosavybės vertybinius popierius;
c)
kai atitinkamas kapitalo priemones išleido patronuojamoji įmonė ir kai tos atitinkamos kapitalo priemonės pripažįstamos siekiant įvykdyti nuosavų lėšų reikalavimą individualiai ir konsoliduotai, grupė nebebus gyvybinga, nebent tų priemonių atžvilgiu pasinaudojama nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais;
d)
kai atitinkamos kapitalo priemonės išleistos patronuojančiosios įmonės lygiu ir kai tos atitinkamos kapitalo priemonės pripažįstamos siekiant įvykdyti nuosavų lėšų reikalavimą individualiai patronuojančiosios įmonės lygiu arba konsoliduotai, grupė nebebus gyvybinga, nebent tų priemonių atžvilgiu pasinaudojama nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais;
e)
subjektui arba grupei reikalinga nepaprastoji viešoji finansinė parama, išskyrus 18 straipsnio 4 dalies d punkto iii papunktyje nustatytas aplinkybes.
Tai, ar įvykdytos pirmos pastraipos a, c ir d punktuose nurodytos sąlygos, nustato ECB, pasikonsultavęs su Valdyba. Valdyba vykdomajame posėdyje taip pat gali atlikti tokį vertinimą.
2. Siekdama įvertinti, ar subjektas ar grupė yra gyvybingi, Valdyba gali atlikti tokį vertinimą vykdomajame posėdyje tik apie savo ketinimą informavusi ECB ir tik tada, jeigu ECB per tris kalendorines dienas nuo tokios informacijos gavimo dienos neatlieka tokio įvertinimo. ECB nedelsdama pateikia Valdybai visą svarbią informaciją, kurios prašo Valdyba, kad ji galėtų atlikti informacija pagrįstą vertinimą.
3. Šio straipsnio 1 dalies tikslais 2 straipsnyje nurodytas subjektas arba grupė nebegyvybingais laikomi tik jei įvykdomos abi šios sąlygos:
a)
tas subjektas arba grupė žlunga ar gali žlugti;
b)
atsižvelgiant į laiką ir kitas svarbias aplinkybes, nėra pagrįsto pagrindo tikėtis, kad kokiais nors veiksmais, įskaitant alternatyvias privačiojo sektoriaus priemones arba priežiūros veiksmus (įskaitant ankstyvosios intervencijos priemones) išskyrus atitinkamų kapitalo priemonių nurašymą arba konvertavimą, atliekamą individualiai arba kartu su pertvarkymo veiksmais, per pagrįstą laikotarpį būtų užkirstas kelias to subjekto arba grupės žlugimui.
4. Šio straipsnio 3 dalies a punkto tikslais tas subjektas laikomas žlungančiu ar galinčiu žlugti, jei susidaro viena ar daugiau iš 18 straipsnio 4 dalyje nurodytų aplinkybių.
5. 3 dalies a punkto tikslais grupė laikoma žlungančia ar galinčia žlugti, kai grupė pažeidžia arba remiantis objektyviais veiksniais nustatoma, kad ji artimiausioje ateityje pažeis, konsoliduotai taikomus rizikos ribojimo reikalavimus taip, jog ECB arba nacionalinė kompetentinga institucija turėtų pagrindo imtis veiksmų, įskaitant tai, bet tuo neapsiribojant, kad grupė patyrė arba gali patirti nuostolių, kuriems padengti reikės visų jos nuosavų lėšų arba didelės jų sumos.
6. Patronuojamosios įmonės išleistos atitinkamos kapitalo priemonės nenurašomos didesniu mastu arba nekonvertuojamos blogesnėmis sąlygomis pagal Direktyvos 2014/59/ES 59 straipsnio 3 dalies c punktą, nei buvo nurašytos ar konvertuotos lygiaverčio eiliškumo kapitalo priemonės patronuojančiosios įmonės lygiu.
7. Jeigu įvykdoma viena ar daugiau iš 1 dalyje nurodytų sąlygų, Valdyba, laikydamasi 18 straipsnyje nustatytos procedūros, nustato, ar atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais turi būti pasinaudota individualiai, ar, vadovaujantis 18 straipsnyje nustatyta procedūra - kartu su pertvarkymo veiksmais.
8. Kai Valdyba, laikydamasi šio reglamento 16 straipsnyje nustatytos procedūros, nustato, kad įvykdyta viena ar daugiau iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų sąlygų, tačiau nėra įvykdytos šio reglamento 16 straipsnio 1 dalyje nustatytos pertvarkymo sąlygos, ji nedelsdama nurodo nacionalinėms pertvarkymo institucijoms pasinaudoti nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais pagal Direktyvos 2014/59/ES 59 ir 60 straipsnius.
Valdyba užtikrina, kad prieš nacionalinėms pertvarkymo institucijoms pasinaudojant atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, pagal 20 straipsnio 1-15 dalis būtų atliktas 2 straipsnyje nurodyto subjekto ar grupės turto ir įsipareigojimų įvertinimas. Tuo įvertinimu remiamasi apskaičiuojant atitinkamoms kapitalo priemonėms taikytiną nurašymą siekiant padengti nuostolius ir atitinkamoms kapitalo priemonėms taikytiną konvertavimo kursą siekiant rekapitalizuoti 2 straipsnyje nurodytą subjektą ar grupę.
9. Kai įvykdoma viena ar daugiau iš 1 dalyje nurodytų sąlygų, o taip pat 18 straipsnio 1 dalyje nurodytos sąlygos, taikoma 16 straipsnio 6, 7 ir 8 dalyse nustatyta procedūra.
10. Valdyba užtikrina, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais pasinaudotų nedelsdamos, laikydamosi reikalavimų eiliškumo pagal 17 straipsnį, ir taip, kad būtų pasiekta šių rezultatų:
a)
pirmiausia proporcingai nuostoliams ir jų galimybėms būtų sumažinti bendro 1 lygio nuosavo kapitalo straipsniai;
b)
papildomų 1 lygio priemonių pagrindinė suma būtų nurašyta arba konvertuota į bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones, arba būtų atlikti abu veiksmai tiek, kiek reikia norint pasiekti 14 straipsnyje nustatytus pertvarkymo tikslus, arba iki atitinkamų kapitalo priemonių galimybių, priklausomai nuo to, kuri suma yra mažesnė;
c)
2 lygio priemonių pagrindinė suma būtų nurašyta arba konvertuota į bendro 1 lygio nuosavo kapitalo priemones, arba būtų atlikti abu veiksmai tiek, kiek reikia norint pasiekti 14 straipsnyje nustatytus pertvarkymo tikslus, arba iki atitinkamų kapitalo priemonių galimybių, priklausomai nuo to, kuri suma yra mažesnė.
11. Nacionalinės pertvarkymo institucijos Valdybos nurodymus įgyvendina ir atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais naudojasi vadovaudamosi 29 straipsniu.
22 straipsnis
Bendrieji pertvarkymo priemonių principai
1. Kai Valdyba nusprendžia 7 straipsnio 2 dalyje nurodytam subjektui ar grupei ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytam subjektui ir grupei, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos, taikyti pertvarkymo priemonę ir kai atliekant tuos pertvarkymo veiksmus nuostolius dengtų kreditoriai arba būtų konvertuoti jų reikalavimai, Valdyba nurodo nacionalinėms pertvarkymo institucijoms pasinaudoti atitinkamų kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais pagal 21 straipsnį iškart prieš taikant pertvarkymo priemonę arba jos taikymo metu.
2. 18 straipsnio 6 dalies b punkte nurodytos pertvarkymo priemonės yra šios:
a)
verslo pardavimo;
b)
laikinos įstaigos sukūrimo;
c)
turto atskyrimo;
d)
gelbėjimo privačiomis lėšomis.
3. Tvirtindama 18 straipsnio 6 dalyje nurodytą pertvarkymo schemą Valdyba atsižvelgia į šiuos veiksnius:
a)
pertvarkomos įstaigos turtą ir įsipareigojimus, nustatytus atlikus vertinimą pagal 20 straipsnį;
b)
pertvarkomos įstaigos likvidumą;
c)
pertvarkomos įstaigos franšizės vertės paklausumą atsižvelgiant į konkurencijos ir ekonomines sąlygas rinkoje;
d)
turimą laiką.
4. Pertvarkymo priemonės taikomos siekiant 14 straipsnyje nurodytų pertvarkymo tikslų ir laikantis 15 straipsnyje nurodytų pertvarkymo principų. Jos gali būti taikomos individualiai arba taikant jų derinį, išskyrus turto atskyrimo priemonę, kurią galima taikyti tik kartu su kita pertvarkymo priemone.
5. Kai šio straipsnio 2 dalies a arba b punkte nurodytos pertvarkymo priemonės naudojamos siekiant perduoti tik dalį pertvarkomos įstaigos turto, teisių ar įsipareigojimų, likęs 2 straipsnyje nurodytas subjektas, iš kurio buvo perduotas turtas, teisės arba įsipareigojimai, likviduojamas iškeliant įprastinę bankroto bylą.
6. Valdyba gali išieškoti visas pagrįstas išlaidas, faktiškai patirtas naudojant pertvarkymo priemones arba naudojantis įgaliojimais, vienu ar daugiau iš šių būdų:
a)
kaip atskaitymą iš atlygio, gavėjo sumokėto pertvarkomai įstaigai arba, jei taikoma, nuosavybės priemonių savininkams,
b)
iš pertvarkomos įstaigos kaip privilegijuotasis kreditorius, arba
c)
iš pajamų, gautų nutraukus laikinos įstaigos arba turto valdymo įmonės veiklą, kaip privilegijuotasis kreditorius.
Visos nacionalinių pertvarkymo institucijų gautos pajamos, susijusios su Fondo panaudojimu, grąžinamos Valdybai.
23 straipsnis
Pertvarkymo schema
Valdybos pagal 18 straipsnį patvirtintoje pertvarkymo schemoje, laikantis visų sprendimų dėl valstybės pagalbos arba Fondo pagalbos, išsamiai nustatomi su pertvarkomai įstaigai taikytinomis pertvarkymo priemonėmis susiję aspektai, įskaitant bent 24 straipsnio 2 dalyje, 25 straipsnio 2 dalyje, 26 straipsnio 2 dalyje ir 27 straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones, kurias turės įgyvendinti nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal atitinkamas į nacionalinę teisę perkeltas Direktyvos 2014/59/ES nuostatas, ir nustatomos konkrečios sumos ir Fondo lėšų panaudojimo tikslai.
Pertvarkymo schemoje išdėstomi pertvarkymo veiksmai, kurių Valdyba turėtų imtis Sąjungos patronuojančiosios įmonės ar konkrečios grupės subjektų, įsteigtų dalyvaujančioje valstybėje narėje, atžvilgiu, siekdama įgyvendinti 14 ir 15 straipsniuose nurodytus pertvarkymo tikslus ir principus.
Tvirtindamos pertvarkymo schemą, Valdyba, Taryba ir Komisija atsižvelgia į 8 straipsnyje nurodytus pertvarkymo planus ir jais remiasi, nebent Valdyba, atsižvelgdama į konkretaus atvejo aplinkybes, nustatytų, kad imantis pertvarkymo plane nenumatytų veiksmų pertvarkymo tikslai būtų pasiekti veiksmingiau.
Vykstant pertvarkymo procesui Valdyba, atsižvelgdama į konkretaus atvejo aplinkybes, prireikus gali iš dalies keisti ir atnaujinti pertvarkymo schemą. Schema iš dalies keičiama ir atnaujinama taikant 18 straipsnyje nustatytą procedūrą.
Be to, pertvarkymo schemoje prireikus numatoma, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos turi paskirti specialųjį pertvarkomos įstaigos valdytoją pagal Direktyvos 2014/59/ES 35 straipsnį. Valdyba gali nustatyti, kad tas pats specialusis valdytojas būtų skiriamas visiems su grupe susijusiems subjektams, kai tai būtina siekiant sudaryti palankesnes sąlygas atitinkamų subjektų finansinio patikimumo problemų sprendimams.
24 straipsnis
Verslo pardavimo priemonė
1. Remiantis pertvarkymo schema, kai taikoma verslo pardavimo priemonė, pirkėjui, kuris nėra laikina įstaiga, perduodama:
a)
pertvarkomos įstaigos išleistos nuosavybės priemonės arba
b)
visas arba tam tikras pertvarkomos įstaigos turtas, teisės ar įsipareigojimai.
2. Taikant verslo pardavimo priemonę, pertvarkymo schemoje nustatoma:
a)
nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal Direktyvos 2014/59/ES 38 straipsnio 1 dalį ir 7-11 dalis perduotinos priemonės, turtas, teisės ir įsipareigojimai;
b)
atsižvelgiant į aplinkybes ir į sąnaudas bei išlaidas, susijusias su pertvarkymo procesu, komercinės sąlygos, kuriomis nacionalinė pertvarkymo institucija atlieka perdavimą pagal Direktyvos 2014/59/ES 38 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis;
c)
tai, ar, nacionalinė pertvarkymo institucija gali daugiau nei vieną kartą pasinaudoti perdavimo įgaliojimais pagal Direktyvos 2014/59/ES 38 straipsnio 5 ir 6 dalis;
d)
nacionalinės pertvarkymo institucijos atliktino to subjekto arba tų priemonių, turto, teisių ir įsipareigojimų pateikimo rinkai tvarka pagal Direktyvos 2014/59/ES 39 straipsnio 1 ir 2 dalis;
e)
tai, ar tikėtina, kad nacionalinei pertvarkymo institucijai laikantis pateikimo rinkai reikalavimų būtų pakenkta pertvarkymo tikslams pagal šio straipsnio 3 dalį.
3. Valdyba taiko verslo pardavimo priemonę nesilaikydama 2 dalies e punkte nustatytų pateikimo rinkai reikalavimų, kai nustato, jog tikėtina, kad laikantis tų reikalavimų būtų pakenkta vienam ar daugiau pertvarkymo tikslų, visų pirma, kai įvykdomos šios sąlygos:
a)
kai ji mano, kad dėl pertvarkomos įstaigos žlugimo ar galimo žlugimo kyla arba didėja reali grėsmė finansiniam stabilumui, ir
b)
kai ji mano, kad tikėtina, jog tų reikalavimų laikymasis galėtų neigiamai paveikti verslo pardavimo priemonės veiksmingumą šalinant tą grėsmę arba siekiant 14 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyto pertvarkymo tikslo.
25 straipsnis
Laikinos įstaigos sukūrimo priemonė
1. Remiantis pertvarkymo schema, kai taikoma laikinos įstaigos sukūrimo priemonė, laikinai įstaigai perduodamas kuris nors iš šių dalykų:
a)
vienos ar kelių pertvarkomų įstaigų išleistos nuosavybės priemonės;
b)
visas arba tam tikras vienos ar kelių pertvarkomų įstaigų turtas, teisės ar įsipareigojimai.
2. Taikant laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, pertvarkymo schemoje nustatoma:
a)
nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal Direktyvos 2014/59/ES 40 straipsnio 1-12 dalis laikinai įstaigai perduotinos priemonės, turtas, teisės ir įsipareigojimai;
b)
nacionalinės pertvarkymo institucijos atliktino laikinos įstaigos steigimo, veikimo ir veiklos nutraukimo pagal Direktyvos 2014/59/ES 35 straipsnio 1-3 ir 5-8 dalis tvarka;
c)
nacionalinės pertvarkymo institucijos atliktino laikinos įstaigos arba jos turto ar įsipareigojimų pateikimo rinkai pagal Direktyvos 2014/59/ES 41 straipsnio 4 dalį tvarka.
3. Valdyba užtikrina, kad nacionalinės pertvarkymo institucijos laikinai įstaigai perduotų įsipareigojimų bendra vertė neviršytų iš pertvarkomos įstaigos perduotų ar iš kitų šaltinių gautų teisių ir turto bendros vertės.
26 straipsnis
Turto atskyrimo priemonė
1. Remiantis pertvarkymo schema, kai taikoma turto atskyrimo priemonė, pertvarkomos įstaigos arba laikinos įstaigos turtas, teisės ar įsipareigojimai perduodami vienai ar daugiau turto valdymo įmonių.
2. Taikant turto atskyrimo priemonę, pertvarkymo schemoje nustatoma:
a)
nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal Direktyvos 2014/59/ES 42 straipsnio 1-5 ir 8-13 dalis turto valdymo įmonei perduotinas turtas, teisės ir įsipareigojimai;
b)
pagal šio reglamento 20 straipsnyje nustatytus principus, Direktyvos 2014/59/ES 42 straipsnio 7 dalį ir Sąjungos valstybės pagalbos sistemą apskaičiuotas atlygis, už kurį nacionalinė pertvarkymo institucija turi perduoti turtą, teises ir įsipareigojimus turto valdymo įmonei.
Pirmos pastraipos b punktu nedraudžiama nominaliosios arba neigiamos vertės atlygio galimybė.
27 straipsnis
Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė
1. Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė gali būti taikoma siekiant bet kurio iš šių tikslų:
a)
pertvarkymo sąlygas atitinkantį šio reglamento 2 straipsnyje nurodytą subjektą rekapitalizuoti pakankamu mastu, kad būtų atkurtas jo gebėjimas laikytis veiklos leidimo sąlygų (tiek, kiek tos sąlygos taikomos tam subjektui) ir toliau vykdyti veiklą, kuriai jis yra gavęs veiklos leidimą pagal Direktyvą 2013/36/ES ar Direktyvą 2014/65/ES,kai subjektas yra gavęs veiklos leidimą pagal tas direktyvas, ir išlaikyti pakankamą rinkos pasitikėjimą įstaiga arba subjektu;
b)
reikalavimus arba skolos priemones konvertuoti į nuosavybės vertybinius popierius arba sumažinti jų pagrindinę sumą, kai tie reikalavimai arba skolos priemonės yra perduoti:
i)
laikinai įstaigai siekiant tai laikinai įstaigai suteikti kapitalo, arba
ii)
taikant verslo pardavimo priemonę arba turto atskyrimo priemonę.
Remiantis pertvarkymo schema, kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, nustatomi šie aspektai:
a)
bendra suma, kuria pagal 13 dalį turi būti sumažinti arba konvertuoti tinkami įsipareigojimai;
b)
įsipareigojimai, kuriems pagal 5-14 dalis gali būti netaikomi nurodyti įgaliojimai;
c)
pagal 16 dalį pateiktino verslo reorganizavimo plano tikslai ir būtiniausias turinys.
2. Gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė 1 dalies a punkte nurodytu tikslu gali būti taikoma tik jei pagrįstai numatoma, kad taikant tą priemonę kartu su kitomis atitinkamomis priemonėmis, įskaitant priemones, įgyvendinamas pagal verslo reorganizavimo planą, kurio reikalaujama pagal 16 dalį, bus ne tik pasiekti atitinkami pertvarkymo tikslai, bet ir atkurtas konkretaus subjekto finansinis patikimumas ir ilgalaikis gyvybingumas.
Kai neįvykdomos pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos, atitinkamai taikoma bet kuri iš 22 straipsnio 2 dalies a, b ir c punktuose nurodytų pertvarkymo priemonių ir tos dalies d punkte nurodyta gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė.
