PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 861/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců Unie, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antidumpingovém šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 418/2013 (3) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
1.2 Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva dovozci vybraní do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné vybrat u dovozců vzorek. Pro konečná zjištění, zejména pokud jde o zájem Unie, byly použity veškeré dostupné informace týkající se spolupracujících dovozců.
(5)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální přezkoumání. Dva z nich odpověděli na dotazníky. Pět jich odpovědi na dotazníky nezaslalo. Jeden ze dvou výrobců, kteří odpovědi zaslali, stáhl svoji žádost o individuální přezkoumání. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(6)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
1.3 Období šetření a posuzované období
(7)
Jak je uvedeno v 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů, které jsou významné pro posouzení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
1.4 Následný postup
(8)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to dva vyvážející výrobci, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(9)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(10)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli:
i)
obsahující (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahující (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z Indie.
(11)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést v šetření k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo vyplynulo z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (4) a v prozatímním nařízení.
(12)
Jedna strana znovu tvrdila, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Tvrdí, že by proto měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury se pro účely určení, zda se jedná o obdobné výrobky, takže jsou součástí stejného výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný vztah mezi kvalitou a cenou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi (5). Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o dráty vyrobené z nerezavějící oceli. Jedná se o polotovary z oceli (které se ve většině případů dále zpracovávají při výrobě široké škály konečných výrobků) a výrobní proces je podobný, s použitím podobných strojů, takže výrobci mohou podle poptávky různé varianty výrobku zaměňovat. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(13)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí ohledně otázky, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou ve 12. bodě odůvodnění výše. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Toto tvrzení je mylné. Podle judikatury má Komise při vymezování produktu (6) široký prostor pro uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudním dvora Evropské unie. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, směřovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana tudíž mylně předpokládala, že aby mohly typy výrobků spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(14)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je výrobní postup takového charakteru, že by výrobci v Unii mohli kdykoli zahájit výrobu daného typu výrobku. Za druhé, v případě vysoce technických drátů (viz 12. bod odůvodnění) bylo zjištěno, že tyto druhy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(15)
Alternativně tito uživatelé tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od výrobku, jenž je předmětem šetření, nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(16)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(17)
Ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány napadnutelné subvence:
a)
režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“);
b)
režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme);
c)
režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme);
d)
režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
e)
režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme);
f)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“);
g)
režim zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim SEZ/EOU“, Special Economic Zones/Export Oriented Units).
(18)
Výrobní odvětví Unie mělo za to, že Komise opomněla zohlednit některé subvenční režimy, zejména pak režimy regionální, a dospělo tak k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny. Toto tvrzení je neopodstatněné. Komise podrobila šetření všechny národní i místní režimy subvencí uvedené v podnětu. Komise však zjistila, že během období šetření vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi subvence pouze v rámci režimů uvedených ve 14. bodě odůvodnění.
(19)
Výrobní odvětví Unie rovněž tvrdilo, že jelikož se v rámci souběžného antidumpingového šetření zjistilo, že údaje poskytnuté indickými výrobci zařazenými do vzorku nebyly spolehlivé a byl použit článek18 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7), měl být v rámci současného šetření stejným způsobem uplatněn odpovídající článek 28 základního nařízení. Článek 28 základního nařízení se však použije, pouze pokud jsou splněny příslušné podmínky, avšak v případě informací předložených indickými výrobci zařazenými do vzorku tomu tak nebylo. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Šetření ukázalo, že režimy DEPBS, DDS s AAS jsou součástí jednoho mechanismu subvencování, a to režimu navracení cla. Indie dlouhou dobu využívala různé typy tohoto mechanismu, přičemž jednotlivé dílčí mechanismy se často měnily. Šetření ukázalo, že je vhodné analyzovat tyto dílčí mechanismy společně, neboť vývozci si z nich musí zpravidla vybrat (vzájemně se vylučují) a při vypršení jednoho dílčího mechanismu přejít k jinému.
(21)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 25. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“)
(22)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim DEPBS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Dále pro výrobek, jenž je předmětem šetření, údajně neexistují domácí vstupy, lze se tedy důvodně domnívat, že každý dovoz byl zdaněn 5 % a že horní hranice stanovená indickou vládou zajišťuje, že nedochází k nadměrnému vyrovnání. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce, který využívá výhod režimu DEPBS, nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve svém výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečné hodnotě využitého vstupního materiálu. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Indická vláda nezavedla žádný systém, který by vázal výši cla, od kterého je dovezený vstupní materiál osvobozen, na jeho spotřebu při výrobě vyvezených výrobků. Ani podniky, které využívají tohoto režimu, neměly k dispozici žádný mechanismus, na jehož základě by bylo možné prokázat, že neobdržely nadměrné úlevy. Kromě toho podnik neprokázal, že v tomto konkrétním případě nedošlo k nadměrnému vyrovnání, jelikož mohl například využít možnosti vyrovnání za jiné dovezené zboží nebo vyrovnání za dovezený vstupní materiál, aniž by tento materiál použil k výrobě dotčeného výrobku. Je třeba rovněž poznamenat, že tvrzení, že neexistuje domácí výroba vstupního materiálu, není správné, neboť nejméně jeden z podniků, kterého se šetření týkalo, tento materiál vyráběl a dva další jej nakupovaly od domácího výrobce a nikoli od domácího dovážejícího obchodníka. Proto tato tvrzení nelze přijmout.
(23)
Jedna strana tvrdila, že v případě prodeje licence pro režim DEPBS skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence, a napadnutelná výhoda tudíž byla nižší, než výhoda stanovená prozatímně. Výhoda získaná podle tohoto režimu však byla vypočítána na základě výše úvěru poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(24)
Indická vláda tvrdila, že v průběhu období šetření byl režim DEPBS ukončen, a tudíž by neměl být napadnut. Tvrdí dále, že jelikož režim vracení cla není rámcem navazujícím na režim DEPBS, nemůže být režim DEPBS napadnut. Režim DEPBS byl skutečně ukončen dne 30. září 2011, během období šetření. K subvencování však docházelo i nadále. Bylo zjištěno, že jako alternativu k režimu DEPBS vývozci získávali výhody v rámci režimu AAS, a především DDS. Jak je uvedeno ve 42. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly režimy AAS a DDS upraveny tak, aby byl zajištěn plynulý přechod z režimu DEPBS. Navíc je povaha výhod poskytovaných v rámci těchto tří režimů, tj. ušlý příjem ve formě osvobození od cel, naprosto identická. Podniky si tak mohou vybrat, který režim k vyrovnání cel využijí. Proto by měly být subvence poskytnuté indickou vládou během období šetření napadnuty, a to navzdory skutečnosti, že režim DEPBS byl v polovině období šetření ukončen, neboť nadřazený systém výhod trval i nadále, jelikož z důvodů uvedených ve 20. bodě odůvodnění představují všechny režimy vracení cla jediný mechanismus subvencování s různými, často se měnícími dílčími mechanismy. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(25)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda znovu zopakovala svá tvrzení ohledně ukončení režimu DEPBS po poskytnutí konečných informací. Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by vedly ke změně závěru, podle něhož bylo subvencování v rámci zrušeného režimu DEPBS nahrazeno upraveným režimem DDS, nelze toto tvrzení přijmout.
(26)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 47. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(27)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI v období šetření režim DEPBS využíval. Subvenční sazba činila 0,50 %.
3.3 Režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme)
(28)
Indická vláda tvrdila, že režim DDS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla a spotřební daně zaplacené za vstupy. Jak je vysvětleno v 58. až 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Konkrétně neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DDS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by musel prokázat, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Výše uvedené skutečnosti potvrdila zjištění, k nimž se dospělo u navštívených společností a prostřednictvím odpovídajících právních předpisů, zejména oběžníku indické vlády č. 24/2001, jak je vysvětleno v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Kromě toho indická vláda ve své argumentaci v odstavci 32 uvedeného oběžníku připustila, že režim DDS může vést k nadměrnému vyrovnání. Proto nemůže být toto tvrzení indické vlády přijato.
(29)
Indická vláda dále tvrdila, že mechanismus zjišťování spotřeby vstupů na základě vzorku by měl být přijatelný, ačkoli pomocí tohoto systému nelze prošetřit všechny příjemce zejména z důvodu vysokého počtu příjemců a administrativní zátěže spojené s jejich kontrolou. Toto tvrzení však nelze přijmout, jelikož není v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem ii), přílohou I bodem i), přílohou II a přílohou III základního nařízení.
(30)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 48. až 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(31)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI Industries v období šetření režim DDS využíval. Subvenční sazba činila 0,29 %.
3.4 Režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme)
(32)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim AAS by měl být považován za režim navracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. Jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podrežim použitý v rámci tohoto případu není přípustným režimem navracení cla či režimem navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupní materiály spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III část II bod 2 základního nařízení). Navíc standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém zjišťování skutečné spotřeby. Uvedené normy jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebována při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla žádná další přezkoumání na základě skutečných vstupních materiálů, jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení). Uvedený podrežim je proto napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(33)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 65. až 80. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(34)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim AAS v období šetření nevyužíval.
3.5 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme)
(35)
Po poskytnutí konečných informací poukázal jeden indický vyvážející výrobce na chybu ve výpočtu. Tato připomínka byla částečně oprávněná a byla zohledněna při výpočtu výše subvence. Jelikož celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost bylo již před touto opravou pod úrovní de minimis, nemění úprava ani konečnou výši vyrovnávacího cla pro tuto společnost, ani nemá vliv na průměrné subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku či na celostátní subvenční rozpětí.
(36)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 81. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
(37)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EPCGS v období šetření nevyužíval, pokud jde o dotčený výrobek.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme)
(38)
Indická vláda tvrdila, že Komise v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nesprávně cituje právní základ pro režim ECS. Indická vláda uvedla, že rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 („rámcový oběžník 07-08“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 („rámcový oběžník 08-09“) byly aktualizovány a právní základ pro režim ECS v období šetření představují rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 („rámcový oběžník 10-11“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 („rámcový oběžník 11-12“). V tomto ohledu je připomínka indické vlády samozřejmě správná.
(39)
Indická vláda dále podotkla, že pokud by byl zohledněn správný aktualizovaný právní základ, musela by Komise vzít v potaz skutečnost, že maximální strop úrokové sazby použitelný pro vývozní úvěry, který Indická centrální banka dříve stanovila pro komerční banky jako závazný, přestal před obdobím šetření existovat, pokud jde o vývozní úvěry v rupiích. Z tohoto důvodu tudíž nelze tento režim, pokud jde o úvěry v rupiích, nadále považovat za subvenci. Šetřením se prokázalo, že dvě společnosti zařazené do vzorku využily vývozních úvěrů od soukromých bank, jejichž úrokové sazby byly nižší než referenční sazby stanovené Indickou centrální bankou. Šetřením nebyl zjištěn žádný komerčně přijatelný důvod, proč tyto soukromé banky poskytují úvěry se zvýhodněnou úrokovou sazbou, které byly zřejmě ztrátové. Tyto postupy, jakými banky poskytují úvěry, by mohly poukazovat na přetrvávající vliv vlády. V rámci šetření ovšem nebyly nalezeny žádné důkazy ohledně rozsahu vlivu podle pravidel WTO, které by dokládaly přetrvávající pověření nebo řízení komerčních bank. Komise proto rozhodla, že výhody plynoucí ze zvýhodněných sazeb nebude z důvodu nedostatečných důkazů o řízení a/nebo finančním příspěvku indické vlády považovat za subvenci v rámci tohoto podrežimu.
