NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1379/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oblast působnosti společné rybářské politiky se vztahuje na opatření na trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii. Společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“) je nedílnou součástí společné rybářské politiky a měla by přispívat k naplnění jejích cílů. Jelikož společná rybářská politika prochází revizí, měla by být odpovídajícím způsobem upravena i společná organizace trhů.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (4) je nutno revidovat, aby se zohlednily nedostatky, které byly zjištěny při uplatňování ustanovení, jež platí v současnosti, nejnovější vývoj na trhu Unie a světových trzích a vývoj činností v odvětví rybolovu a akvakultury.
(3)
Rybolov hraje obzvláště významnou úlohu v hospodářství pobřežních regionů Unie, včetně nejvzdálenějších regionů. Vzhledem k tomu, že tato činnost zajišťuje rybářům v těchto regionech jejich obživu, je třeba podniknout kroky na podporu stability trhu a pro užší vzájemný vztah mezi nabídkou a poptávkou.
(4)
Ustanovení společné organizace trhů by měla být prováděna v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména pokud jde o závazky podle předpisů Světové obchodní organizace. Při obchodování s produkty rybolovu a akvakultury se třetími zeměmi by měly být zajištěny podmínky pro spravedlivou hospodářskou soutěž, zejména respektováním požadavků na udržitelnost a používáním sociálních standardů rovnocenných s požadavky, které platí pro produkty z Unie.
(5)
Je důležité, aby řízení společné organizace trhů probíhalo v souladu se zásadami řádné správy společné rybářské politiky.
(6)
Pro úspěch společné organizace trhů má zásadní význam, aby byli spotřebitelé prostřednictvím marketingových a vzdělávacích kampaní informováni o důležitosti konzumace ryb, o široké škále dostupných druhů ryb a o tom, že je důležité být schopen porozumět informacím uvedeným na štítcích.
(7)
Organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (dále jen „organizace producentů“) jsou klíčovými subjekty, pokud jde o dosažení cílů společné rybářské politiky a společné organizace trhů. Proto je nezbytné posílit jejich odpovědnost a poskytnout jim potřebnou finanční podporu, aby mohly hrát významnější roli v každodenním řízení rybolovu, a zároveň ctít rámec vymezený cíli společné rybářské politiky. Rovněž je nezbytné zajistit, aby jejich členové vykonávali činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury udržitelným způsobem, zlepšovali uvádění produktů na trh, shromažďovali informace o akvakultuře a zvyšovali své příjmy. Při naplňování těchto cílů by měly organizace producentů zohlednit rozdílné podmínky v odvětvích rybolovu a akvakultury, které v Unii, včetně nejvzdálenějších regionů, převažují, a zejména zvláštnosti drobného rybolovu a extenzivní akvakultury. Příslušné vnitrostátní orgány by měly mít možnost převzít zodpovědnost za plnění těchto cílů a v souladu s potřebami každého druhu rybolovu úzce spolupracovat s organizacemi producentů v otázkách řízení, a to případně včetně přidělování kvót a řízení intenzity rybolovu.
(8)
Měla by být přijata opatření na podporu odpovídajícího a reprezentativního zastoupení drobných producentů.
(9)
V zájmu posílení konkurenceschopnosti a životaschopnosti organizací producentů by měla být jasně definována vhodná kritéria pro jejich zřizování.
(10)
Meziodvětvové organizace zahrnující různé kategorie hospodářských subjektů v odvětvích rybolovu a akvakultury mohou pomoci zlepšit koordinaci uvádění na trh v rámci celého dodavatelského řetězce a vypracovat opatření v zájmu celého odvětví.
(11)
Je vhodné stanovit společné podmínky pro uznávání organizací producentů a meziodvětvových organizací členskými státy, pro rozšíření působnosti pravidel přijatých organizacemi producentů a meziodvětvovými organizacemi a pro sdílení nákladů vyplývajících z tohoto rozšíření působnosti. Rozšířování působnosti pravidel by mělo podléhat povolení Komisí.
(12)
Protože populace ryb představují sdílené zdroje, mohou jejich udržitelného a účinného využívání v určitých případech lépe dosáhnout organizace složené z členů z různých členských států a různých regionů. Je proto nutné také podporovat možnost zřizování národních nebo nadnárodních organizací producentů a sdružení organizací producentů, založených případně na biogeografických oblastech. Tyto organizace by měly být partnerstvími zaměřenými na přijímání společných a závazných pravidel a na zajištění rovných podmínek pro všechny zúčastněné strany, které provádějí rybolovné činnosti. Při zřizování takových organizací je nutno zajistit, aby nadále podléhaly pravidlům hospodářské soutěže stanoveným tímto nařízením a aby byla respektována nutnost zachovat spojení jednotlivých pobřežních společenství s rybolovem a vodami, které v minulosti využívaly.
(13)
Komise by měla podpořit podpůrná opatření s cílem prosazovat účast žen v organizacích producentů v odvětví akvakultury.
(14)
Aby mohly organizace producentů nasměrovat své členy k udržitelným činnostem v odvětvích rybolovu a akvakultury, měly by vypracovat a předložit příslušným orgánům členských států plán produkce a uvádění na trh s potřebnými opatřeními ke splnění cílů těchto organizací producentů.
(15)
Aby bylo dosaženo cílů společné rybářské politiky, pokud jde o výměty, je nezbytné rozšířit využívání selektivních lovných zařízení, jež zabrání odlovu podměrečných ryb.
(16)
Vzhledem k nepředvídatelnosti rybolovných činností je vhodné vytvořit mechanismus pro skladování produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, a to na podporu větší stability trhu a vyšších výnosů z produktů, zejména vytvořením přidané hodnoty. Tento mechanismus by měl přispět ke stabilizaci a sbližování místních trhů v Unii v zájmu dosažení cílů vnitřního trhu.
(17)
V zájmu zohlednění různých cen v Unii by měla být každá organizace producentů v odvětví rybolovu oprávněna navrhnout cenu za účelem spuštění mechanismu skladování. Tato spouštěcí cena by měla být stanovena tak, aby byla zachována spravedlivá hospodářská soutěž mezi hospodářskými subjekty.
(18)
Zavedení a používání společných obchodních norem by mělo umožnit zásobování trhu udržitelnými produkty a plné využití potenciálu vnitřního trhu s produkty rybolovu a akvakultury a mělo by usnadnit obchodování založené na spravedlivé hospodářské soutěži, a pomoci tak zvýšit ziskovost produkce. Za tímto účelem by se měly nadále uplatňovat platné obchodní normy.
(19)
Je nutno zajistit, aby dovážené produkty vstupující na trh Unie splňovaly stejné požadavky a obchodní normy, jaké musí dodržovat producenti Unie.
(20)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví by měly produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie splňovat platná pravidla v oblasti bezpečnosti potravin a hygieny, a to bez ohledu na svůj původ.
(21)
S cílem poskytnou spotřebitelům informovanou volbu je nezbytné, aby dostávali jasné a srozumitelné informace, zejména o původu produktů a způsobech jejich produkce.
(22)
Používání ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, ať pocházející z Unie nebo ze třetích zemí, umožňuje poskytování jasných informací o ekologické udržitelnosti těchto produktů. Proto je nutné, aby Komise posoudila možnost vypracování a zavedení minimálních kritérií pro vytvoření ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury na úrovni celé Unie.
(23)
Za účelem ochrany spotřebitele by příslušné vnitrostátní orgány odpovědné za sledování a vymáhání plnění povinností stanovených v tomto nařízení měly plně využívat dostupné technologie, včetně testů DNA, aby odradily hospodářské subjekty od falešného značení odlovů.
(24)
Na produkci nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh by se měla vztahovat pravidla hospodářské soutěže týkající se dohod, rozhodnutí a jednání podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen "Smlouva o fungování EU"), pokud jejich uplatňování nebrání fungování společné organizace trhů nebo neohrožuje dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU.
(25)
Je vhodné stanovit pravidla hospodářské soutěže, která se vztahují na produkci a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, s přihlédnutím ke zvláštním aspektům odvětví rybolovu a akvakultury, k nimž patří roztříštěnost odvětví, skutečnost, že ryby jsou sdíleným zdrojem, a velká míra dovozů, na něž by se měla vztahovat stejná pravidla, jako na unijní produkty rybolovu a akvakultury. V zájmu zjednodušení by se měla příslušná ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (5) začlenit do tohoto nařízení. Nařízení (ES) č. 1184/2006 by se proto již na produkty rybolovu a akvakultury nemělo vztahovat.
(26)
Je nutné zlepšit shromažďování, zpracování a šíření ekonomických informací o trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii.
(27)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení ustanovení tohoto nařízení, pokud jde o lhůty, postupy a formuláře žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací a pro odnětí tohoto uznání; formát, lhůty a postupy uplatňované členskými státy při informování o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání; formát a postupy pro oznamování pravidel závazných pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty členskými státy; formát a strukturu plánů produkce a uvádění na trh, jakož i postupy a lhůty pro jejich předkládání a schvalování; a formát, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(28)
Nařízení (ES) č. 104/2000 by mělo být zrušeno. V zájmu zajištění návaznosti ustanovení o informování spotřebitele by se však článek 4 uvedeného nařízení měl použít až do 12. prosince 2014.
(29)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury, nemůže být vzhledem k společné povaze trhu s produkty rybolovu a akvakultury uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej lze z důvodu jeho rozsahu a účinků a potřeby další společné činnosti lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Nařízení (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Zřizuje se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“).
2. Společná organizace trhů zahrnuje tyto prvky:
a)
profesní organizace;
b)
obchodní normy;
c)
informace pro spotřebitele;
d)
pravidla hospodářské soutěže;
e)
informace o trhu.
3. Společná organizace trhů se doplňuje, pokud jde o vnější aspekty, nařízením Rady (EU) č. 1220/2012 (7) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 (8).
4. Provádění společné organizace trhů je způsobilé k získání finanční podpory Unie podle budoucího právního aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 2
Oblast působnosti
Společná organizace trhů se vztahuje na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii.
Článek 3
Cíle
Cíle společné organizace trhů jsou shodné s cíli stanovenými v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (9).
Článek 4
Zásady
Společná organizace trhů se řídí zásadami řádné správy, které jsou stanoveny v článku 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 5
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 4 nařízení (EU) č. 1380/2013, jakož i definice uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (10), v článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (11), v článcích 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12) a v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (13). Dále se rozumí:
a)
„produkty rybolovu“ vodní organismy získané rybolovnou činností nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
b)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakékoli fázi jejich životního cyklu získané činností v oblasti akvakultury nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
c)
„producentem“ fyzická nebo právnická osoba, která používá výrobní prostředky, aby získala produkty rybolovu nebo akvakultury za účelem jejich uvádění na trh;
d)
„odvětvím rybolovu a akvakultury“ odvětví hospodářství, které zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh;
e)
„dodáním na trh“ dodání produktu rybolovu nebo akvakultury k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
f)
„uvedením na trh“ první dodání produktu rybolovu nebo akvakultury na trh Unie;
g)
„maloobchodem“ manipulace s potravinami nebo jejich zpracování a skladování v místě prodeje nebo dodávky konečnému spotřebiteli, včetně distribučních terminálů, provozů veřejného stravování, závodních jídelen, podnikových restauračních služeb, restaurací a dalších podobných stravovacích provozoven, obchodů, distribučních center supermarketů a velkoobchodních prodejen;
h)
„balenými produkty rybolovu a akvakultury“ produkty rybolovu a akvakultury, které jsou „balenou potravinou“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1169/2011.