3. Nenurašomi ir nekonvertuojami šie įsipareigojimai (nepriklausomai nuo to, ar juos reglamentuoja valstybės narės ar trečiosios valstybės teisė):
a)
apdraustieji indėliai;
b)
užtikrintieji įsipareigojimai, įskaitant padengtas obligacijas ir įsipareigojimus, kurie yra finansinės priemonės, naudojamos rizikos draudimo tikslais, sudarančios neatskiriamą užstato fondo grupės dalį ir pagal nacionalinę teisę užtikrintos panašiu būdu kaip ir padengtos obligacijos;
c)
bet kurie įsipareigojimai, atsirandantys šio reglamento 2 straipsnyje nurodytai įstaigai ar subjektui laikant klientų turtą arba klientų pinigus, įskaitant klientų turtą ar klientų pinigus, laikomus KIPVPS, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/65/EB 1 straipsnio 2 dalyje, arba AIF, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/61/ES (17) 4 straipsnio 1 dalies a punkte, vardu, su sąlyga, kad toks klientas yra apsaugotas pagal taikomą bankroto teisę;
d)
bet kurie įsipareigojimai, atsirandantys dėl pasitikėjimo santykių tarp 2 straipsnyje nurodyto subjekto (kaip patikėtinio) ir kito asmens (kaip naudos gavėjo), su sąlyga, kad toks naudos gavėjas yra apsaugotas pagal taikomą bankroto arba civilinę teisę;
e)
įsipareigojimai įstaigoms, išskyrus tai pačiai grupei priklausančius subjektus, kurių pradinis terminas yra trumpesnis nei septynios dienos;
f)
įsipareigojimai, kurių likęs terminas yra trumpesnis nei septynios dienos, pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/26/EB (18) paskirtoms sistemoms ar sistemų valdytojams arba tų sistemų dalyviams, atsirandantys dėl dalyvavimo tokioje sistemoje;
g)
įsipareigojimai bet kuriai iš šių šalių:
i)
darbuotojui, susiję su sukauptu atlyginimu, pensijos išmokomis ar kitu fiksuoto dydžio atlyginimu, išskyrus kintamąjį atlyginimo komponentą, nereglamentuojamą kolektyvine sutartimi;
ii)
komerciniam ar prekybos kreditoriui, atsirandantys dėl 2 straipsnyje nurodytos įstaigos ar subjektui tiekiamų prekių ar teikiamų paslaugų, kurios yra itin svarbios kasdienių jo operacijų, įskaitant IT paslaugas, komunalines paslaugas ir patalpų nuomą, tvarkymą ir priežiūrą, vykdymui;
iii)
mokesčių ir socialinės apsaugos institucijoms, jei tiems įsipareigojimams teikiama pirmenybė pagal taikomą teisę;
iv)
indėlių garantijų sistemoms, atsirandantys dėl pagal Direktyvą 2014/49/ES privalomų sumokėti įnašų.
Pirmos pastraipos g punkto i papunktis netaikomas reikšmingą riziką prisiimančių darbuotojų, kaip nustatyta Direktyvos 2013/36/ES 92 straipsnio 2 dalyje, kintamajam atlyginimo komponentui.
4. Šio straipsnio 3 dalyje nurodytos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo sritimi nedraudžiama atitinkamais atvejais pasinaudoti gelbėjimo privačiomis lėšomis įgaliojimais bet kurios užtikrinto įsipareigojimo arba įkeistu turtu garantuoto įsipareigojimo dalies, kuri viršija turto, įkaito, suvaržyto turto ar užstato, kuriais jis užtikrintas, vertę, arba bet kurios indėlio dalies, kuri viršija draudimo sumą, numatytą Direktyvos 2014/49/ES 6 straipsnyje, atžvilgiu.
Valdyba užtikrina, kad visas užtikrintas turtas, susijęs su padengtų obligacijų užstato fondu, būtų nepaliestas, atskirtas ir kad jam pakaktų finansavimo.
Nedarant poveikio Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36/ES nustatytų didelių pozicijų taisyklėms ir siekiant užtikrinti sėkmingo subjektų ir grupių pertvarkymo galimybes, Valdyba nurodo nacionalinėms pertvarkymo institucijoms vadovaujantis šio reglamento 10 straipsnio 11 dalies b punktu apriboti kitų įstaigų turimų gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonei taikyti tinkamų įsipareigojimų mastą, išskyrus įsipareigojimus, turimus tai pačiai grupei priklausančiuose subjektuose.
5. Išimtinėmis aplinkybėmis, kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, tam tikriems įsipareigojimams gali būti visiškai arba iš dalies netaikomi nurašymo ar konvertavimo įgaliojimai, kai:
a)
per pagrįstą laiką tam įsipareigojimui būtų neįmanoma taikyti gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės nepaisant atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos gera valia dedamų pastangų;
b)
netaikymas yra griežtai būtinas ir proporcingas siekiui užtikrinti ypatingos svarbos funkcijų ir pagrindinių verslo linijų tęstinumą taip, kad būtų išlaikytas pertvarkomos įstaigos gebėjimas tęsti pagrindines operacijas, toliau teikti paslaugas ir vykdyti sandorius;
c)
netaikymas yra griežtai būtinas ir proporcingas siekiant išvengti plataus problemos paplitimo, visų pirma, fizinių asmenų ir labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių turimus reikalavimus atitinkančių indėlių atžvilgiu, dėl kurio labai sutriktų finansų rinkų, įskaitant finansų rinkų infrastruktūrą, veikimas taip, kad būtų labai sutrikdyta valstybės narės arba Sąjungos ekonomika, arba
d)
taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę tiems įsipareigojimams, būtų prarasta jų vertė, o nuostoliai, kuriuos turėtų padengti kiti kreditoriai, būtų didesni nei tuo atveju, jeigu tiems įsipareigojimams nebūtų taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė.
Kai tinkamam įsipareigojimui arba tinkamų įsipareigojimų klasei pagal šią dalį visiškai arba iš dalies netaikomi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai, siekiant atsižvelgti į tokius netaikymo atvejus, galima padidinti kitiems tinkamiems įsipareigojimams taikomo nurašymo arba konvertavimo lygį su sąlyga, kad kitiems tinkamiems įsipareigojimams taikomo nurašymo ir konvertavimo lygis atitiks 15 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą principą.
6. Kai tinkamam įsipareigojimui arba tinkamų įsipareigojimų klasei pagal 5 dalį visiškai arba iš dalies netaikomi nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai ir kai nuostoliai, kurie būtų buvę padengti tais įsipareigojimais, dar nėra visiškai perkelti kitiems kreditoriams, pertvarkomai įstaigai iš Fondo gali būti sumokėtas įnašas, skirtas vienam arba abiems iš toliau nurodytų veiksmų:
a)
visiems nuostoliams, kurie nebuvo padengti tinkamais įsipareigojimais, padengti ir pertvarkomos įstaigos grynajai turto nulinei vertei pagal 13 dalies a punktą atkurti,
b)
pertvarkomos įstaigos nuosavybės ar kapitalo priemonėms įsigyti siekiant rekapitalizuoti įstaigą pagal 13 dalies b punktą.
7. Fondas gali sumokėti 6 dalyje nurodytą įnašą tik jei:
a)
akcininkai, atitinkamų kapitalo priemonių ir kitų tinkamų įsipareigojimų turėtojai nurašymo, konvertavimo ar kitu būdu prie nuostolių padengimo arba rekapitalizavimo yra prisidėję tokia suma, kuri sudaro ne mažiau kaip 8 % visų įsipareigojimų, įskaitant pertvarkomos įstaigos nuosavas lėšas, apskaičiuotų pertvarkymo veiksmų metu atlikus 20 straipsnio 1-15 dalyse numatytą vertinimą, ir
b)
įnašo iš Fondo suma neviršija 5 % visų įsipareigojimų, įskaitant pertvarkomos įstaigos nuosavas lėšas, apskaičiuotų pertvarkymo veiksmų metu atlikus 20 straipsnio 1-15 dalyse numatytą vertinimą.
8. Šio straipsnio 7 dalyje nurodytas fondo įnašas gali būti finansuojamas iš:
a)
Fondo turimos sumos, sukauptos renkant įnašus iš šio reglamento 2 straipsnyje nurodytų subjektų pagal Direktyvoje 2014/59/ES ir šio reglamento 67 straipsnio 4 dalyje, 70 ir 71 straipsniuose nustatytas taisykles,
b)
sumų, sukauptų iš alternatyvių finansavimo lėšų pagal 73 ir 74 straipsnius, kai šios dalies a punkte nurodytų sumų nepakanka.
9. Išimtinėmis aplinkybėmis galima kreiptis dėl papildomo finansavimo alternatyvaus finansavimo lėšomis po to, kai:
a)
buvo pasiekta 7 dalies b punkte nustatyta 5 % riba, ir
b)
buvo visiškai nurašyti arba konvertuoti visi neužtikrintieji nepirmenybiniai įsipareigojimai, išskyrus reikalavimus atitinkančius indėlius.
10. Kai įvykdomos 9 dalies a ir b punktuose nustatytos sąlygos, galima alternatyviai arba papildomai sumokėti įnašą iš dar nepanaudotų išteklių, sukauptų renkant ex-ante įnašus pagal 70 straipsnį.
11. Šio reglamento tikslais netaikoma Direktyvos 2014/59/ES 44 straipsnio 8 dalis.
12. Priimant 5 dalyje nurodytą sprendimą deramai atsižvelgiama į:
a)
principą, kad nuostolius visų pirma turėtų padengti pertvarkomos įstaigos akcininkai, o po to, paprastai, kreditoriai nustatyta pirmumo tvarka;
b)
nuostolių padengimo pajėgumus, kurie liktų pertvarkomoje įstaigoje, jei įsipareigojimui arba įsipareigojimų klasei nebūtų taikomi nurašymo arba konvertavimo įgaliojimai; ir
c)
poreikį išlaikyti pakankamai išteklių pertvarkymui finansuoti.
13. Valdyba, remdamasi 20 straipsnio 1-15 dalis atitinkančiu įvertinimu, bendrai įvertina:
a)
atitinkamais atvejais - sumą, kuria turi būti nurašyti tinkami įsipareigojimai siekiant užtikrinti, kad pertvarkomos įstaigos grynoji turto vertė būtų lygi nuliui; ir
b)
atitinkamais atvejais - sumą, kuria tinkami įsipareigojimai turi būti konvertuoti į akcijas ar kitų rūšių kapitalo priemones siekiant atkurti bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientą:
i)
pertvarkomai įstaigai; arba
ii)
laikinai įstaigai.
Atliekant pirmoje pastraipoje nurodytą vertinimą nustatoma suma, kuria reikia nurašyti ar konvertuoti tinkamus įsipareigojimus, kad būtų atkurtas pertvarkomos įstaigos bendro 1 lygio nuosavo kapitalo pakankamumo koeficientas arba atitinkamais atvejais nustatytas laikinos įstaigos koeficientas atsižvelgiant į Fondo pagal 76 straipsnio 1 dalies d punktą suteiktą kapitalo įnašą, išlaikytas pakankamas rinkos pasitikėjimas pertvarkoma įstaiga arba laikina įstaiga ir sudarytos sąlygos jai bent vienerių metų laikotarpiu laikytis veiklos leidimo sąlygų ir toliau vykdyti veiklą, kuriai ji yra gavusi veiklos leidimą pagal Direktyvą 2013/36/ES arba Direktyvą 2014/65/ES.
Kai Valdyba ketina panaudoti 26 straipsnyje nurodytą turto atskyrimo priemonę, nustatydama sumą, kuria reikia sumažinti tinkamus įsipareigojimus, ji atitinkamai atsižvelgia į atsargų turto valdymo įmonės kapitalo poreikių įvertį.
14. Išimtys pagal 5 dalį gali būtu taikomos siekiant įsipareigojimui visiškai netaikyti nurašymo arba apriboti tam įsipareigojimui taikomo nurašymo mastą.
15. Nurašymo ir konvertavimo įgaliojimai turi atitikti šio reglamento 17 straipsnyje nustatytus reikalavimus dėl reikalavimų eiliškumo.
16. Nacionalinė pertvarkymo institucija nedelsdama pateikia Valdybai verslo reorganizavimo planą, kurį pagal Direktyvos 2014/59/ES 52 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis gavo iš valdymo organo arba pagal tos direktyvos 72 straipsnio 1 dalį paskirto asmens ar asmenų.
Atitinkama nacionalinė pertvarkymo institucija per dvi savaites nuo verslo reorganizavimo plano pateikimo dienos pateikia Valdybai šio plano įvertinimą. Per vieną mėnesį nuo verslo reorganizavimo plano pateikimo dienos Valdyba įvertina, kiek tikėtina, kad įgyvendinus planą bus atkurtas ilgalaikis šio reglamento 2 straipsnyje nurodyto subjekto gyvybingumas. Vertinimas užbaigiamas susitarus su nacionaline kompetentinga institucija arba atitinkamais atvejais - ECB.
Kai Valdyba įsitikina, kad įgyvendinus planą tas tikslas būtų pasiektas, ji leidžia nacionalinei pertvarkymo institucijai patvirtinti planą pagal Direktyvos 2014/59/ES 52 straipsnio 7 dalį. Kai Valdyba nėra įsitikinusi, kad įgyvendinus planą tas tikslas būtų pasiektas, ji, vadovaudamasi tos direktyvos 52 straipsnio 8 dalimi, nurodo nacionalinei pertvarkymo institucijai apie jos pastabas pranešti valdymo organui arba pagal tos direktyvos 72 straipsnio 1 dalį paskirtam asmeniui ar asmenims ir pareikalauti iš dalies pakeisti planą taip, kad būtų atsižvelgta į tas pastabas. Abiem atvejais tai atliekama susitarus su nacionaline kompetentinga institucija arba atitinkamais atvejais - ECB.
Per dvi savaites nuo tokio pranešimo apie pastabas gavimo dienos valdymo organas arba pagal Direktyvos 2014/59/ES 72 straipsnio 1 dalį paskirtas asmuo ar asmenys iš dalies pakeistą planą pateikia nacionalinei pertvarkymo institucijai patvirtinti. Nacionalinė pertvarkymo institucija pateikia Valdybai iš dalies pakeistą planą ir jos parengto plano įvertinimą. Valdyba įvertina iš dalies pakeistą planą ir nurodo nacionalinei pertvarkymo institucijai per savaitę pranešti valdymo organui arba pagal Direktyvos 2014/59/ES 72 straipsnio 1 dalį paskirtam asmeniui ar asmenims, ar, jos nuomone, iš dalies pakeistame plane atsižvelgta į praneštas pastabas ir ar reikia papildomų pakeitimų.
Valdyba informuoja EBI apie grupės verslo reorganizavimo planą.
28 straipsnis
Valdybos vykdoma stebėsena
1. Valdyba įdėmiai stebi, kaip nacionalinės pertvarkymo institucijos įgyvendina pertvarkymo schemą. Tuo tikslu nacionalinės pertvarkymo institucijos:
a)
bendradarbiauja su Valdyba ir padeda jai atlikti stebėsenos vykdymo pareigą;
b)
Valdybos nustatytais reguliariais intervalais teikia tikslią, patikimą ir išsamią informaciją apie pertvarkymo schemos įgyvendinimą, pertvarkymo priemonių taikymą ir naudojimąsi pertvarkymo įgaliojimais, kurios gali prašyti Valdyba, įskaitant informaciją apie:
i)
pertvarkomos įstaigos, laikinos įstaigos ir turto valdymo įmonės veikimą ir finansinę būklę;
ii)
sąlygas, kurios būtų buvę taikytos akcininkams ir kreditoriams, jei įstaiga būtų buvusi likviduojama keliant įprastinę bankroto bylą;
iii)
visus vykstančius teismo procesus, susijusius su pertvarkomos įstaigos turto likvidavimu, pertvarkymo sprendimo ir įvertinimo rezultatų ginčijimu ir akcininkų ar kreditorių pateiktais kompensacijos prašymais;
iv)
vertintojų, administratorių, buhalterių, teisininkų ir kitų specialistų, kurių pagalbos gali reikėti nacionalinei pertvarkymo institucijai, skyrimą, nušalinimą arba pakeitimą ir apie tai, kaip jie vykdo savo pareigas;
v)
visus kitus Valdybos nurodytus klausimus, kurie gali būti svarbūs įgyvendinant pertvarkymo schemą, įskaitant bet kokius galimus Direktyvoje 2014/59/ES numatytų apsaugos priemonių pažeidimus;
vi)
naudojimosi Direktyvos 2014/59/ES 63-72 straipsniuose nurodytais nacionalinių pertvarkymo institucijų įgaliojimais mastą ir būdą;
vii)
27 straipsnio 16 dalyje numatyto verslo reorganizavimo plano ekonominį perspektyvumą, įvykdomumą ir įgyvendinimą.
Nacionalinės pertvarkymo institucijos teikia Valdybai galutines pertvarkymo schemos įgyvendinimo ataskaitas.
2. Remdamasi pateikta informacija Valdyba gali duoti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms nurodymus dėl bet kurio pertvarkymo schemos įgyvendinimo aspekto, visų pirma 23 straipsnyje nurodytų elementų, ir dėl naudojimosi pertvarkymo įgaliojimais.
3. Kai tai būtina pertvarkymo tikslams pasiekti, pertvarkymo schema gali būti iš dalies pakeista. Taikoma 18 straipsnyje nustatyta procedūra.
29 straipsnis
Sprendimų įgyvendinimas pagal šį reglamentą
1. Nacionalinės pertvarkymo institucijos imasi būtinų veiksmų šiame reglamente nurodytiems sprendimams įgyvendinti, visų pirma vykdydamos 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų ir grupių bei 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų ir grupių, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos, kontrolę, imdamosi būtinų priemonių pagal Direktyvos 2014/59/ES 35 ar 72 straipsnį ir užtikrindamos, kad būtų laikomasi toje Direktyvoje numatytų apsaugos priemonių. Nacionalinės pertvarkymo institucijos įgyvendina visus joms Valdybos skirtus sprendimus.
Tais tikslais, laikydamosi šio reglamento, jos naudojasi savo įgaliojimais pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais perkeliama Direktyva 2014/59/ES, ir laikydamosi nacionalinės teisės aktuose nustatytų sąlygų. Nacionalinės pertvarkymo institucijos išsamiai informuoja Valdybą apie naudojimąsi tais įgaliojimais. Visi veiksmai, kurių jos imasi, turi atitikti Valdybos sprendimus, priimtus pagal šį reglamentą.
Įgyvendindamos tuos sprendimus, nacionalinės pertvarkymo institucijos užtikrina, kad būtų laikomasi Direktyvoje 2014/59/ES numatytų apsaugos priemonių.
2. Kai nacionalinė pertvarkymo institucija netaikė arba nesilaikė Valdybos sprendimo, priimto pagal šį reglamentą, arba pritaikė jį taip, kad kilo grėsmė bet kuriam iš 14 straipsnyje numatytų pertvarkymo tikslų arba veiksmingam pertvarkymo schemos įgyvendinimui, Valdyba gali nurodyti pertvarkomai įstaigai:
a)
veiksmų pagal 18 straipsnį atveju perduoti nurodytas pertvarkomos įstaigos teises, turtą ar įsipareigojimus kitam asmeniui;
b)
veiksmų pagal 18 straipsnį atveju reikalauti konvertuoti bet kurias skolos priemones, į kurias yra įtraukta sutartinė sąlyga dėl konvertavimo 21 straipsnyje numatytomis aplinkybėmis;
c)
imtis kitų būtinų veiksmų, kad būtų laikomasi atitinkamo sprendimo.
Valdyba priima pirmos pastraipos c punkte nurodytą sprendimą tik tuo atveju, jei priemone reikšmingai padedama šalinti grėsmę atitinkamam pertvarkymo tikslui arba veiksmingam pertvarkymo schemos įgyvendinimui.
Prieš nuspręsdama taikyti kurią nors priemonę, Valdyba apie priemonę, kurios ji ketina imtis, praneša atitinkamoms nacionalinėms pertvarkymo institucijoms ir Komisijai. Tame pranešime nurodoma išsami informacija apie numatomas priemones, tų priemonių priežastys ir išsami informacija apie tai, kada tas priemones numatoma pradėti taikyti.
Pranešimas pateikiamas ne vėliau kaip likus 24 valandoms iki priemonių taikymo pradžios. Išimtinėmis aplinkybėmis, kai neįmanoma įspėti prieš 24 valandas, Valdyba gali pateikti pranešimą likus mažiau kaip 24 valandoms iki numatytos priemonių taikymo pradžios.
3. Pertvarkoma įstaiga laikosi pagal 2 dalį priimtų sprendimų. Tie sprendimai yra viršesni už bet kokį ankstesnį nacionalinių pertvarkymo institucijų tuo pačiu klausimu priimtą sprendimą.
4. Imdamosi veiksmų, susijusių su klausimais, kuriems taikomas pagal 2 dalį priimtas sprendimas, nacionalinės pertvarkymo institucijos laikosi to sprendimo.