(40)
Indická vláda rovněž tvrdila, že nejnovější aktualizace rámcového oběžníku - DBOD č. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 („rámcový oběžník 12-13“), který vstoupil v platnost dva měsíce po období šetření, zrušil maximální stropy úrokových sazeb pro vývozní úvěry rovněž, pokud jde o úvěry v cizí měně. S odkazem na čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení indická vláda tvrdí, že v takovém případě by tento prvek režimu vývozních úvěrů rovněž neměl být napadán, neboť řízení bank ze strany vlády bylo ukončeno. V předloženém rámcovém oběžníku 12-13 se sice nachází ustanovení s platností od května 2012, podle něhož mohou komerční banky svobodně stanovovat úrokové sazby vývozních úvěrů v cizí měně, jak tvrdí indická vláda, avšak taková změna instrukcí Indické centrální banky určená soukromým bankám během šetření by sama o sobě nebyla dostačující k vyloučení tohoto režimu, jelikož pověření vlády může pokračovat neformální cestou, což by muselo být předmětem dalšího šetření. Vzhledem k výše uvedeným závěrům k podrežimu pro vývozní úvěry v rupiích však Komise rozhodla, že tento podrežim pro úvěry v cizí měně v této fázi nenapadne.
(41)
Proto budou celní sazby podle potřeby upraveny.
3.7 Režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“)
(42)
Po poskytnutí konečných informací předložila indická vláda připomínky k režimu FMS. Tvrdila, že režim geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a nemůže být proto Unií napadnut. Indická vláda však nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila praktické provádění programu či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálového zboží. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto, neboť z šetření vyplynulo, že dotčený výrobek při vývozu do Unie může využívat a využívá tohoto režimu.
(43)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 101. až 111. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(44)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim FMS v období šetření nevyužíval.
3.8 Režim jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim EOUS“)
(45)
Po poskytnutí konečných informací předložil připomínky k tomuto režimu jediný vyvážející výrobce využívající režimu EOUS, kterého se šetření týkalo. Společnost tvrdila, že by Komise měla pro výpočet výhody plynoucí z režimu EOUS používat jiný postup. Tvrdila také, že s některými výhodami v rámci režimu EOUS by se mělo zacházet jako s přípustným režimem navracení cla ve smyslu přílohy II a III základního nařízení, a neměly by proto být napadnutelné.
(46)
Bylo však zjištěno, že bez ohledu na použitou metodu výpočtu by subvenční sazba pro tento režim nepřesáhla 0,95 %, což znamená, že by celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost zůstalo pod úrovní de minimis. Nepovažovalo se proto za nutné toto tvrzení v rámci tohoto šetření dále analyzovat.
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(48)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EOUS v období šetření nevyužíval.
3.9 Výše napadnutelných subvencí
(49)
V návaznosti na rozhodnutí nepovažovat výhody plynoucí z režimu ESC za subvenci, jak je popsáno v 38. až 41. bodě odůvodnění, a opravu výpočtu výhody plynoucí z režimu EPCGS pro jednu ze společností, jak je popsáno v 35. bodě odůvodnění, byly celní sazby podle potřeby upraveny. Konečné výše napadnutelných subvencí stanovené v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřené podle hodnoty se pohybují v rozmezí od 0,79 % do 3,72 %.
Režim
Společnost
Raajratna
Venus Group
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTAL
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Nově vypočítané subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 3,41 %.
(51)
Nově vypočítané celostátní subvenční rozpětí činí 3,72 %.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
4.1 Výrobní odvětví Unie
(52)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie existuje méně výrobců.
(53)
Komise poukazuje na to, že toto tvrzení nebylo podložené, a po ověření informací uvedených ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje, že během období šetření vyrábělo dotčený výrobek v Unii 27 výrobců. Tento počet byl určen na základě podnětu, reprezentativnosti a šetření. Komise kontaktovala všechny známé výrobce v Unii a obdržela údaje, které byly použity v souvislosti s tímto šetřením.
4.2 Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(54)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 117. až 119. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
5.1 Spotřeba v Unii
(55)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány ve 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přesto se však dospělo k závěru, že se situace na trhu zlepšila. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2 Dovoz z dotčené země do Unie
(56)
Subvenční rozpětí stanovené pro společnost KEI Industries nedosahuje nepatrné hodnoty, kterou uvádí čl. 14 odst. 5 základního nařízení (viz 49. bod odůvodnění). Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce nevyužil během období šetření režimů subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu subvencovaného dovozu z Indie. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise s vyvážejícím výrobcem souhlasila, a proto byly tyto transakce od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie odečteny. Objem, podíl na trhu a průměrná cena subvencovaného dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(57)
Objem subvencovaného dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
11 620
20 038
25 326
24 415
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(58)
Společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie neměnilo nic na trendech popsaných ve 123. a 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(59)
Průměrná cena subvencovaného dovozu:
2009
2010
2011
OŠ
Průměrná cena
(EUR/t)
2 419
2 856
3 311
3 259
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(60)
Jak již bylo řečeno, společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství a vyjmutí určitých transakcí Venus Group se týkalo také jen omezeného množství. Odečtení objemu dovozu společnosti KEI Industries a výše uvedených transakcí Venus Group od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie proto nevedlo k žádné výrazné změně průměrné ceny subvencovaného indického dovozu, ani ke změně výpočtu cenového podbízení. Nově vypočítané rozpětí cenového podbízení činí 11,7 %. Ostatní závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných ve 128. až 130. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
(61)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda tvrdila, že Komise uplatnila poměrné snížení subvencovaného dovozu pouze na objem dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak vzala v potaz zjištění ohledně nepatrné úrovně u společnosti KEI a vyjmutí některých transakcí Venus Group, které byly omylem započítány dvakrát. Toto tvrzení je založeno na nedorozumění. Komise uplatnila poměrné snížení na celý objem dovozu, včetně dovozu nespolupracujících dovozců. Proto musí být toto tvrzení zamítnuto.
5.3 Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(62)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by docházelo k újmě.
(63)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji, než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(64)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Ukazatel týkající se investic se sice v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření však poklesl pod hodnotu z roku 2009. Pravdou také je, že se v letech 2009 až 2011 zlepšila návratnost investic a dosáhla hodnoty 6,7 %, během období šetření však opět poklesla na 0,8 %. Obdobně se také ukazatele ziskovosti a peněžního toku do roku 2011 zlepšovaly, v období šetření se však začaly opět zhoršovat. Proto lze dospět k závěru, že se výrobní odvětví Unie po roce 2009 začalo zotavovat, avšak toto oživení bylo následně zpomaleno subvencovaným dovozem z Indie.
(65)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená v 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(66)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotyčná strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. Ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(67)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že obtíže výrobního odvětví Unie jsou způsobeny převážně strukturálními problémy. Proto bylo cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % také nereálné.
(68)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (11) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Společenství mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez subvencovaného dovozu. V daném případě nebylo z následujících důvodů možné provést tuto analýzu dotčeného výrobku pro výrobní odvětví Unie. Dostačující údaje pro výpočet ziskového rozpětí pro dotčený výrobek jsou k dispozici až od roku 2007. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že subvencované výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811,3 t), což se šetřením potvrdilo. Orgány proto zjistily cílové ziskové rozpětí na základě skutečných zisků v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem (12).
5.4 Závěr ohledně újmy
(69)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo během období šetření vážnou újmu.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
6.1 Účinek subvencovaného dovozu
(70)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(71)
K tomuto tvrzení je třeba poznamenat, že podle šetření podíl subvencovaného indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem subvencovaného indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Z šetření rovněž vyplynulo, že průměrná cena indického dovozu byla stabilně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a že během období šetření snížila průměrnou cenu výrobního odvětví Unie o 11,7 %. Zatímco výrobnímu odvětví Unie tudíž zvýšená spotřeba skutečně do jisté míry prospěla a výrobní odvětví Unie mohlo také zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo svůj podíl na trhu udržet, jak by se dalo na základě zlepšujících se tržních podmínek a vzhledem k jeho volným výrobním kapacitám očekávat.
6.2 Účinky jiných činitelů
6.2.1 Nesubvencovaný dovoz
(72)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že účinky nesubvencovaného dovozu musí být přehodnoceny vzhledem ke skutečnostem, že společnost KEI Industries obdržela subvenční rozpětí de minimis a že některé transakce Venus Group, které byly chybně započítány dvakrát, byly z analýzy vyloučeny. Tvrdily také, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší, než ceny subvencovaného dovozu.
(73)
Níže uvedená tabulka ukazuje vývoj v případě nesubvencovaného objemu vývozu a cen během posuzovaného období. Objem nesubvencovaného vývozu představoval asi jednu třetinu indického vývozu během období šetření a sledoval stejný trend jako dovoz subvencovaných výrobků.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
5 227
9 015
11 394
10 938
Objem (index)
100
172
218
210
Průměrná cena (EUR/mt)
2 268
2 678
3 105
3 056
Průměrná cena (index)
100
118
137
135
Zdroj:
odpovědi na dotazník a Eurostat.
(74)
Konstatování, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší než ceny subvencovaného dovozu, je tedy správné. Ovšem objem nesubvencovaného dovozu činí pouze třetinu objemu subvencovaného dovozu. Újma způsobená nesubvencovaným dovozem tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
6.2.2 Dovoz ze třetích zemí
(75)
Jeden indický vyvážející výrobce a indická vláda zopakovali tvrzení, že Čínská lidová republika by měla být zahrnuta do šetření a že dopad dovozu z Čínské lidové republiky na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(76)
Jak je uvedeno ve 170. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani v zahajovací fázi řízení, ani v konečné fázi neexistuje důkaz o subvencování, který by odůvodňoval zahájení antisubvenčního šetření týkajícího se dovozu z Čínské lidové republiky. Tvrzení, že by Čínská lidová republika měla být zahrnuta do rozsahu šetření, je proto neopodstatněné a zamítá se.
(77)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 168. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z Číny nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z Čínské lidové republiky mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým subvencovaným dovozem.
(78)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z čínského dovozu se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(79)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(80)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo trhu s laciným zbožím (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není zastoupené.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj:
Eurostat.
(81)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (13). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu. Kromě toho šetření ukázalo, že čínští vývozci prodávají převážně typy výrobku s nižší kvalitou spadající do výše uvedeného kódu KN na trhu Unie. Rozhodujícím faktorem při posuzování čínského dovozu se proto stává sortiment výrobku.