KAPITOLA II
PROFESNÍ ORGANIZACE
ODDÍL I
Zřizování, cíle a opatření
Článek 6
Zřízení organizací producentů v odvětví rybolovu a organizací producentů v odvětví akvakultury
1. Z podnětu producentů produktů rybolovu nebo produktů akvakultury lze zřizovat v jednom či více členských státech organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (společně dále jen „organizace producentů“) a uznávat je v souladu s oddílem II.
2. V případě potřeby se při zřizování organizací producentů zohlední zvláštní situace drobných producentů.
3. Organizace producentů, která zastupuje odvětví rybolovu i akvakultury, může být zřízena jako společná organizace producentů v odvětvích rybolovu a akvakultury.
Článek 7
Cíle organizací producentů
1. Organizace producentů v odvětví rybolovu sledují tyto cíle:
a)
prosazovat životaschopné a udržitelné rybolovné činnosti svých členů v plném souladu s politikou zachování zdrojů, vymezené zejména v nařízení (EU) č. 1380/2013 a v právu životního prostředí, při respektování sociální politiky a pokud tak příslušný členský stát stanoví, za účasti na řízení mořských biologických zdrojů;
b)
co nejvíce zamezit a snížit nežádoucí úlovky komerčních populací a v případě potřeby optimálně využívat takové úlovky, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
přispívat ke sledovatelnosti produktů rybolovu a k přístupu spotřebitelů k jasným a srozumitelným informacím;
d)
přispívat k vyloučení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu.
2. Organizace producentů v odvětví akvakultury sledují tyto cíle:
a)
prosazovat udržitelné činnosti svých členů v oblasti akvakultury poskytováním příležitosti pro jejich rozvoj v plném souladu zejména s nařízením (EU) č. 1380/2013 a právem životního prostředí, při respektování sociální politiky;
b)
zajišťovat, aby činnosti jejich členů byly v souladu s vnitrostátními strategickými plány uvedenými v článku 34 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
snažit se zajišťovat, aby krmiva vyráběná z produktů rybolovu a používaná v akvakultuře pocházela z udržitelně řízeného rybolovu.
3. Organizace producentů sledují vedle cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 dva nebo více z těchto cílů:
a)
zlepšovat podmínky pro uvádění produktů rybolovu a akvakultury pocházejících od členů těchto organizací na trh;
b)
zlepšovat hospodářské výnosy;
c)
stabilizovat trhy;
d)
přispívat k zásobování potravinami a prosazovat přísné normy pro jakost a bezpečnost potravin a současně přispívat k zaměstnanosti v pobřežních a venkovských oblastech;
e)
zmenšovat environmentální dopad rybolovu, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity lovných zařízení.
4. Organizace producentů mohou sledovat i jiné, doplňkové cíle.
Článek 8
Opatření přijímaná organizacemi producentů
1. K dosažení cílů stanovených v článku 7 mohou organizace producentů využít mimo jiné tato opatření:
a)
přizpůsobení produkce požadavkům trhu;
b)
usměrňování nabídky a uvádění produktů svých členů na trh;
c)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury svých členů nediskriminačním způsobem, s využitím například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
d)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou organizací producentů, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu;
e)
podpora odborné učňovské přípravy a programů spolupráce na podporu mladých lidí vstupujících do tohoto odvětví;
f)
zmenšování dopadu rybolovu na životní prostředí, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení;
g)
podpora používání informačních a komunikačních technologií s cílem zlepšit uvádění produktů rybolovu na trh a jejich ceny;
h)
usnadnění přístupu spotřebitelů k informacím o produktech rybolovu a akvakultury.
2. Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou rovněž využít tato opatření:
a)
kolektivně plánovat a řídit rybolovné činnosti svých členů, s výhradou organizace řízení mořských biologických zdrojů členskými státy, včetně vypracování a provádění opatření ke zlepšení selektivnosti rybolovných činností a poskytování poradenství příslušným orgánům;
b)
zamezení a minimalizování nežádoucích úlovků účastí na vývoji a používání technických opatření a optimální využití nežádoucích úlovků komerčních populací, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s čl. 15 odst. 11 nařízení (EU) č. 1380/2013 a případně s čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
řízení dočasného skladování pro produkty rybolovu v souladu s články 30 a 31 tohoto nařízení.
3. Organizace producentů v odvětví akvakultury mohou rovněž využít tato opatření:
a)
prosazování udržitelných činností v oblasti akvakultury, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí, zdraví a dobré životní podmínky zvířat;
b)
shromažďování informací o produktech uváděných na trh, včetně ekonomických informací o prvním prodeji a o odhadech produkce;
c)
shromažďování informací o životním prostředí;
d)
plánování řízení činností svých členů v odvětví akvakultury;
e)
podpora programů pro odborníky za účelem propagace produktů udržitelné akvakultury.
Článek 9
Zřízení sdružení organizací producentů
1. Z podnětu organizací producentů uznaných v jednom či více členských státech lze zřizovat sdružení organizací producentů.
2. Není-li stanoveno jinak, ustanovení tohoto nařízení vztahující se na organizace producentů se použijí rovněž na sdružení organizací producentů.
Článek 10
Cíle sdružení organizací producentů
1. Sdružení organizací producentů sledují tyto cíle:
a)
provádět účinnějším a udržitelnějším způsobem cíle organizací producentů, které jsou členy sdružení, uvedené v článku 7;
b)
koordinovat a rozvíjet činnosti ve společném zájmu organizací producentů, které jsou členy sdružení.
2. Sdružení organizací producentů jsou způsobilá pro finanční podporu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 11
Zřízení meziodvětvových organizací
Z podnětu producentů v odvětví rybolovu a akvakultury v jednom či více členských státech lze zřizovat meziodvětvové organizace a uznávat je v souladu s oddílem II.
Článek 12
Cíle meziodvětvových organizací
Meziodvětvové organizace zlepšují koordinaci a podmínky pro dodávání produktů rybolovu a akvakultury na trh Unie.
Článek 13
Opatření uplatňovaná meziodvětvovými organizacemi
K dosažení cílů uvedených v článku 12 mohou meziodvětvové organizace využít tato opatření:
a)
vypracování vzorových smluv slučitelných s právem Unie;
b)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury nediskriminačním způsobem, využíváním například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
c)
stanovení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, která jsou přísnější než pravidla obsažená v právních předpisech Unie nebo členských států;
d)
zlepšení kvality, znalostí a transparentnosti, pokud jde o produkci a trh, jakož i provádění činností v oblasti profesní a učňovské odborné přípravy, například pokud jde o otázky jakosti a sledovatelnosti, bezpečnosti potravin a za účelem podpory výzkumu;
e)
provádění výzkumu a studií trhu a rozvíjení metod, které optimalizují fungování trhu, včetně využívání informačních a komunikačních technologií, jakož i shromažďování socioekonomických údajů;
f)
poskytování informací a provádění výzkumu potřebného k zajištění udržitelných dodávek v množství, jakosti a ceně, které odpovídají požadavkům trhu a očekáváním spotřebitelů;
g)
propagace druhů získaných z rybích populací, které jsou v udržitelném stavu, mají cennou výživovou hodnotu a nejsou konzumovány ve velké míře, mezi spotřebiteli;
h)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou meziodvětvovou organizací, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu.
ODDÍL II
Uznávání
Článek 14
Uznávání organizací producentů
1. Členské státy mohou za organizace producentů uznat veškerá seskupení zřízená z podnětu producentů v odvětví rybolovu nebo akvakultury, která požádají o toto uznání, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
na území dotčeného členského státu či jeho části vykonávají dostatečnou ekonomickou činnost, zejména s ohledem na počet členů nebo objem obchodovatelné produkce;
c)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
d)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 7;
e)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
f)
nezneužívají dominantní postavení na daném trhu; a
g)
poskytují příslušné podrobné informace o svých členech, o svém řízení a o svých zdrojích financování.
2. Organizace producentů uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za organizace producentů a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 15
Finanční podpora organizacím producentů nebo sdružením organizací producentů
Opatření týkající se uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, jejichž cílem je vytvořit nebo restrukturalizovat organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, lze finančně podpořit v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 16
Uznání meziodvětvových organizací
1. Členské státy mohou za meziodvětvové organizace uznat seskupení hospodářských subjektů usazená na jejich území, která o toto uznání požádají, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a s pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
zastupují významnou část činnosti v oblasti produkce a zpracování nebo uvádění na trh, pokud jde o produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
c)
sama neprodukují, nezpracovávají ani neuvádějí na trh produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
d)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
e)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 12;
f)
přihlížejí k zájmům spotřebitelů;
g)
nebrání řádnému fungování společné organizace trhů, a
h)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Organizace zřízené před 29. prosince 2013 mohou být uznány za meziodvětvové organizace pro účely tohoto nařízení za předpokladu, že má dotčený členský stát za to, že dodržují ustanovení tohoto nařízení o meziodvětvových organizacích.
3. Meziodvětvové organizace uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za meziodvětvové organizace a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 17
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací uvedených v článcích 14 a 16 je založeno na těchto zásadách:
a)
jejich členové dodržují pravidla přijatá těmito organizacemi v oblastech využívání rybolovu, produkce a uvádění na trh;
b)
zákaz diskriminace mezi členy, především z důvodu státní příslušnosti nebo místa usazení;
c)
výběr finančních příspěvků od členů za účelem financování organizace;
d)
demokratické fungování, umožňující členům kontrolovat svou organizaci a její rozhodnutí;
e)
ukládání účinných, odrazujících a přiměřených sankcí za porušování povinností stanovených vnitřními pravidly dané organizace, zejména v případě neplacení finančních příspěvků.;
f)
vymezení pravidel pro přijímání nových členů a pro rušení členství;
g)
vymezení účetních a rozpočtových pravidel nezbytných pro řízení organizace.
Článek 18
Kontroly a odnětí uznání členskými státy
1. Členské státy provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby ověřily, že organizace producentů a meziodvětvové organizace dodržují podmínky pro uznání uvedené v článcích 14 a 16. Nedodržování podmínek může mít za následek odnětí uznání.
2. Členský stát, v němž se nachází úřední sídlo organizace producentů nebo meziodvětvové organizace, jejíž členové pocházejí z různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech, naváže společně s ostatními dotčenými členskými státy správní spolupráci, která je nezbytná k provádění kontrol činností dotyčných organizací nebo sdružení.
Článek 19
Přidělování rybolovných práv
Při plnění svých úkolů organizace producentů, jejímiž členy jsou státní příslušníci různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech dodržuje předpisy upravující přidělování rybolovných práv mezi členské státy v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 20
Kontroly prováděné Komisí
1. Aby bylo zajištěno dodržování podmínek pro uznání organizací producentů nebo meziodvětvových organizací stanovených v článcích 14 a 16, může Komise provádět kontroly a případně požádá, aby členské státy organizacím producentů nebo meziodvětvovým organizacím odejmuly uznání.
2. Členské státy sdělí Komisi elektronickými prostředky veškerá rozhodnutí o udělení nebo odnětí uznání. Komise veškeré takové informace zpřístupní veřejnosti.
Článek 21
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
lhůt, postupů a formulářů žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací podle článků 14 a 16 nebo pro odnětí tohoto uznání podle článku 18;
b)
formátu, lhůt a postupů uplatňovaných členskými státy při informování Komise o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání podle čl. 20 odst. 2.