5. Valdyba savo oficialioje interneto svetainėje paskelbia pertvarkymo schemos kopiją arba pranešimą, kuriame apibendrinamas pertvarkymo veiksmų poveikis, ypač poveikis mažmeniniams vartotojams. Nacionalinės pertvarkymo institucijos laikosi taikomų procedūrinių įpareigojimų, numatytų Direktyvos 2014/59/ES 83 straipsnyje.
4 SKYRIUS
Bendradarbiavimas
30 straipsnis
Pareiga bendradarbiauti ir keistis informacija taikant BPeM
1. Valdyba informuoja Komisiją apie veiksmus, kurių ji imasi siekdama pasirengti pertvarkymui. Visos iš Valdybos gautos informacijos atžvilgiu Tarybos bei Komisijos nariams ir Tarybos bei Komisijos darbuotojams taikomi 88 straipsnyje nustatyti profesinės paslapties reikalavimai.
2. Vykdydamos atitinkamas šiuo reglamentu joms nustatytas pareigas, Valdyba, Taryba, Komisija, ECB, nacionalinės pertvarkymo institucijos ir nacionalinės kompetentingos institucijos, vadovaudamosi 8-29 straipsniais, glaudžiai bendradarbiauja, visų pirma, pertvarkymo planavimo, ankstyvosios intervencijos ir pertvarkymo etapais. Jos viena kitai teikia visą informaciją, būtiną jų užduotims vykdyti.
3. ECB arba nacionalinės kompetentingos institucijos perduoda Valdybai ir nacionalinėms pertvarkymo institucijoms patvirtintus grupės finansinės paramos susitarimus ir visus jų pakeitimus.
4. Šio reglamento tikslais ECB gali pakviesti Valdybos pirmininką dalyvauti stebėtojo teisėmis ECB priežiūros valdybos, įsteigtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 19 straipsnį, veikloje. Kai tai tikslinga, Valdyba gali paskirti kitą atstovą, kuris tuo tikslu pakeistų pirmininką.
5. Šio reglamento tikslais Valdyba paskiria savo atstovą dalyvauti EBI pertvarkymo komiteto, įsteigto pagal Direktyvos 2014/59/ES 127 straipsnį, veikloje.
6. Valdyba stengiasi glaudžiai bendradarbiauti su visais viešąją finansinę paramą teikiančiais subjektais, įskaitant Europos finansinio stabilumo fondą (EFSF) ir Europos stabilumo mechanizmą (ESM), visų pirma 27 straipsnio 9 dalyje nurodytomis išimtinėmis aplinkybėmis, ir kai toks subjektas suteikė arba, tikėtina, jog suteiks tiesioginę ar netiesioginę finansinę paramą dalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigtiems subjektams.
7. Prireikus, Valdyba sudaro susitarimo memorandumą su ECB ir nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis ir nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis, kuriame bendrais bruožais apibrėžiami jų tarpusavio bendradarbiavimo pagal 2 ir 4 dalis vykdant atitinkamas pagal Sąjungos teisę joms paskirtas užduotis būdai. Memorandumas reguliariai peržiūrimas ir skelbiamas taikant profesinės paslapties reikalavimus.
31 straipsnis
Bendradarbiavimas taikant BPeM
1. Valdyba atlieka savo užduotis glaudžiai bendradarbiaudama su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis. Valdyba, bendradarbiaudama su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, tvirtina ir viešai skelbia sistemą, pagal kurią parengiama praktinė šio straipsnio įgyvendinimo tvarka.
Siekiant užtikrinti veiksmingą ir nuoseklų šio straipsnio įgyvendinimą Valdyba:
a)
skelbia gaires ir teikia bendruosius nurodymus nacionalinėms pertvarkymo institucijoms, kuriais remdamosi nacionalinės pertvarkymo institucijos atlieka užduotis ir priima pertvarkymo sprendimus;
b)
bet kuriuo metu gali pasinaudoti 34-37 straipsniuose nurodytais įgaliojimais;
c)
gali prašyti nacionalinių pertvarkymo institucijų ad hoc arba nuolat teikti informaciją apie užduočių pagal 7 straipsnio 3 dalį vykdymą;
d)
iš nacionalinių pertvarkymo institucijų gauna sprendimų projektus, dėl kurių ji gali pareikšti nuomonę, visų pirma, nurodyti sprendimo projekto elementus, kurie neatitinka šio reglamento arba Valdybos bendrųjų nurodymų.
Siekdama įvertinti pertvarkymo planus, Valdyba gali prašyti nacionalinių pertvarkymo institucijų pateikti Valdybai visą būtiną informaciją, kurią jos gavo pagal Direktyvos 2014/59/ES 11 straipsnį ir 13 straipsnio 1 dalį, nedarant poveikio šios antraštinės dalies 5 skyriui.
2. Direktyvos 2014/59/ES 13 straipsnio 4-10 dalys ir 88-92 straipsniai netaikomi nacionalinių pertvarkymo institucijų tarpusavio santykiams. Bendras sprendimas arba bet kuris sprendimas, priimtas nesant bendro sprendimo, kaip nurodyta Direktyvos 2014/59/ES 45 straipsnio 9-13 dalyse, netaikomas. Vietoj to taikomos atitinkamos šio reglamento nuostatos.
32 straipsnis
Konsultavimasis ir bendradarbiavimas su nedalyvaujančiomis valstybėmis narėmis ir trečiosiomis valstybėmis
1. Kai grupę sudaro ir dalyvaujančiose valstybėse narėse, ir nedalyvaujančiose valstybėse narėse ar trečiosiose valstybėse įsteigti subjektai, nedarant poveikio pagal šį reglamentą reikalaujamiems Tarybos arba Komisijos patvirtinimams, konsultavimosi ir bendradarbiavimo su nedalyvaujančiomis valstybėmis narėmis ar trečiosiomis valstybėmis pagal Direktyvos 2014/59/ES 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55 ir 88-92 straipsnius tikslais, dalyvaujančių valstybių narių nacionalinėms pertvarkymo institucijoms atstovauja Valdyba.
Kai grupę sudaro dalyvaujančiose valstybėse narėse įsteigti subjektai ir nedalyvaujančiose valstybėse narėse įsteigtos patronuojamosios įmonės arba tose valstybėse narėse esantys svarbūs filialai, Valdyba nedalyvaujančių valstybių narių kompetentingoms institucijoms ir (arba) pertvarkymo institucijoms atitinkamai praneša apie bet kokius su grupe susijusius 8, 10,11, 12 ir 13 straipsniuose nurodytus planus, sprendimus arba priemones.
2. Valdyba, ECB ir nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijos bei kompetentingos institucijos sudaro susitarimo memorandumus, kuriuose bendrais bruožais apibrėžiami jų tarpusavio bendradarbiavimo vykdant užduotis pagal Direktyvą 2014/59/ES būdai.
Nedarant poveikio pirmai pastraipai, Valdyba sudaro susitarimo memorandumą su kiekvienos nedalyvaujančios valstybės narės, kuri yra bent vienos pasaulinės sisteminės svarbos įstaigos, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/36/ES 131 straipsnyje, buveinės valstybė narė, pertvarkymo institucija.
3. Kiekvienas memorandumas reguliariai peržiūrimas ir skelbiamas taikant profesinės paslapties reikalavimus.
4. Valdyba dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių pertvarkymo institucijų vardu sudaro neprivalomus bendradarbiavimo susitarimus pagal EBI bendruosius bendradarbiavimo susitarimus, nurodytus Direktyvos 2014/59/ES 97 straipsnio 2 dalyje. Valdyba praneša EBI apie kiekvieną tokį bendradarbiavimo susitarimą.
33 straipsnis
Trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas ir vykdymas
1. Šis straipsnis taikomas trečiosios valstybės pertvarkymo procedūroms nebent ir tol, kol įsigalioja su atitinkama trečiąja valstybe sudarytas Direktyvos 2014/59/ES 93 straipsnio 1 dalyje nurodytas Tarptautinis susitarimas. Jis taip pat taikomas įsigaliojus su atitinkama trečiąja valstybe sudarytam tos direktyvos 93 straipsnio 1 dalyje nurodytam Tarptautiniam susitarimui tiek, kiek trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas ir vykdymas nėra reglamentuojami tuo Susitarimu.
2. Valdyba įvertina ir paskelbia nacionalinėms pertvarkymo institucijoms skirtą rekomendaciją dėl trečiosios valstybės pertvarkymo institucijų atliekamų pertvarkymo procedūrų, susijusių su trečiosios valstybės įstaiga ar patronuojančiąja įmone, pripažinimo ir vykdymo, jei ta įstaiga ar įmonė turi:
a)
vieną ar daugiau Sąjungos patronuojamųjų įmonių, įsteigtų vienoje ar daugiau dalyvaujančių valstybių narių; arba
b)
turto, teisių ar įsipareigojimų, esančių vienoje ar daugiau dalyvaujančių valstybių narių arba reglamentuojamų dalyvaujančių valstybių narių teise.
Valdyba atlieka vertinimą prieš tai pasikonsultavusi su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, o kai remiantis Direktyvos 2014/59/ES 88 straipsniu yra įsteigta Europos pertvarkymo kolegija - su nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijomis.
Atliekant įvertinimą deramai atsižvelgiama į kiekvienos atskiros dalyvaujančios valstybės narės, kurioje savo veiklą vykdo trečiosios valstybės įstaiga ar patronuojančioji įmonė, interesus, ypač į galimą trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimo ir vykdymo poveikį kitoms grupei priklausančioms įmonėms ir finansiniam stabilumui tose valstybėse narėse.
3. Valdyba rekomenduoja atsisakyti pripažinti ar vykdyti 1 dalyje nurodytas pertvarkymo procedūras, jei ji mano, kad:
a)
trečiosios valstybės pertvarkymo procedūros turėtų neigiamą poveikį finansiniam stabilumui dalyvaujančioje valstybėje narėje;
b)
kreditoriams, visų pirma įskaitant indėlininkus, esančius dalyvaujančioje valstybėje narėje arba turinčius atgauti joje pinigus, nebūtų užtikrintos tokios pačios sąlygos, kaip trečiosios valstybės kreditoriams ir indėlininkams, turintiems panašių juridinių teisių pagal trečiosios valstybės vidaus pertvarkymo procedūras;
c)
trečiosios valstybės pertvarkymo procedūrų pripažinimas arba vykdymas turėtų esminių fiskalinių pasekmių dalyvaujančiai valstybei narei; arba
d)
tokio pripažinimo arba vykdymo poveikis prieštarautų dalyvaujančios valstybės narės nacionalinei teisei.
4. Nacionalinės pertvarkymo institucijos įgyvendina Valdybos rekomendaciją ir prašo jų atitinkamoje teritorijoje pripažinti ar vykdyti pertvarkymo procedūras arba motyvuotame pareiškime Valdybai paaiškina, kodėl jos negali įgyvendinti Valdybos rekomendacijos.
5. Naudodamosi pertvarkymo įgaliojimais trečiųjų valstybių subjektų atžvilgiu nacionalinės pertvarkymo institucijos prireikus naudojasi joms pagal Direktyvos 2014/59/ES 94 straipsnio 4 dalyje nurodytas nuostatas suteiktais įgaliojimais.
5 SKYRIUS
Tyrimo įgaliojimai
34 straipsnis
Prašymas suteikti informacijos
1. Siekdama vykdyti šiame reglamente nurodytas užduotis, Valdyba gali per nacionalines pertvarkymo institucijas arba tiesiogiai, jas informavusi, visapusiškai naudodamasi visa ECB arba nacionalinių kompetentingų institucijų turima informacija, reikalauti, kad toliau nurodyti juridiniai ar fiziniai asmenys pateiktų visą informaciją, būtiną šiuo reglamentu jai pavestoms užduotims vykdyti:
a)
2 straipsnyje nurodyti subjektai;
b)
2 straipsnyje nurodytų subjektų darbuotojai;
c)
trečiosios šalys, kurioms 2 straipsnyje nurodyti subjektai yra perdavę funkcijas arba veiklą.
2. 1 dalyje nurodyti subjektai ir asmenys teikia informaciją, kurios prašoma pagal tą dalį. Profesinės paslapties reikalavimai neatleidžia tų subjektų ir asmenų nuo pareigos teikti tą informaciją. Prašomos informacijos teikimas nelaikomas profesinės paslapties reikalavimų pažeidimu.
3. Tiesiogiai iš tų subjektų ir asmenų gautą informaciją Valdyba pateikia atitinkamoms nacionalinėms pertvarkymo institucijoms.
4. Valdyba turi galimybę, be kita ko, nuolat gauti bet kokią informaciją, būtiną jos funkcijoms pagal šį reglamentą vykdyti, visų pirma apie bet kurios įstaigos, kurios atžvilgiu ji naudojasi pertvarkymo įgaliojimais, kapitalą, likvidumą, turtą ir įsipareigojimus.
5. Valdyba, ECB, nacionalinės kompetentingos institucijos ir nacionalinės pertvarkymo institucijos gali sudaryti susitarimo memorandumus, kuriuose būtų nustatyta keitimosi informacija tvarka. Valdybos, ECB, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių pertvarkymo institucijų keitimasis informacija nelaikomas profesinės paslapties reikalavimų pažeidimu.
6. Nacionalinės kompetentingos institucijos, tam tikrais atvejais ECB ir nacionalinės pertvarkymo institucijos bendradarbiauja su Valdyba, kad galėtų patikrinti, ar tam tikra arba visa prašoma informacija jau yra pateikta. Kai tokia informacija jau pateikta, nacionalinės kompetentingos institucijos, tam tikrais atvejais ECB arba nacionalinės pertvarkymo institucijos pateikia tą informaciją Valdybai.
35 straipsnis
Bendrieji tyrimai
1. Siekdama vykdyti šiame reglamente nurodytas užduotis ir laikydamasi kitų atitinkamoje Sąjungos teisėje nustatytų sąlygų, Valdyba gali per nacionalines pertvarkymo institucijas arba tiesiogiai, jas informavusi, atlikti visus būtinus tyrimus 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų, įsteigtų arba esančių dalyvaujančioje valstybėje narėje, atžvilgiu.
Tuo tikslu Valdyba gali:
a)
reikalauti pateikti dokumentus;
b)
tikrinti 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų apskaitos dokumentus bei įrašus ir daryti tokių apskaitos dokumentų ir įrašų kopijas arba išrašus;
c)
gauti 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų arba jų atstovų ar darbuotojų paaiškinimus raštu arba žodžiu;
d)
apklausti visus kitus fizinius ar juridinius asmenis, kurie sutinka būti apklausti, siekiant gauti su tyrimo dalyku susijusios informacijos.
2. Tyrimai 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų atžvilgiu pradedami remiantis Valdybos sprendimu.
Kai asmuo trukdo tyrimo vykdymui, dalyvaujančios valstybės narės, kurioje yra atitinkamos patalpos, nacionalinės pertvarkymo institucijos pagal nacionalinę teisę suteikia būtiną pagalbą, be kita ko, sudaro palankesnes sąlygas Valdybai patekti į 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų verslo patalpas, kad būtų galima pasinaudoti tomis teisėmis.
36 straipsnis
Patikrinimai vietoje
1. Siekdama vykdyti šiame reglamente nurodytas užduotis ir laikydamasi kitų atitinkamoje Sąjungos teisėje nustatytų sąlygų, Valdyba gali, laikydamasi 37 straipsnio ir iš anksto apie tai pranešusi atitinkamoms nacionalinėms pertvarkymo institucijoms, atitinkamoms nacionalinėms kompetentingoms institucijoms bei prireikus su jomis bendradarbiaudama, atlikti visus būtinus patikrinimus vietoje 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų verslo patalpose. Kai to reikia siekiant tinkamai atlikti patikrinimą ir užtikrinti jo veiksmingumą, Valdyba gali atlikti patikrinimą vietoje iš anksto apie tai nepranešusi tiems juridiniams asmenims.
2. Valdybos pareigūnai ir kiti asmenys, kuriuos ji įgaliojo atlikti patikrinimą vietoje, gali patekti į visas juridinių asmenų, kurių atžvilgiu Valdyba pagal 35 straipsnio 2 dalį priėmė sprendimą atlikti tyrimą, verslo patalpas bei teritoriją ir turi visus 35 straipsnio 1 dalyje nurodytus įgaliojimus.
3. 34 straipsnio 1 dalyje nurodytų juridinių asmenų patikrinimai vietoje atliekami remiantis Valdybos sprendimu.
4. Valstybių narių, kuriose bus atliekami patikrinimai, nacionalinių pertvarkymo institucijų pareigūnai ir kiti jų įgalioti ar paskirti lydintieji asmenys, Valdybai prižiūrint ir koordinuojant, aktyviai padeda Valdybos pareigūnams ir kitiems jos įgaliotiems asmenims. Tuo tikslu jiems suteikiami 2 dalyje nurodyti įgaliojimai. Atitinkamų dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių pertvarkymo institucijų pareigūnai ir kiti jų įgalioti ar paskirti lydintieji asmenys taip pat turi teisę dalyvauti atliekant patikrinimus vietoje.
5. Kai Valdybos pareigūnai ir kiti jos įgalioti ar paskirti lydintieji asmenys nustato, kad asmuo priešinasi pagal 1 dalį nurodytam atlikti patikrinimui, atitinkamų dalyvaujančių valstybių narių nacionalinės pertvarkymo institucijos suteikia jiems būtiną pagalbą pagal nacionalinę teisę. Teikiant tą pagalbą, be kita ko, gali būti patikrinimui atlikti būtinu mastu užplombuotos bet kurios verslo patalpos ir apskaitos dokumentai ar įrašai. Kai atitinkamos nacionalinės pertvarkymo institucijos neturi tokių įgaliojimų, jos naudojasi savo įgaliojimais prašyti būtinos kitų nacionalinių institucijų pagalbos.
37 straipsnis
Teisminės institucijos leidimas
1. Jeigu 36 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytam patikrinimui vietoje atlikti arba 36 straipsnio 5 dalyje numatytai pagalbai suteikti pagal nacionalines taisykles reikia teisminės institucijos leidimo, teikiamas prašymas gauti tokį leidimą.
2. Kai pateikiamas prašymas gauti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą leidimą, nacionalinė teisminė institucija patikrina, ar Valdybos sprendimas yra autentiškas ir ar numatytos prievartos priemonės nėra savavališkos ar perteklinės atsižvelgiant į patikrinimo dalyką. Tikrindama prievartos priemonių proporcingumą, nacionalinė teisminė institucija gali paprašyti Valdybos pateikti išsamių paaiškinimų, visų pirma susijusių su tuo, kokiu pagrindu Valdyba įtarė, kad buvo pažeisti 29 straipsnyje nurodyti sprendimai, taip pat su įtariamo pažeidimo sunkumu ir asmens, kurio atžvilgiu bus taikomos prievartos priemonės, dalyvavimo vykdant tą pažeidimą pobūdžiu. Vis dėlto nacionalinė teisminė institucija netikrina paties patikrinimo būtinumo ir nereikalauja, kad jai būtų pateikta Valdybos byloje esanti informacija. Valdybos sprendimo teisėtumą peržiūri tik Teisingumo Teismas.
6 SKYRIUS
Sankcijos
38 straipsnis
Baudos
1. Kai Valdyba nustato, kad 2 straipsnyje nurodytas subjektas tyčia ar dėl aplaidumo padarė vieną iš 2 dalyje išvardytų pažeidimų, ji priima sprendimą skirti baudą pagal 3 dalį.
Laikoma, kad tas subjektas pažeidimą padarė tyčia, jei yra objektyvių veiksnių, rodančių, kad subjektas, jo valdymo organas ar jo vyresnioji vadovybė darydami pažeidimą veikė sąmoningai.
2. 2 straipsnyje nurodytiems subjektams baudos skiriamos už šiuos pažeidimus:
a)
kai jie nepateikia pagal 34 straipsnį reikalaujamos informacijos;
b)
kai jie nesutinka, kad būtų atliktas bendrasis tyrimas pagal 35 straipsnį arba patikrinimas vietoje pagal 36 straipsnį;
c)
kai jie nesilaiko pagal 29 straipsnį Valdybos jiems skirto sprendimo.