(82)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny subvencovaných vyvážejících výrobců v Indii, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny subvencovaného indického vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
OŠ + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj:
Eurostat.
(83)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu subvencovaného indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(84)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z Indie a z Čínské lidové republiky vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z Čínské lidové republiky mnohem nižší než dovoz z Indie. Objem dovozu z Čínské lidové republiky představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(85)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzuje, že významný podíl čínského dovozu během období šetření se odlišuje od sortimentu výrobků výrobního odvětví Unie a že jakákoli přímá hospodářská soutěž s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie je omezená.
(86)
Dovoz z Čínské lidové republiky tudíž nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 168. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
6.2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(87)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(88)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj:
podnět.
(89)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 139. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem subvencovaného dovozu z Indie během téhož období (+110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
6.3 Závěry týkající se příčinné souvislosti
(90)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 179. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
7.1 Obecné informace
(91)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 180. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.2 Zájem výrobního odvětví Unie
(92)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 181. až 188. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.3 Zájem uživatelů
(93)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevilo zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník a na spolupracující uživatele tak připadalo všeho všudy 12 % celkového dovozu z Indie během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(94)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 191. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(95)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z Indie představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že Indie byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % obratu spolupracujících uživatelů.
(96)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z Indie v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal v průměru pokles o 0,25 procentního bodu na 1,75 %.
(97)
Komise si je vědoma, že dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Mají navíc možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 21 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(98)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(99)
Šetření však ukázalo, že tyto typy drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Kromě toho byla dvěma indickým vyvážejícím výrobcům přiznána nulová sazba vyrovnávacího cla, což znamená, že uložení opatření nebude mít významný dopad na jejich dodávky. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Toto tvrzení se proto zamítá.
(100)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků subvencovaného dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(101)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na indický dovoz budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen celkově omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
7.4 Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 197. až 199. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.5 Závěr ohledně zájmu Unie
(103)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 200. až 201. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 203. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(105)
Pro společnost KEI Industries nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné rozpětí subvence této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 49. bod odůvodnění).
(106)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Konečná opatření
(107)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem a aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(108)
Proto byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a subvenčních rozpětí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
nepoužije se
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
nepoužije se
0,0 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Všechny ostatní společnosti
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti specifikované v tomto pracovním dokumentu byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto pracovního dokumentu, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(110)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (14) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
8.4 Konečný výběr prozatímních vyrovnávacích cel
(111)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Bombaj, Maháráštra
3,0
B776
Precision Metals, Bombaj, Maháráštra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maháráštra
0,0
B780
KEI Industries Limited, Nové Dillí
0,0
B925
Společnosti uvedené v příloze
3,4
Všechny ostatní společnosti
3,7
B999
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 419/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie,
se s konečnou platností vybírají. Zajištěné částky, které převyšují konečně uložené vyrovnávací clo, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 861/2013
2013 m. rugsėjo 2 d.
kuriuo tam tikroms importuojamoms Indijos kilmės nerūdijančio plieno vieloms nustatomas galutinis kompensacinis muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 15 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos (toliau - Komisija) pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. Laikinosios priemonės
(1)
Komisija Reglamentu (ES) Nr. 419/2013 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) tam tikroms importuojamoms Indijos kilmės nerūdijančio plieno vieloms nustatė laikinąjį kompensacinį muitą.
(2)
Tyrimas inicijuotas 2012 m. birželio 28 d. gavus Europos geležies ir plieno pramonės konfederacijos (toliau - Eurofer arba skundo pateikėjas) gamintojų, kurie pagamina daugiau nei 50 % visų tam tikrų nerūdijančio plieno vielų Sąjungoje, vardu pateiktą skundą.
(3)
Po gretutinio antidempingo tyrimo Komisija Reglamentu (ES) Nr. 418/2013 (3) tam tikroms importuojamoms Indijos kilmės nerūdijančio plieno vieloms nustatė laikinąjį antidempingo muitą.
1.2. Su tyrimu susijusios šalys
(4)
Pradiniame tyrimo etape buvo vykdoma eksportuojančių Indijos gamintojų, Sąjungos gamintojų ir nesusijusių importuotojų atranka. Tačiau du atrinkti importuotojai negrąžino klausimyno atsakymų, todėl importuotojų atranka negalėjo būti toliau vykdoma. Visa su bendradarbiaujančiais importuotojais susijusi informacija buvo naudojama galutinėms išvadoms, ypač kiek tai susiję su Sąjungos interesais, padaryti.
(5)
Neatrinkti septyni eksportuojantys Indijos gamintojai paprašė atlikti individualų nagrinėjimą. Du iš jų pateikė klausimyno atsakymus. Penki atsakymų į klausimynus nepateikė. Vienas iš dviejų pateikusiųjų klausimyno atsakymus atsiėmė savo prašymą atlikti individualų nagrinėjimą. Todėl Komisija nagrinėjo vieną neatrinktą eksportuojantį Indijos gamintoją:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(6)
Be to, kas išdėstyta, laikinojo reglamento 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 ir 14 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
1.3. Tiriamasis laikotarpis ir nagrinėjamasis laikotarpis
(7)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 20 konstatuojamojoje dalyje, atliekant subsidijavimo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2011 m. balandžio 1 d.-2012 m. kovo 31 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2012 m. kovo 31 d. (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
1.4. Tolesnė procedūra
(8)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nuspręsta nustatyti laikinąsias kompensacines priemones (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys, t. y. du eksportuojantys gamintojai, skundo pateikėjas ir 11 naudotojų, pateikė pastabas. Suinteresuotosios šalys, kurios prašė išklausyti, buvo išklausytos. Komisija toliau rinko informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas. Visos gautos pastabos buvo deramai apsvarstytos ir tam tikrais atvejais į jas buvo atsižvelgta.
(9)
Komisija suinteresuotosioms šalims pranešė apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriomis remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį kompensacinį muitą tam tikroms importuojamoms Indijos kilmės nerūdijančio plieno vieloms ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinųjų muitų sumas (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Be to, suinteresuotosioms šalims buvo nustatytas laikotarpis, per kurį jos galėjo pareikšti pastabas dėl galutinio faktų atskleidimo. Visos gautos pastabos buvo deramai apsvarstytos ir tam tikrais atvejais į jas buvo atsižvelgta.
2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
(10)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 21 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamasis produktas - Indijos kilmės nerūdijančio plieno vielos, kurių sudėtyje:
i)
nikelis sudaro ne mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis nikelis sudaro ne mažiau kaip 28 %, bet ne daugiau kaip 31 % masės ir kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 20 %, bet ne daugiau kaip 22 % masės;
ii)
nikelis sudaro mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 13 %, bet ne daugiau kaip 25 % masės ir kurios sudėtyje esantis aliuminis sudaro ne mažiau kaip 3,5 %, bet ne daugiau kaip 6 % masės,
ir kurių KN kodai šiuo metu yra 7223 00 19 ir 7223 00 99.
(11)
Kai kurie naudotojai išreiškė susirūpinimą, kad akivaizdžiai nebuvo daromas skirtumas tarp įvairių nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto rūšių, nes visų rūšių produktų asortimentas yra platus. Ypač didelį susirūpinimą kėlė klausimas, kaip atliekant tyrimą užtikrinti teisingą visų rūšių palyginimą. Kaip tai yra daugumos tyrimų atveju, nagrinėjamojo produkto apibrėžtis apima plačią produkto rūšių, kurios pasižymi tomis pačiomis ar panašiomis pagrindinėmis fizinėmis, techninėmis ir cheminėmis savybėmis, įvairovę. Dėl to, kad tyrimo metu šios savybės gali skirtis priklausomai nuo produkto rūšies, apibrėžtis iš tikrųjų gali apimti plačią rūšių įvairovę. Taip buvo šio tyrimo atveju. Komisija atsižvelgė į produkto rūšių skirtumus ir užtikrino, kad jos būtų teisingai palygintos. Kiekvienai produkto, kurį pagamino ir pardavė eksportuojantys Indijos gamintojai, ir produkto, kurį pagamino ir pardavė Sąjungos pramonė, rūšiai buvo priskirtas unikalus produkto kontrolės numeris (PKN). Numeris priklausė nuo pagrindinių produkto savybių, šiuo atveju nuo plieno rūšies, tempiamojo stiprio, dangos, paviršiaus, skersmens ir formos. Taigi į Sąjungą eksportuojamų vielų rūšys buvo lyginamos pagal PKN su Sąjungos pramonės pagamintų ir parduodamų produktų, kurie turi tokias pačias ar panašias savybes, rūšimis. Visoms šioms rūšims buvo taikoma nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto apibrėžtis, nurodyta pranešime apie inicijavimą (4) ir laikinajame reglamente.
(12)
Viena šalis pakartojo savo teiginį, kad vadinamosios labai techniškų produktų rūšys skiriasi ir nėra pakeičiamos kitomis nagrinėjamojo produkto rūšimis. Taigi ji teigia, kad jos turėtų būti išbrauktos iš produkto apibrėžties. Remiantis Teismo praktika, nustatant, ar produktai yra panašūs, kad jie galėtų sudaryti tą patį gaminį, būtina įvertinti, ar jie pasižymi tomis pačiomis techninėmis ir fizinėmis savybėmis, turi tą pačią pagrindinę galutinę naudojimo paskirtį ir tą patį kainos ir kokybės santykį. Šiuo atžvilgiu reikėtų taip pat įvertinti šių produktų pakeičiamumą ir jų konkurenciją (5). Atlikus tyrimą nustatyta, kad šalies nurodytų vadinamųjų labai techniškų rūšių produktai pasižymi tokiomis pačiomis pagrindinėmis fizinėmis, cheminėmis ir techninėmis savybėmis, kaip ir kiti tiriamieji produktai. Jie pagaminti iš nerūdijančio plieno ir yra vielos. Jie sudaro pusiau gatavą plieno gaminį (kurį daugeliu atveju vėliau transformavus gaminami plataus asortimento gatavi produktai), ir yra panašiai gaminami, naudojant panašią įrangą, tokią, kad priklausomai nuo paklausos gamintojai gali gaminti įvairių rūšių produktus. Be to, nors skirtingų rūšių vielos nėra tiesiogiai pakeičiamos vienos kitomis ir tiesiogiai nekonkuruoja, gamintojai konkuruoja dėl sutarčių, kurios apima plačią nerūdijančio plieno vielų įvairovę. Be to, šių rūšių produktus gamina ir parduoda tiek Sąjungos pramonė, tiek eksportuojantys Indijos gamintojai, taikydami panašų gamybos metodą. Todėl šis teiginys negali būti priimtas.