Prováděcí akty přijaté podle písmene a) se případně přizpůsobují zvláštním znakům drobného rybolovu a akvakultury.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 22
Rozšíření působnosti pravidel organizací producentů
1. Členský stát může učinit pravidla dohodnutá v rámci určité organizace producentů závaznými pro producenty, kteří nejsou členy této organizace a kteří uvádějí na trh produkty v oblasti, v níž je daná organizace producentů reprezentativní, a to za podmínky, že:
a)
organizace producentů byla zřízena na dobu alespoň jednoho roku a je v jednom členském státě považována za reprezentativní s ohledem na produkci a uvádění produktů na trh, včetně případně odvětví drobného rybolovu, a podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena, se týkají kteréhokoli z opatření pro organizace producentů, jež jsou stanovena v čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) a čl. 8 odst. 3 písm. a) až e);
c)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví rybolovu považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 55 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví akvakultury považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 40 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel;
4. Pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na nečleny, se použijí po dobu 60 dnů až 12 měsíců.
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel meziodvětvových organizací
1. Členský stát může učinit některé dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly dohodnuty v rámci určité meziodvětvové organizace, závaznými v určité oblasti nebo určitých oblastech pro ostatní hospodářské subjekty, které nepatří do této organizace, a to za podmínky, že:
a)
meziodvětvová organizace pokrývá alespoň 65 % v každé z nejméně dvou následujících činností: produkce, zpracování nebo uvádění na trh příslušného produktu v předchozím roce v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu a tato organizace podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům; a
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na ostatní hospodářské subjekty, se týkají kteréhokoli z opatření pro meziodvětvové organizace, jež jsou stanovena v čl. 13 písm. a) až g), a ostatním hospodářským subjektům v dotyčném členském státě nebo v Unii nezpůsobují škodu.
2. Pravidla, jejichž působnost je rozšířena, lze učinit závaznými nejvýše na dobu tří let, aniž je dotčen čl. 25 odst. 4.
Článek 24
Odpovědnost
Je-li podle článků 22 a 23 rozšířena působnost pravidel na nečleny, může dotyčný členský stát rozhodnout, že nečlenové uhradí organizaci producentů nebo meziodvětvové organizaci ekvivalent veškerých nákladů nebo jejich části, hrazených členy v důsledku uplatňování pravidel, jejichž působnost byla rozšířena na nečleny.
Článek 25
Povolení Komisí
1. Členské státy oznámí Komisi pravidla, která podle článků 22 a 23 zamýšlí učinit závaznými pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty v určité oblasti nebo určitých oblastech.
2. Komise přijme rozhodnutí, kterým povolí rozšíření působnosti pravidel podle odstavce 1, pokud:
a)
jsou dodržena ustanovení článků 22 a 23;
b)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
c)
rozšíření působnosti neohrožuje volný obchod; a
d)
není ohroženo dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU.
3. Do jednoho měsíce od přijetí oznámení Komise přijme rozhodnutí, kterým rozšíření působnosti pravidel povolí nebo zamítne, a informuje o tom členské státy. Nepřijme-li Komise rozhodnutí do jednoho měsíce od přijetí oznámení, má se za to, že Komise rozšíření působnosti pravidel povolila.
4. Povolené rozšíření působnosti pravidel může být po uplynutí počáteční doby používáno i nadále, a to i na základě tichého souhlasu bez výslovného dalšího povolení, pokud dotyčný členský stát oznámil další dobu používání Komisi alespoň jeden měsíc před uplynutím počáteční doby a Komise toto další používání buď povolila, nebo k němu nevznesla námitky do jednoho měsíce ode dne přijetí uvedeného oznámení.
Článek 26
Odnětí povolení
Komise může provádět kontroly a odejmout povolení rozšíření působnosti pravidel, pokud zjistí, že není splněn některý z požadavků pro povolení rozšíření působnosti. Komise o takovém odnětí informuje členské státy.
Článek 27
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty stanovící pravidla týkající se formátu a postupu oznamování podle čl. 25 odst. 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL IV
Plánování produkce a uvádění na trh
Článek 28
Plán produkce a uvádění na trh
1. Každá organizace producentů předloží svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení plán produkce a uvádění na trh alespoň pro hlavní druhy, které uvádí na trh. Tyto plány produkce a uvádění na trh jsou zaměřeny na dosažení cílů stanovených v článcích 3 a 7.
2. Plán produkce a uvádění na trh zahrnuje:
a)
plán produkce pro lovené nebo chované druhy;
b)
strategii uvádění produktů na trh zaměřenou na přizpůsobení množství, jakosti a obchodní úpravy nabídky požadavkům trhu;
c)
opatření přijímaná organizací producentů s cílem přispět k plnění cílů stanovených v článku 7;
d)
zvláštní preventivní opatření pro úpravu nabídky druhů, u kterých se během roku obvykle objevují obtíže s uváděním na trh;
e)
sankce pro členy, kteří porušují rozhodnutí přijatá k provádění dotyčného plánu.
3. Příslušné vnitrostátní orgány schválí plán produkce a uvádění na trh. Po jeho schválení organizace producentů plán neprodleně provede.
4. Organizace producentů mohou plán produkce a uvádění na trh revidovat a v takovém případě jej předloží příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
5. Organizace producentů vypracuje výroční zprávu o svých činnostech na základě plánu produkce a uvádění na trh a předloží ji svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
6. Organizace producentů mohou obdržet finanční podporu na přípravu a plnění plánů produkce a uvádění na trh v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
7. Členské státy provádějí kontroly, aby zajistily, že každá organizace producentů plní povinnosti stanovené v tomto článku. Neplnění povinností může mít za následek odnětí uznání.
Článek 29
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
formátu a struktury plánu produkce a uvádění na trh uvedeného v článku 28;
b)
postupu a lhůt pro předkládání plánů produkce a uvádění na trh uvedených v článku 28 organizacemi producentů a pro jejich schvalování členskými státy.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL V
Stabilizace trhů
Článek 30
Mechanismus skladování
Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou obdržet finanční podporu pro skladování produktů rybolovu uvedených v příloze II, pokud:
a)
jsou splněny podmínky pro skladování stanovené v budoucím právním aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020;
b)
produkty byly organizacemi producentů v odvětví rybolovu uvedeny na trh a při spouštěcí ceně uvedené v článku 31 se pro ně nenašel žádný kupující;
c)
produkty splňují společné obchodní normy zavedené v souladu s článkem 33 a jejich jakost vyhovuje lidské spotřebě;
d)
produkty jsou konzervovány nebo zpracovány a uchovávány v nádržích nebo klecích, prostřednictvím zmrazování, ať na palubě plavidla nebo v zařízeních na pevnině, solení, sušení, nakládání či případně vaření nebo pasterace, rovněž za použití filetování, sekání nebo případně odstranění hlav;
e)
produkty jsou z uskladnění později znovu uvedeny na trh k lidské spotřebě;
f)
produkty zůstanou v uskladnění nejméně pět dnů.
Článek 31
Ceny spouštějící mechanismus skladování
1. Před začátkem každého roku může každá organizace producentů v odvětví rybolovu sama předložit návrh ceny, kterou se spustí mechanismus skladování podle článku 30 pro produkty rybolovu uvedené v příloze II.
2. Spouštěcí cena nepřekročí 80 % vážené průměrné ceny zaznamenané u dotyčného produktu v oblasti činnosti dané organizace producentů během tří let bezprostředně předcházejících roku, pro nějž je spouštěcí cena stanovena.
3. Při stanovení spouštěcí ceny se berou v úvahu tyto okolnosti:
a)
vývoj produkce a poptávky;
b)
stabilizace tržních cen;
c)
sbližování trhů;
d)
příjmy producentů;
e)
zájmy spotřebitelů.
4. Členské státy po přezkoumání návrhů organizací producentů, jež jsou uznány na jejich území, stanoví spouštěcí ceny, které organizace producentů použijí. Tyto ceny se stanovují na základě kritérií uvedených v odstavcích 2 a 3. Ceny se zveřejní.
Článek 32
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty týkající se formátu, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny podle čl. 31 odst. 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ OBCHODNÍ NORMY
Článek 33
Stanovení společných obchodních norem
1. Aniž je dotčen článek 47, je možné stanovit společné obchodní normy pro produkty rybolovu, které jsou uvedeny v příloze I, bez ohledu na jejich původ (z Unie nebo dovezené), a které jsou určeny pro lidskou spotřebu.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se mohou týkat jakosti, velikosti, hmotnosti, balení, obchodní úpravy nebo označování produktů, a zejména:
a)
minimálních velikostí pro uvedení na trh, s přihlédnutím k nejlepším dostupným vědeckým stanoviskům; tyto minimální velikosti pro uvedení na trh v příslušných případech odpovídají minimálním referenčním velikostem pro zachování zdrojů v souladu s čl. 15 odst. 10 nařízení (EU) č. 1380/2013,
b)
specifikací pro konzervované produkty v souladu s požadavky týkajícími se zachování zdrojů a mezinárodními závazky.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 178/2002;
b)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (14);
c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (15);
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (16);
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17);
f)
nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (18); a
g)
nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 34
Dodržování společných obchodních norem
1. Produkty určené k lidské spotřebě, pro něž jsou stanoveny společné obchodní normy, lze uvádět na trh Unie pouze v souladu s těmito normami.
2. Veškeré vyložené produkty rybolovu, včetně těch, které nesplňují společné obchodní normy, mohou být použity k jiným účelům než přímé lidské spotřebě, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky nebo kosmetické výrobky.
KAPITOLA IV
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
Článek 35
Povinné informace
1. Aniž je dotčeno nařízení (EU) č. 1169/2011, produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I písm. a), b), c) a e) tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii, mohou být bez ohledu na svůj původ nebo způsob uvádění na trh nabízeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování pouze tehdy, pokud příslušná etiketa nebo štítek uvádějí:
a)
obchodní označení příslušného druhu a jeho vědecký název;
b)
způsob produkce, vyjádřený především slovy „…odlov…“ nebo „…odlov ve sladkých vodách …“ nebo „… chov…“;
c)
oblast, v níž byl produkt odloven nebo odchován, a kategorii lovného zařízení použitého při rybolovu v souladu s prvním sloupcem přílohy III tohoto nařízení;
d)
zda byl produkt rozmražen;
e)
případně datum minimální trvanlivosti.
Požadavek uvedený v písmeni d) se nevztahuje na:
a)
složky přítomné v konečném výrobku;
b)
potraviny, jejichž zmrazení je z technologického hlediska nezbytnou součástí výrobního procesu;
c)
produkty rybolovu a akvakultury dříve zmrazené z důvodu bezpečnosti z hlediska zdraví v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004;
d)
produkty rybolovu a akvakultury, které byly rozmraženy před uzením, solením, vařením, nakládáním, sušením nebo kombinací některých z těchto postupů.
2. Pro nebalené produkty rybolovu a akvakultury mohou být povinné údaje uvedené v odstavci 1 poskytovány při maloobchodním prodeji prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který byl však získán různými způsoby produkce, uvede se způsob produkce u každé šarže. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který však pochází z různých oblastí odlovu nebo zemí chovu, uvede se alespoň oblast šarže, která je z hlediska množství nejreprezentativnější, a rovněž údaje o tom, že produkty pocházejí rovněž z jiných oblastí odlovu nebo chovu.
4. Členské státy mohou osvobodit od požadavků uvedených v odstavci 1 malá množství produktů prodávaná přímo z rybářských plavidel spotřebitelům za předpokladu, že jejich hodnota nepřekročí hodnotu uvedenou v čl. 58 odst. 8 nařízení (ES) č. 1224/2009.
5. Produkty rybolovu a akvakultury a jejich balení opatřená etiketou nebo štítkem před 13. prosincem 2014, které nejsou v souladu s tímto článkem, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 36
Informování o ekoznačce
Po konzultaci s členskými státy a zúčastněnými subjekty předloží Komise do 1. ledna 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o proveditelnosti týkající se možností systému ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, zejména zavedení takového systému v celé Unii a stanovení minimálních požadavků na používání ekoznačky Unie členskými státy.