3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytų baudų bazinis dydis yra įmonės praėjusių finansinių metų bendros metinės grynosios apyvartos, įskaitant bendrąsias pajamas, susidedančias iš gautinų palūkanų ir panašių pajamų, pajamų iš akcijų ir kitų kintamo ar nekintamo pelningumo vertybinių popierių bei gautinų komisinių ar įmokų pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 316 straipsnį, procentinė dalis, o valstybėse narėse, kurių valiuta nėra euro - atitinkama suma nacionaline valiuta (2014 m. rugpjūčio 19 d.), neviršijant šių ribų:
a)
už 2 dalies a ir b punktuose nurodytus pažeidimus skiriamos baudos bazinis dydis sudaro ne mažiau kaip 0,05 % ir neviršija 0,15 %;
b)
už 2 dalies c punkte nurodytus pažeidimus skiriamos baudos bazinis dydis sudaro ne mažiau kaip 0,25 % ir neviršija 0,5 %.
Kad nuspręstų, ar atsižvelgiant į pirmoje pastraipoje nurodytas ribas turėtų būti nustatytas mažesnis, vidutinis ar didesnis bazinis baudų dydis Valdyba atsižvelgia į atitinkamo subjekto praėjusių finansinių metų metinę apyvartą. Už nustatytas ribas mažesnis bazinis baudų dydis taikomas subjektams, kurių metinė apyvarta mažesnė kaip 1 000 000 000 EUR, vidutinis - subjektams, kurių metinė apyvarta yra 1 000 000 000-5 000 000 000 EUR, o didesnis bazinis baudų dydis taikomas subjektams, kurių metinė apyvarta didesnė kaip 5 000 000 000 EUR.
4. 3 dalyje nurodyti baziniai baudų dydžiai prireikus pakoreguojami atsižvelgiant į 5 ir 6 dalyse nurodytas sunkinančias ar lengvinančias aplinkybes ir taikant 9 dalyje nurodytus atitinkamus koeficientus.
Atitinkamas lengvinančių aplinkybių koeficientas iš eilės taikomas baziniam baudų dydžiui. Jeigu taikytinas daugiau kaip vienas lengvinančių aplinkybių koeficientas, bazinio dydžio ir dydžio, gauto pritaikius kiekvieną atskirą lengvinančių aplinkybių koeficientą, skirtumas atimamas iš bazinio dydžio.
Atitinkamas sunkinančių aplinkybių koeficientas iš eilės taikomas baziniam baudų dydžiui. Jeigu taikytinas daugiau kaip vienas sunkinančių aplinkybių koeficientas, bazinio dydžio ir dydžio, gauto pritaikius kiekvieną atskirą sunkinančių aplinkybių koeficientą, skirtumas pridedamas prie bazinio dydžio.
5. Skiriant 1 dalyje nurodytas baudas sunkinančiais laikomi šie veiksniai:
a)
pažeidimas padarytas tyčia;
b)
pažeidimas padarytas pakartotinai;
c)
pažeidimas buvo vykdomas ilgesnį nei trijų mėnesių laikotarpį;
d)
pažeidimas atskleidė sisteminius subjekto organizavimo, ypač procedūrų, valdymo sistemų ar vidaus kontrolės, trūkumus;
e)
nustačius pažeidimą nebuvo imtasi jokių taisomųjų veiksmų;
f)
subjekto vyresnioji vadovybė nebendradarbiavo su Valdyba atliekant tyrimus.
6. Skiriant 1 dalyje nurodytas baudas lengvinančiais laikomi šie veiksniai:
a)
pažeidimas buvo vykdomas trumpesnį nei 10 darbo dienų laikotarpį;
b)
subjekto vyresnioji vadovybė gali įrodyti, kad ji ėmėsi visų priemonių, būtinų pažeidimui išvengti;
c)
subjektas skubiai, veiksmingai ir visapusiškai informavo Valdybą apie pažeidimą;
d)
subjektas savanoriškai ėmėsi priemonių, kad užtikrintų, jog ateityje nebebūtų galima padaryti panašių pažeidimų.
7. Nepaisant 2-6 dalių, skiriamos baudos neviršija 1 % 1 dalyje nurodyto subjekto praėjusių finansinių metų metinės apyvartos.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, kai subjektas dėl to pažeidimo tiesiogiai arba netiesiogiai gavo finansinės naudos ir kai galima nustatyti dėl tokio pažeidimo gautą naudą ar išvengtus nuostolius, baudos dydis turi būti ne mažesnis už finansinę naudą.
Kai dėl 1 dalyje nurodyto subjekto veikimo ar neveikimo padaryti keli 2 dalyje išvardyti pažeidimai, taikoma tik didesnė bauda, apskaičiuota pagal šį straipsnį ir susijusi su vienu iš tų pažeidimų.
8. 2 dalyje nenumatytais atvejais Valdyba gali rekomenduoti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms imtis veiksmų, kad būtų užtikrintas tinkamų sankcijų skyrimas pagal Direktyvos 2014/59/ES 110-114 straipsnius ir atitinkamus nacionalinės teisės aktus.
9. Apskaičiuodama baudas Valdyba taiko šiuos su sunkinančiais veiksniais susijusius korekcinius koeficientus:
a)
jei pažeidimas padarytas pakartotinai, už kiekvieną jo pakartojimą taikomas papildomas koeficientas yra 1,1;
b)
jei pažeidimas buvo vykdomas ilgesnį nei trijų mėnesių laikotarpį, taikomas koeficientas yra 1,5;
c)
jei pažeidimas atskleidė sisteminius subjekto organizavimo, ypač procedūrų, valdymo sistemų ar vidaus kontrolės, trūkumus, taikomas koeficientas yra 2,2;
d)
jei pažeidimas padarytas tyčia, taikomas koeficientas yra 2;
e)
jei nustačius pažeidimą nebuvo imtasi jokių taisomųjų veiksmų, taikomas koeficientas yra 1,7;
f)
jei subjekto vyresnioji vadovybė nebendradarbiavo su Valdyba atliekant tyrimus, taikomas koeficientas yra 1,5.
Apskaičiuodama baudas Valdyba taiko šiuos su lengvinančiais veiksniais susijusius korekcinius koeficientus:
a)
jei pažeidimas buvo vykdomas trumpesnį nei 10 darbo dienų laikotarpį, taikomas koeficientas yra 0,9;
b)
jei subjekto vyresnioji vadovybė gali įrodyti, kad ji ėmėsi visų priemonių, būtinų pažeidimui išvengti, taikomas koeficientas yra 0,7;
c)
jei subjektas skubiai, veiksmingai ir visapusiškai informavo Valdybą apie pažeidimą, taikomas koeficientas yra 0,4;
d)
jei subjektas savanoriškai ėmėsi priemonių, kad užtikrintų, jog ateityje nebebūtų galima padaryti panašių pažeidimų, taikomas koeficientas yra 0,6.
39 straipsnis
Periodinės baudos
1. Valdyba priima sprendimą nustatyti reguliariai mokamas baudas 2 straipsnyje nurodytam subjektui, siekiant priversti:
a)
tą subjektą laikytis pagal 34 straipsnį priimto sprendimo;
b)
34 straipsnio 1 dalyje nurodytą asmenį pateikti visą informaciją, kurios reikalauta pagal tą straipsnį priimtu sprendimu;
c)
35 straipsnio 1 dalyje nurodytą asmenį sutikti, kad būtų atliktas tyrimas, visų pirma pateikti išsamius dokumentus, duomenis, procedūras arba bet kurią kitą reikalingą medžiagą, taip pat papildyti ir ištaisyti kitą informaciją, pateiktą atliekant tyrimą, kuris buvo pradėtas remiantis pagal tą straipsnį priimtu sprendimu;
d)
36 straipsnio 1 dalyje nurodytą asmenį sutikti, kad būtų atliktas patikrinimas vietoje, nurodytas atlikti pagal tą straipsnį priimtu sprendimu.
2. Reguliariai mokamos baudos turi būti veiksmingos ir proporcingos. Reguliariai mokamos baudos taikomos už kiekvieną uždelstą dieną, kol 2 straipsnyje nurodytas subjektas arba atitinkamas asmuo įvykdo atitinkamus šio straipsnio 1 dalies a-d punktuose nurodytus sprendimus.
3. Nepaisant 2 dalies nuostatų, reguliariai mokamos baudos dydis sudaro 0,1 % vidutinės praėjusių finansinių metų dienos apyvartos. Reguliariai mokamos baudos skaičiuojamos nuo dienos, numatytos sprendime dėl reguliariai mokamų baudų taikymo.
4. Reguliariai mokama bauda gali būti skiriama ne ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui nuo pranešimo apie Valdybos sprendimą dienos.
40 straipsnis
Asmenų, kurių atžvilgiu vyksta procedūra, išklausymas
1. Prieš priimdama sprendimą dėl baudos ir (arba) reguliariai mokamos baudos pagal 38 arba 39 straipsnį Valdyba fiziniams ar juridiniams asmenims, kurių atžvilgiu vyksta procedūra, suteikia galimybę būti išklausytiems dėl jos išvadų. Valdyba savo sprendimus grindžia tik tomis išvadomis, dėl kurių fiziniai ar juridiniai asmenys, kurių atžvilgiu vyksta procedūra, turėjo galimybę pareikšti pastabų.
2. Procedūros metu visapusiškai gerbiamos fizinių ar juridinių asmenų, kurių atžvilgiu vyksta procedūra, teisės į gynybą. Jie turi teisę susipažinti su Valdybos byloje esančia informacija, atsižvelgiant į teisėtą kitų asmenų interesą apsaugoti savo verslo paslaptis. Teisė susipažinti su bylos medžiaga netaikoma konfidencialiai informacijai ar Valdybos vidaus parengiamiesiems dokumentams.
41 straipsnis
Baudų ir periodinių baudų paskelbimas, pobūdis, mokėjimo užtikrinimas ir pervedimas
1. Valdyba viešai skelbia sprendimus dėl 38 straipsnio 1 dalyje ir 39 straipsnio 1 dalyje nurodytų baudų skyrimo, nebent dėl tokio paskelbimo kiltų pavojus atitinkamo subjekto pertvarkymui. Anonimiškai skelbiama šiomis aplinkybėmis:
a)
kai paskelbta informacija apima asmens duomenis ir, remiantis privalomu išankstiniu vertinimu, toks asmens duomenų paskelbimas būtų neproporcingas;
b)
kai dėl paskelbimo kiltų grėsmė finansų rinkų stabilumui ar vykstančiam baudžiamajam tyrimui;
c)
kai dėl paskelbimo būtų padaryta, kai tai galima nustatyti, neproporcinga žala atitinkamiems fiziniams ar juridiniams asmenims.
Alternatyviai, tokiais atvejais, aptariamų duomenų skelbimas gali būti atidėtas pagrįstam laikotarpiui, jei numatoma, jog per tą laikotarpį nebeliks priežasčių, dėl kurių duomenis reikėtų skelbti anonimiškai.
Valdyba informuoja EBI apie visas jos pagal 38 ir 39 straipsnius paskirtas baudas bei reguliariai mokamas baudas ir suteikia informaciją apie skundų nagrinėjimo eigą ir jo rezultatus.
2. Pagal 38 ir 39 straipsnius paskirtos baudos ir reguliariai mokamos baudos yra administracinio pobūdžio.
3. Užtikrinama, kad pagal 38 ir 39 straipsnius skirtos baudos ir reguliariai mokamos baudos būtų sumokėtos.
Mokėjimo užtikrinimą reglamentuoja taikomos procedūrinės taisyklės, galiojančios toje dalyvaujančioje valstybėje narėje, kurioje baudos turi būti sumokėtos. Mokėjimo užtikrinimo vykdomąjį raštą, neatlikdama jokių kitų formalumų, tik patikrinusi sprendimo autentiškumą, prie sprendimo prideda institucija, kurią kiekvienos dalyvaujančios valstybės narės Vyriausybė paskiria tuo tikslu ir apie kurią praneša Valdybai ir Teisingumo Teismui.
Atitinkamos šalies prašymu atlikus tuos formalumus, ši šalis gali pradėti mokėjimo užtikrinimo procedūrą pagal nacionalinę teisę kreipdamasi tiesiogiai į kompetentingą įstaigą.
Mokėjimo užtikrinimą galima sustabdyti tik Teisingumo Teismo sprendimu. Tačiau atitinkamos dalyvaujančios valstybės narės teismų jurisdikcijai priklauso skundų dėl vykdymo užtikrinimo teisėtumo nagrinėjimas.
4. Baudų ir reguliariai mokamų baudų sumos pervedamos Fondui.
III DALIS
INSTITUCINĖ STRUKTŪRA
I ANTRAŠTINĖ DALIS
VALDYBA
42 straipsnis
Teisinis statusas
1. Įsteigiama Valdyba. Valdyba yra Sąjungos agentūra, kurios specifinė struktūra atitinka jos užduotis. Ji turi juridinio asmens statusą.
2. Kiekvienoje valstybėje narėje Valdyba naudojasi plačiausiu veiksnumu, suteikiamu juridiniams asmenims pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę. Visų pirma ji gali įsigyti kilnojamojo ir nekilnojamojo turto arba disponuoti juo ir būti šalimi teismo procese.
3. Valdybai atstovauja pirmininkas.
43 straipsnis
Sudėtis
1. Valdybą sudaro:
a)
pirmininkas, paskirtas pagal 56 straipsnį;
b)
keturi etatiniai nariai, paskirti pagal 56 straipsnį;
c)
kiekvienos dalyvaujančios valstybės narės paskirtas narys, atstovaujantis nacionalinėms pertvarkymo institucijoms.
2. Kiekvienas narys, įskaitant pirmininką, turi vieną balsą.
3. Komisija ir ECB skiria po savo atstovą, kurie turi teisę dalyvauti vykdomuosiuose ir plenariniuose posėdžiuose nuolatinių stebėtojų teisėmis.
Komisijos ir ECB atstovai turi teisę dalyvauti diskusijose ir gali susipažinti su visais dokumentais.
4. Kai dalyvaujančioje valstybėje narėje yra daugiau kaip viena nacionalinė pertvarkymo institucija, antras atstovas turi teisę dalyvauti kaip stebėtojas, neturintis balsavimo teisių.
5. Valdybos administravimo ir valdymo struktūrą sudaro:
a)
plenarinės sudėties Valdyba, atliekanti 50 straipsnyje nuodytas užduotis;
b)
vykdomosios sudėties Valdyba, atliekanti 54 straipsnyje nuodytas užduotis;
c)
pirmininkas, atliekantis 56 straipsnyje nuodytas užduotis;
d)
sekretoriatas, teikiantis būtiną administracinę ir techninę pagalbą, susijusią su visų Valdybai pavestų užduočių vykdymu.
44 straipsnis
Sąjungos teisės aktų laikymasis
Valdyba vykdo veiklą laikydamasi Sąjungos teisės aktų, visų pirma pagal šį reglamentą Tarybos ir Komisijos priimtų sprendimų.
45 straipsnis
Atskaitomybė
1. Už šio reglamento įgyvendinimą Valdyba pagal 2-8 dalis atsiskaito Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai.
2. Valdyba pateikia Europos Parlamentui, dalyvaujančių valstybių narių nacionaliniams parlamentams pagal 46 straipsnį, Tarybai, Komisijai ir Europos Audito Rūmams metinę ataskaitą dėl šiuo reglamentu jai pavestų užduočių vykdymo. Taikant profesinės paslapties reikalavimus, ta ataskaita skelbiama Valdybos interneto svetainėje.
3. Pirmininkas tą ataskaitą viešai pristato Europos Parlamentui ir Tarybai.
4. Europos Parlamento prašymu pirmininkas dalyvauja kompetentingo Europos Parlamento komiteto surengtame klausyme Valdybos pertvarkymo užduočių vykdymo klausimais. Klausymas vyksta ne rečiau kaip kartą per metus.
5. Tarybos prašymu ji gali išklausyti pirmininką Valdybos pertvarkymo užduočių vykdymo klausimais.
6. Valdyba bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per penkias savaites nuo paklausimo gavimo dienos žodžiu arba raštu atsako į jai pateiktus Europos Parlamento arba Tarybos klausimus, remdamasi savo procedūromis.
7. Gavęs prašymą pirmininkas rengia konfidencialias uždaras diskusijas žodžiu su Europos Parlamento kompetentingo komiteto pirmininku ir pirmininko pavaduotojais, kai tokių diskusijų reikia Europos Parlamentui naudotis savo įgaliojimai pagal SESV. Europos Parlamentas ir Valdyba sudaro susitarimą dėl išsamių tokių diskusijų organizavimo tvarkos, kad būtų užtikrintas visiškas konfidencialumas vadovaujantis profesinės paslapties reikalavimais, nustatytais Valdybai pagal šį reglamentą, kai Valdyba vykdo nacionalinės kompetentingos institucijos funkcijas pagal atitinkamą Sąjungos teisę.
8. Europos Parlamentui atliekant bet kokius tyrimus pagal SESV ir SESV 226 straipsnyje nurodytus reglamentus, Valdyba bendradarbiauja su Europos Parlamentu. Per šešis mėnesius nuo pirmininko paskyrimo dienos Valdyba ir Europos Parlamentas atitinkamai susitaria dėl demokratinės atskaitomybės užtikrinimo ir šiuo reglamentu Valdybai pavestų užduočių vykdymo priežiūros praktinės tvarkos. Atsižvelgiant į Europos Parlamentui pagal SESV 226 straipsnį suteiktus įgaliojimus, ta tvarka, inter alia, apima galimybę susipažinti su informacija, įskaitant įslaptintos ar konfidencialios informacijos tvarkymo ir apsaugos taisykles, bendradarbiavimą klausymų metu, kaip nurodyta šio reglamento 45 straipsnio 4 dalyje, konfidencialias diskusijas žodžiu, pranešimus, atsakymus į klausimus, bendradarbiavimą atliekant tyrimus ir informaciją apie pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir šio reglamento 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų keturių narių atrankos procedūrą.
46 straipsnis
Nacionaliniai parlamentai
1. Atsižvelgiant į specifines šiuo reglamentu Valdybai pavestas užduotis, dalyvaujančių valstybių narių nacionaliniai parlamentai pagal savo procedūras gali prašyti Valdybos atsakyti į visas Valdybai jų pateiktas pastabas arba klausimus, susijusius su Valdybos funkcijomis pagal šį reglamentą, o Valdyba privalo į visus atsakymus atsakyti raštu.
2. Teikdama 45 straipsnio 2 dalyje numatytą ataskaitą, Valdyba tą ataskaitą tuo pačiu metu tiesiogiai pateikia dalyvaujančių valstybių narių nacionaliniams parlamentams. Nacionaliniai parlamentai gali Valdybai pateikti savo pagrįstas pastabas dėl tos ataskaitos. Valdyba žodžiu arba raštu atsako į jai pateiktas dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių parlamentų pastabas arba klausimus, laikydamasi savo procedūrų.
3. Dalyvaujančios valstybės narės nacionalinis parlamentas gali pakviesti pirmininką kartu su nacionalinės pertvarkymo institucijos atstovu dalyvauti keičiantis nuomonėmis dėl 2 straipsnyje nurodytų subjektų pertvarkymo toje valstybėje narėje. Pirmininkas privalo priimti tokį kvietimą.
4. Šiuo reglamentu nedaromas poveikis nacionalinių pertvarkymo institucijų atskaitomybei nacionaliniams parlamentams pagal nacionalinę teisę už Valdybai, Tarybai arba Komisijai šiuo reglamentu nepavestų užduočių vykdymą ir už jų veiklos vykdymą pagal 7 straipsnio 3 dalį.
47 straipsnis
Nepriklausomumas
1. Vykdydamos šiuo reglamentu joms pavestas užduotis, Valdyba ir nacionalinės pertvarkymo institucijos veikia nepriklausomai bei vadovaudamosi bendrais interesais.
2. Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai atlieka savo užduotis laikydamiesi Valdybos, Tarybos ir Komisijos sprendimų. Jie veikia nepriklausomai ir objektyviai, vadovaudamiesi visos Sąjungos interesais, ir neprašo Europos Sąjungos institucijų ar įstaigų, kurios nors valstybės narės Vyriausybės ar bet kurios kitos viešosios ar privačiosios įstaigos jokių nurodymų ir jais nesivadovauja.
Valdyboje vykstant svarstymams ir sprendimų priėmimo procesams jie išsako savo nuomonę ir balsuoja nepriklausomai.
3. Nei valstybės narės, Sąjungos institucijos ar įstaigos, nei kitos viešosios arba privačiosios įstaigos nesiekia daryti poveikio pirmininkui, pirmininko pavaduotojui ar Valdybos nariams.
4. Vadovaujantis šio reglamento 87 straipsnio 6 dalyje nurodytais Pareigūnų tarnybos nuostatais, nustatytais Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68 (19)(toliau - Tarnybos nuostatai), pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir šio reglamento 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai baigę tarnybą toliau turi laikytis pareigos elgtis sąžiningai ir diskretiškai, kiek tai susiję su sutikimu eiti tam tikras pareigas ar gauti išmokas.
48 straipsnis
Būstinė
Valdybos būstinė yra Briuselyje, Belgijoje.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
VALDYBOS PLENARINIAI POSĖDŽIAI
49 straipsnis
Dalyvavimas plenariniuose posėdžiuose
Visi 43 straipsnio 1 dalyje nurodyti Valdybos nariai dalyvauja jos plenariniuose posėdžiuose.
50 straipsnis
Užduotys
1. Plenariniame posėdyje Valdyba:
a)
ne vėliau kaip kiekvienų metų lapkričio 30 d. priima kitų metų Valdybos metinę darbo programą, remdamasi pirmininko pateiktu projektu, ir pateikia ją Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir ECB susipažinti;
b)
priima Valdybos metinį biudžetą bei stebi jo vykdymą pagal 61 straipsnio 2 dalį ir tvirtina galutines Valdybos finansines ataskaitas bei pagal 63 straipsnio 4 ir 8 dalis patvirtina, kad pirmininkas biudžetą įvykdė;
c)
laikydamasi 2 dalyje nurodytos procedūros sprendžia dėl Fondo panaudojimo, jei konkrečiam pertvarkymo veiksmui reikalinga Fondo parama, viršijanti 5 000 000 000 EUR ribą, kuriai taikomas paramos likvidumui korekcinis koeficientas yra 0,5;
d)
kai grynoji bendra Fondo panaudojimo suma per paskutinius 12 mėnesių pasiekia 5 000 000 000 EUR ribą, įvertina pertvarkymo priemonių taikymą, visų pirma Fondo panaudojimą, ir pateikia gaires, kurių turi būti laikomasi vykdomuosiuose posėdžiuose priimant tolesnius pertvarkymo sprendimus, ypač, kai reikia, dėl paramos likvidumo ir kitų formų paramos diferencijavimo;
e)
priima sprendimą dėl būtinybės rinkti papildomus ex-post įnašus pagal 71 straipsnį, dėl savanoriško finansavimo struktūrų tarpusavio skolinimosi pagal 72 straipsnį, alternatyvaus finansavimo lėšų pagal 73 ir 74 straipsnius ir nacionalinių finansavimo struktūrų naštos pasidalijimo tarpusavyje pagal 78 straipsnį, įskaitant šios dalies c punkte nurodytą ribą viršijančią paramą iš Fondo;
f)
priima sprendimus dėl investicijų pagal 75 straipsnį;
g)
priima 45 straipsnyje nurodytą metinę Valdybos veiklos ataskaitą, kurioje išsamiai paaiškinamas biudžeto vykdymas;
h)
priima Valdybai taikomas finansines taisykles pagal 64 straipsnį;
i)
atsižvelgdama į įgyvendintinų priemonių sąnaudų ir naudos santykį priima sukčiavimo rizikai proporcingą kovos su sukčiavimu strategiją;
j)
priima jos narių interesų konfliktų prevencijos ir valdymo taisykles;
k)
priima savo ir Valdybos vykdomųjų posėdžių darbo tvarkos taisykles;
l)
laikydamasi šio straipsnio 3 dalies Valdybos personalo atžvilgiu naudojasi įgaliojimais, kurie paskyrimų tarnybai suteikti Tarnybos nuostatais, o tarnybai, įgaliotai sudaryti darbo sutartis - kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygomis (toliau - Įdarbinimo sąlygos), nustatytomis Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, (toliau - paskyrimų tarnybos įgaliojimai);
m)
laikydamasi Tarnybos nuostatų 110 straipsnio, priima atitinkamas Tarnybos nuostatų ir Įdarbinimo sąlygų įgyvendinimo taisykles;
n)
atsižvelgdama į Tarnybos nuostatus ir Įdarbinimo sąlygas, skiria apskaitos pareigūną, kuris eidamas savo pareigas veikia nepriklausomai;
o)
užtikrina, kad būtų tinkamai atsižvelgiama į vidaus ar išorės audito ataskaitų ir vertinimų, taip pat Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (toliau - OLAF) atliktų tyrimų išvadas bei rekomendacijas;
p)
priima visus sprendimus dėl Valdybos vidaus struktūrų sukūrimo ir prireikus keitimo;
q)
patvirtina 31 straipsnio 1 dalyje nurodytą sistemą, pagal kurią parengiama praktinė bendradarbiavimo su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis tvarka.
2. Priimdama sprendimus plenariniame posėdyje Valdyba laikosi 6 ir 14 straipsniuose nurodytų tikslų.
1 dalies c punkto tikslais vykdomajame posėdyje parengta pertvarkymo schema laikoma patvirtinta, nebent per tris valandas nuo vykdomajame posėdyje parengto projekto perdavimo plenariniam posėdžiui bent vienas plenarinio posėdžio pirmininkas prašytų surengti plenarinį posėdį. Pastaruoju atveju sprendimas dėl pertvarkymo schemos priimamas plenariniame posėdyje.
2. Vadovaudamasi Tarnybos nuostatų 110 straipsniu, plenariniame posėdyje Valdyba priima Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalimi ir Įdarbinimo sąlygų 6 straipsniu grindžiamą sprendimą, kuriuo atitinkami paskyrimų tarnybos įgaliojimai deleguojami pirmininkui ir nustatomos sąlygos, kuriomis tas įgaliojimų delegavimas gali būti sustabdytas. Pirmininkui leidžiama tuos įgaliojimus subdeleguoti.
Išimtinėmis aplinkybėmis Valdyba plenariniame posėdyje gali priimti sprendimą laikinai sustabdyti paskyrimų tarnybos įgaliojimų delegavimą pirmininkui bei jo įgaliojimų subdelegavimą ir jais naudotis pati arba deleguoti juos vienam iš savo narių arba kitam darbuotojui, o ne pirmininkui.
51 straipsnis
Valdybos plenariniai posėdžiai
1. Pirmininkas sušaukia Valdybos plenarinius posėdžius ir jiems pirmininkauja pagal 56 straipsnio 2 dalies a punktą.
2. Valdyba kasmet surengia bent du eilinius plenarinius posėdžius. Be to, Valdyba rengia posėdžius pirmininko iniciatyva arba ne mažiau kaip trečdalio narių prašymu. Komisijos atstovas gali reikalauti, kad pirmininkas sušauktų Valdybos plenarinį posėdį. Pirmininkas raštu nurodo priežastis, jei jis laiku nesušaukia posėdžio.
3. Prireikus Valdyba į plenarinius posėdžius be 43 straipsnio 3 dalyje nurodytų asmenų gali ad hoc kviesti dalyvauti stebėtojus, įskaitant EBI atstovą.
4. Valdyba teikia sekretoriato paslaugas Vadybos plenariniams posėdžiams.
52 straipsnis
Bendrosios sprendimų priėmimo proceso nuostatos
1. Valdyba plenariniame posėdyje sprendimus priima paprasta savo narių balsų dauguma, nebent šiame reglamente nenumatyta kitaip. Kiekvienas balsavimo teisę turintis narys turi vieną balsą. Balsams pasiskirsčius po lygiai, pirmininko balsas yra lemiamas.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, 50 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose nurodyti sprendimai ir sprendimai dėl nacionalinių finansavimo struktūrų naštos pasidalijimo tarpusavyje pagal 78 straipsnį tik dėl Fonde esančių finansinių išteklių naudojimo priimami paprasta Valdybos narių balsų dauguma, į kurią turi įeiti narių, kurių atstovaujamų valstybių įnašai kartu sudaro bent 30 % Fondo, balsai. Kiekvienas balsavimo teisę turintis narys turi vieną balsą. Balsams pasiskirsčius po lygiai, pirmininko balsas yra lemiamas.
3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, 50 straipsnio 1 dalyje nurodyti sprendimai dėl ex-postįnašų rinkimo pagal 71 straipsnį, savanoriško finansavimo struktūrų tarpusavio skolinimosi pagal 72 straipsnį, alternatyvaus finansavimo lėšų pagal 73 ir 74 straipsnius, taip pat dėl nacionalinių finansavimo struktūrų naštos pasidalijimo tarpusavyje pagal 78 straipsnį, kai viršijama Fonde turimų finansinių išteklių naudojimo riba, per aštuonerių metų pereinamąjį laikotarpį, kol Fondo lėšos bus visiškai sujungtos, priimami dviejų trečdalių Valdybos narių balsų dauguma, į kurią turi įeiti narių, kurių atstovaujamų valstybių įnašai kartu sudaro bent 50 % Fondo, balsai, o tam laikotarpiui pasibaigus - dviejų trečdalių Valdybos narių balsų dauguma, į kurią turi įeiti balsai narių, kurių atstovaujamų valstybių įnašai kartu sudaro bent 30 % Fondo. Kiekvienas balsavimo teisę turintis narys turi vieną balsą. Balsams pasiskirsčius po lygiai, pirmininko balsas yra lemiamas.
4. Valdyba priima ir viešai skelbia savo darbo tvarkos taisykles. Darbo tvarkos taisyklėse nustatoma išsamesnė balsavimo tvarka, visų pirma aplinkybės, kuriomis vienas narys gali veikti kito nario vardu, įskaitant, kai reikia, kvorumą reglamentuojančias taisykles.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
VALDYBOS VYKDOMIEJI POSĖDŽIAI
53 straipsnis
Dalyvavimas vykdomuosiuose posėdžiuose
1. Vykdomuosiuose posėdžiuose Valdybą sudaro pirmininkas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti keturi nariai. Valdyba rengia vykdomuosius posėdžius taip dažnai, kaip tai yra būtina.
Valdybos vykdomuosius posėdžius sušaukia pirmininkas savo iniciatyva arba narių prašymu, jiems pirmininkauja pirmininkas.
Prireikus Valdyba į vykdomuosius posėdžius be 43 straipsnio 3 dalyje nurodytų asmenų gali pakviesti stebėtojus, įskaitant EBI atstovą, taip pat kviečia nedalyvaujančių valstybių narių nacionalines pertvarkymo institucijas, kai svarstomi klausimai, susiję su grupe, kuri tose nedalyvaujančiose valstybėse narėse turi patronuojamųjų įmonių ar svarbių filialų. Dalyvaujama pagal ad hocprincipą.
2. Pagal 3 ir 4 dalis Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose dalyvauja 43 straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti Valdybos nariai.
3. Kai svarstomi klausimai, susiję su 2 straipsnyje nurodytu subjektu arba tik vienoje dalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigtų subjektų grupe, svarstymuose ir sprendimų priėmimo procese taip pat dalyvauja tos valstybės narės paskirtas narys ir taikomos 55 straipsnio 1 dalyje nustatytos taisyklės.
4. Kai svarstomi su tarpvalstybine grupe susiję klausimai, svarstymuose ir sprendimų priėmimo procese taip pat dalyvauja valstybės narės, kurioje yra grupės lygmens pertvarkymo institucija, paskirtas narys ir valstybių narių, kuriose įsteigta patronuojamoji įmonė arba subjektas, kuriems taikoma konsoliduota priežiūra, paskirti nariai ir taikomos 55 straipsnio 2 dalyje nustatytos taisyklės.
5. 43 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyti Valdybos nariai užtikrina, kad pertvarkymo sprendimai ir veiksmai, ypač susiję su Fondo naudojimu, įvairios sudėties Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose būtų nuoseklūs, tinkami ir proporcingi.
54 straipsnis
Užduotys
1. Vykdomajame posėdyje Valdyba:
a)
rengia visus sprendimus, kuriuos Valdyba turi priimti plenariniame posėdyje;
b)
priima visus sprendimus, skirtus šiam reglamentui įgyvendinti, nebent šiame reglamente būtų nustatyta kitaip.
2. Vykdydama savo pareigas pagal šio straipsnio 1 dalį, Valdyba:
a)
laikydamasi 8, 10 ir 11 straipsnių rengia, vertina ir tvirtina 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų bei grupių ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų bei grupių, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos, pertvarkymo planus;
b)
laikydamasi 11 straipsnio taiko supaprastintas pareigas tam tikriems 7 straipsnio 2 dalyje nurodytiems subjektams bei grupėms ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytiems subjektams bei grupėms, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos;
c)
nustato minimalų nuosavų lėšų ir tinkamų įsipareigojimų reikalavimą, kurį bet kuriuo metu pagal 12 straipsnį turi įvykdyti 7 straipsnio 2 dalyje nurodyti subjektai bei grupės ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodyti subjektai bei grupės, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos;
d)
kuo anksčiau pateikia Komisijai pertvarkymo schemą pagal 18 straipsnį kartu su visa svarbia informacija, kad Komisija pagal 18 straipsnio 7 dalį galėtų laiku atlikti įvertinimą ir priimti sprendimą arba prireikus pateikti pasiūlymą dėl sprendimo Tarybai;
e)
laikydamasi 60 straipsnio priima sprendimus dėl Valdybos II biudžeto dalies, skirtos Fondui.
3. Kai būtina, skubiais atvejais Valdyba vykdomajame posėdyje gali priimti tam tikrus laikinus sprendimus plenarinės sudėties Valdybos vardu, visų pirma administracinio valdymo klausimais, įskaitant biudžeto klausimus.
4. Vykdomosios sudėties Valdyba nuolat informuoja plenarinės sudėties Valdybą apie savo priimamus sprendimus dėl pertvarkymo.
55 straipsnis
Sprendimų priėmimas
1. Kai svarstomi klausimai, susiję su atskiru subjektu arba tik vienoje dalyvaujančioje valstybėje narėje įsteigtų subjektų grupe, jei visi 53 straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodyti nariai negali pasiekti konsensuso ir bendro susitarimo per pirmininko nustatytą terminą, pirmininkas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai priima sprendimą paprasta balsų dauguma.
2. Kai svarstomi su tarpvalstybine grupe susiję klausimai, jei visi 53 straipsnio 1 ir 4 dalyse nurodyti nariai negali pasiekti konsensuso ir bendro susitarimo per pirmininko nustatytą terminą, pirmininkas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai priima sprendimą paprasta balsų dauguma.
3. Balsams pasiskirsčius po lygiai, pirmininko balsas yra lemiamas.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
PIRMININKAS
56 straipsnis
Paskyrimas ir užduotys
1. Valdybai pirmininkauja visą darbo dieną dirbantis pirmininkas.
2. Pirmininkas atsako už:
a)
Valdybos darbo plenariniuose ir vykdomuosiuose posėdžiuose parengimą ir jos posėdžių sušaukimą bei pirmininkavimą jiems;
b)
visus personalo reikalus;
c)
kasdienio administravimo reikalus;
d)
Valdybos biudžeto projekto sudarymą pagal 61 straipsnio 1 dalį ir Valdybos biudžeto vykdymą pagal 63 straipsnį;
e)
Valdybos valdymą;
f)
Valdybos metinės darbo programos įgyvendinimą;
g)
45 straipsnyje nurodytos metinės ataskaitos projekto, į kurį įtraukiamas Valdybos vykdomai pertvarkymo veiklai skirtas skyrius ir finansinių bei administracinių reikalų skyrius, parengimą.
Kai pirmininkas vykdo šiame straipsnyje nurodytas užduotis, jam padeda tam paskirti darbuotojai.
3. Pirmininkui padeda pirmininko pavaduotojas.
Pirmininko pavaduotojas vykdo pirmininko funkcijas, kai pirmininko nėra arba jis negali to padaryti dėl pagrįstų kliūčių, laikantis šio reglamento.
4. Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai skiriami atsižvelgiant į nuopelnus, gebėjimus, bankų ir finansų reikalų išmanymą ir su finansų priežiūra, reguliavimu ir bankų pertvarkymu susijusią patirtį. Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai atrenkami surengus atvirą atrankos procedūrą, kurią vykdant paisoma lyčių pusiausvyros, patirties ir kvalifikacijos principų. Apie tą procedūrą tinkamai ir laiku kiekvienu procedūros etapu informuojami Europos Parlamentas ir Taryba.
5. Pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų narių kadencija yra penkeri metai. Taikant šio straipsnio 7 dalį, jie negali būti paskirti kitai kadencijai.
Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai neina kitų nacionalinio, Sąjungos ar tarptautinio lygmens pareigų.
6. Išklausiusi Valdybą plenariniame posėdyje, Komisija Europos Parlamentui pateikia galutinį kandidatų eiti pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų narių pareigas sąrašą ir apie tą sąrašą informuoja Tarybą.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, kai skiriami pirmieji Valdybos nariai įsigaliojus šiam reglamentui, Komisija pateikia galutinį kandidatų sąrašą neišklausiusi Valdybos.
Komisija teikia Europos Parlamentui patvirtinti pasiūlymą dėl pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų narių skyrimo. Patvirtinus tą pasiūlymą, Taryba priima įgyvendinimo sprendimą dėl pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų narių skyrimo. Taryba sprendimą priima kvalifikuota balsų dauguma.
7. Nukrypstant nuo 5 dalies, pirmo pirmininko, paskirto įsigaliojus šiam reglamentui, kadencija yra treji metai. Jis gali būti paskirtas dar vienai penkerių metų kadencijai. Pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti nariai eina pareigas tol, kol į jų vietą paskiriami kiti asmenys.
8. Pirmininkas, kurio kadencija buvo pratęsta, nedalyvauja viso laikotarpio pabaigoje rengiamoje kitoje atrankos į tas pačias pareigas procedūroje.
9. Jei pirmininkas, pirmininko pavaduotojas arba 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas narys nebeatitinka jų pareigoms keliamų reikalavimų arba yra kalti padarę sunkų nusižengimą, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kurį patvirtino Europos Parlamentas, gali priimti įgyvendinimo sprendimą pašalinti juos iš pareigų. Taryba sprendimą priima kvalifikuota balsų dauguma.
Tais tikslais Europos Parlamentas arba Taryba gali informuoti Komisiją, kad jie mano, jog įvykdytos pirmininko, pirmininko pavaduotojo arba 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų narių pašalinimo iš pareigų sąlygos, o Komisija į tai atsako.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
FINANSINĖS NUOSTATOS
1 SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
57 straipsnis
Ištekliai
1. Valdyba yra atsakinga už būtinų finansinių ir žmogiškųjų išteklių skyrimą šiuo reglamentu jai pavestoms užduotims vykdyti.
2. Pagal šį reglamentą Valdybos biudžeto ar jos vykdomos pertvarkymo veiklos finansavimas jokiomis aplinkybėmis negali reikšti valstybių narių biudžetinių įsipareigojimų.
58 straipsnis
Biudžetas
1. Valdybai skiriamas atskiras biudžetas, jis nėra Sąjungos biudžeto dalis. Sudaromos kiekvienų finansinių metų, kurie sutampa su kalendoriniais metais, visų Valdybos pajamų ir išlaidų sąmatos ir pateikiamos Valdybos biudžete.