(13)
Reaguodama į galutinius atskleistus faktus, viena šalis teigė, kad Komisijos atlikta analizė, kuria nustatoma, ar vadinamosios labai techniškų produktų rūšys turėtų būti įtrauktos į tyrimo sritį, buvo nepakankama. Šis argumentas atmetamas. Atlikus tyrimą nustatyta, kad labai techniškų produktų rūšis patenka į produkto apibrėžtį, kaip išdėstyta 12 konstatuojamojoje dalyje. Šalis daro klaidingą prielaidą, kad tuo pačiu metu turi būti laikomasi visų Teismo praktikoje nurodytų kriterijų; tai neteisingas teiginys. Remiantis Teismo praktika, Komisija, nustatydama produkto apibrėžtąją sritį (6), naudojasi didele diskrecija ir šį vertinimą turi pagrįsti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pateiktu kriterijų rinkiniu. Dažnai, kaip tai yra ir šiuo atveju, kai kurie kriterijai gali būti skirtingų krypčių; tokiu atveju Komisija turi atlikti visuotinį įvertinimą, kaip tai padarė šiuo atveju. Todėl ši suinteresuotoji šalis klaidingai manė, kad norint produkto rūšis priskirti tai pačiai produkto apibrėžčiai, joms turi būti būdingos visos savybės.
(14)
Kai kurie naudotojai teigė, kad vadinamosios nerūdijančio plieno vielos „series 200“ turėtų būti išbrauktos iš apibrėžtosios produkto srities. Visų pirma jie teigė, kad šios rūšies produkto Sąjungos pramonė beveik negamina. Tačiau šis teiginys nepagrįstas. Pirma, tai, kad tam tikros rūšies produkto Sąjungos pramonė negamina, nėra pakankama priežastis neįtraukti jo į tyrimo taikymo sritį, kai dėl gamybos proceso Sąjungos gamintojas galėtų pradėti gaminti minėtos rūšies produktą. Antra, labai techniškų vielų (žr. 12 konstatuojamąją dalį) atveju buvo nustatyta, kad šių rūšių nagrinėjamojo produkto ir kitų rūšių panašaus produkto, kurį Sąjungos pramonė gamina ir parduoda, pagrindinės fizinės, cheminės ir techninės savybės yra identiškos arba tokios pačios. Todėl šis teiginys negali būti priimtas.
(15)
Tie naudotojai taip pat teigė, kad vieliniai strypai turėtų būti įtraukti į nagrinėjamojo produkto apibrėžtį. Tačiau vieliniai strypai yra žaliava, naudojama nagrinėjamajam produktui gaminti, kuri taip pat gali būti naudojama skirtingiems produktams, pavyzdžiui, tvirtinimo detalėms arba vinims gaminti. Todėl skirtingai nuo tiriamojo produkto, jie nesudaro gatavo plieno gaminio. Šaltojo formavimo būdu gaminant vielinius strypus, kaip ir kitus produktus, galima transformuoti į nagrinėjamąjį produktą arba panašų produktą. Tuo remiantis, vieliniai strypai negali būti įtraukti į produkto apibrėžtąją sritį, kaip apibrėžta pagrindiniame reglamente.
(16)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto apibrėžtis, išdėstyta laikinojo reglamento 21-24 konstatuojamosiose dalyse, patvirtinama.
3. SUBSIDIJAVIMAS
3.1. Įžanga
(17)
Laikinojo reglamento 25 konstatuojamojoje dalyje padaryta nuoroda į toliau nurodytas schemas, pagal kurias tariamai suteikiamos kompensuotinos subsidijos:
a)
Muito sumažinimo leidimo schema (toliau - MSLS);
b)
Sąlyginio apmokestinimo muitu schema (toliau - SAMS);
c)
Išankstinių leidimų schema (toliau - ILS);
d)
Gamybos priemonių eksportui skatinti schema (toliau - GPESS);
e)
Eksporto kreditų schema (toliau - EKS);
f)
Tikslinių rinkų schema (toliau -TRS);
g)
Specialiosios ekonominės zonos ir (arba) į eksportą orientuotos bendrovės (toliau -SEZ/EOB).
(18)
Sąjungos pramonė teigė, kad Komisija neatsižvelgė į kai kurias subsidijų schemas, ypač regionines, ir todėl nusprendė, kad subsidijos, kurias kaip nustatyta gavo Indijos gamintojai, buvo nepakankamai įvertintos. Šis teiginys nepagrįstas. Komisija ištyrė visas skunde nurodytas nacionalines ir vietos subsidijų schemas. Tačiau Komisija nustatė, kad per TL atrinkti eksportuojantys gamintojai gavo subsidijas tik pagal 14 konstatuojamojoje dalyje išvardytas schemas.
(19)
Sąjungos pramonė taip pat teigė, kad, kadangi per gretutinį antidempingo tyrimą nustatyta, kad atrinktų Indijos gamintojų pateikti duomenys buvo nepatikimi ir buvo taikomas Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 (7) 18 straipsnis, atliekant šį tyrimą reikėjo taikyti atitinkamą pagrindinio reglamento 28 straipsnį. Tačiau pagrindinio reglamento 28 straipsnis taikomas tik tais atvejais, kai įvykdomos jo sąlygos, tačiau atrinktų Indijos gamintojų pateiktos informacijos atveju jos nebuvo įvykdytos. Todėl šis teiginys negali būti priimtas.
(20)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad MSLS, SAMS ir ILS sudaro vieną subsidijų mechanizmą, kuris yra sąlyginio apmokestinimo muitu mechanizmas. Indija ilgai taikė įvairių rūšių minėtą mechanizmą, dažnai pakeisdama atskiras mechanizmo dalis. Atlikus tyrimą nustatyta, kad tikslinga ištirti visas šias mechanizmo dalis, nes eksportuotojai paprastai turi pasirinkti vieną iš jų (jos yra tarpusavyje nesuderinamos), ir jeigu viena mechanizmo dalis nebetaikoma, pasirenkama kita.
(21)
Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 25-28 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3.2. Muito sumažinimo leidimo schema (MSLS)
(22)
Vienas iš atrinktų eksportuojančių Indijos gamintojų teigė, kad MSLS neturėtų būti laikoma kompensuotina subsidija, nes schema taikoma importo muitams kompensuoti. Jis taip pat teigė, kad tiriamajam produktui gaminti skirtos žaliavos nebuvo gaminamos vietoje, todėl daroma pagrįsta prielaida, kad visi importuojami produktai buvo apmokestinti 5 % ir kad Indijos Vyriausybės nustatyta viršutine riba užtikrinama, kad nebūtų kompensacijos permokos. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 38 konstatuojamojoje dalyje, ši schema negali būti laikoma leistina sąlyginio apmokestinimo muitu sistema arba pakaitine sąlyginio apmokestinimo muitu sistema, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, nes ji neatitinka pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II priede (sąlyginio apmokestinimo muitu sistemos apibrėžtis ir taisyklės) ir III priede (pakaitinio sąlyginio apmokestinimo muitu sistemos apibrėžtis ir taisyklės) išdėstytų taisyklių. Tiksliau eksportuotojas, kuris naudojasi MSLS lengvatomis, per gamybos procesą neprivalo faktiškai sunaudoti be muito importuotų produktų, ir kredito suma skaičiuojama neatsižvelgiant į faktines panaudotas žaliavas. Galiausiai eksportuotojas turi teisę naudotis MSLS lengvatomis ir tuo atveju, kai iš viso neimportuoja žaliavų. Norinčiam gauti lengvatą eksportuotojui pakanka paprasčiausiai eksportuoti produktus neįrodant, kad buvo importuotos kokios nors žaliavos.
Indijos Vyriausybė nenustatė sistemos, kuri susietų muito, nuo kurio atleidžiama importuojant žaliavas, sumą su tų žaliavų, panaudotų eksportuojamiems produktams gaminti, kiekiu. Kita vertus, bendrovės, gaunančios lengvatas pagal šią schemą, taip pat neturėjo veikiančio mechanizmo, kuriuo galėtų įrodyti, kad jos negavo jokių perviršinių atsisakytų išieškoti muitų sumų. Be to, bendrovė neįrodė, kad šiuo konkrečiu atveju nebuvo kompensacijos permokos, pavyzdžiui, kad ji galėjo gauti kompensaciją už kitus importuotus produktus ar būtų galėjusi gauti kompensaciją už importuotas žaliavas, kurių nesuvartojo nagrinėjamajam produktui gaminti. Taip pat pažymėtina, kad teiginys, jog vietinės žaliavos negaminamos, nėra teisingas, nes bent viena tiriamoji bendrovė gamino vietines žaliavas, o kitos dvi tiriamosios bendrovės jas pirko iš vietos gamintojo, o ne iš importuojančio vietos prekiautojo. Todėl šie argumentai negali būti priimti.
(23)
Viena šalis teigė, kad jeigu MSLS licencija parduodama, faktinė pardavimo kaina yra mažesnė nei licencijos vertė, todėl kompensuotina lengvata buvo mažesnė nei preliminariai nustatyta lengvata. Tačiau pagal šią schemą lengvata buvo apskaičiuota remiantis licencija suteikto kredito suma, nepriklausomai nuo to, ar licencija buvo naudojama importo muitams kompensuoti ar buvo faktiškai parduota. Bet koks licencijos pardavimas mažesne nei nominalioji vertė kaina yra grynai komercinis sprendimas, dėl kurio pagal šią schemą suteiktos lengvatos suma nesikeičia. Todėl šis argumentas negali būti priimtas.
(24)
Indijos Vyriausybė teigė, kad per TL MSLS buvo panaikinta, todėl ji neturėtų būti laikoma kompensuotina. Be to, jos teigimu, kadangi sąlyginis apmokestinimas muitu nėra tęstinė MSLS programa, MSLS neturėtų būti laikoma kompensuotina. Iš tikrųjų MSLS nustojo galioti 2011 m. rugsėjo 30 d., t. y. per TL. Tačiau subsidijos buvo toliau teikiamos. Nustatyta, kad kaip alternatyva MSLS eksportuotojai lengvatoms gauti naudojosi ILS ir visų pirma SAMS. Kaip aprašyta laikinojo reglamento 42-44 konstatuojamosiose dalyse, ILS ir SAMS buvo pakoreguotos, siekiant pasirengti sklandžiam perėjimui nuo MSLS. Be to, pagal šias schemas teikiamų lengvatų pobūdis yra toks pats: t. y. negautos pajamos atleidžiant nuo muitų. Taigi bendrovės galėjo pasirinkti, kurią schemą naudoti muitams kompensuoti. Todėl, nors MSLS buvo panaikinta įpusėjus tiriamajam laikotarpiui, per TL Indijos Vyriausybės teiktos subsidijos turėtų būti laikomos kompensuotinomis, nes dėl 20 konstatuojamojoje dalyje išdėstytų priežasčių visuotinė lengvatų sistema ir toliau buvo taikoma: visos sąlyginio apmokestinimo muitu schemos sudarė vieną subsidijų mechanizmą, su skirtingomis, dažnai keičiamomis mechanizmo dalimis. Todėl šis argumentas negali būti priimtas.
(25)
Pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Indijos Vyriausybė pakartojo savo teiginį apie MSLS panaikinimą po galutinio faktų atskleidimo. Tačiau, kadangi nebuvo pateikta naujų argumentų, dėl kurių būtų keičiama išvada dėl subsidijavimo pagal nustojusią galioti MSLS pakeitimo subsidijavimu pagal pakoreguotą SAMS, šis argumentas negali būti priimtas.