Článek 37
Obchodní označení
1. Pro účely čl. 35 odst. 1 členské státy vyhotoví a zveřejní seznam obchodních označení, která jsou přijímána na jejich území, společně s jejich vědeckými názvy. V seznamu se uvádějí tyto údaje:
a)
vědecký název každého druhu podle informačního systému FishBase, nebo případně podle databáze ASFIS Organizace pro výživu a zemědělství (FAO);
b)
obchodní označení:
i)
název druhu v úředním jazyce nebo jazycích dotyčného členského státu;
ii)
případně jiný název nebo názvy, které jsou přijímány nebo povoleny na místní či regionální úrovni.
2. Všechny druhy ryb, které tvoří složku jiné potraviny, lze označovat jako „ryby“, pokud název a obchodní úprava takové potraviny neodkazují na konkrétní druh.
3. Veškeré změny seznamu obchodních označení přijímaných členským státem se bez prodlení oznámí Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
Článek 38
Uvedení oblasti odlovu nebo produkce
1. Údaje o oblasti odlovu nebo produkce podle čl. 35 odst. 1 písm. c) sestávají z těchto informací:
a)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři písemný název podoblasti nebo divize uvedené v rybolovných oblastech FAO, jakož i název takové oblasti vyjádřený způsobem srozumitelným pro spotřebitele nebo mapa či piktogram zobrazující tuto oblast, nebo odchylně od tohoto požadavku, u produktů rybolovu odlovených v jiných vodách než v severovýchodním Atlantiku (rybolovná oblast FAO 27) a Středozemním a Černém moři (rybolovná oblast FAO 37) uvedení názvu rybolovné oblasti FAO;
b)
v případě produktů rybolovu odlovených ve sladkých vodách odkaz na vodní útvar ležící v členském státě nebo třetí zemi původu produktu;
c)
v případě produktů akvakultury odkaz na členský stát nebo třetí zemi, v níž produkt dosáhl více než poloviny své konečné hmotnosti nebo strávil více než polovinu chovného období nebo v případě mlžů prošel závěrečnou fází chovu nebo pěstování v délce nejméně šesti měsíců.
2. Kromě informací uvedených v odstavci 1 mohou hospodářské subjekty uvést přesnější údaje o oblasti odlovu nebo produkce.
Článek 39
Doplňkové dobrovolné informace
1. Vedle povinných informací požadovaných podle článku 35 lze dobrovolně poskytnout následující informace, jsou-li uvedeny jasně a jednoznačně:
a)
datum odlovu produktů rybolovu nebo datum získání produktů akvakultury;
b)
datum vykládky produktů rybolovu nebo informace o přístavu, v němž byly produkty vyloženy;
c)
podrobnější informace o druhu lovného zařízení uvedeného v druhém sloupci přílohy III;
d)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři údaje o státu vlajky plavidla, které produkty odlovilo;
e)
informace o životním prostředí;
f)
informace etického nebo sociálního charakteru;
g)
informace o způsobech a postupech produkce;
h)
informace o nutričním obsahu produktu.
2. Lze použít kód pro rychlou odpověď (QR) uvádějící všechny informace uvedené v čl. 35 odst. 1 nebo jejich část.
3. Dobrovolné informace nesmí být uváděny na úkor prostoru na etiketě nebo štítku, který je vyhrazen pro povinné informace.
4. Neuvádí se dobrovolné informace, které nelze ověřit.
KAPITOLA V
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
Článek 40
Uplatňování pravidel hospodářské soutěže
Na dohody, rozhodnutí a jednání podle čl. 101 odst. 1 a článku 102 Smlouvy o fungování EU, které se týkají produkce nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, se vztahují články 101 až 106 Smlouvy o fungování EU a předpisy přijaté k jejich provedení.
Článek 41
Výjimky z uplatňování pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání organizací producentů, které se týkají produkce nebo prodeje produktů rybolovu a akvakultury či využívání společných zařízení pro skladování, úpravu či zpracování těchto produktů a které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost účtovat stejné ceny;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
nevylučují hospodářskou soutěž; a
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
2. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání meziodvětvových organizací, které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost uplatňovat stanovenou cenu;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
neuplatňují při rovnocenných obchodech s ostatními obchodními partnery rozdílné podmínky, čímž je znevýhodňují v hospodářské soutěži;
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů; a
f)
neomezují hospodářskou soutěž způsoby, které nejsou nezbytné k dosažení cílů společné rybářské politiky.
KAPITOLA VI
INFORMACE O TRHU
Článek 42
Informace o trhu
1. Komise:
a)
shromažďuje, analyzuje a šíří ekonomické poznatky a znalosti týkající se trhu Unie s produkty rybolovu a akvakultury v celém dodavatelském řetězci, s přihlédnutím k mezinárodním souvislostem;
b)
poskytuje praktickou podporu organizacím producentů a meziodvětvovým organizacím za účelem lepší koordinace informací mezi účastníky trhu a zpracovateli;
c)
pravidelně zkoumá ceny produktů rybolovu a akvakultury na trhu Unie v celém dodavatelském řetězci a provádí analýzy vývoje trhu;
d)
provádí ad hoc studie trhu a stanoví metodiku pro průzkumy tvorby cen.
2. K provádění odstavce1 využívá Komise tato opatření:
a)
usnadnění přístupu k dostupným údajům o produktech rybolovu a akvakultury, které byly shromážděny podle práva Unie;
b)
zpřístupnění informací o trhu, jako jsou například cenové průzkumy, tržní analýzy a studie, všem zúčastněným subjektům a široké veřejnosti přístupným a srozumitelným způsobem, s výhradou nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (19).
3. Členské státy přispívají k dosažení cílů uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
Změna nařízení (ES) č. 1184/2006
Článek 1 nařízení (ES) č. 1184/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 101 až 106 a čl. 108 odst. 1 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy o fungování EU nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (20) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (21)
Článek 45
Změna nařízení (ES) č. 1224/2009
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se mění takto:
1)
v čl. 57 odst. 1 se doplňují nové věty, které znějí:
„Členské státy provádí kontroly s cílem zajistit dodržování předpisů. Kontroly se mohou uskutečnit ve všech fázích uvádění produktů na trh a během přepravy.“;
2)
v článku 58 se odstavec 5 mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
informace pro spotřebitele stanovené v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (22)
b)
písmeno h) se zrušuje.
Článek 46
Zrušení
Nařízení (ES) č. 104/2000 se zrušuje. Článek 4 se však použije do dne 12. prosince 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.
Článek 47
Pravidla zavádějící společné obchodní normy
Nadále se použijí pravidla zavádějící společné obchodní normy, zejména nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (23), nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (24) a nařízení Rady (ES) č. 2406/96 (25), jakož i další pravidla přijatá pro provádění společných obchodních norem, jako je nařízení Komise (EHS) č. 3703/85 (26).
Článek 48
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou kapitoly IV a článku 45, jež se použijí ode dne 13. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1379/2013
2013 m. gruodžio 11 d.
dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009 ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 42 straipsnį ir 43 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
bendros žuvininkystės politikos taikymo sritis apima su Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinkomis susijusias priemones. Bendras žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimas (toliau - bendras rinkos organizavimas) yra sudedamoji bendros žuvininkystės politikos dalis ir turėtų prisidėti prie jos tikslų įgyvendinimo. Kadangi bendra žuvininkystės politika yra peržiūrima, atitinkamai turėtų būtų pritaikytas ir bendras rinkos organizavimas;
(2)
Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000 (4) turi būti peržiūrėtas, kad būtų atsižvelgta į šiuo metu galiojančių nuostatų įgyvendinimo trūkumus, naujausius pokyčius Sąjungos ir pasaulio rinkose ir į žvejybos bei akvakultūros veiklos raidą;
(3)
žuvininkystė yra itin svarbi Sąjungos pakrantės regionų, įskaitant atokiausius regionus, ekonomikai. Šia veikla užtikrinamos tų regionų žvejų pajamos, todėl reikėtų imtis veiksmų, kad būtų užtikrintas šios rinkos stabilumas ir kad pasiūla geriau atitiktų paklausą;
(4)
bendro rinkos organizavimo nuostatos turėtų būti įgyvendinamos atsižvelgiant į Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus, visų pirma susijusius su Pasaulio prekybos organizacijos priimtomis nuostatomis. Turėtų būti užtikrintos sąlygos sąžiningai konkurencijai prekiaujant žvejybos ir akvakultūros produktais su trečiosiomis šalims, visų pirma tvarumo laikymosi ir socialinių standartų, lygiaverčių tiems, kurie taikomi Sąjungos produktams, taikymo atžvilgiu;
(5)
svarbu, kad bendro rinkos organizavimo valdymas būtų grindžiamas gero bendros žuvininkystės politikos valdymo principais;
(6)
siekiant, kad bendras rinkos organizavimas būtų sėkmingas, būtina rengiant rinkodaros ir šviečiamąsias akcijas informuoti vartotojus apie žuvies vartojimo vertę bei galimybę rinktis iš didelės rūšių įvairovės ir apie gebėjimo suprasti etiketėse pateiktą informaciją svarbą;
(7)
žvejybos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijoms (gamintojų organizacijos) tenka pagrindinis vaidmuo siekiant bendros žuvininkystės politikos ir bendro rinkos organizavimo tikslų. Todėl būtina padidinti jų atsakomybę ir suteikti reikalingą finansinę paramą, kad jos galėtų atlikti reikšmingesnį vaidmenį kasdienėje žuvininkystės valdymo veikloje, tuo pačiu atsižvelgiant į bendros žuvininkystės politikos tiksluose apibrėžtus principus. Taip pat būtina užtikrinti, kad jų nariai tausiai vykdytų žvejybos ir akvakultūros veiklą, pagerintų produktų pateikimą rinkai, rinktų informaciją apie akvakultūrą ir padidintų savo pajamas. Siekdamos tų tikslų, gamintojų organizacijos turėtų atsižvelgti į skirtingas žuvininkystės ir akvakultūros sektorių veiklos sąlygas, kurios vyrauja Sąjungoje, įskaitant atokiausiuose regionuose, ir visų pirma į mažos apimties žvejybos ir ekstensyvios akvakultūros ypatumus. Kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos turėtų turėti galimybę prisiimti atsakomybę už tų tikslų įgyvendinimą glaudžiai bendradarbiaudamos su gamintojų organizacijomis valdymo klausimais, įskaitant, jei tinkama, dėl kvotų paskirstymo ir žvejybos pastangų valdymo, priklausomai nuo kiekvienos konkrečios žvejybos reikmes;
(8)
turėtų būti imamasi priemonių siekiant skatinti tinkamą ir reprezentatyvų smulkiųjų gamintojų dalyvavimą;
(9)
siekiant stiprinti gamintojų organizacijų konkurencingumą ir gyvybingumą, turėtų būti aiškiai apibrėžti tinkami jų įsisteigimo kriterijai;
(10)
tarpšakinės organizacijos, vienijančios įvairių rūšių veiklos žvejybos ir akvakultūros sektoriuje vykdytojus, turi potencialą padėti gerinti prekybos koordinavimą tiekimo grandinėje ir parengti visam sektoriui svarbias priemones;
(11)
derėtų nustatyti bendras sąlygas, pagal kurias valstybės narės pripažintų gamintojų ir tarpšakines organizacijas, pagal kurias būtų išplečiamas gamintojų ir tarpšakinių organizacijų priimtų taisyklių taikymas ir pagal kurias būtų pasidalijamos su tokiu išplėtimu susijusios išlaidos. Taisyklių taikymas turėtų būti išplečiamas Komisijos leidimu;