2. Valdybos biudžeto pajamos ir išlaidos turi būti subalansuotos.
3. Biudžetą sudaro dvi dalys: I dalis yra skirta Valdybos administravimui, o II dalis - Fondui.
59 straipsnis
I biudžeto dalis, skirta Valdybos administravimui
1. I biudžeto dalies pajamas sudaro metiniai įnašai, būtini numatytoms metinėms administracinėms išlaidoms padengti.
2. I biudžeto dalies išlaidos apima bent personalo, atlyginimų, administracines, infrastruktūros, profesinio mokymo ir veiklos išlaidas.
3. Šiuo straipsniu nedaromas poveikis nacionalinių pertvarkymo institucijų teisei apmokestinti mokesčiais pagal nacionalinę teisę 1 ir 2 dalyse nurodytų administracinių išlaidų rūšims padengti, įskaitant bendradarbiavimo su Valdyba ir pagalbos Valdybai išlaidas.
60 straipsnis
II biudžeto dalis, skirta Fondui
1. II biudžeto dalies pajamas sudaro visų pirma:
a)
įstaigų, įsteigtų dalyvaujančiose valstybėse narėse, pagal 67 straipsnio 4 dalį 69, 70 ir 71 straipsnius mokami įnašai;
b)
paskolos, gautos iš kitų pertvarkymo finansavimo struktūrų nedalyvaujančiose valstybėse narėse pagal 72 straipsnio 1 dalį;
c)
paskolos, gautos iš finansų įstaigų ar kitų trečiųjų šalių pagal 73 ir 74 straipsnius;
d)
pagal 75 straipsnį investuotų Fondo lėšų investicijų grąža;
e)
bet kuri išlaidų, patirtų 76 straipsnyje nurodytais tikslais, dalis, kuri išieškoma vykdant pertvarkymo procedūras.
2. II biudžeto dalies išlaidas sudaro:
a)
išlaidos 76 straipsnyje nurodytais tikslais;
b)
investicijos pagal 75 straipsnį;
c)
palūkanos už paskolas, gautas iš kitų pertvarkymo finansavimo struktūrų nedalyvaujančiose valstybėse narėse pagal 72 straipsnio 1 dalį;
d)
palūkanos už paskolas, gautas iš finansų įstaigų ar kitų trečiųjų šalių pagal 73 ir 74 straipsnius.
61 straipsnis
Biudžeto sudarymas ir vykdymas
1. Kasmet ne vėliau kaip vasario 15 d. pirmininkas parengia Valdybos biudžeto projektą, įskaitant kitų metų Valdybos pajamų ir išlaidų sąmatą, ir jį kartu su etatų planu pateikia Valdybai patvirtinti.
2. Kasmet ne vėliau kaip kovo 31 d. Valdyba plenariniame posėdyje prireikus pakoreguoja pirmininko pateiktą projektą ir priima galutinį biudžetą kartu su etatų planu.
62 straipsnis
Vidaus auditas ir kontrolė
1. Valdyboje sukuriama vidaus audito funkcija, vykdoma pagal atitinkamus tarptautinius standartus. Valdybos paskirtas vidaus auditorius yra atsakingas jai už tinkamą Valdybos biudžeto vykdymo sistemų ir biudžeto procedūrų veikimo tikrinimą.
2. Vidaus auditorius pataria Valdybai dėl rizikos valdymo, pareikšdamas nepriklausomas nuomones dėl valdymo ir kontrolės sistemų kokybės bei teikdamas rekomendacijas dėl operacijų vykdymo sąlygų tobulinimo ir patikimo finansų valdymo skatinimo.
3. Atsakomybė už vidaus auditoriaus užduotims atlikti tinkamų vidaus kontrolės sistemų ir procedūrų įdiegimą tenka Valdybai.
63 straipsnis
Biudžeto vykdymas, finansinių ataskaitų teikimas ir įvykdymo patvirtinimas
1. Pirmininkas vykdo įgaliojimus suteikiančio pareigūno pareigas ir vykdo Valdybos biudžetą.
2. Ne vėliau kaip kitų finansinių metų kovo 1 d. Valdybos apskaitos pareigūnas preliminarias finansines ataskaitas kartu su tų finansinių metų biudžeto ir finansų valdymo ataskaita pateikia Audito Rūmams, kad jie galėtų pateikti pastabų.
Ne vėliau kaip kitų finansinių metų kovo 31 d. Valdybos apskaitos pareigūnas pateikia biudžeto ir finansų valdymo ataskaitą Valdybos nariams, Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai.
3. Kasmet ne vėliau kaip kovo 31 d. pirmininkas perduoda Valdybos praėjusių finansinių metų preliminarias finansines ataskaitas Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai.
4. Gavęs Audito Rūmų pastabas apie Valdybos preliminarias finansines ataskaitas, pirmininkas savo atsakomybe parengia galutines Valdybos finansines ataskaitas ir pateikia jas Valdybai plenariniame posėdyje patvirtinti.
5. Kasmet ne vėliau kaip liepos 1 d. pirmininkas Valdybos patvirtintas galutines praėjusių finansinių metų finansines ataskaitas išsiunčia Europos Parlamentui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams.
6. Kai Audito Rūmai pateikia pastabų, ne vėliau kaip rugsėjo 30 d. pirmininkas nusiunčia Audito Rūmams atsakymą.
7. Kasmet ne vėliau kaip lapkričio 15 d. galutinės praėjusių finansinių metų finansinės ataskaitos paskelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
8. Valdyba plenariniame posėdyje patvirtina, kad pirmininkas biudžetą įvykdė.
9. Europos Parlamento arba Tarybos prašymu pirmininkas prašančiajai Sąjungos institucijai pateikia visą Valdybos finansinėse ataskaitose nurodytą informaciją, laikydamasis šiame reglamente nustatytų profesinės paslapties reikalavimų.
64 straipsnis
Finansinės taisyklės
Valdyba, pasikonsultavusi su Audito Rūmais ir Komisija, priima vidaus finansines nuostatas, kuriose visų pirma tiksliai nurodo išsamią savo biudžeto sudarymo ir vykdymo procedūrą pagal 61 ir 63 straipsnius.
Kiek tai įmanoma atsižvelgiant į Valdybos ypatumus, finansinės nuostatos grindžiamos Finansiniu pagrindų reglamentu, taikomu pagal SESV įsteigtoms įstaigoms, vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (20) 208 straipsniu.
65 straipsnis
Įnašai, skirti Valdybos administracinėms išlaidoms padengti
1. 2 straipsnyje nurodyti subjektai, vadovaudamiesi šiuo reglamentu ir pagal šio straipsnio 5 dalį priimtais deleguotaisiais aktais dėl įnašų, teikia įnašus į Valdybos I biudžeto dalį.
2. Nustatomos tokio dydžio įnašų sumos, kad iš jų gaunamų pajamų iš esmės pakaktų Valdybos I biudžeto daliai subalansuoti kiekvienais metais.
3. Valdyba, remdamasi šio straipsnio 5 dalyje nurodytais deleguotaisiais aktais, nustato ir surenka kiekvieno 2 straipsnyje nurodyto subjekto mokėtinus įnašus, priimdama tam subjektui skirtą sprendimą. Valdyba taiko procedūrines, ataskaitų teikimo ir kitas taisykles, kuriomis užtikrinama, kad visi įnašai būtų sumokėti laiku.
4. Pagal 1, 2 ir 3 dalis gautos sumos naudojamos tik siekiant šio reglamento tikslų.
5. Komisijai pagal 93 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl įnašų, kuriais:
a)
nustatomas įnašų tipas ir jų mokėjimo atvejai, įnašų sumos apskaičiavimo būdas ir įnašų mokėjimo būdas;
b)
tiksliai nustatomos 3 dalyje nurodytos registravimo, apskaitos, ataskaitų teikimo ir kitos taisyklės, būtinos užtikrinti, kad visi įnašai būtų sumokėti laiku;
c)
nustatomi metiniai įnašai, būtini Valdybos administracinėms išlaidoms padengti, kol Valdyba ims veikti visu pajėgumu.
66 straipsnis
Kovos su sukčiavimu priemonės
1. Siekiant kovoti su sukčiavimu, korupcija ir bet kokia kita neteisėta veikla pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 (21), per šešis mėnesius nuo veiklos pradžios Valdyba prisijungia prie 1999 m. gegužės 25 d. Tarpinstitucinio susitarimo dėl OLAF atliekamų vidaus tyrimų ir nedelsdama priima atitinkamas visiems Valdybos darbuotojams taikytinas nuostatas naudodama to Tarpinstitucinio susitarimo priede pateiktą šabloną.
2. Audito Rūmai turi įgaliojimus atlikti paramos gavėjų, rangovų ir subrangovų, gavusių lėšų iš Valdybos, dokumentų auditą ir auditą vietoje.
3. OLAF gali atlikti tyrimus, įskaitant patikrinimus ir inspektavimus vietoje, remdamasi Tarybos reglamente (EB) Nr. 2185/96 (22) ir Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 nustatytomis nuostatomis ir procedūromis, kad nustatytų sukčiavimo, korupcijos arba kitos neteisėtos veiklos, kenkiančios Sąjungos finansiniams interesams, atvejus, susijusius su Valdybos teikiamo finansavimo sutartimi.
2 SKYRIUS
Bendras pertvarkymo fondas
1 Skirsnis
Fondo įsteigimas
67 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. Įsteigiamas Bendras pertvarkymo fondas (toliau - Fondas). Jis pildomas laikantis nacionaliniu lygmeniu surinktų lėšų pervedimo Fondui taisyklių, kaip nustatyta Susitarime.
2. Valdyba Fondu naudojasi tik siekdama užtikrinti veiksmingą I antraštinės dalies II dalyje nurodytų pertvarkymo priemonių taikymą ir naudojimąsi pertvarkymo įgaliojimais laikydamasi 14 ir 15 straipsniuose nurodytų pertvarkymo tikslų ir principų. Nei Sąjungos biudžetas, nei valstybių narių nacionaliniai biudžetai jokiomis aplinkybėmis nenaudojami Fondo išlaidoms ar nuostoliams padengti.
3. Fondo savininkė yra Valdyba.
4. Nacionalinės pertvarkymo institucijos surenka 69, 70 ir 71 straipsniuose nurodytus įnašus iš 2 straipsnyje nurodytų subjektų ir laikydamosi Susitarimo perveda juos Fondui.
68 straipsnis
Reikalavimas nustatyti pertvarkymo finansavimo struktūras
Dalyvaujančios valstybės narės nustato finansavimo struktūras laikydamosi Direktyvos 2014/59/ES 100 straipsnio ir šio reglamento.
69 straipsnis
Tikslinis finansavimo lygis
1. Ne vėliau kaip pasibaigiant aštuonerių metų pradiniam laikotarpiui nuo 2016 m. sausio 1 d. arba kitu atveju nuo šios dalies taikymo pagal 99 straipsnio 6 dalį pradžios dienos Fondo turimų finansinių išteklių suma pasiekia bent 1 % visų kredito įstaigų, gavusių veiklos leidimą visose dalyvaujančiose valstybėse narėse, apdraustųjų indėlių sumos.
2. Per 1 dalyje nurodytą pradinį laikotarpį Fondui skirti įnašai, apskaičiuojami pagal 70 straipsnį ir renkami pagal 76 straipsnio 4 dalį, yra kuo tolygiau paskirstomi per visą laikotarpį iki bus pasiektas tikslinis lygis, tačiau tinkamai atsižvelgiant į verslo ciklo etapą ir galimą prociklinių įnašų poveikį įnašus mokančių įstaigų finansinei būklei.
3. Valdyba pratęsia 1 dalyje nurodytą pradinį laikotarpį ne ilgiau kaip ketveriais metais tuo atveju, kai Fondo išmokėta kumuliacinė suma viršija 0,5 % 1 dalyje nurodytos bendros apdraustųjų indėlių sumos ir kai įvykdomi 5 dalies b punkte nurodytame deleguotajame akte nustatyti kriterijai.
4. Jeigu pasibaigus 1 dalyje nurodytam pradiniam laikotarpiui turimų finansinių išteklių suma sumažėja ir nebesiekia toje dalyje nustatyto tikslinio lygio, reguliarūs įnašai, apskaičiuoti pagal 70 straipsnį, renkami tol, kol bus pasiektas tikslinis lygis. Po to, kai pirmą kartą pasiekiamas tikslinis lygis ir kai turimi finansiniai ištekliai sumažėja iki mažiau nei dviejų trečdalių tikslinio lygio, nustatomi tokio dydžio įnašai, kad tikslinį lygį būtų galima pasiekti per šešerius metus.
Nustatant reguliarius įnašus tinkamai atsižvelgiama į verslo ciklo etapą ir poveikį, kurį procikliniai įnašai gali turėti metinių įnašų nustatymui pagal šią dalį.
5. Komisijai pagal 93 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatoma tiksliai apibrėžiami:
a)
pagal 2 dalį apskaičiuojamų įnašų į Fondą paskirstymo per visą laikotarpį kriterijai;
b)
kriterijai, pagal kuriuos nustatomas metų, kuriais pagal 3 dalį gali būti pratęstas 1 dalyje nurodytas pradinis laikotarpis, skaičius;
c)
4 dalyje numatytų metinių įnašų nustatymo kriterijai.
70 straipsnis
Ex-ante įnašai
1. Atskiras kiekvienos įstaigos įnašas renkamas bent kasmet ir apskaičiuojamas proporcingai jos įsipareigojimų sumos (išskyrus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius) ir visų įstaigų, gavusių veiklos leidimą visų dalyvaujančių valstybių narių teritorijose, bendros įsipareigojimų sumos (išskyrus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius) santykiui.
2. Pasikonsultavusi su ECB ar nacionaline kompetentinga institucija ir glaudžiai bendradarbiaudama su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis, Valdyba kiekvienais metais apskaičiuoja atskirus įnašus, siekiant užtikrinti, kad visų įstaigų, gavusių veiklos leidimą visų dalyvaujančių valstybių narių teritorijose, mokėtini įnašai neviršytų 12,5 % tikslinio lygio.
Kiekvienais metais atskirų įstaigų įnašų apskaičiavimas grindžiamas:
a)
fiksuotu įnašu, kuris apskaičiuojamas proporcingai įstaigos įsipareigojimų sumos, išskyrus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, ir visų įstaigų, gavusių veiklos leidimą visų dalyvaujančių valstybių narių teritorijose, visų įsipareigojimų sumos, išskyrus nuosavas lėšas ir apdraustuosius indėlius, santykiui, ir
b)
pagal riziką įvertintu įnašu, kuris grindžiamas kriterijais, nustatytais Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalyje, atsižvelgiant į proporcingumo principą ir nesukuriant valstybių narių bankų sektorių struktūrų iškraipymų.
Nustatant ryšį tarp fiksuoto įnašo ir pagal riziką įvertintų įnašų atsižvelgiama į subalansuotą įnašų paskirstymą tarp įvairių rūšių bankų.
Bet kuriuo atveju visų įstaigų, gavusių veiklos leidimą visų dalyvaujančių valstybių narių teritorijose, atskirų įnašų bendra suma, apskaičiuota pagal a ir b punktus, kasmet neviršija 12,5 % tikslinio lygio.
3. Siekiant 69 straipsnyje nustatyto tikslinio finansavimo lygio, į reikalingą finansinių išteklių sumą galima įtraukti neatšaukiamus mokėjimo įsipareigojimus, visiškai užtikrintus jokiomis trečiųjų asmenų teisėmis nesuvaržyto mažos rizikos turto užstatu, laisvai prieinamus ir skirtus išimtinai Valdybai naudoti 76 straipsnio 1 dalyje numatytais tikslais. Tų neatšaukiamų mokėjimo įsipareigojimų dalis neviršija 30 % visos pagal šio straipsnio 1 dalį surinktų įnašų sumos.
4. Tinkamai sumokėti kiekvieno 2 straipsnyje nurodyto subjekto įnašai šiems subjektams nekompensuojami.
5. Kai dalyvaujančios valstybės narės jau yra įsteigusios nacionalines pertvarkymo finansavimo struktūras, jos gali nustatyti, kad tos struktūros naudotųsi savo turimais finansiniais ištekliais, surinktais iš įstaigų nuo 2010 m. birželio 17 d. iki Direktyvos 2014/59/ES įsigaliojimo dienos, siekiant kompensuoti įstaigoms už ex-ante įnašus, kuriuos toms įstaigoms gali prireikti sumokėti Fondui. Tokia kompensacija nedaro poveikio valstybių narių pareigoms, nustatytoms Direktyvoje 2014/49/ES.
6. Taikomi pagal Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalį Komisijos priimti deleguotieji aktai, kuriais tiksliai nustatomas įnašų koregavimas proporcingai įstaigų rizikos pobūdžiui.
7. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pagal 6 dalyje nurodytus deleguotuosius aktus priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos 1, 2 ir 3 dalių įgyvendinimo sąlygos, visų pirma dėl:
a)
atskirų įnašų apskaičiavimo metodikos taikymo;
b)
deleguotajame akte nurodytų rizikos veiksnių priskyrimo įstaigoms praktinės tvarkos.
71 straipsnis
Papildomi ex-post įnašai
1. Kai turimų finansinių išteklių nepakanka nuostoliams, sąnaudoms ar kitoms išlaidoms, patirtiems naudojant Fondo lėšas pertvarkymo veiksmams vykdyti, padengti, iš įstaigų, gavusių veiklos leidimus dalyvaujančių valstybių narių teritorijose, renkami papildomi ex-post įnašai, skirti papildomoms sumoms padengti. Tie papildomi ex-post įnašai apskaičiuojami ir paskirstomi įstaigoms laikantis 69 ir 70 straipsniuose nustatytų taisyklių.
Bendra metinė papildomų ex-post įnašų suma neviršija pagal 70 straipsnį nustatytos metinės įnašų sumos, padaugintos iš trijų.
2. Valdyba, savo iniciatyva, pasikonsultavusi su nacionaline pertvarkymo institucija, arba remdamasi nacionalinės pertvarkymo institucijos pasiūlymu, vadovaudamasi 3 dalyje nurodytais deleguotaisiais aktais, visiškai arba iš dalies atleidžia įstaigą nuo pareigos mokėti papildomus ex-post įnašus pagal 1 dalį, jei tai būtina jos finansinei būklei apsaugoti.. Toks atleidimas suteikiamas ne ilgesniam nei šešių mėnesių laikotarpiui, bet įstaigos prašymu gali būti pratęstas. Pagal šią dalį atidėti įnašai sumokami vėliau, kai jų mokėjimas nebekelia pavojaus įstaigos finansinei būklei.
3. Komisijai pagal 93 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais tiksliai nustatomos aplinkybės ir sąlygos, kuriomis 2 straipsnyje nurodytas subjektas gali būti visiškai ar iš dalies atleistas nuo pareigos mokėti ex-post įnašus pagal šio straipsnio 2 dalį.
72 straipsnis
Savanoriškas pertvarkymo finansavimo struktūrų tarpusavio skolinimasis
1. Valdyba priima sprendimą pateikti prašymą dėl savanoriško Fondo skolinimosi iš pertvarkymo finansavimo struktūrų nedalyvaujančiose valstybėse narėse tuo atveju, kai:
a)
pagal 70 straipsnį surinktų sumų nepakanka nuostoliams, sąnaudoms ar kitoms išlaidoms, patirtoms naudojant Fondo lėšas pertvarkymo veiksmams vykdyti, padengti;
b)
nėra galimybės nedelsiant pasinaudoti 71 straipsnyje numatytais papildomais ex-post įnašais ir
c)
nėra galimybės nedelsiant pagrįstomis sąlygomis pasinaudoti 73 straipsnyje numatytomis alternatyvaus finansavimo lėšomis.
2. Tos pertvarkymo finansavimo struktūros sprendimą dėl tokio prašymo priima vadovaudamosi Direktyvos 2014/59/ES 106 straipsniu. Skolinimosi sąlygoms taikomos Direktyvos 2014/59/ES 106 straipsnio 4, 5 ir 6 dalys.
3. Valdyba gali priimti sprendimą skolinti kitoms pertvarkymo finansavimo struktūroms nedalyvaujančiose valstybėse narėse, jeigu prašymas pateikiamas pagal Direktyvos 2014/59/ES 106 straipsnį. Skolinimo sąlygoms taikomos Direktyvos 2014/59/ES 106 straipsnio 4, 5 ir 6 dalys.