(26)
Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 29 iš 47 konstatuojamųjų dalių patvirtinamos.
(27)
Be to, nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI per TL naudojosi MSLS. Subsidijų norma buvo 0,50 %.
3.3. Sąlyginio apmokestinimo muitu schema (SAMS)
(28)
Indijos Vyriausybė tvirtino, kad SAMS neturėtų būti laikoma kompensuotina subsidija, nes schema taikoma už žaliavas sumokėtiems importo muitams ir akcizams kompensuoti. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 58-60 konstatuojamosiose dalyse, ši schema negali būti laikoma leistina sąlyginio apmokestinimo muitu sistema arba pakaitine sąlyginio apmokestinimo muitu sistema, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, nes ji neatitinka pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II priede ir III priede išdėstytų taisyklių. Tiksliau, nėra jokios sistemos arba tvarkos, kurias taikant būtų patvirtinta, kokios žaliavos naudojamos gaminant eksportuojamą produktą, arba nustatyta, ar nebuvo sumokėti per dideli importo muitai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II ir III prieduose. Be to, eksportuotojas turi teisę naudotis SAMS lengvatomis ir tuo atveju, kai iš viso neimportuoja žaliavų. Norinčiam gauti lengvatą eksportuotojui pakanka paprasčiausiai eksportuoti produktus neįrodant, kad buvo importuotos kokios nors žaliavos. Tai, kas išdėstyta, buvo patvirtinta išvadose, padarytose aplankius bendroves ir atitinkamuose teisės aktuose, t. y. Indijos Vyriausybės aplinkraštyje Nr. 24/2001, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 60 konstatuojamojoje dalyje. Be to, pateiktų dokumentų jo 32 dalyje Indijos Vyriausybė pati prisipažino, kad dėl SAMS gali susidaryti perviršinės atsisakytų išieškoti muitų sumos. Todėl Indijos Vyriausybės argumentas negali būti priimtas.
(29)
Indijos Vyriausybė teigė, kad nors žaliavų naudojimo tikrinimo sistema nebuvo parengta dėl visų pirma didelio paramos gavėjų skaičiaus ir administracinės naštos, susijusios su visų jų kontrole, turėtų būti priimtas atranka grindžiamas tikrinimo mechanizmas. Tačiau šis argumentas negali būti priimtas, nes šis mechanizmas pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, I priedo i punkte, II priede ir III priede nenumatytas.
(30)
Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 48-64 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(31)
Be to, nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI Industries per TL naudojosi SAMS. Subsidijų norma buvo 0,29 %.
3.4. Išankstinių leidimų schema (ILS)
(32)
Vienas iš atrinktų eksportuojančių Indijos gamintojų teigė, kad ILS turėtų būti laikoma sąlyginio apmokestinimo muitu sistema, nes importuojamos medžiagos naudojamos eksportuojamiems produktams gaminti. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 76 konstatuojamojoje dalyje, šiuo atveju naudota poschemė nėra sąlyginio apmokestinimo muitu sistema arba pakaitinė sąlyginio apmokestinimo muitu sistema, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Ji neatitinka taisyklių, nustatytų pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II priede ir III priede. Indijos Vyriausybė netaikė veiksmingos tikrinimo sistemos arba tvarkos, kad nustatytų, ar žaliavos buvo sunaudotos eksportuojamam produktui gaminti ir kokiais kiekiais (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 4 punktas, o pakaitinių sąlyginio apmokestinimo muitu sistemų atveju - pagrindinio reglamento III priedo II dalies 2 punktas). Be to, nagrinėjamojo produkto standartinės išeigos normos (toliau - SIN) buvo nepakankamai tikslios ir negali būti laikomos faktinio suvartojimo patikrinimo sistema. Dėl šių standartinių normų formos Indijos Vyriausybė negali pakankamai tiksliai patikrinti, koks žaliavų kiekis buvo sunaudotas eksportuojamiems produktams gaminti. Be to, Indijos Vyriausybė neatliko papildomo patikrinimo atsižvelgdama į faktiškai panaudotas žaliavas, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 73 konstatuojamojoje dalyje, nors paprastai tokį patikrinimą reikia atlikti, kai netaikoma veiksminga tikrinimo sistema (pagrindinio reglamento II priedo II dalies 5 punktas ir III priedo II dalies 3 punktas). Todėl poschemė yra kompensuotina, o šis argumentas atmetamas.
(33)
Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 65-80 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(34)
Nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI Industries per TL ILS nesinaudojo.
3.5. Gamybos priemonių schema eksportui skatinti (GPESS)
(35)
Atskleidus galutinius faktus, vienas eksportuojantis Indijos gamintojas pateikė pastabas dėl skaičiavimo klaidos. Ši pastaba dėl subsidijos sumos skaičiavimo buvo iš dalies pagrįsta ir buvo patvirtinta. Kadangi bendras šios bendrovės subsidijų skirtumas jau buvo mažesnis nei de minimis iki šio patikslinimo, jį pakoregavus nesikeičia nei galutinis šiai bendrovei nustatyto kompensacinio muito dydis, nei vidutinis svertinis subsidijų skirtumas, apskaičiuotas bendradarbiaujančioms neatrinktoms bendrovėms ar subsidijų skirtumas šalies mastu.
(36)
Be to, kas išdėstyta, laikinojo reglamento 81-91 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(37)
Nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI Industries per TL GPESS nagrinėjamojo produkto atžvilgiu nesinaudojo.
3.6. Eksporto kreditų schema (EKS)
(38)
Indijos Vyriausybė teigė, kad laikinojo reglamento 92 konstatuojamojoje dalyje Komisija neteisingai nurodė EKS teisinį pagrindą. Indijos Vyriausybė nurodė, kad buvo atnaujintas Pagrindinis aplinkraštis DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 (MC 07-08) ir Pagrindinis aplinkraštis DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 (MC 08-09), o EKS teisinį pagrindą per TL sudarė Pagrindinis aplinkraštis DBOD Nr. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 (MC 10-11) ir Pagrindinis aplinkraštis DBOD Nr. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 (MC 11-12). Iš tikrųjų Indijos Vyriausybės pastaba šiuo atžvilgiu yra teisinga.
(39)
Indijos Vyriausybė taip pat teigė, kad jei būtų buvę atsižvelgta į tinkamai atnaujintą teisinį pagrindą, Komisija būtų turėjusi atkreipti dėmesį į tai, kad Indijos rezervų banko (toliau - IRB) anksčiau nustatyta komerciniams bankams privaloma eksporto kreditams rupijomis taikoma didžiausia palūkanų normos riba nustojo galioti iki TL. Todėl, kalbant apie kreditus rupijomis, ši schema nebegali būti laikoma subsidija. Atlikus tyrimą nustatyta, kad dvi atrinktos bendrovės praktiškai naudojosi privačių bankų teikiamais eksporto kreditais, kurių palūkanų normos buvo mažesnės nei Indijos banko nustatyta orientacinė palūkanų norma. Remiantis tyrimo rezultatais, komercinės priežasties, dėl kurios šie privatūs bankai teikė kreditus sumažintomis ir akivaizdžiai nuostolingomis palūkanų normomis, nenustatyta. Ši bankų skolinimo praktika galėtų reikšti, kad vis dar yra valstybės kišimosi. Tačiau atliekant tyrimą nebuvo surinkta pakankamai pagal PPO taisykles reikalaujamų tolesnio komercinių bankų įgaliojimo arba įpareigojimo įrodymų. Kadangi nebuvo pakankamai įrodymų, kad Indijos Vyriausybė buvo suteikusi įpareigojimus ir (arba) finansinę paramą, Komisija nusprendė lengvatos, kuriai taikomos sumažintos palūkanų normos, subsidija pagal šią poschemę nelaikyti.
(40)
Galiausiai Indijos Vyriausybė teigė, kad naujausioje Pagrindinio aplinkraščio DBOD Nr. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 (MC 12-13) redakcijoje, kuri įsigaliojo praėjus dviem mėnesiams po TL pabaigos, taip pat panaikinta didžiausia palūkanos normų riba, taikoma eksporto kreditams užsienio valiuta. Pasinaudodama pagrindinio antisubsidijų reglamento 15 straipsnio 1 dalimi Indijos Vyriausybė teigia, kad tokiu atveju taip pat šis eksporto kredito schemos elementas neturėtų būti laikomas kompensuotinu, nes Vyriausybės įpareigojimai bankams buvo panaikinti. Nors pateiktame aplinkraštyje MC 12-13 yra nuostata, kuria remiantis komerciniai bankai gali laisvai nustatyti eksporto kreditų užsienio valiuta palūkanų normas nuo 2012 m. gegužės mėn., kaip teigia Indijos Vyriausybė, toks IRB instrukcijų privatiems bankams pakeitimas atliekant tyrimą nebūtų pakankamas norint neįtraukti šios schemos, nes Vyriausybė ir toliau gali neformaliai įpareigoti bankus, o tam išnagrinėti būtų atliekamas kitas tyrimas. Tačiau atsižvelgdama į pirmiau padarytą išvadą dėl poschemės, susijusios su eksporto kreditais rupijomis, šiame etape Komisija nusprendė šios poschemės, susijusios su kreditais užsienio valiuta, kompensuotina nelaikyti.
(41)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, muito normos prireikus bus pakoreguotos.
3.7. Tikslinių rinkų schema (TRS)
(42)
Atskleidus galutinius faktus, Indijos Vyriausybė pateikė pastabas dėl TRS. Indijos Vyriausybė teigė, kad ši schema geografiniu atžvilgiu yra susijusi su Sąjungai nepriklausančiomis šalimis, todėl Sąjunga negali jos laikyti kompensuotina. Nepaisant to, Indijos Vyriausybė negalėjo užginčyti praktinio schemos įgyvendinimo ir to, kad TRS lengvata gali būti naudojama nagrinėjamajam produktui, t. y. pagal TRS teikiami muitų kreditai yra laisvai perleidžiami ir jie gali būti naudojami sumokėti muitams už vėliau importuojamas bet kokias žaliavas ar produktus, įskaitant gamybos priemones. Todėl šis teiginys turėjo būti atmestas, nes atlikus tyrimą nustatyta, kad į Sąjungą eksportuojant nagrinėjamąjį produktą, pagal šią schemą lengvatą galima gauti ir tokia lengvata yra taikoma.
(43)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 101-111 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(44)
Nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI Industries per TL TRS nesinaudojo.
3.8. Į eksportą orientuotų bendrovių schema (EOB)
(45)
Atskleidus galutinius faktus vienintelis tiriamasis eksportuojantis gamintojas, kuris naudojasi EOB, pateikė pastabas dėl šios schemos. Bendrovė teigė, kad Komisija turėtų taikyti skirtingą metodą pagal EOB gautoms lengvatoms apskaičiuoti. Bendrovė teigė, kad tam tikros pagal EOB teikiamos lengvatos turėtų būti laikomos leistina sąlyginio apmokestinimo muitu schema, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento II ir III prieduose, ir todėl jos neturėtų būti laikomos kompensuotinomis.