(12)
kadangi žuvų ištekliai yra bendri, tam tikrais atvejais tausų ir veiksmingą jų naudojimą geriau įgyvendinti gali organizacijos, kurių nariai yra iš įvairių valstybių narių ir skirtingų regionų. Todėl taip pat būtina skatinti gamintojų organizacijų ir asociacijų steigimą nacionaliniu ar tarptautiniu lygiu, jei reikia, pagal biogeografinius regionus. Tokios organizacijos turėtų būti partnerystės, siekiančios nustatyti bendras privalomas taisykles ir užtikrinti vienodas sąlygas visiems su žuvininkyste susijusiems suinteresuotiesiems subjektams. Steigiant tokias organizacijas būtina užtikrinti, kad joms toliau būtų taikomos šiame reglamente numatytos konkurencijos taisyklės ir būtų siekiama išlaikyti atskirų pakrančių bendruomenių ir žvejybos bei vandenų, kuriuos jos jau seniai naudoja, ryšį;
(13)
Komisija turėtų propaguoti paramos priemones, kuriomis siekiama skatinti moteris dalyvauti akvakultūros produktų gamintojų organizacijose;
(14)
kad gamintojų organizacijos galėtų skatinti savo narius vykdyti tausią žvejybos ir akvakultūros veiklą, jos turėtų parengti ir pateikti valstybių narių kompetentingoms valdžios institucijoms gamybos ir prekybos planą, kuriame būtų numatytos reikiamos jų tikslų įgyvendinimo priemonės;
(15)
norint pasiekti bendros žuvininkystės politikos tikslus dėl išmetimo į jūrą, būtina plačiai naudoti selektyvius žvejybos įrankius, kuriais bus užkirstas kelias pernelyg mažo dydžio žuvų sužvejojimui;
(16)
žvejybos veikla yra sunkiai prognozuojama, todėl reikėtų nustatyti žmonių maistui skirtų žvejybos produktų saugojimo sistemą, kuri padėtų didinti rinkos stabilumą ir grįžtamąją produktų naudą, visų pirma sukurdama pridėtinę vertę. Ta sistema turėtų padėti užtikrinti vietinių rinkų Sąjungoje stabilizavimą ir konvergenciją siekiant vidaus rinkos tikslų;
(17)
kad būtų atsižvelgta į kainų įvairovę visoje Sąjungoje, kiekviena žvejybos produktų gamintojų organizacija turėtų galėti pasiūlyti kainą, nuo kurios būtų pradedama taikyti saugojimo sistema. Ta orientacinė kaina turėtų būti nustatyta taip, kad būtų išsaugota sąžininga veiklos vykdytojų konkurencija;
(18)
bendrųjų prekybos standartų nustatymas ir taikymas turėtų leisti tiekti rinkai tvarius produktus, išnaudoti visas žvejybos ir akvakultūros produktų vidaus rinkos teikiamas galimybes, turėtų sudaryti palankesnes sąlygas sąžininga konkurencija pagrįstai prekybos veiklai ir taip padėti didinti produkcijos pelningumą; todėl turėtų būti toliau taikomi galiojantys prekybos standartai;
(19)
būtina užtikrinti, kad importuojami į Sąjungos rinką patenkantys produktai atitiktų tuos pačius reikalavimus ir prekybos standartus, kurie taikomi Sąjungos gamintojams;
(20)
siekiant užtikrinti aukšto lygio žmonių sveikatos apsaugą, Sąjungos rinkai pateikiami žvejybos ir akvakultūros produktai, neatsižvelgiant į jų kilmę, turėtų atitikti taikytinas taisykles dėl maisto saugos ir higienos;
(21)
siekiant, kad vartotojai žinotų, ką renkasi, būtina jiems teikti aiškią ir išsamią informaciją apie, inter alia, produktų kilmę ir produktų gamybos metodą;
(22)
taikant ekologinį ženklą žvejybos ir akvakultūros produktams, pagamintiems tiek Sąjungoje, tiek už jos ribų, užtikrinama galimybė aiškiai informuoti apie tokių produktų ekologinį tvarumą. Todėl būtina, kad Komisija išnagrinėtų galimybę parengti ir nustatyti būtiniausius visos Sąjungos ekologinio ženklo, kuris būtų taikomas žvejybos ir akvakultūros produktams, sukūrimo kriterijus;
(23)
siekiant apsaugoti vartotojus, kompetentingos nacionalinės institucijos, atsakingos už šiame reglamente nustatytų įsipareigojimų stebėseną ir jų vykdymo užtikrinimą, turėtų visapusiškai naudotis turimomis technologijomis, įskaitant DNR tyrimus, kad veiklos vykdytojai susilaikytų nuo klaidingo laimikių ženklinimo;
(24)
žvejybos ir akvakultūros produktų gamybai arba prekybai turėtų būti taikomos konkurencijos taisyklės, susijusios su Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 101 straipsnyje nurodytais susitarimais, sprendimais ir veiksmais, jeigu jų taikymas netrukdo veikti bendram rinkos organizavimui ar siekti SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų;
(25)
reikėtų nustatyti žvejybos ir akvakultūros produktų gamybai ir prekybai taikomas konkurencijos taisykles, atsižvelgiant į specifines žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus ypatybes, įskaitant jo susiskaidymą, tai, kad žuvų ištekliai yra bendri, taip pat didelę importo, kuriam turėtų būti taikomos tos pačios taisyklės kaip ir Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktams, apimtį. Siekiant supaprastinimo, atitinkamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1184/2006 (5) nuostatos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 1184/2006 nebeturėtų būti taikomas žvejybos ir akvakultūros produktams;
(26)
reikėtų gerinti ekonominės informacijos apie Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinkas rinkimą, tvarkymą ir platinimą;
(27)
kad būtų užtikrintos vienodos šio reglamento nuostatų, susijusių su gamintojų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimo terminais, tvarka ir paraiškos formomis bei tokio pripažinimo panaikinimu; valstybių narių sprendimų suteikti ar panaikinti pripažinimą formomis, terminais ir tvarka; valstybių narių visiems gamintojams ir veiklos vykdytojams privalomų taisyklių pranešimo forma ir tvarka; gamybos ir pardavimo planų forma ir struktūra bei jų pateikimo ir patvirtinimo tvarka ir terminais; valstybių narių orientacinių kainų paskelbimo forma, įgyvendinimo sąlygos, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011 (6);
(28)
Reglamentas (EB) Nr. 104/2000 turėtų būti panaikintas. Vis dėlto, siekiant užtikrinti informacijos teikimo vartotojams nepertraukiamumą, jo 4 straipsnis turėtų būti ir toliau taikomas iki 2014 m. gruodžio 12 d.;
(29)
kadangi šio reglamento tikslo, būtent nustatyti bendrą žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimą, valstybės narės negali deramai pasiekti dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų pobūdžio, o Sąjunga dėl jo masto ir poveikio bei bendrų veiksmų būtinybės gali juos pasiekti geriau, Sąjunga gali priimti priemones pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina siekiant to tikslo;
(30)
todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti reglamentus (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šiuo reglamentu nustatomas bendras žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimas (toliau - bendras rinkos organizavimas).
2. Bendrą rinkos organizavimą sudaro šie elementai:
a)
profesinės organizacijos,
b)
prekybos standartai,
c)
informacija vartotojams,
d)
konkurencijos taisyklės,
e)
informacijos apie rinką rinkimas.
3. Bendro rinkos organizavimo nuostatos, susijusios su išorės aspektais, papildomos Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1220/2012 (7) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1026/2012 (8).
4. Bendro rinkos organizavimo įgyvendinimui gali būti skiriama Sąjungos finansinė parama, pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
2 straipsnis
Taikymo sritis
Bendras rinkos organizavimas taikomas Sąjungoje parduodamiems žvejybos ir akvakultūros produktams, nurodytiems šio reglamento I priede.
3 straipsnis
Tikslai
Bendro rinkos organizavimo tikslai - Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013 (9) 35 straipsnyje nustatyti tikslai.
4 straipsnis
Principai
Bendras rinkos organizavimas įgyvendinamas vadovaujantis gero valdymo principais, išdėstytais Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 3 straipsnyje.
5 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 4 straipsnyje, taip pat nurodytos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1224/2009 (10) 4 straipsnyje, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1169/2011 (11) 2 straipsnyje, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 (12) 2 ir 3 straipsniuose ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1333/2008 (13) 3 straipsnyje. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
a) žvejybos produktai- vandens organizmai, kurie yra žvejybos veiklos rezultatas, arba iš šių organizmų gauti produktai, nurodyti I priede;
b) akvakultūros produktai- bet kurios savo gyvenimo stadijos vandens organizmai, kurie yra akvakultūros veiklos rezultatas, taip pat iš šių organizmų gauti produktai, nurodyti I priede;
c) gamintojas- fizinis arba juridinis asmuo, naudojantis gamybos priemones žvejybos arba akvakultūros produktams gauti jų pateikimo rinkai tikslais;
d) žuvininkystės ir akvakultūros sektorius- ūkio sektorius, apimantis visą žvejybos arba akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos jais veiklą;
e) tiekimas rinkai- žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas platinimo, vartojimo arba naudojimo Sąjungos rinkoje tikslais, vykdomas kaip komercinė veikla už atlygį arba nemokamai;
f) pateikimas rinkai- pirmasis žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas Sąjungos rinkai;
g) mažmeninė prekyba- maisto tvarkymas ir (arba) perdirbimas bei jo saugojimas pardavimo arba pristatymo galutiniam vartotojui vietose, įskaitant platinimo terminalus, viešojo maitinimo veiklą, įmonių valgyklas, įstaigų aprūpinimą maistu ir gėrimais, restoranus ir kitą panašią aprūpinimo maistu veiklą, parduotuves, prekybos centrų platinimo centrus ir didmeninės prekybos punktus;
h) fasuoti žvejybos ir akvakultūros produktai- žvejybos ir akvakultūros produktai, kurie yra fasuoti maisto produktai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies e punkte.
II SKYRIUS
PROFESINĖS ORGANIZACIJOS
I SKIRSNIS
Steigimas, tikslai ir priemonės
6 straipsnis
Žvejybos produktų gamintojų organizacijų ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijų steigimas
1. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacijos (toliau - gamintojų organizacijos) gali būti steigiamos atitinkamai žvejybos arba akvakultūros produktų gamintojų iniciatyva vienoje ar daugiau valstybių narių ir pripažįstamos pagal II skirsnį.
2. Atitinkamais atveja, steigiant gamintojų organizacijas, atsižvelgiama į konkrečią smulkiųjų gamintojų padėtį.
3. Gamintojų organizacija, atstovaujanti ir žvejybos, ir akvakultūros veiklai, gali būti įsteigta kaip bendra žvejybos ir akvakultūros produktų gamintojų organizacija.
7 straipsnis
Gamintojų organizacijų tikslai
1. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos siekia šių tikslų:
a)
remti perspektyvią ir tausią savo narių žvejybos veiklą, visiškai atitinkančią išteklių išsaugojimo politiką, visų pirma nustatytą Reglamente (ES) Nr. 1380/2013 ir aplinkos apsaugos teisėje, kartu laikantis socialinės politikos principų ir, kai atitinkama valstybė narė taip nustato, dalyvauti jūrų biologinių išteklių valdymo procese;
b)
kiek įmanoma, vengti nepageidaujamos komercinių išteklių priegaudos bei ją mažinti ir, jei būtina, kuo geriau panaudoti tokią priegaudą nesukuriant rinkos tiems sužvejojamiems vandens organizmams, kurie yra mažesni nei mažiausias išteklių išsaugojimą užtikrinantis orientacinis dydis pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnį;
c)
padėti didinti žvejybos produktų atsekamumą ir gerinti vartotojų galimybes gauti aiškią ir išsamią informaciją;
d)
padėti atsisakyti neteisėtos, nedeklaruojamos ir nereglamentuojamos žvejybos.