73 straipsnis
Alternatyvaus finansavimo lėšos
1. Valdyba gali su tomis įstaigomis, finansų įstaigomis ar kitomis trečiosiomis šalimis, kurios siūlo geresnes finansines sąlygas tinkamiausiu metu, sudaryti sutartis dėl Fondo skolinimosi arba kitų formų paramos, kad būtų galima optimizuoti finansavimo sąnaudas ir išsaugoti Fondo reputaciją, jeigu pagal 70 ir 71 straipsnius surinktomis lėšomis negalima nedelsiant pasinaudoti arba jų nepakanka išlaidoms, patirtoms naudojant Fondo lėšas pertvarkymo veiksmams vykdyti, padengti.
2. 1 dalyje nurodytos pasiskolintos sumos ar kitų formų parama visiškai kompensuojama pagal 69, 70 ir 71 straipsnius per paskolos grąžinimo laikotarpį.
3. Visos išlaidos, patirtos naudojant 1 dalyje nurodytas pasiskolintas sumas, dengiamos iš Valdybos biudžeto II dalies, o ne iš Sąjungos ar dalyvaujančių valstybių narių biudžeto.
74 straipsnis
Galimybė naudotis finansine priemone
Valdyba sudaro sutartis dėl Fondo finansinių struktūrų, įskaitant, kai įmanoma, viešąsias finansines struktūras, suteikiančių galimybę nedelsiant pasinaudoti papildomais finansiniais ištekliais, naudotinais pagal 76 straipsnį, kai pagal 70 ir 71 straipsnius surinktų ar turimų sumų nepakanka Fondo įsipareigojimams vykdyti.
2 Skirsnis
Fondo administravimas
75 straipsnis
Investicijos
1. Valdyba administruoja Fondą pagal šį reglamentą ir deleguotuosius aktus, priimtus pagal 4 dalį.
2. Iš pertvarkomos įstaigos arba laikinos įstaigos gautos sumos, palūkanos ir kitos investicijų arba kitokios pajamos skiriamos tik Fondui.
3. Valdyba parengia riziką ribojančių saugių investicijų strategiją, kuri numatyta pagal šio straipsnio 4 dalį priimtuose deleguotuosiuose aktuose, ir Fonde turimas sumas investuoja į valstybių narių arba tarpvyriausybinių organizacijų skolinius įsipareigojimus arba labai likvidų didelio kreditingumo turtą, atsižvelgdama į deleguotąjį aktą, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 575/2013 460 straipsnyje, ir kitas atitinkamas to reglamento nuostatas. Investicijos turi būti pakankamai diversifikuotos sektoriniu, geografiniu ir proporciniu požiūriu. Tų investicijų grąža tenka Fondui.
4. Komisijai pagal 93 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl išsamių Fondo administravimo taisyklių ir jo investicijų strategijos bendrųjų principų ir kriterijų.
3 Skirsnis
Fondo naudojimas
76 straipsnis
Fondo misija
1. Pagal pertvarkymo schemą pertvarkymo priemones taikant 2 straipsnyje nurodytiems subjektams, Valdyba gali naudotis Fondu tik tiek, kiek reikia veiksmingam pertvarkymo priemonių taikymui užtikrinti, šiais tikslais:
a)
garantuoti pertvarkomos įstaigos, jos patronuojamųjų įmonių, laikinos įstaigos arba turto valdymo įmonės turtą arba įsipareigojimus;
b)
suteikti paskolų pertvarkomai įstaigai, jos patronuojamosioms įmonėms, laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei;
c)
pirkti pertvarkomos įstaigos turtą;
d)
daryti įnašus į laikiną įstaigą ir turto valdymo įmonę;
e)
mokėti kompensacijas akcininkams arba kreditoriams, jeigu atlikus įvertinimą pagal 20 straipsnio 5 dalį nustatoma, kad jie patyrė didesnių nuostolių, nei būtų patyrę, jei įstaiga būtų buvusi likviduota iškeliant įprastinę bankroto bylą, remiantis pagal 20 straipsnio 16 dalį atliktu įvertinimu;
f)
mokėti įnašą pertvarkomai įstaigai užuot nurašius ar konvertavus tam tikrų kreditorių įsipareigojimus, kai taikoma gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė ir priimamas sprendimas gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės netaikyti tam tikriems kreditoriams pagal 27 straipsnio 5 dalį;
g)
imtis bet kurių a-f punktuose nurodytų veiksmų kartu.
2. Be to, Fondo lėšomis galima naudotis imantis 1 dalyje išdėstytų veiksmų pirkėjo atžvilgiu, kai taikoma verslo pardavimo priemonė.
3. Fondo lėšos nenaudojamos tiesiogiai 2 straipsnyje nurodyto subjekto nuostoliams padengti ar 2 straipsnyje nurodytam tokiam subjektui rekapitalizuoti. Tuo atveju, kai dėl Fondo naudojimo šio straipsnio 1 dalies tikslais dalis 2 straipsnyje nurodyto subjekto nuostolių netiesiogiai perduodama Fondui, taikomi 27 straipsnyje nustatyti Fondo naudojimą reglamentuojantys principai.
4. Valdyba negali laikyti pagal 1 dalies f punktą suteikto kapitalo ilgiau nei penkerius metus.
77 straipsnis
Fondo naudojimas
Fondo naudojimas priklauso nuo susitarimo, pagal kurį dalyvaujančios valstybės narės susitaria pervesti Fondui įnašus, kuriuos jos surenka nacionaliniu lygmeniu pagal šį reglamentą ir Direktyvą 2014/59/ES, ir atitinka tame susitarime nustatytus principus.
Atitinkamai, kol Fondas pasieks tikslinį lygį, nurodytą 69 straipsnyje, bet ne vėliau kaip po aštuonerių metų nuo šio straipsnio taikymo pradžios datos, Valdyba naudojasi Fondu pagal principus, pagrįstus Fondo padalijimu į nacionalinius skyrius, atitinkančius kiekvieną dalyvaujančią valstybę narę, ir laipsnišku įvairių nacionaliniu lygmeniu surinktų lėšų, kurios turi būti priskirtos nacionaliniams Fondo skyriams, sujungimu, kaip nustatyta susitarime.
78 straipsnis
Nacionalinių finansavimo struktūrų pasidalijimas tarpusavyje pertvarkant grupę, kurioje yra nedalyvaujančių valstybių narių įstaigų
Kai pertvarkoma grupė, kurią sudaro, viena vertus, vienoje ar keliose dalyvaujančiose valstybėse narėse įsteigtos įstaigos, ir, kita vertus, vienoje ar keliose nedalyvaujančiose valstybėse narėse įsteigtos įstaigos, Fondas prisideda prie grupės pertvarkymo pagal Direktyvos 2014/59/ES 107 straipsnio 2-5 dalių nuostatas finansavimo.
79 straipsnis
Indėlių garantijų sistemų naudojimas vykdant pertvarkymą
1. Dalyvaujančios valstybės narės užtikrina, kad kai Valdyba imasi pertvarkymo veiksmo, su sąlyga, kad tuo veiksmu užtikrinama, jog indėlininkai ir toliau turėtų galimybę naudotis savo indėliais, indėlių garantijų sistema, su kuria yra susijusi įstaiga, būtų atsakinga už Direktyvos 2014/59/ES 109 straipsnio 1 ir 4 dalyse nurodytas sumas.
Vykstant likvidavimo procedūrai atitinkama indėlių garantijų sistema perima apdraustųjų indėlininkų teises ir pareigas, atitinkančius sumą, kuri lygi jos įmokai.
2. Nustatant sumą, už kurią pagal šio straipsnio 1 dalį atsakinga indėlių garantijų sistema, laikomasi 20 straipsnyje nurodytų sąlygų.
3. Prieš nustatydama pagal šio straipsnio 2 dalį sumą, už kurią indėlių garantijų sistema yra atsakinga, Valdyba pasikonsultuoja su atitinkama paskirta valdžios institucija, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/49/ES 2 straipsnio 1 dalies 18 punkte, visapusiškai atsižvelgdama į klausimo skubumą.
4. Kai reikalavimus atitinkantys indėliai, laikyti pertvarkomoje įstaigoje, perduodami kitam subjektui pagal verslo pardavimo priemonę arba laikinos įstaigos sukūrimo priemonę, indėlininkai nebetenka teisės teikti reikalavimus indėlių garantijų sistemai pagal Direktyvą 2014/49/ES dėl bet kurios neperkeltos savo indėlių, laikomų pertvarkomoje įstaigoje, dalies, jeigu perkelta lėšų suma lygi arba viršija bendrą draudimo sumą, numatytą tos Direktyvos 6 straipsnyje.
5. Nepaisant 1-4 dalių, jei turimi indėlių garantijų sistemos finansiniai ištekliai naudojami pagal šias dalis, o po to sumažėja iki mažiau nei dviejų trečdalių indėlių garantijų sistemos tikslinio lygio, nustatomi tokio dydžio reguliarūs įnašai į indėlių garantijų sistemą, kad tikslinį lygį būtų galima pasiekti per šešerius metus.
Indėlių garantijų sistemos atsakomybė nėra didesnė už sumą, lygią 50 % jos tikslinio lygio pagal Direktyvos 2014/49/ES 10 straipsnio 2 dalį.
Visais atvejais indėlių garantijų sistemos dalis pagal šį reglamentą neturi viršyti nuostolių, kurių ji būtų patyrusi, jei ji būtų buvusi likviduojama iškeliant įprastinę bankroto bylą.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
KITOS NUOSTATOS
80 straipsnis
Privilegijos ir imunitetai
Valdybai ir jos darbuotojams taikomas Protokolas Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, pridėtas prie ES sutarties ir SESV.
81 straipsnis
Nuostatos dėl kalbų vartojimo
1. Valdybai taikomas Tarybos reglamentas Nr. 1 (23).
2. Dėl Valdybos kalbų vartojimo vidaus tvarkos sprendžia Valdyba.
3. Valdyba gali nuspręsti, kokias oficialias kalbas vartoti siunčiant dokumentus Sąjungos institucijoms ar įstaigoms.
4. Valdyba gali susitarti su kiekviena nacionaline pertvarkymo institucija dėl kalbos ar kalbų, kuriomis turi būti parengti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms adresuoti arba jų siunčiami dokumentai.
5. Valdybos veiklai reikalingas vertimo raštu paslaugas teikia Europos Sąjungos įstaigų vertimo centras.
82 straipsnis
Darbuotojai
1. Valdybos darbuotojams taikomi Tarnybos nuostatai, Įdarbinimo sąlygos ir Sąjungos institucijų bendrai priimtos taisyklės jiems taikyti.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, pirmininko, pirmininko pavaduotojo ir keturių narių, nurodytų 43 straipsnio 1 dalies b punkte, atlygiai ir pensinis amžius bus tokie patys kaip atitinkamai Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo, teisėjo ir sekretoriaus, kaip apibrėžta Tarybos reglamente Nr. 422/67/EEB, Nr. 5/67/Euratomas (24). Jiems nebus taikomas didžiausias pensinis amžius. Aspektams, kuriems netaikomas šis reglamentas ar Reglamentas Nr. 422/67/EEB, Nr. 5/67/Euratomas, analogiškai taikomi Tarnybos nuostatai ir Įdarbinimo sąlygos.
2. Komisijai pritarus, Valdyba Tarnybos nuostatų 110 straipsnyje numatyta tvarka patvirtina būtinas įgyvendinimo priemones.
3. Darbuotojų atžvilgiu Valdyba naudojasi įgaliojimais, kurie pagal Tarnybos nuostatus suteikiami paskyrimų tarnybai ir kurie pagal Įdarbinimo sąlygas suteikiami įgaliojimus sudaryti tarnybos sutartis turinčiai institucijai.
83 straipsnis
Darbuotojų mainai
1. Valdyba gali naudotis deleguotųjų nacionalinių ekspertų ar kitų Valdybos neįdarbintų darbuotojų paslaugomis.
2. Valdyba plenariniame posėdyje priima tinkamą sprendimą, kuriuo nustatomos taisyklės, reglamentuojančios nacionalinių pertvarkymo institucijų darbuotojų mainus ir delegavimą Valdybai.
3. Valdyba gali įsteigti vidines pertvarkymo grupes, sudarytas iš jos darbuotojų ir nacionalinių pertvarkymo institucijų darbuotojų, tai pat stebėtojų iš nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijų, kai tinkama.
4. Kai Valdyba įsteigia vidines pertvarkymo grupes, kaip numatyta šio straipsnio 3 dalyje, ji iš savo darbuotojų paskiria tų grupių koordinatorius. Pagal 51 straipsnio 3 dalį koordinatoriai gali būti pakviesti stebėtojų teisėmis dalyvauti Valdybos vykdomuosiuose posėdžiuose, kuriuose pagal 53 straipsnio 3 ir 4 dalis dalyvauja atitinkamų valstybių narių paskirti nariai.
84 straipsnis
Vidiniai komitetai
Valdyba gali įsteigti vidinius komitetus, kurie ją konsultuotų ir teiktų jai gaires dėl Valdybos funkcijų vykdymo pagal šį reglamentą.
85 straipsnis
Apeliacinė komisija
1. Valdyba įsteigia Apeliacinę komisiją, priimančią sprendimus dėl pagal 3 dalį pateiktų apeliacinių skundų.
2. Apeliacinę komisiją sudaro penki nepriekaištingos reputacijos asmenys iš valstybių narių, turintys dokumentais pagrįstos atitinkamų žinių ir profesinės patirties, įskaitant patirtį pertvarkymo srityje, įgytos pakankamai aukšto lygiu bankininkystės arba kitų finansinių paslaugų srityse, išskyrus dabartinius Valdybos darbuotojus ir pertvarkymo institucijų arba kitų nacionalinių ar Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų dabartinius darbuotojus, kurie dalyvauja vykdant šiuo reglamentu Valdybai pavestas užduotis. Apeliacinė komisija turi pakankamų išteklių ir kompetencijos, kad galėtų teikti profesionalias teisines konsultacijas Valdybos naudojimosi įgaliojimais teisėtumo klausimais. Apeliacinės komisijos narius ir du pakaitinius narius Valdyba skiria penkerių metų kadencijai, kuri gali būti pratęsta vieną kartą, Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbus viešą kvietimą dalyvauti konkurse. Jų nevaržo jokie nurodymai.
3. Bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, įskaitant pertvarkymo institucijas, gali pateikti apeliacinį skundą dėl 10 straipsnio 10 dalyje, 11 straipsnyje, 12 straipsnio 1 dalyje, 38-41 straipsniuose, 65 straipsnio 3 dalyje, 71 straipsnyje ir 90 straipsnio 3 dalyje nurodyto Valdybos sprendimo, skirto tam asmeniui, arba dėl sprendimo, kuris tiesiogiai ir asmeniškai susijęs su tuo asmeniu.
Apeliacinis skundas kartu su jo pagrindimu Apeliacinei komisijai pateikiamas raštu per šešias savaites nuo pranešimo atitinkamam asmeniui apie sprendimą dienos, o jei pranešimas nebuvo pateiktas - nuo dienos, kai atitinkamas asmuo sužinojo apie sprendimą.
4. Apeliacinė komisija priima sprendimą dėl apeliacinio skundo per vieną mėnesį nuo jo pateikimo.
Apeliacinė komisija priima sprendimą bent trijų iš penkių savo narių balsų dauguma.
5. Apeliacinės komisijos nariai veikia nepriklausomai ir vadovaudamiesi viešuoju interesu. Tuo tikslu jie pateikia viešą įsipareigojimų deklaraciją ir viešą interesų deklaraciją, kurioje nurodomi visi tiesioginiai arba netiesioginiai interesai, kurie galėtų būti laikomi trukdančiais jų nepriklausomumui, arba tai, kad tokių interesų nėra.
6. Jeigu apeliacinis skundas pateiktas pagal 3 dalį, sprendimo vykdymas nesustabdomas.
Vis dėlto Apeliacinė komisija gali sustabdyti ginčijamo sprendimo taikymą, jeigu mano, kad to reikia dėl susiklosčiusių aplinkybių.
7. Jeigu apeliacinis skundas yra priimtinas, Apeliacinė komisija nagrinėja, ar jis tinkamai pagrįstas. Ji kviečia apeliacinio proceso šalis per nustatytus terminus pateikti pastabas dėl savo pranešimų arba dėl kitų apeliacinio proceso šalių pateiktų pranešimų. Apeliacinio proceso šalys turi teisę pateikti paaiškinimus žodžiu.
8. Apeliacinė komisija gali patvirtinti Valdybos priimtą sprendimą arba perduoti bylą pastarajai. Valdybai Apeliacinės komisijos sprendimas yra privalomas, ir ji priima iš dalies pakeistą sprendimą dėl tos bylos.
9. Apeliacinės komisijos sprendimai turi būti pagrįsti ir apie juos turi būti pranešama šalims.
10. Apeliacinė komisija priima savo darbo tvarkos taisykles ir jas paskelbia viešai.
86 straipsnis
Ieškinių pareiškimas Teisingumo Teisme
1. Pagal SESV 263 straipsnį Teisingumo Teisme gali būti inicijuotas procesas ginčijant Apeliacinės komisijos priimtą sprendimą arba, tais atvejais, kai teisė kreiptis apeliacine tvarka į Apeliacinę komisiją nesuteikta - Valdybos priimtą sprendimą.
2. Pagal SESV 263 straipsnį valstybės narės, Sąjungos institucijos ir bet kuris fizinis ar juridinis asmuo gali inicijuoti procesą Teisingumo Teisme dėl Valdybos sprendimų.
3. Jeigu Valdyba yra įpareigota veikti, bet nepriima sprendimo, Teisingumo Teisme gali būti pareikštas ieškinys dėl neveikimo pagal SESV 265 straipsnį.
4. Valdyba imasi priemonių, būtinų Teisingumo Teismo sprendimui įvykdyti.
87 straipsnis
Valdybos atsakomybė
1. Valdybos sutartinę atsakomybę reglamentuoja atitinkamai sutarčiai taikytina teisė.
2. Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso priimti sprendimus pagal bet kurią arbitražinę išlygą, numatytą Valdybos sudarytoje sutartyje.
3. Nesutartinės atsakomybės atveju Valdyba pagal valstybių narių teisės aktams, reglamentuojantiems viešųjų institucijų atsakomybę, būdingus bendruosius principus atlygina žalą, kurią ji arba jos darbuotojai padarė eidami pareigas, visų pirma atlikdami pertvarkymo funkcijas, įskaitant veikimą ar neveikimą remiant pertvarkymo procedūras užsienyje.
4. Valdyba kompensuoja nacionalinei pertvarkymo institucijai žalą, kurią atlyginti tai institucijai nurodė nacionalinis teismas arba kurią, pritarus Valdybai, ji įsipareigojo atlyginti pagal draugišką susitarimą ir kuri buvo padaryta dėl tos nacionalinės pertvarkymo institucijos veikimo ar neveikimo pagal šį reglamentą vykdant bet kokį 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų bei grupių ir 7 straipsnio 4 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų subjektų bei grupių, kai įvykdomos tų nuostatų taikymo sąlygos arba pagal 7 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą, pertvarkymą. Ta pareiga netaikoma tais atvejais, kai tas veikimas arba neveikimas laikomas šio reglamento, kitos Sąjungos teisės nuostatos, Valdybos, Tarybos ar Komisijos sprendimo pažeidimu, įvykdytu tyčia arba dėl akivaizdžios ir didelės vertinimo klaidos.
5. Bet koks ginčas, susijęs su 3 ir 4 dalimis, priklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai. Bylos su nesutartine atsakomybe susijusiais klausimais nebekeliamos praėjus penkeriems metams po tokio įvykio, dėl kurio norima bylą iškelti.
6. Asmeninę Valdybos darbuotojų atsakomybę Valdybai reglamentuoja jiems taikomos Tarnybos nuostatuose arba Įdarbinimo sąlygose nustatytos nuostatos.