(46)
Tačiau buvo nustatyta, kad nepriklausomai nuo taikyto skaičiavimo metodo, pagal šią schemą subsidijos norma neviršijo 0,95 %, o tai reiškia, kad bendras subsidijų skirtumas šiai bendrovei lieka mažesnis nei de minimis. Todėl nustatyta, kad toliau šiame tyrime nagrinėti šį teiginį nebuvo būtina.
(47)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 112 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
(48)
Nustatyta, kad eksportuojantis Indijos gamintojas KEI Industries per TL EOB nesinaudojo.
3.9. Kompensuotinų subsidijų suma
(49)
Nusprendus lengvatų pagal EKS nelaikyti subsidijomis, kaip aprašyta 38-41 konstatuojamosiose dalyse ir patikslinus vienai bendrovei pagal GPESS teiktos lengvatos skaičiavimą, kaip aprašyta 35 konstatuojamojoje dalyje, muito normos prireikus buvo pakoreguotos. Pagal pagrindinio reglamento nuostatas nustatytos galutinės kompensuotinų subsidijų sumos, išreikštos ad valorem, dabar sudaro 0,79-3,72 %.
Schema
Bendrovė
Raajratna
Venus Group
Viraj
KEI
MSLS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
SAMS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
ILS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
GPESS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
EKS (8)
-
-
-
-
TRS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOB (8)
-
-
0,95 %
-
IŠ VISO
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Perskaičiuotas subsidijų skirtumas neatrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms yra 3,41 %.
(51)
Perskaičiuotas subsidijų skirtumas šalies mastu yra 3,72 %.
4. SĄJUNGOS PRAMONĖ
4.1. Sąjungos pramonė
(52)
Kai kurie naudotojai suabejojo Sąjungos gamintojų skaičiumi, nurodytu laikinojo reglamento 116 konstatuojamoje dalyje. Jie teigia, kad gamintojų skaičius buvo neteisingai įvertintas ir kad iš tikrųjų Sąjungos rinkoje gamintojų yra mažiau.
(53)
Komisija nurodo, kad pirmiau pateiktas teiginys buvo nepagrįstas, ir patvirtina, kad, patikrinus laikinojo reglamento 116 konstatuojamojoje dalyje pateiktą informaciją, per TL nagrinėjamąjį produktą gamino būtent 27 Sąjungos gamintojai. Šis skaičius nustatytas remiantis skundu, teisės pateikti ieškinį etape ir atliekant tyrimą. Komisija kreipėsi į visus žinomus Sąjungos gamintojus ir gavo duomenų, kuriuos naudojo atlikdama šį tyrimą.
4.2. Sąjungos gamyba ir Sąjungos gamintojų atranka
(54)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 117-119 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5. ŽALA
5.1. Sąjungos suvartojimas
(55)
Kai kurie naudotojai teigė, kad atliekant žalos tyrimą reikėjo neatsižvelgti į 2009 m. duomenis, nes tais metais kilusi finansų krizė turėjo iškraipančio poveikio visų pirma Sąjungos suvartojimui. Tačiau net jei 2009 m. nebūtų įtraukti į analizę, suvartojimo tendencija vis tiek būtų didėjanti (+ 5 %), o tai reiškia, kad padėtis rinkoje gerėja. Be to, neigiamas finansų krizės poveikis pripažįstamas laikinojo reglamento 120 konstatuojamojoje dalyje, bet buvo padaryta išvada, kad padėtis rinkoje pagerėjo. Kadangi kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 120 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
5.2. Importas į Sąjungą iš nagrinėjamosios šalies
(56)
Nustatytas subsidijos skirtumas KEI Industries yra mažesnis nei de minimis riba, numatyta pagrindinio reglamento 14 straipsnio 5 dalyje (žr. 49 konstatuojamąją dalį). Todėl manoma, kad per tiriamąjį laikotarpį šis eksportuojantis gamintojas nesinaudojo subsidijų schemomis, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje. Todėl jo importo apimtis nebuvo įtraukta į subsidijuoto importo iš Indijos apimtį. Vienas eksportuojantis gamintojas, t. y. Venus group, nurodė, kad tam tikri sandoriai buvo per klaidą suskaičiuoti du kartus. Komisija sutiko su eksportuojančiu gamintoju, todėl šie sandoriai buvo išbraukti iš bendros subsidijuoto importo iš Indijos apimties. Buvo atitinkamai peržiūrėta subsidijuoto importo apimtis, rinkos dalis ir vidutinė kaina.
(57)
Subsidijuoto importo apimtis ir rinkos dalis
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Apimtis (MT)
11 620
20 038
25 326
24 415
Indeksas (2009 = 100)
100
172
218
210
Rinkos dalis
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Indeksas (2009 = 100)
100
121
146
140
Šaltinis.
Eurostatas ir klausimyno atsakymai
(58)
Per TL KEI Industries eksportavo ribotą nagrinėjamojo produkto kiekį ir pirmiau nurodytos bendrovės Venus group sandoriai buvo taip pat susiję su ribotu kiekiu, todėl atmetus šiuos importo kiekius bendros subsidijuoto importo iš Indijos apimties tendencijos, aprašytos laikinojo reglamento 123 ir 124 konstatuojamosiose dalyse, nesikeičia. Todėl šios laikinojo reglamento konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(59)
Vidutinė subsidijuoto importo kaina:
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vidutinė kaina
(EUR už metrinę toną (MT))
2 419
2 856
3 311
3 259
Indeksas (2009 = 100)
100
118
137
135
Šaltinis.
Eurostatas ir klausimyno atsakymai
(60)
Kaip paaiškinta pirmiau, per TL K.E.I Industries eksportavo ribotą kiekį, o išbraukti tam tikri Venus group sandoriai buvo susiję tik su ribotu kiekiu. Todėl į bendrą subsidijuoto importo iš Indijos apimtį neįtraukus KEI Industries importo apimties ir pirmiau minėtų Venus group sandorių, pernelyg nesikeičia vidutinė subsidijuoto Indijos importo kaina ar priverstinių kainų mažinimo skaičiavimas. Perskaičiuotas priverstinio kainų mažinimo skirtumas yra 11,7 %. Likusios išvados, padarytos remiantis nustatytais faktais, aprašytais laikinojo reglamento 128-130 konstatuojamosiose dalyse, patvirtinamos.
(61)
Reaguodama į atskleistus galutinius faktus, Indijos Vyriausybė teigė, kad Komisija subsidijuoto importo atžvilgiu proporcingai sumažino tik bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų importo apimtis, siekdama atsižvelgti į KEI nustatytą de minimis lygį ir klaidos, susijusios su du kartus suskaičiuotais tam tikrų Venus group sandoriais, ištaisymą. Šis teiginys pagrįstas nesusipratimu. Komisija proporcingai sumažino visą importo, įskaitant ir nebendradarbiaujančių importuotojų importo, apimtį. Todėl šis teiginys turi būti atmestas.
5.3. Ekonominė Sąjungos pramonės padėtis
(62)
Kai kurios šalys teigė, kad Sąjungos pramonės gauti rezultatai turėtų būti laikomi gana teigiamais, atsižvelgiant į pasaulinę ekonomikos krizę ir tai, kad išskyrus vieną žalos rodiklį, t. y. rinkos dalį, visi kiti rodikliai nerodė, kad būtų daroma žala.
(63)
Viena šalis tvirtino, kad vidutinės Sąjungos pramonės pardavimo kainos padidėjo apie 34 % - daug daugiau nei per tą patį laikotarpį didėjo gamybos sąnaudos (13 %). Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje, t. y. 2009 m., Sąjungos pramonės pardavimo kainos buvo mažesnės nei gamybos sąnaudos ir ji sugebėjo parduoti produktus didesne kaina nei gamybos sąnaudos tik nuo 2011 m.
(64)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad nors kai kurie žalos rodikliai, pavyzdžiui, gamybos apimtis ir pajėgumų panaudojimas, buvo teigiami arba išliko stabilūs, pavyzdžiui, užimtumas, daugelis kitų su Sąjungos pramonės finansine padėtimi susijusių rodiklių, t. y. pelningumas, grynųjų pinigų srautai, investicijos ir investicijų grąža, nagrinėjamu laikotarpiu nebuvo patenkinami. Nors su investicijomis susijęs rodiklis pagerėjo 2010 m., 2011 m. ir per TL jis sumažėjo žemiau 2009 m. lygio. Nors investicijų grąžos rodikliai iš tikrųjų pagerėjo 2009-2011 m. iki 6,7 %, per TL jie vėl sumažėjo iki 0,8 %. Panašiai buvo su pelningumu ir grynųjų pinigų srautais susijusių rodiklių atveju: jie gerėjo iki 2011 m., nors per TL vėl pradėjo blogėti. Todėl galima daryti išvadą, kad Sąjungos pramonės padėtis pradėjo gerėti po 2009 m., tačiau vėliau atsigavimas sulėtėjo dėl subsidijuoto importo iš Indijos.
(65)
Suinteresuotosios šalies prašymu patvirtinama, kad laikinojo reglamento 153 konstatuojamojoje dalyje nustatytas atsargų lygis yra susijęs su atrinktų Sąjungos bendrovių veikla.
(66)
Sąjungos pramonė teigė, kad pradiniame etape nustatytas 5 % tikslinis pelno dydis yra per mažas. Šalis savo teiginio pakankamai nepagrindė. Laikinojo reglamento 148 konstatuojamojoje dalyje paaiškinamos priežastys, dėl kurių pasirinktas šis pelno dydis, o atliekant tyrimą jokio kito pagrindo jį keisti nenustatyta. Todėl 5 % pelno dydis toliau taikomas, siekiant padaryti galutines išvadas.
(67)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad Sąjungos pramonė patyrė sunkumų iš esmės dėl struktūrinių problemų. Todėl 5 % tikslinis pelno dydis taip pat nerealus.
(68)
Primenama, kad remiantis Teismo praktika (11), institucijos turi nustatyti pelno dydį, kurį Bendrijos pramonė galėtų pagrįstai apskaičiuoti įprastomis konkurencijos sąlygoms, jeigu nebūtų subsidijuoto importo. Šiuo atveju buvo neįmanoma atlikti šios Sąjungos pramonės nagrinėjamojo produkto analizės dėl tokių priežasčių. Turima pakankamos informacijos nagrinėjamojo produkto pelno dydžiams apskaičiuoti tik nuo 2007 m. 2007 m. pelno dydis buvo 3,7 %; nuo 2008 m. dėl finansų ir ekonomikos krizės jis tapo neigiamas. Skunde teigiama ir atlikus tyrimą nustatyta, kad subsidijuotas importas į Sąjungos rinka pateko nuo 2007 m., kai importo apimtis padidėjo nuo 17 727 tonų 2006 m. iki 24 811,3 tonų. Todėl institucijos nustatė tikslinius pelno dydžius remdamosi realiu pelnu kitose plieno pramonės šakose, kurios nenukentėjo nuo importo dempingo kaina ir subsidijuoto importo (12).