2. Akvakultūros produktų gamintojų organizacijos siekia šių tikslų:
a)
skatinti savo narių vykdomą tausią akvakultūros veiklą sudarydamos galimybes ją plėtoti, visapusiškai laikantis, visų pirma Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 ir aplinkos apsaugos teisės, kartu laikantis socialinės politikos principų;
b)
užtikrinti, kad jų narių veikla būtų vykdoma pagal nacionalinius strateginius planus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 34 straipsnyje;
c)
siekti užtikrinti, kad akvakultūros gyvūnų pašarams naudojami žvejybos kilmės produktai būtų tiekiami iš tausiai valdomos žvejybos.
3. Gamintojų organizacijos siekia ne tik 1 ir 2 dalyse nustatytų tikslų, bet ir dviejų ar daugiau šių tikslų:
a)
gerinti savo narių žvejybos ir akvakultūros produktų pateikimo rinkai sąlygas;
b)
didinti ekonominę grąžą;
c)
stabilizuoti rinkas;
d)
prisidėti prie maisto tiekimo ir propaguoti aukštus maisto produktų kokybės bei saugos standartus, kartu prisidedant prie užimtumo pakrantės regionuose ir kaimo vietovėse;
e)
mažinti žvejybos poveikį aplinkai, be kita ko, taikant priemones, kuriomis siekiama gerinti žvejybos įrankių selektyvumą.
4. Gamintojų organizacijos gali siekti kitų papildomų tikslų.
8 straipsnis
Gamintojų organizacijų taikomos priemonės
1. Siekdamos 7 straipsnyje nustatytų tikslų, gamintojų organizacijos gali, inter alia, taikyti šias priemones:
a)
derinti gamybą su rinkos poreikiais;
b)
tarpininkauti tiekiant ir parduodant savo narių produktus;
c)
vadovaudamosi nediskriminavimo principu propaguoti savo narių Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktus, pavyzdžiui, pasinaudodamos sertifikavimo galimybe, visų pirma kilmės vietos nuorodomis, kokybės ženklais, geografinėmis kilmės nuorodomis, garantuotų tradicinių gaminių nuorodomis ir tausios gamybos suteikiama verte;
d)
kontroliuoti ir imtis priemonių siekiant užtikrinti, kad jų narių veikla atitiktų atitinkamos gamintojų organizacijos nustatytas taisykles;
e)
remti profesinio mokymo ir bendradarbiavimo programas siekiant paskatinti jaunimą įsitraukti į sektoriaus veiklą;
f)
mažinti žvejybos poveikį aplinkai, taip pat taikant priemones, kuriomis siekiama gerinti žvejybos įrankių selektyvumą;
g)
skatinti naudoti informacines ir ryšių technologijas siekiant užtikrinti geresnę rinkodarą ir geresnę kainodarą;
h)
sudaryti palankesnes sąlygas vartotojams gauti informaciją apie žvejybos ir akvakultūros produktus.
2. Žvejybos produktų gamintojų organizacijos taip pat gali taikyti šias priemones:
a)
bendrai planuoti ir valdyti savo narių žvejybos veiklą, atsižvelgiant į valstybių narių jūrų biologinių išteklių valdymo organizavimą, be kita ko, parengti ir įgyvendinti priemones, kuriomis būtų gerinamas žvejybos veiklos selektyvumas, ir teikti konsultacijas kompetentingoms valdžios institucijoms;
b)
vengti ir kuo labiau mažinti nepageidaujamą priegaudą dalyvaujant techninių priemonių rengime ir jas taikant, taip pat kuo geriau panaudoti nepageidaujamą priegaudą nesukuriant tų sužvejojamų vandens organizmų, kurie yra mažesni nei mažiausias išteklių išsaugojimą užtikrinantis orientacinis dydis atitinkamai pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 11 dalį ir pagal šio reglamento 34 straipsnio 2 dalį, rinkos;
c)
valdyti laikiną žvejybos produktų sandėliavimą pagal šio reglamento 30 ir 31 straipsnių nuostatas.
3. Akvakultūros produktų gamintojų organizacijos taip pat gali taikyti šias priemones:
a)
skatinti tausią, visų pirma aplinkos apsaugos, gyvūnų sveikatos ir gyvūnų gerovės požiūriu, akvakultūros veiklą;
b)
rinkti informaciją apie parduodamus produktus, įskaitant ekonominę informaciją apie pirmąjį pardavimą, taip pat informaciją apie gamybos prognozes;
c)
rinkti informaciją apie aplinkos apsaugą;
d)
planuoti savo narių akvakultūros veiklos valdymą;
e)
remti specialistams skirtas programas siekiant skatinti naudoti tausios akvakultūros produktus.
9 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų steigimas
1. Gamintojų organizacijų asociacija gali būti steigiama vienoje arba daugiau valstybių narių pripažintų gamintojų organizacijų iniciatyva.
2. Gamintojų organizacijoms taikomos šio reglamento nuostatos taip pat taikomos gamintojų organizacijų asociacijoms, išskyrus atvejus, kai nurodyta kitaip.
10 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų tikslai
1. Gamintojų organizacijų asociacijų tikslai yra šie:
a)
veiksmingiau ir tvariau siekti visų asociacijai priklausančių 7 straipsnyje nustatytų gamintojų organizacijų tikslų;
b)
koordinuoti ir plėtoti asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų bendrus interesus atitinkančią veiklą.
2. Gamintojų organizacijų asociacijoms gali būti teikiama finansinė parama pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
11 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų steigimas
Tarpšakinės organizacijos gali būti steigiamos vienos arba daugiau valstybių narių su žvejybos ir akvakultūros produktais susijusios veiklos vykdytojų iniciatyva ir pripažįstamos pagal II skirsnį.
12 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų tikslai
Tarpšakinės organizacijos gerina žvejybos ir akvakultūros produktų tiekimo Sąjungos rinkai koordinavimą ir sąlygas.
13 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų taikomos priemonės
Siekdamos 12 straipsnyje nurodytų tikslų, tarpšakinės organizacijos gali taikyti šias priemones:
a)
sudaryti standartines, Sąjungos teisės aktų reikalavimus atitinkančias sutartis;
b)
vadovaudamosi nediskriminavimo principu propaguoti Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktus, pavyzdžiui, naudodamos sertifikavimą, ir visų pirma kilmės vietos nuorodomis, kokybės ženklais, geografinėmis kilmės nuorodomis, garantuotų tradicinių gaminių nuorodomis ir tausios gamybos suteikiama verte;
c)
nustatyti griežtesnes žvejybos ir akvakultūros produktų gamybos ir prekybos taisykles nei nustatyta Sąjungos arba nacionalinės teisės aktais;
d)
gerinti gamybos ir rinkos kokybę, gerinti žinias apie jas bei didinti jų skaidrumą, taip pat organizuoti karjeros ir profesinio mokymo veiklą, pavyzdžiui, kokybės ir atsekamumo, maisto saugos klausimais, ir skatinti tyrimų iniciatyvas;
e)
vykdyti mokslinius ir rinkos tyrimus, plėtoti rinkos veikimo gerinimo metodus, įskaitant naudojant informacines ir ryšių technologijas, taip pat rinkti socialinius bei ekonominius duomenis;
f)
teikti informaciją ir vykdyti tyrimus, būtinus užtikrinti kiekio, kokybės ir kainos požiūriu tvarų tiekimą, atitinkantį rinkos poreikius ir vartotojų lūkesčius;
g)
skatinti vartotojus vartoti rūšis, gautas iš tausių žuvų išteklių, turinčias didelę maistinę vertę ir plačiai nevartojamas;
h)
kontroliuoti, ar jų narių veikla atitinka atitinkamos tarpšakinės organizacijos nustatytas taisykles, ir imtis tos veiklos atitikties toms taisyklėms užtikrinimo priemonių.
II SKIRSNIS
Pripažinimas
14 straipsnis
Gamintojų organizacijų pripažinimas
1. Valstybės narės gamintojų organizacijomis gali pripažinti visas žvejybos arba akvakultūros produktų gamintojų iniciatyva sukurtas grupes, kurios prašo tokio pripažinimo su sąlyga, kad jos:
a)
laikosi 17 straipsnyje išdėstytų principų ir patvirtintų tų principų taikymo taisyklių;
b)
atitinkamos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje vykdo gana aktyvią (visų pirma pagal narių skaičių arba parduodamos produkcijos kiekį) ekonominę veiklą;
c)
pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktus turi juridinio asmens statusą, yra joje įsisteigusios ir turi savo oficialią būstinę jos teritorijoje;
d)
yra pajėgios siekti 7 straipsnyje nustatytų tikslų;
e)
laikosi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių;
f)
nepiktnaudžiauja dominuojančia padėtimi atitinkamoje rinkoje; ir
g)
pateikia svarbią informaciją apie savo narystę, valdymą ir finansavimo šaltinius.
2. Gamintojų organizacijos, pripažintos prieš 2013 m. gruodžio 29 d. šio reglamento tikslais laikomos gamintojų organizacijomis, ir joms taikomos jo nuostatos.
15 straipsnis
Finansinė parama gamintojų organizacijoms ar gamintojų organizacijų asociacijoms
Žvejybos ir akvakultūros produktų rinkodaros priemonės, kuriomis siekiama sukurti arba restruktūrizuoti gamintojų organizacijas ar gamintojų organizacijų asociacijas, gali būti finansiškai remiamos pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
16 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų pripažinimas
1. Valstybės narės tarpšakinėmis organizacijomis gali pripažinti jų teritorijose įsisteigusias veiklos vykdytojų grupes, kurios prašo tokio pripažinimo su sąlyga, kad jos:
a)
laikosi 17 straipsnyje išdėstytų principų ir patvirtintų tų principų taikymo taisyklių;
b)
atstovauja didelę gamybos veiklos ir perdirbimo ar prekybos veiklos arba abiejų šių rūšių veiklos, susijusios su žvejybos ir akvakultūros produktais arba perdirbtais žvejybos ir akvakultūros produktais, dalį;
c)
pačios nevykdo žvejybos ir akvakultūros produktų arba perdirbtų žvejybos ir akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo arba prekybos veiklos;
d)
pagal valstybės narės nacionalinės teisės aktus turi juridinio asmens statusą ir yra ten įsisteigusios arba turi savo oficialią būstinę jos teritorijoje;
e)
gali siekti 12 straipsnyje nustatytų tikslų;
f)
atsižvelgia į vartotojų interesus;
g)
netrukdo tinkamam bendro rinkos organizavimo veikimui ir
h)
laikosi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių.
2. Prieš 2013 m. gruodžio 29 d. įsisteigusios organizacijos šio reglamento tikslais gali būti pripažįstamos tarpšakinėmis organizacijomis, jei atitinkama valstybė narė įsitikina, kad jos laikosi tarpšakinėms organizacijoms taikomų šio reglamento nuostatų.
3. Tarpšakinės organizacijos, pripažintos prieš 2013 m. gruodžio 29 d. šio reglamento tikslais laikomos tarpšakinėmis organizacijomis, ir joms taikomos jo nuostatos.
17 straipsnis
Gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų vidaus darbo tvarka
14 ir 16 straipsniuose nurodytų gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų vidaus darbo tvarka grindžiama šiais principais:
a)
nariai laikosi organizacijos patvirtintų taisyklių dėl žvejybos plotų eksploatavimo, gamybos ir prekybos;
b)
nėra narių diskriminacijos, visų pirma dėl pilietybės ar įsisteigimo vietos;
c)
iš narių imamas finansinis įnašas organizacijai finansuoti;
d)
nustatyta demokratinė tvarka, kad nariai galėtų tikrinti savo organizaciją ir jos sprendimus;
e)
nustatytos veiksmingos, atgrasomos ir proporcingos sankcijos už įsipareigojimų, nustatytų atitinkamos organizacijos vidaus darbo tvarkos taisyklėse, nevykdymą, visų pirma finansinių įnašų nemokėjimo atveju;
f)
nustatytos naujų narių priėmimo ir narių pašalinimo taisyklės;
g)
nustatytos organizacijos valdymui būtinos apskaitos ir biudžeto taisyklės.