88 straipsnis
Profesinė paslaptis ir keitimasis informacija
1. Valdybos nariams, pirmininko pavaduotojui, 43 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytiems Valdybos nariams, Valdybos darbuotojams ir darbuotojams, kuriais keičiamasi su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis arba kuriuos tos valstybės narės deleguoja ir kurie atlieka pertvarkymo funkcijas, taikomi profesinės paslapties reikalavimai pagal SESV 339 straipsnį ir atitinkamas Sąjungos teisės aktų nuostatas net ir jiems nustojus eiti savo pareigas. Visų pirma, jiems draudžiama atskleisti konfidencialią informaciją, gautą vykdant jų profesinę veiklą arba iš kompetentingų institucijų ar pertvarkymo institucijų, susijusią su pagal šį reglamentą vykdomomis funkcijomis, bet kokiam asmeniui ar institucijai, nebent ji atskleidžiama vykdant jų funkcijas pagal šį reglamentą santraukos ar bendrine forma, kad nebūtų galima identifikuoti 2 straipsnyje nurodytų subjektų, arba gavus aiškų ir išankstinį institucijos ar subjekto, kuris pateikė informaciją, sutikimą.
Informacija, kuriai taikomi profesinės paslapties reikalavimai, neatskleidžiama kitam viešajam ar privačiajam subjektui, nebent jos atskleidimas yra būtinas teismo procesui.
Tie reikalavimai taip pat taikomi galimiems pirkėjams, su kuriais susisiekiama siekiant pasirengti subjekto pertvarkymui pagal 13 straipsnio 3 dalį.
2. Valdyba užtikrina, kad asmenims, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai, nuolat ar kartais teikia bet kokias paslaugas, susijusias su jos pareigų vykdymu, įskaitant pareigūnus ir kitus asmenis, kuriuos Valdyba įgalioja arba nacionalinės pertvarkymo institucijos skiria atlikti patikras vietoje, būtų taikomi profesinės paslapties reikalavimai, lygiaverčiai nurodytiems 1 dalyje.
3. 1 dalyje nurodyti profesinės paslapties reikalavimai taikomi ir stebėtojams, kurie dalyvauja Valdybos posėdžiuose, ir nedalyvaujančių valstybių narių stebėtojams, kurie dalyvauja vidinėse pertvarkymo grupėse pagal 83 straipsnio 3 dalį.
4. Valdyba imasi būtinų priemonių saugiam konfidencialios informacijos tvarkymui ir apdorojimui užtikrinti.
5. Prieš bet kokios informacijos atskleidimą Valdyba užtikrina, kad į ją nebūtų įtraukta konfidencialios informacijos, visų pirma įvertindama, poveikį, kurį tos informacijos atskleidimas galėtų turėti viešajam interesui, susijusiam su finansų, pinigų ar ekonomikos politika, fizinių bei juridinių asmenų komerciniams interesams ir tikrinimų tikslui, tyrimams bei auditams. Informacijos atskleidimo pasekmių vertinimo procedūra apima konkretų 8 ir 9 straipsniuose nurodytų pertvarkymo planų turinio ir detalių, bet kurio pagal 10 straipsnį atlikto įvertinimo rezultatų ar 18 straipsnyje nurodytos pertvarkymo schemos atskleidimo poveikį.
6. Šiuo straipsniu nedraudžiama Valdybai, Tarybai, Komisijai, ECB, nacionalinėms pertvarkymo institucijoms ar nacionalinėms kompetentingoms institucijoms, įskaitant jų darbuotojus ir ekspertus, pertvarkymo veiksmų planavimo arba vykdymo tikslais keistis informacija tarpusavyje ir su kompetentingomis ministerijomis, centriniais bankais, indėlių garantijų sistemomis, investuotojų kompensavimo sistemomis, institucijomis, atsakingomis už įprastines bankroto bylas, nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo ir kompetentingomis institucijomis, EBI arba laikantis 33 straipsnio - su trečiųjų valstybių institucijomis, atliekančiomis pertvarkymo institucijų funkcijoms lygiavertes funkcijas, arba taikant griežtus konfidencialumo reikalavimus - su galimais pirkėjais.
89 straipsnis
Duomenų apsauga
Šiuo reglamentu nedaromas poveikis valstybių narių pareigoms, susijusioms su jų atliekamu asmens duomenų tvarkymu pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 95/46/EB (25), ar Valdybos, Tarybos ir Komisijos pareigoms, susijusioms su jų atliekamu asmens duomenų tvarkymu vykdant pareigas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 45/2001 (26).
90 straipsnis
Prieiga prie dokumentų
1. Valdybos turimiems dokumentams taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 (27).
2. Per šešis mėnesius nuo savo pirmojo posėdžio dienos Valdyba priima Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 taikymo praktines priemones.
3. Dėl Valdybos priimtų sprendimų pagal Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 8 straipsnį gali būti pateiktas skundas Europos ombudsmenui arba inicijuotas procesas Teisingumo Teisme, prieš tai atitinkamai pateikus apeliacinį skundą šio reglamento 85 straipsnyje nurodytai Apeliacinei komisijai, laikantis atitinkamai SESV 228 ir 263 straipsniuose nustatytų sąlygų.
4. Asmenys, kuriems taikomi Valdybos sprendimai, turi teisę susipažinti su Valdybos byla, atsižvelgiant į kitų asmenų teisėtą interesą apsaugoti savo verslo paslaptis. Teisė susipažinti su bylos medžiaga negalioja konfidencialiai informacijai ir Valdybos vidaus parengiamiesiems dokumentams.
91 straipsnis
Įslaptintos informacijos ir neskelbtinos neįslaptintos informacijos apsaugos taisyklės
Valdyba taiko saugumo principus, išdėstytus Europos Sąjungos įslaptintos informacijos (ESĮI) ir neskelbtinos neįslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtose Komisijos saugumo taisyklėse, kaip nustatyta Komisijos sprendimo 2001/844/EB, EAPB, Euratomas (28) priede. Saugumo principų taikymas apima nuostatų dėl keitimosi tokia informacija, jos tvarkymo ir saugojimo taikymą.
92 straipsnis
Audito Rūmai
1. Audito Rūmai pateikia specialią ataskaitą dėl kiekvieno 12 mėnesių laikotarpio, prasidedančio kiekvienų metų balandžio 1 d.
2. Kiekvienoje ataskaitoje išnagrinėjama, ar:
a)
pakankamai atsižvelgta į Fondo naudojimo ekonomiškumą, efektyvumą ir rezultatyvumą, visų pirma į poreikį sumažinti Fondo naudojimą;
b)
Fondo paramos vertinimas buvo veiksmingas ir griežtas.
3. Kiekviena ataskaita pagal 1 dalį parengiama per šešis mėnesius nuo laikotarpio, su kuriuo susijusi ataskaita, pabaigos.
4. Apsvarstęs galutines Valdybos parengtas finansines ataskaitas, kaip nurodyta 63 straipsnyje, Audito Rūmai pateikia savo išvadų ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai ne vėliau kaip gruodžio 1 d., pasibaigus kiekvieniems finansiniams metams. Audito Rūmai visų pirma pateikia informaciją apie bet kokius neapibrėžtuosius įsipareigojimus (Valdybai, Tarybai, Komisijai ar kt.), atsiradusius dėl Valdybos, Tarybos ir Komisijos užduočių pagal šį reglamentą vykdymo.
5. Europos Parlamentas ir Taryba gali reikalauti, kad Audito Rūmai išnagrinėtų bet kuriuos kitus svarbius dalykus, susijusius su jų kompetencija, nustatyta SESV 287 straipsnio 4 dalyje.
6. 1 ir 4 dalyse nurodytos ataskaitos siunčiamos Valdybai, Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai bei nedelsiant paskelbiamos viešai.
7. Per du mėnesius nuo dienos, kai viešai paskelbiama kiekviena ataskaita pagal 1 dalį, Komisija pateikia išsamų rašytinį atsakymą, kuris skelbiamas viešai.
Per du mėnesius nuo dienos, kai viešai paskelbiama kiekviena ataskaita pagal 4 dalį, Valdyba, Taryba ir Komisija paskelbia savo išsamius rašytinius atsakymus, kurie skelbiami viešai.
8. Audito Rūmai yra įgalioti iš Valdybos, Tarybos ir Komisijos gauti bet kokią informaciją, svarbią pagal šį straipsnį jam pavestų užduočių atlikimui. Valdyba, Taryba ir Komisija pateikia visą reikiamą prašomą pateikti informaciją per tokį terminą, kuri gali nurodyti Audito Rūmai.
IV DALIS
VYKDYMO ĮGALIOJIMAI IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
93 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 19 straipsnio 8 dalyje, 65 straipsnio 5 dalyje, 69 straipsnio 5 dalyje, 71 straipsnio 3 dalyje ir 75 straipsnio 4 dalyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami neribotam laikotarpiui nuo 99 straipsnyje nurodytų dienų.
3. Komisija užtikrina pagal šį reglamentą priimtų deleguotųjų aktų ir pagal Direktyvą 2014/59/ES priimtų deleguotųjų aktų nuoseklumą.
4. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 19 straipsnio 8 dalyje, 65 straipsnio 5 dalyje, 69 straipsnio 5 dalyje, 71 straipsnio 3 dalyje ir 75 straipsnio 4 dalyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
5. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
6. Pagal 19 straipsnio 8 dalį, 65 straipsnio 5 dalį, 69 straipsnio 5 dalį, 71 straipsnio 3 dalį ir 75 straipsnio 4 dalį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per tris mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.
7. Komisija nepriima deleguotųjų aktų, kai Europos Parlamentui skirtas tikrinimo laikotarpis dėl darbo pertraukų sutrumpėja iki mažiau nei penkių mėnesių, įskaitant laikotarpio pratęsimus.
94 straipsnis
Peržiūra
1. Ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 31 d., o po to kas trejus metus Komisija paskelbia šio reglamento taikymo ataskaitą, kurioje ypač daug dėmesio skiriama potencialaus poveikio sklandžiam vidaus rinkos veikimui stebėsenai. Toje ataskaitoje įvertinama:
a)
BPeM veikimas, jo sąnaudų efektyvumas, taip pat pertvarkymo veiklos poveikis visos Sąjungos interesams ir finansinių paslaugų vidaus rinkos darnai ir vientisumui, įskaitant jos galimą poveikį nacionalinių bankų sistemų Sąjungoje struktūroms, palyginti su kitomis bankų sistemomis; be to, įvertinama, ar veiksmingai bendradarbiaujama ir dalijamasi informacija taikant BPeM, taip pat tarp BPeM ir BPM ir tarp BPeM, nacionalinių pertvarkymo institucijų, kompetentingų institucijų ir nedalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo institucijų, visų pirma įvertinant tai ar:
i)
yra poreikis, kad šiuo reglamentu Valdybai, Tarybai ir Komisijai pavestas funkcijas vykdytų išskirtinai nepriklausoma Sąjungos institucija, ir, jei taip, ar reikalingi kokie nors atitinkamų nuostatų pakeitimai, be kita ko, pirminės teisės lygmenyje;
ii)
BPeM, BPM, ESRV, EBI, ESMA ir EIOPA ir kitų institucijų, sudarančių EFPIS, bendradarbiavimas yra tinkamas;
iii)
investicijų portfelis pagal 75 straipsnį yra sudarytas iš patikimo ir diversifikuoto turto;
iv)
nutrauktas valstybės skolos ir bankų veiklos rizikos ryšys;
v)
valdymo tvarka, įskaitant užduočių pasidalijimą Valdyboje, balsavimo tvarką tiek vykdomuosiuose, tiek plenariniuose Valdybos posėdžiuose ir jos ryšius su Komisija bei Taryba, yra tinkama;
vi)
atskaitos taškas nustatant Fondo tikslinį lygį yra tinkamas ir visų pirma, ar apdraustieji indėliai arba visi įsipareigojimai yra tinkamesnė bazė ir ar siekiant išvengti finansinių išteklių srauto į Fondą kintamumo ir užtikrinti ilgalaikį Fondo finansavimo stabilumą ir tinkamumą turėtų būti nustatyta minimali absoliuti Fondo suma;
vii)
būtina pakeisti nustatytą Fondo tikslinį lygį ir įnašų lygį, siekiant užtikrinti vienodas sąlygas Sąjungoje;
b)
nepriklausomumo ir atskaitomybės nuostatų veiksmingumas;
c)
Valdybos ir EBI sąveika;
d)
Valdybos ir nedalyvaujančių valstybių narių nacionalinių pertvarkymo institucijų sąveika ir BPeM poveikis toms valstybėms narėms, taip pat Valdybos ir atitinkamų trečiųjų valstybių institucijų, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/59/ES 2 straipsnio 1 dalies 90 punkte, sąveika;
e)
tai, ar būtina imtis veiksmų, siekiant suderinti žlugusių įstaigų bankroto procedūras.
2. Ataskaita pateikiama Europos Parlamentui ir Tarybai. Prireikus, Komisija prideda atitinkamus pasiūlymus.
3. Atliekant Direktyvos 2014/59/ES peržiūra, Komisijos taip pat pašoma atitinkamai atlikti šio reglamento peržiūrą.
95 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 dalinis pakeitimas
Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 iš dalies keičiamas taip:
1.
4 straipsnio 2 punktas pakeičiamas taip:
„2.
kompetentingos institucijos yra:
i)
kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 575/2013 4 straipsnio 1 dalies 40 punkte, įskaitant Europos Centrinį Banką, kai sprendžiami klausimai, susiję su jam pavestais uždaviniais pagal Reglamentą (ES) Nr. 1024/2013, taip pat kaip apibrėžta Direktyvoje 2007/64/EB ir kaip nurodyta Direktyvoje 2009/110/EB;
ii)
taikant direktyvas 2002/65/EB ir 2005/60/EB - institucijos, kompetentingos užtikrinti, kad kredito ir finansų įstaigos laikytųsi tų direktyvų reikalavimų;
iii)
indėlių garantijų sistemų atveju - įstaigos, administruojančios indėlių garantijų sistemas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/49/ES (29), arba, tais atvejais, kai indėlių garantijų sistemą administruoja privati bendrovė - tas sistemas pagal tą direktyvą prižiūrinti institucija ir
iv)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES (30) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014 (31) atveju - pertvarkymo institucijos, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/59/ES 3 straipsnyje, ir Bendra pertvarkymo valdyba, įsteigta Reglamentu (ES) Nr. 806/2014, bei Taryba ir Komisija, kai jos vykdo veiksmus pagal Reglamento (ES) Nr. 806/2014 18 straipsnį, išskyrus atvejus, kai jos naudojasi veiksmų laisve ar priima sprendimus dėl politikos.
(29) 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/49/ES dėl indėlių garantijų sistemų (OL L 173, 2014 6 12, p. 149)." 						
(30) 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014 6 12, p. 190)." 						
(31) 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014 7 30, p. 1)“;" 						
2.
25 straipsnyje įterpiama ši dalis:
„1a. Institucija gali organizuoti ir vykdyti Reglamente (ES) Nr. 806/2014 nurodytos Valdybos ir bendro pertvarkymo mechanizmo taikyme nedalyvaujančių valstybių narių nacionalinių pertvarkymo institucijų keitimosi informacija ir bendros veiklos tarpusavio peržiūras pertvarkant tarpvalstybines grupes, siekdama sustiprinti rezultatų veiksmingumą ir nuoseklumą. Tuo tikslu Institucija parengia objektyvaus įvertinimo ir palyginimo metodus.“;
3.
40 straipsnio 6 dalis papildoma trečia pastraipa:
„Kad būtų galima veikti pagal Direktyvą 2014/59/ES, Bendros pertvarkymo valdybos pirmininkas yra Priežiūros tarybos stebėtojas.“
96 straipsnis
Nacionalinių pertvarkymo finansavimo struktūrų pakeitimas
Nuo šio reglamento 99 straipsnio 2 ir 6 dalyse nurodytos taikymo datos Fondas laikomas dalyvaujančių valstybių narių pertvarkymo finansavimo struktūra pagal Direktyvos 2014/59/ES 99-109 straipsnius.
97 straipsnis
Susitarimas dėl būstinės ir veiklos sąlygos
1. Reikiamos nuostatos dėl patalpų Valdybai suteikimo valstybėje narėje, kurioje yra jos būstinė, ir infrastruktūros suteikimo toje valstybėje narėje, taip pat toje valstybėje narėje pirmininkui, plenarinės sudėties Valdybos nariams, Valdybos darbuotojams ir jų šeimos nariams taikytinos konkrečios taisyklės nustatomos Valdybos ir tos valstybės narės susitarime dėl būstinės, kuris sudaromas gavus plenarinės sudėties Valdybos pritarimą ne vėliau kaip 2014 m. rugpjūčio 20 d.
2. Valstybė narė, kurioje yra Valdybos būstinė, užtikrina geriausias galimas sąlygas Valdybai tinkamai veikti, įskaitant daugiakalbes europines mokymo įstaigas ir tinkamas transporto jungtis.
98 straipsnis
Valdybos veiklos pradžia
1. Valdyba pradeda veikti visu pajėgumu ne vėliau kaip 2015 m. sausio 1 d.
2. Komisija atsako už Valdybos įsteigimą ir pradinę veiklą tol, kol Valdyba įgyja pakankamai veiklos pajėgumų savo biudžetui vykdyti. Tuo tikslu:
a)
tol, kol Tarybos pagal 56 straipsnį paskirtas pirmininkas, pradės eiti savo pareigas, Komisija gali paskirti Komisijos pareigūną būti laikinuoju pirmininku ir laikinai eiti pirmininkui pavestas pareigas;
b)
nukrypstant nuo 50 straipsnio 1 dalies l punkto, kol bus priimtas sprendimas, kaip nurodyta 50 straipsnio 3 dalyje, laikinasis pirmininkas naudojasi paskyrimų tarnybos įgaliojimais;
c)
Komisija gali pasiūlyti pagalbą Valdybai, visų pirma deleguodama Komisijos pareigūnus vykdyti agentūros veiklą, vadovaujant pirmininkui arba laikinajam pirmininkui.
3. Laikinasis pirmininkas gali leisti atlikti visus mokėjimus, kurie yra padengti asignavimais, įtrauktais į Valdybos biudžetą, ir gali sudaryti sutartis, įskaitant darbo sutartis.
99 straipsnis
Įsigaliojimas
1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Atsižvelgiant į 3-5 dalyse nurodytas išimtis, šis reglamentas taikomas nuo 2016 m. sausio 1 d.
3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, nuostatos, susijusios su Valdybos įgaliojimais rinkti informaciją ir bendradarbiauti su nacionalinėmis pertvarkymo institucijomis rengiant pertvarkymo planus pagal 8 ir 9 straipsnius ir visas kitas susijusias nuostatas, pradedamos taikyti nuo 2015 m. sausio 1 d.
4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, 1-4 straipsniai 6, 30, 42-48 straipsniai, 49 straipsnis, 50 straipsnio 1 dalies a, b ir g-p punktai, 50 straipsnio 3 dalis, 51 straipsnis, 52 straipsnio 1 ir 4 dalys, 53 straipsnio 1 ir 2 dalys, 56-59 straipsniai, 61-66 straipsniai, 80-84 straipsniai, 87-95 straipsniai ir 97 ir 98 straipsniai taikomi nuo 2014 m. rugpjūčio 19 d.
5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, 69 straipsnio 5 dalis, 70 straipsnio 6 ir 7 dalys ir 71 straipsnio 3 dalis, kuriais Tarybai suteikiami įgaliojimai priimti įgyvendinimo aktus, Komisijai - priimti deleguotuosius aktus, taikomi nuo 2014 m. lapkričio 1 d.
6. Nuo 2015 m. sausio 1 d. Valdyba pateikia Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai plenariniame posėdyje patvirtintą mėnesinę ataskaitą dėl to, ar įvykdytos įnašų pervedimo Fondui sąlygos.
Nuo 2015 m. gruodžio 1 d., kai tose ataskaitose nurodoma, kad įnašų pervedimo Fondui sąlygos neįvykdytos, 2 dalyje nurodytų nuostatų taikymas kiekvieną kartą atidedamas vienam mėnesiui. Valdyba kas kartą pasibaigus tam mėnesiui pateikia tolesnę ataskaitą.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2014 m. liepos 15 d.