5.4. Išvada dėl žalos
(69)
Todėl Komisija daro išvadą, kad per TL Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą.
6. PRIEŽASTINIS RYŠYS
6.1. Subsidijuoto importo poveikis
(70)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad laikinajame reglamente neatsižvelgta į tai, kad Sąjungos pramonė galėjo gauti naudos iš nuo 2009 m. padidėjusio suvartojimo ir kad Komisija negali teigti, jog Sąjungos pramonė galės išlaikyti jos rinkos dalį neribotą laiką.
(71)
Atsakant į šiuos argumentus reikia pažymėti, kad atlikus tyrimą nustatyta, jog subsidijuoto Indijos importo rinkos dalis augo greičiau nei suvartojimas Sąjungos rinkoje. Subsidijuoto Indijos importo apimtis padidėjo 110 %, o suvartojimas per tą patį laikotarpį padidėjo 50 % Be to, tyrimo rezultatai taip pat rodo, kad vidutinė Indijos kaina nuolat buvo mažesnė nei vidutinė Sąjungos pramonės kaina per tą patį laikotarpį ir kad per TL vidutinė Sąjungos pramonės kaina buvo sumažinta 11,7 %. Todėl, nors Sąjungos pramonė iš tikrųjų gavo naudos padidėjus suvartojimui iki tam tikro lygio ir taip pat galėjo padidinti pardavimo apimtis 40 %, ji negalėjo išlaikyti rinkos dalies, kaip galėjo tikėtis gerėjant rinkos sąlygoms, taip pat atsižvelgiant į nepanaudotus Sąjungos pramonės gamybos pajėgumus.
6.2. Kitų veiksnių poveikis
6.2.1. Nesubsidijuotas importas
(72)
Kai kurios suinteresuotosios šalys tvirtino, kad atsižvelgiant į tai, jog KEI Industries taikytas de minimis subsidijų skirtumas ir tai, kad dėl klaidingo skaičiavimo du kartus tam tikri Venus group sandoriai buvo neįtraukti į analizę, nesubsidijuoto importo poveikį reikėjo įvertinti iš naujo. Jos taip pat teigė, kad nesubsidijuoto importo kainos buvo mažesnės nei subsidijuoto importo kainos.
(73)
Toliau lentelėje pateikta nesubsidijuoto eksporto apimtis ir kainų raida per nagrinėjamąjį laikotarpį. Apimtis sudarė maždaug trečdalį Indijos eksporto apimties per TL ir keitėsi panašiai kaip subsidijuoto importo apimtis.
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Apimtis (metrinėmis tonomis (MT))
5 227
9 015
11 394
10 938
Apimtis (Indeksas)
100
172
218
210
Vidutinė kaina (EUR už MT)
2 268
2 678
3 105
3 056
Vidutinė kaina (Indeksas)
100
118
137
135
Šaltinis.
Klausimyno atsakymai ir Eurostatas
(74)
Todėl teisinga teigti, kad nesubsidijuoto importo kainos buvo mažesnės nei subsidijuoto importo kainos. Tačiau nesubsidijuoto importo apimtis sudaro tik trečdalį subsidijuoto importo apimties. Todėl subsidijuoto importo iš Indijos ir Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos per TL priežastinis ryšys dėl nesubsidijuoto importo padarytos žalos nenutraukiamas.
6.2.2. Importas iš trečiųjų šalių
(75)
Vienas eksportuojantis Indijos gamintojas ir Indijos Vyriausybė pakartojo teiginį, kad į tyrimą turėjo būti įtraukta Kinijos Liaudies Respublika ir kad importo iš Kinijos Liaudies Respublikos poveikis Sąjungos rinkai ir Sąjungos pramonei buvo nepakankamai įvertintas.
(76)
Kaip minėta laikinojo reglamento 170 konstatuojamojoje dalyje, nei inicijuojant tyrimą, nei galutiniame jo etape nenustatyta jokių subsidijavimo įrodymų, kuriais būtų buvę galima pagrįsti antisubsidijų tyrimo dėl Kinijos Liaudies Respublikos kilmės importo inicijavimą. Todėl teiginys, kad Kinijos Liaudies Respublika turėjo būti įtraukta į tyrimo taikymo aprėptį, yra nepagrįstas ir atmetamas.
(77)
Tačiau importas iš Kinijos Liaudies Respublikos didėjo per nagrinėjamąjį laikotarpį ir rinkos dalis sudarė 8,3 % per TL, kaip nurodyta laikinojo reglamento 168 konstatuojamojoje dalyje. Be to, Kinijos importo kainos buvo mažesnės nei Sąjungos pramonės kainos ir eksportuojančių Indijos gamintojų kainos Sąjungos rinkoje. Todėl buvo toliau tiriama, ar importas iš Kinijos Liaudies Respublikos galėjo prisidėti prie Sąjungos pramonei daromos žalos ir ar galėjo nutraukti žalos ir subsidijuoto importo iš Indijos ryšį.
(78)
Remiantis pradiniame etape gauta informacija, Kinijos importuojamo produkto asortimentas buvo skirtingas ir sritys, kuriose buvo parduodami Kinijos produktai, skyrėsi, palyginti su Sąjungos pramonės parduodamų produktų ar net Sąjungos rinkoje parduodamų Indijos kilmės produktų sritimis.
(79)
Paskelbus laikinąją priemonę, Komisija gavo kelis skundus, kuriuose nurodoma, kad dėl Kinijos importo žemomis kainomis per TL galėtų būti nutrauktas Indijos importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos priežastinis ryšys.
(80)
Atlikus analizę remiantis importo statistiniais duomenimis, susijusiais apie dviem tiriamaisiais KN kodais, nustatyta, kad 29 % Kinijos importo (pagal KN kodą 7223 00 99) buvo orientuota į žemesnių kainų rinkos dalį. Tuo iš dalies galima paaiškinti, kodėl Kinijos kainos vidutiniškai yra mažesnės nei Sąjungos pramonės ir eksportuojančių Indijos gamintojų kainos. Remiantis KN kodo 7223 00 99 statistiniais duomenimis taip pat paaiškėjo, kad Kinijos gamintojai orientavosi į Jungtinę Karalystę, kurioje Sąjungos pramonė iš esmės nedalyvavo.
Vidutinė kaina
(EUR už MT)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Šaltinis.
Eurostatas
(81)
Kalbant apie KN kodą 7223 00 19, atlikus analizę pagal PKN paaiškėjo, kad tiek Sąjungos pramonė, tiek Indijos gamintojai daugiausia konkuravo aukštesnių kainų rinkos dalyje, kurioje kainos galėjo būti iki keturių kartų didesnės nei kainos žemesnių kainų rinkos dalyje pagal tą patį KN (13). Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad bendrieji kainų svyravimai yra susiję su produktų rūšimi ir nikelio kiekiu. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos rinkoje Kinijos eksportuotojai daugiausia parduoda minėtam KN kodui priskiriamus žemesnės kokybės rūšių produktus. Todėl vertinant Kinijos importą produktų asortimentas tampa labai svarbiu veiksniu.
(82)
Kalbant apie importo iš Kinijos Liaudies Respublikos kainų lygį, reikia pažymėti, kad nuo 2009 m. iki TL vidutinė Kinijos importo kaina išliko didesnė nei subsidijuotų eksportuojančių Indijos gamintojų kainos; tai nurodoma toliau pateikiamoje lentelėje, kurioje pateikiama vidutinė subsidijuotų eksportuojamų Indijos produktų, kurių KN kodas yra 7223 00 19, kaina.
Vidutinė kaina
(EUR už MT)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
TL + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Šaltinis.
Eurostatas
(83)
Per TL pirmą kartą vidutinė Kinijos importo kaina sumažėjo žemiau Indijos subsidijuoto importo kainos lygio. Tačiau ši pastebėta tendencija yra laikina, nes Kinijos kainų lygis kitais metais po TL padidėjo ir vėl buvo didesnis nei Indijos kainos.
(84)
Be to, palyginus Indijos importo ir Kinijos Liaudies Respublikos importo apimtis nustatyta, kad bet kuriuo nagrinėjamojo laikotarpio metu ir ypač per TL iš Kinijos Liaudies Respublikos buvo importuojamas daug mažesnis kiekis nei iš Indijos. Importo iš Kinijos Liaudies Respublikos apimtis sudarė iš esmės mažiau nei pusę bendro importo iš Indijos.
(85)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, patvirtinama, kad didelė Kinijos importo per TL dalis skiriasi nuo Sąjungos pramonės produkto asortimento ir kad bet kokia tiesioginė konkurencija su Sąjungos pramonės gaminamais ir parduodamais produktais yra ribota.
(86)
Todėl importas iš Kinijos Liaudies Respublikos Sąjungos pramonės padėčiai negalėjo turėti tokio poveikio, dėl kurio būtų nutrauktas subsidijuoto importo iš Indijos ir Sąjungos pramonės patirtos žalos priežastinis ryšys. Todėl laikinojo reglamento 168 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
6.2.3. Konkurencija su kitais Sąjungos gamintojais
(87)
Viena šalis tvirtino, kad Sąjungos gamintojų prastus finansinius rodiklius galėjo lemti konkurencija su kitais Sąjungos gamintojais, kurie nebuvo skundo pateikėjai arba inicijavus bylą neišreiškė savo pritarimo tyrimui.
(88)
Kitų Sąjungos gamintojų rinkos dalies raida buvo tokia:
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Apimtis (metrinėmis tonomis (MT))
34 926
55 740
55 124
55 124
Indeksas (2009 m. = 100)
100
160
158
158
Kitų Sąjungos gamintojų rinkos dalis
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Šaltinis.
Skundas
(89)
Sąjungos gamintojų, kurie nebuvo skundo pateikėjai ir kurie konkrečiai neišreiškė pritarimo tyrimui, pardavimo apimtis sudarė 44 % bendros pardavimo Sąjungoje apimties, kaip nurodyta laikinojo reglamento 139 konstatuojamojoje dalyje. Jų pardavimo apimtis išaugo 58 % nuo apskaičiuotų 34 926 tonų 2009 m. iki 55 124 tonų per nagrinėjamąjį laikotarpį. Tačiau toks augimas yra santykinai nedidelis, palyginti su subsidijuoto importo iš Indijos augimu tuo pačiu laikotarpiu (+ 110 %). Be to, šių Sąjungos gamintojų rinkos dalis nagrinėjamuoju laikotarpiu išliko pakankamai stabili ir nebuvo nustatyta jokių įrodymų, kad jų kainos buvo mažesnės už atrinktų Sąjungos gamintojų kainas. Todėl daroma išvada, kad jų pardavimas Sąjungos rinkoje prie Sąjungos pramonei padarytos žalos neprisidėjo.