18 straipsnis
Valstybių narių atliekamas pripažinimo tikrinimas ir panaikinimas
1. Valstybės narės periodiškai atlieka patikrinimus, kad patikrintų, ar gamintojų organizacijos ir tarpšakinės organizacijos laikosi atitinkamai 14 ir 16 straipsniuose nustatytų pripažinimo sąlygų. Nustačius nesilaikymo atvejus pripažinimas gali būti panaikintas.
2. Valstybė narė, kurioje yra gamintojų organizacijos arba tarpšakinės organizacijos, turinčios narių iš įvairių valstybių narių, arba įvairiose valstybėse narėse pripažintų gamintojų organizacijų asociacijos oficiali būstinė, bendradarbiaudama su kitomis atitinkamomis valstybėmis narėmis, užmezga administracinį bendradarbiavimą, būtiną atitinkamos organizacijos arba asociacijos veiklos patikrinimams atlikti.
19 straipsnis
Žvejybos galimybių paskirstymas
Vykdydama savo užduotis, gamintojų organizacija, kurios nariai yra įvairių valstybių narių piliečiai, arba įvairiose valstybėse narėse pripažintų gamintojų organizacijų asociacija, laikosi nuostatų, kuriomis reglamentuojamas žvejybos galimybių paskirstymas valstybėms narėms pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 16 straipsnį.
20 straipsnis
Komisijos atliekami patikrinimai
1. Siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi atitinkamai 14 ir 16 straipsniuose nustatytų gamintojų organizacijų arba tarpšakinių organizacijų pripažinimo sąlygų, Komisija gali atlikti patikrinimus ir prireikus pareikalauja, kad valstybės narės panaikintų gamintojų organizacijų arba tarpšakinių organizacijų pripažinimą.
2. Valstybės narės elektroninėmis priemonėmis praneša Komisijai apie sprendimus suteikti arba panaikinti pripažinimą. Komisija visą tokią informaciją padaro viešai prieinama.
21 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
1. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl:
a)
gamintojų organizacijų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimo pagal atitinkamai 14 ir 16 straipsnius terminų, tvarkos ir prašymų formos arba dėl tokio pripažinimo panaikinimo pagal 18 straipsnį;
b)
formos, terminų ir tvarkos, kurių turi laikytis valstybės narės pagal 20 straipsnio 2 dalį pranešdamos Komisijai apie sprendimus suteikti arba panaikinti pripažinimą.
Pagal a punktą priimti įgyvendinimo aktai atitinkamais atvejais pritaikomi atsižvelgiant į mažos apimties žvejybos ir akvakultūros ypatumus.
2. 1 dalyje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 43 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
III SKIRSNIS
Taisyklių taikymo išplėtimas
22 straipsnis
Gamintojų organizacijų taisyklių taikymo išplėtimas
1. Valstybė narė gali nustatyti, kad gamintojų organizacijoje sutartos taisyklės būtų privalomos gamintojams, kurie nėra organizacijos nariai ir kurie parduoda kurį nors iš produktų gamintojų organizacijos atstovaujamoje vietovėje, su sąlyga, kad:
a)
gamintojų organizacija yra įsisteigusi bent vienerių metų laikotarpį ir laikoma atstovaujančia gamybai ir prekybai, įskaitant, jei taikytina, smulkųjį ir tradicinį sektorių, vienoje iš valstybių narių ir pateikia prašymą kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms;
b)
taisyklės, kurių taikymą norima išplėsti, yra susijusios su kuria nors iš gamintojų organizacijoms skirtų priemonių, nustatytų 8 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, 8 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose bei 8 straipsnio 3 dalies a-e punktuose.
c)
laikomasi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių.
2. Taikant 1 dalies a punktą žvejybos produktų gamintojų organizacija laikoma atstovaujančia, jeigu ji per praėjusius metus vietovėje, kurioje siūloma išplėsti taisyklių taikymą, pardavė ne mažiau kaip 55 % viso atitinkamo produkto kiekio.
3. Taikant 1 dalies a punktą akvakultūros produktų gamintojų organizacija laikoma atstovaujančia, jeigu ji per praėjusius metus vietovėje, kurioje siūloma išplėsti taisyklių taikymą, pardavė ne mažiau kaip 40 % viso atitinkamo produkto kiekio.
4. Taisyklės, kurių taikymo sritį norima išplėsti įtraukiant ne narius, taikomos laikotarpiui nuo 60 dienų iki dvylika mėnesių.
23 straipsnis
Tarpšakinių organizacijų taisyklių taikymo išplėtimas
1. Valstybė narė gali nustatyti, kad kai kurie susitarimai, sprendimai arba suderinti veiksmai, dėl kurių susitarta tarpšakinėje organizacijoje, būtų privalomi kitiems atitinkamoje (-se) vietovėje (-se) veikiantiems veiklos vykdytojams, kurie nepriklauso tai organizacijai, su sąlyga, kad:
a)
tarpšakinei organizacijai per praėjusius metus valstybės narės atitinkamoje (-ose) vietovėje (-se) teko bent 65 % kiekvienos bent dviejų iš šių veiklos rūšių - atitinkamo produkto gamybos, perdirbimo arba prekybos - apimties ir ji pateikė prašymą kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms; ir
b)
taisyklės, kurių taikymą norima išplėsti kitiems veiklos vykdytojams, yra susijusios su kuria nors iš tarpšakinėms organizacijoms skirtų priemonių, nustatytų 13 straipsnio a-g punktuose, ir nedaro jokios žalos kitiems atitinkamoje valstybėje narėje arba Sąjungoje veikiantiems veiklos vykdytojams.
2. Taisyklių taikymo išplėtimas gali būti privalomas ne ilgiau kaip trejus metus, nedarant poveikio 25 straipsnio 4 daliai.
24 straipsnis
Atsakomybė
Kai pagal 22 ir 23 straipsnius taisyklių taikymas išplečiamas ne nariams, atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad ne nariai privalo padengti gamintojų organizacijai arba tarpšakinei organizacijai visas arba dalį narių patirtų išlaidų, susijusių su taisyklių taikymo išplėtimu ne narių atžvilgiu.
25 straipsnis
Komisijos leidimo davimas
1. Valstybės narės praneša Komisijai apie taisykles, kurias jos ketina pagal 22 ir 23 straipsnius nustatyti privalomomis visiems tam tikroje (-se) vietovėje (-se) veikiantiems gamintojams arba veiklos vykdytojams.
2. Komisija priima sprendimą, kuriuo duoda leidimą išplėsti taisyklių nurodytų 1 dalyje taikymą, jeigu:
a)
laikomasi 22 ir 23 straipsnių nuostatų;
b)
laikomasi V skyriuje nurodytų konkurencijos taisyklių;
c)
išplėtimas netrukdo laisvai prekybai; ir
d)
netrukdoma siekti SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų.
3. Per vieną mėnesį nuo pranešimo gavimo Komisija priima sprendimą, kuriuo duoda leidimą išplėsti taisyklių taikymą arba atsisako jį duoti, ir apie tai praneša valstybėms narėms. Jei Komisija nepriima sprendimo per vieną mėnesį nuo pranešimo gavimo, laikoma, kad ji davė leidimą išplėsti taisyklių taikymą.
4. Leidimas išplėsti taisyklių taikymą gal būti toliau taikomas pasibaigus pradiniam laikotarpiui, be kita ko, automatišku susitarimu, aiškiai neatnaujinant leidimo, jei atitinkama valstybė narė likus bent vienam mėnesiui iki to pradinio laikotarpio pabaigos informavo Komisiją apie papildomą taikymo laikotarpį, o Komisija davė leidimą tokiam tolesniam taikymui arba nepareiškė prieštaravimo per vieną mėnesį po tokio pranešimo gavimo.
26 straipsnis
Leidimo panaikinimas
Komisija gali atlikti patikrinimus ir panaikinti leidimą išplėsti taisyklų taikymą, jeigu nustato, kad nesilaikoma kurio nors reikalavimo, taikomo leidimo išdavimui. Komisija apie tokį panaikinimą praneša valstybėms narėms.
27 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl 25 straipsnio 1 dalyje nustatyto pranešimo formos ir jo teikimo tvarkos taisyklių. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 43 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
IV SKIRSNIS
Gamybos ir prekybos planavimas
28 straipsnis
Gamybos ir prekybos planas
1. Kiekviena gamintojų organizacija savo kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms patvirtinti pateikia bent savo pagrindinių parduodamų rūšių gamybos ir prekybos planą. Šiais gamybos ir prekybos planais siekiama 3 ir 7 straipsniuose nustatytų tikslų.
2. Gamybos ir prekybos planą sudaro:
a)
sužvejotų arba išaugintų rūšių gamybos programa;
b)
rinkodaros strategija, pagal kurią tiekiamas kiekis, kokybė ir pateikimas būtų priderinti prie rinkos poreikių;
c)
priemonės, kurių turi imtis gamintojų organizacija siekdama prisidėti prie 7 straipsnyje nustatytų tikslų;
d)
specialios iš anksto numatomos priemonės, siekiant pakoreguoti rūšių, kurios paprastai yra sunkiai parduodamos atitinkamais metais, pasiūlą;
e)
sankcijos, taikytinos nariams, kurie pažeidžia sprendimus, priimtus siekiant įgyvendinti atitinkamą planą.
3. Gamybos ir prekybos planą patvirtina kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos. Gamintojų organizacija nedelsdama pradeda įgyvendinti patvirtintą planą.
4. Gamintojų organizacijos gali patikslinti gamybos ir prekybos planą ir tokiu atveju jį perduoti patvirtinti kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms.
5. Gamintojų organizacija rengia metinę ataskaitą apie savo veiklą įgyvendinant gamybos ir prekybos planą ir pateikia ją patvirtinti savo kompetentingoms nacionalinėms valdžios institucijoms.
6. Gamintojų organizacijos gamybos ir rinkodaros planų parengimui ir įgyvendinimui gali gauti finansinę paramą pagal būsimą Sąjungos teisės aktą, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos.
7. Valstybės narės atlieka patikrinimus, kad užtikrintų, jog kiekviena gamintojų organizacija vykdytų šiame straipsnyje nustatytas pareigas. Nustačius, kad jos nevykdomos, pripažinimas gali būti panaikintas.
29 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
1. Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl:
a)
28 straipsnyje nurodyto gamybos ir prekybos plano formos ir struktūros;
b)
tvarkos ir terminų, kurių turi laikytis gamintojų organizacijos pateikdamos 28 straipsnyje nurodytus gamybos ir prekybos planus ir valstybės narės juos tvirtindamos.
2. 1 dalyje nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 43 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
V SKIRSNIS
Rinkų stabilizavimas
30 straipsnis
Sandėliavimo sistema
Žvejybos produktų gamintojų organizacijos gali gauti finansinę paramą II priede nurodytų žvejybos produktų sandėliavimui, jei:
a)
laikomasi sandėliavimo pagalbos sąlygų, nustatytų būsimame Sąjungos teisės akte, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014-2020 m. laikotarpiu sąlygos;
b)
žvejybos produktų gamintojų organizacijos produktus pateikė rinkai, tačiau nerado pirkėjo, kuris juos pirktų už 31 straipsnyje nurodytą orientacinę kainą;
c)
produktai atitinka pagal 33 straipsnį nustatytus bendruosius prekybos standartus ir yra tinkamos kokybės vartoti žmonių maistui;
d)
produktai yra stabilizuoti arba perdirbti ir saugomi rezervuaruose ar narvuose, juos šaldant laivuose arba sausumos įrenginiuose, sūdant, vytinant, marinuojant ar, jeigu reikia, verdant bei pasterizuojant, kartu atliekant filė gamybos, supjaustymo ar, jeigu reikia, galvos nupjovimo operacijas arba jų neatliekant;
e)
produktai iš sandėliavimo vietos vėliau pakartotinai pateikiami rinkai vartoti žmonių maistui.
f)
produktai sandėliuojami bent penkias dienas.