6.3. Išvada dėl priežastinio ryšio
(90)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 176-179 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7. SĄJUNGOS INTERESAI
7.1. Bendrosios aplinkybės
(91)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 180 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
7.2. Sąjungos pramonės interesai
(92)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 181-188 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7.3. Naudotojų interesai
(93)
Nustačius laikinąsias priemones, septyni naudotojai ir viena naudotojų asociacija kreipėsi į Komisiją ir išreiškė pageidavimą bendradarbiauti atliekant tyrimą. Gavus jų prašymą, 2013 m. balandžio mėn. joms nusiųsti klausimynai. Tačiau išsamius klausimyno atsakymus pateikė tik du naudotojai; per TL bendradarbiaujantys naudotojai apskritai sunaudojo 12 % viso iš Indijos importuojamo produkto kiekio ir 2,5 % viso Sąjungoje suvartojamo kiekio. Priemonių ekonominis poveikis naudotojams buvo iš naujo įvertintas remiantis naujais duomenimis, pateiktais klausimyno atsakymuose, vizitų metu buvo patikrinti du naudotojai ir jų pateikta informacija.
(94)
Naudotojai teigė, kad laikinojo reglamento 191 konstatuojamojoje dalyje nurodytas 9 % pelningumo lygis yra per aukštas ir nėra tipiškas naudotojų pramonės atžvilgiu. Gavus papildomus klausimyno atsakymus, perskaičiuotas vidutinis visų bendradarbiaujančių naudotojų pelningumas sudarė 2 % nuo apyvartos.
(95)
Kalbant apie bendradarbiaujančius naudotojus taip pat nustatyta, kad iš Indijos pirkti produktai vidutiniškai sudarė 44 % visų jų pirkto nagrinėjamojo produkto kiekio ir kad Indija buvo išskirtinis dviejų bendradarbiaujančių naudotojų tiekimo šaltinis. Per TL gaminio, kurio sudėtyje yra nagrinėjamojo produkto, apyvarta sudarė 14 % bendradarbiaujančių naudotojų apyvartos.
(96)
Pasirinkus blogiausią scenarijų Sąjungos rinkai, t. y. jei galimo kainos padidėjimo iš viso nebūtų galima perkelti į platinimo grandinę ir naudotojai toliau pirktų tokį patį produkto kiekį iš Indijos, dėl muito poveikio naudotojų pelningumas, gautas naudojant nagrinėjamąjį produktą arba jį naudojant produktui gaminti, sumažėtų 0,25 procentinio punkto iki 1,75 %.
(97)
Komisija pripažįsta, kad poveikis bus didesnis atskirų subjektų lygmeniu tiems naudotojams, kurių visą tiekiamą kiekį sudaro iš Indijos importuojami produktai. Tačiau tai - santykinai nedidelis skaičius (tik du bendradarbiaujantys naudotojai). Be to, jei jų Indijos gamintojas bendradarbiaus, jie turi galimybę prašyti kompensuoti muitus pagal pagrindinio reglamento 21 straipsnį, jei visos tokio kompensavimo sąlygos yra įvykdytos.
(98)
Kai kurie naudotojai pakartojo savo susirūpinimą, kad priemonės turės poveikio tam tikros rūšies vieloms, kurios Europoje negaminamos, t. y. produktams, įskaitant vadinamuosius „series 200“ rūšies produktus, kaip aprašyta laikinojo reglamento 194 konstatuojamojoje dalyje. Naudotojų nuomone, Sąjungoje jos negaminamos dėl ribotos paklausos ir gamybos proceso specifiškumo.
(99)
Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad Sąjungos pramonė tokių rūšių nerūdijančio plieno vielas gamina ir joms tenka ribota Sąjungos pramonės rinkos dalis. Naudotojai kaip alternatyvų tiekimo šaltinį taip pat gali pasirinkti kitas šalis, kurioms netaikomos antidempingo ar antisubsidijų priemonės. Be to, dviem eksportuojantiems Indijos gamintojams buvo nustatyta 0 % kompensacinio muito norma, todėl nustatytos priemonės neturės didelio poveikio tiekimui iš šių gamintojų. Be to, tai pačiai paskirčiai galima naudoti kitų rūšių nerūdijančio plieno vielas. Todėl priemonių nustatymas negali turėti didelio poveikio Sąjungos rinkai ir šiems naudotojams. Todėl šis teiginys atmetamas.
(100)
Kai kurie naudotojai pažymėjo, kad Sąjungos gamintojų panašaus produkto pristatymo laikas, palyginti su Indijos nagrinėjamojo produkto pristatymo laiku, buvo ilgesnis. Tačiau tai, kad prekybininkai ir prekiautojai gali kaupti produktų atsargas ir greitai gauti produktų, neturi įtakos faktiniam neigiamo subsidijuoto importo poveikio įrodymui. Todėl šį argumentą reikia atmesti.
(101)
Atsižvelgiant į pirmiau nurodytą informaciją, net jei kai kuriems naudotojams iš Indijos importuojamam produktui nustatytos priemonės greičiausiai darys didesnį neigiamą poveikį nei kitiems, manoma, kad apskritai Sąjungos rinkai priemonių nustatymas bus naudingas. Visų pirma manoma, kad atkūrus sąžiningos prekybos sąlygas Sąjungos rinkoje Sąjungos pramonė galės savo kainas priderinti prie gamybos sąnaudų; išlaikyti gamybos ir užimtumo lygį; atgauti anksčiau prarastą rinkos dalį ir pasinaudoti masto ekonomija. Tai turėtų padėti pramonei gauti pagrįstą pelno dydį, kad ji galėtų veiksmingai veikti vidutinės trukmės ir ilgalaikiu laikotarpiu. Tuo pačiu pramonė pagerins bendrą finansinę padėtį. Be to, atlikus tyrimą nustatyta, kad priemonių bendras poveikis naudotojams ir nesusijusiems importuotojams bus nedidelis. Todėl daroma išvada, kad bendra priemonių nauda kompensuos poveikį nagrinėjamojo produkto naudotojams Sąjungos rinkoje.
7.4. Nesusijusių importuotojų interesai
(102)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 197-199 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
7.5. Išvada dėl Sąjungos interesų
(103)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikinojo reglamento 200 ir 201 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
8. GALUTINĖS KOMPENSACINĖS PRIEMONĖS
8.1. Žalos pašalinimo lygis
(104)
Kadangi jokių pastabų negauta, laikinojo reglamento 203-206 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
8.2. Išvada dėl žalos pašalinimo lygio
(105)
KEI Industries nebuvo apskaičiuotas individualus žalos skirtumas, nes šios bendrovės galutinis subsidijų skirtumas buvo de minimis, kaip nurodyta 49 konstatuojamojoje dalyje.
(106)
Laikinajame reglamente naudota metodika patvirtinama.
8.3. Galutinės priemonės
(107)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir remiantis pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalimi, turėtų būti nustatytas tokio dydžio galutinis kompensacinis muitas, kad būtų pašalinta subsidijuoto importo daroma žala, neviršijant nustatyto subsidijavimo skirtumo.
(108)
Todėl kompensacinio muito normos buvo nustatytos lyginant žalos skirtumus ir subsidijų skirtumus. Todėl siūlomos tokios kompensacinio muito normos:
Bendrovė
Subsidijų skirtumas
Žalos skirtumas
Kompensacinio muito norma
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
nėra duomenų
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
nėra duomenų
0,0 %
Bendradarbiaujančios neatrinktos bendrovės
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Visos kitos bendrovės
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Šiame darbiniame dokumente nustatytos nurodytos atskiroms bendrovėms taikomos kompensacinio muito normos nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl jos atitinka šių bendrovių padėtį, nustatytą atliekant tyrimą. Šios muito normos (kitaip nei visos šalies mastu nustatytas muitas, taikomas visoms kitoms bendrovėms) taikomos tik importuojamiems Indijos kilmės produktams, kuriuos pagamino konkrečiai nurodyti juridiniai asmenys. Importuojamiems produktams, pagamintiems bet kurios kitos bendrovės, kuri konkrečiai nenurodyta šio darbinio dokumento rezoliucinėje dalyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai nurodytomis bendrovėmis, negali būti taikomos šios normos - jiems taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma.
(110)
Bet kokie prašymai taikyti konkrečiai bendrovei nustatytą kompensacinio muito normą (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įsteigus naujus gamybos ar pardavimo subjektus) turėtų būti nedelsiant siunčiami Komisijai (14) nurodant visą svarbią informaciją, ypač informaciją apie bendrovės veiklos, susijusios su gamyba ir pardavimu vidaus bei eksporto rinkose, pasikeitimus, siejamus su, pavyzdžiui, minėto pavadinimo pakeitimu arba gamybos ir pardavimo subjekto pasikeitimu. Prireikus reglamentas, kuriuo nustatomi galutiniai kompensaciniai muitai, bus atitinkamai iš dalies pakeistas, atnaujinant bendrovių, kurioms taikoma individuali muito norma, sąrašą.
8.4. Galutinis laikinųjų kompensacinių muitų surinkimas
(111)
Atsižvelgiant į nustatytų subsidijų skirtumų dydį ir įvertinus Sąjungos pramonei padarytą žalą, manoma, kad būtina galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo kompensacinio muito, nustatyto laikinuoju reglamentu, sumas, neviršijant nustatytų galutinių muitų sumos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Galutinis kompensacinis muitas nustatomas importuojamai Indijos kilmės nerūdijančio plieno vielai, kurios sudėtyje:
i)
nikelis sudaro ne mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis nikelis sudaro ne mažiau kaip 28 %, bet ne daugiau kaip 31 % masės ir kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 20 %, bet ne daugiau kaip 22 % masės;
ii)
nikelis sudaro mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 13 %, bet ne daugiau kaip 25 % masės ir kurios sudėtyje esantis aliuminis sudaro ne mažiau kaip 3,5 %, bet ne daugiau kaip 6 % masės,
ir kurios KN kodai šiuo metu yra 7223 00 19 ir 7223 00 99.
2. Galutinio kompensacinio muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytų produktų, kuriuos pagamino toliau išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra tokia:
Bendrovė
Muitas (%)
Papildomas TARIC kodas
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,0
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
KEI Industries Limited, New Delhi
0,0
B925
Priede išvardytos bendrovės
3,4
Visos kitos bendrovės
3,7
B999
3. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Garantijomis užtikrintos laikinojo kompensacinio muito, nustatyto Reglamentu (ES) Nr. 419/2013 importuojamai Indijos kilmės nerūdijančio plieno vielai, kurios sudėtyje:
i)
nikelis sudaro ne mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis nikelis sudaro ne mažiau kaip 28 %, bet ne daugiau kaip 31 % masės ir kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 20 %, bet ne daugiau kaip 22 % masės;
ii)
nikelis sudaro mažiau kaip 2,5 % masės, išskyrus vielą, kurios sudėtyje esantis chromas sudaro ne mažiau kaip 13 %, bet ne daugiau kaip 25 % masės ir kurios sudėtyje esantis aliuminis sudaro ne mažiau kaip 3,5 %, bet ne daugiau kaip 6 % masės,
ir kurios KN kodai šiuo metu yra 7223 00 19 ir 7223 00 99,
galutinai surenkamos. Sumos, viršijančios galutines kompensacinio muito normas, nerenkamos.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2013 m. rugsėjo 2 d.