31 straipsnis
Orientacinės kainos, nuo kurių taikoma sandėliavimo sistema
1. Prieš kiekvienų metų pradžią kiekviena žvejybos produktų gamintojų organizacija gali atskirai pateikti II priede nurodytų žvejybos produktų orientacinės kainos, nuo kurios pradedama taikyti 30 straipsnyje nurodyta sandėliavimo sistema, pasiūlymą.
2. Orientacinė kaina yra ne didesnė kaip 80 % vidutinės svertinės atitinkamo produkto kainos, užregistruotos per trejus paskutiniuosius metus iki tų metų, kuriems nustatyta orientacinė kaina, gamintojų organizacijos veiklos vietovėje.
3. Nustatant orientacinę kainą, atsižvelgiama į:
a)
gamybos ir paklausos tendencijas;
b)
nusistovėjusias rinkos kainas;
c)
rinkų konvergenciją;
d)
gamintojų pajamas;
e)
vartotojų interesus.
4. Valstybės narės, išnagrinėjusios jų teritorijoje pripažintų gamintojų organizacijų pasiūlymus, nustato tų gamintojų organizacijų taikytinas orientacines kainas. Tos kainos nustatomos remiantis 2 ir 3 dalyse nurodytais kriterijais. Jos yra viešai prieinamos.
32 straipsnis
Įgyvendinimo aktai
Komisija priima įgyvendinimo aktus dėl formos, kurią naudoja valstybės narės pagal 31 straipsnio 4 dalį skelbdamos orientacines kainas. Tie įgyvendinimo aktai priimami pagal 43 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
III SKYRIUS
BENDRIEJI PREKYBOS STANDARTAI
33 straipsnis
Bendrųjų prekybos standartų nustatymas
1. Nedarant poveikio 47 straipsniui, gali būti nustatyti bendrieji prekybos standartai I priede išvardytiems žmonių maistui vartoti skirtiems žvejybos produktams, neatsižvelgiant į šių produktų kilmę (Sąjungos ar importuoti).
2. 1 dalyje nurodyti standartai gali būti susiję su produktų kokybe, dydžiu, svoriu, pakavimu, pateikimu ar ženklinimu ir visų pirma su:
a)
mažiausiais prekybiniais dydžiais, nustatytais atsižvelgiant į patikimiausias mokslines rekomendacijas; tokie mažiausi prekybiniai dydžiai, atitinkamais atvejais atitinkantys mažiausius išteklių išsaugojimą užtikrinančius orientacinius dydžius pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 10 dalį;
b)
konservuotų produktų specifikacijomis pagal išteklių išsaugojimo reikalavimus ir tarptautinius įsipareigojimus.
3. 1 ir 2 dalys taikomos nedarant poveikio:
a)
Reglamentui (EB) Nr. 178/2002,
b)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 852/2004 (14),
c)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 853/2004 (15),
d)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 854/2004 (16),
e)
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 882/2004 (17),
f)
Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1005/2008 (18), ir
g)
Reglamentui (EB) Nr. 1224/2009.
34 straipsnis
Bendrųjų prekybos standartų laikymasis
1. Žmonių maistui vartoti skirti produktai, kuriems nustatyti bendrieji prekybos standartai, Sąjungos rinkai gali būti tiekiami tik laikantis tų standartų.
2. Visi iškrauti žvejybos produktai, įskaitant tuos, kurie neatitinka bendrųjų prekybos standartų, gali būti naudojami kitais nei tiesiogiai žmonių maistui tikslais, be kita ko: žuvų miltams, žuvų taukams, gyvūnų augintinių ėdalui, maisto priedams, farmacijos produktams ar kosmetikai.
IV SKYRIUS
INFORMACIJA VARTOTOJAMS
35 straipsnis
Privaloma informacija
1. Nedarant poveikio Reglamentui (ES) Nr. 1169/2011, Sąjungoje parduodami šio Reglamento I priedo a, b, c ir e punktuose nurodyti žvejybos ir akvakultūros produktai, nepriklausomai nuo jų kilmės arba jų prekybos metodų, galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai gali būti pasiūlyti pirkti tik tada, jeigu atitinkamuose ženkluose arba etiketėse nurodoma:
a)
rūšies komercinis pavadinimas ir mokslinis pavadinimas;
b)
gamybos metodas, visų pirma šios frazės: „sužvejota…“, „…sužvejota gėluose vandenyse“ arba „užauginta…“;
c)
vietovė, kurioje produktas buvo pagautas arba išaugintas, ir žvejybai naudoto įrankio kategorija, kaip nustatyta šio Reglamento III priedo pirmoje skiltyje;
d)
tai, ar produktas yra atšildytas;
e)
minimalaus tinkamumo vartoti terminas, kai tinkama.
Reikalavimas, nurodytas d punkte, netaikomas:
a)
galutiniame produkte esančioms sudedamosioms dalims;
b)
maisto produktams, kurių užšaldymas yra technologiniu požiūriu būtinas gamybos proceso etapas;
c)
žvejybos ir akvakultūros produktams, kurie buvo anksčiau užšaldyti sveikatos saugos tikslais pagal Reglamento (EB) Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnį;
d)
žvejybos ir akvakultūros produktams, kurie buvo atšildyti prieš pradedant rūkymo, sūdymo, virimo, marinavimo ar vytinimo procesus arba bet kurių iš šių procesų kombinaciją.
2. Nefasuotų žvejybos ir akvakultūros produktų atveju 1 dalyje nurodyta privaloma informacija gali būti pateikta juos parduodant mažmeninėje prekyboje kaip prekybos informacija, pavyzdžiui, ant informacinių stendų ar iškabų.
3. Jei galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai pirkti siūlomas iš vienos rūšies susidedantis mišrus produktas, tačiau jo atskiros dalys buvo gautos skirtingais gamybos metodais, nurodomas kiekvienos dalies gamybos metodas. Jeigu galutiniam vartotojui arba viešojo maitinimo įstaigai pirkti siūlomas mišrus produktas, susidedantis iš vienos rūšies, bet jo atskiros dalys sužvejotos skirtinguose rajonuose arba išaugintos skirtingose šalyse, nurodomas bent rajonas, kuriame buvo gauta didžiausia jo dalis, bei pateikiama nuoroda, kad produktai taip pat buvo sužvejoti arba išauginti skirtinguose rajonuose.
4. Valstybės narės gali leisti 1 dalyje nurodytų reikalavimų netaikyti mažiems produktų kiekiams, kurie vartotojams parduodami tiesiogiai iš žvejybos laivų, jei tų produktų vertė neviršija Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 58 straipsnio 8 dalyje nurodytos vertės.
5. Žvejybos ir akvakultūros produktai bei jų pakuotės, paženklinti etiketėmis arba kitaip pažymėti prieš 2014 m. gruodžio 13 d. ir neatitinkantys šio straipsnio reikalavimų, gali būti parduodami tol, kol baigsis jų atsargos.
36 straipsnis
Ataskaitos dėl ekologinio ženklinimo
Komisija, pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais subjektais, ne vėliau kaip 2015 m. sausio 1 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai įvykdomumo ataskaitą dėl ekologinio ženklo, kuris būtų skirtas žvejybos ir akvakultūros produktams, sistemos pasirinkimo galimybių, visų pirma dėl tokios sistemos sukūrimo Sąjungos mastu ir būtiniausių reikalavimų, taikomų valstybėms narėms naudojant Sąjungos ekologinį ženklą, nustatymo.
37 straipsnis
Komerciniai pavadinimai
1. Įgyvendindamos 35 straipsnio 1 dalį, valstybės narės sudaro ir skelbia jų teritorijoje patvirtintų komercinių pavadinimų ir jų mokslinių pavadinimų sąrašą. Sąraše nurodoma:
a)
kiekvienos rūšies mokslinis pavadinimas pagal informacinę sistemą „FishBase“ arba atitinkamais atvejais pagal Maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO) ASFIS duomenų bazę;
b)
komercinis pavadinimas:
i)
rūšies pavadinimas valstybine (-ėmis) atitinkamos valstybės narės kalba (-omis);
ii)
jeigu taikytina, kitas (-i) vietos arba regioniniu lygmeniu patvirtintas (-i) arba leidžiamas (-i) pavadinimas (-ai).
2. Visų rūšių žuvis, kuri yra kito maisto produkto sudedamoji dalis, gali būti pavadinta „žuvimi“, jei tokio maisto produkto pavadinimas bei pateikimo forma nėra susiję su konkrečios rūšies žuvimi.
3. Apie visus komercinių pavadinimų, kuriuos yra patvirtinusi valstybė narė, sąrašo pakeitimus nedelsiant pranešama Komisijai, o ji apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.
38 straipsnis
Sužvejojimo arba gamybos vietovės nurodymas
1. Nurodant sužvejojimo arba gamybos vietovę, kaip nustatyta 35 straipsnio 1 dalies c papunktyje, pateikiama tokia informacija:
a)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti jūroje: parajonių ar kvadratų, nurodytų FAO žvejybos rajonų sąraše, pavadinimas raštu, taip pat tokios zonos pavadinimas, išreikštas vartotojams suprantamomis sąvokomis arba žemėlapis ar piktograma, kuriuose parodyta ta zona, arba nukrypstant nuo šio reikalavimo, jeigu žvejybos produktai sužvejoti kituose vandenyse nei šiaurės rytų Atlante (27 FAO žvejybos rajonas) ir Viduržemio bei Juodojoje jūrose (37 FAO žvejybos rajonas), FAO žvejybos rajono pavadinimas;
b)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti gėluose vandenyse: produkto kilmės vandens telkinio valstybėje narėje arba produkto kilmės trečiosios šalies nuoroda;
c)
akvakultūros produktų atveju: valstybės narės arba trečiosios šalies, kurioje produktas priaugo daugiau nei pusę savo galutinio svorio arba buvo daugiau nei pusę auginimo (veisimo) etapo, arba (vėžiagyvių atveju) kurioje buvo vykdomas ne trumpesnis kaip šešių mėnesių baigiamasis auginimo (veisimo) etapas, nuoroda.
2. Be 1 dalyje nurodytos informacijos, veiklos vykdytojai gali nurodyti tikslesnę sužvejojimo arba gamybos vietą.
39 straipsnis
Papildoma savanoriškai teikiama informacija
1. Be privalomos informacijos, kurią reikalaujama pateikti pagal 42 straipsnį, savanoriškai gali būti pateikiama toliau nurodyta informacija, jeigu ji yra aiški ir nedviprasmiška:
a)
žvejybos produktų sužvejojimo arba akvakultūros produktų išgaudymo data;
b)
žvejybos produktų iškrovimo data arba informacija apie uostą, kuriame produktai buvo iškrauti;
c)
išsamesnė informacija apie žvejybos įrankio rūšį, kaip nurodyta III priedo antroje skiltyje;
d)
jeigu žvejybos produktai sužvejoti jūroje: išsami informacija apie tuos produktus sužvejojusio laivo vėliavos valstybę;
e)
aplinkosauginė informacija;
f)
etinė ir/arba socialinė informacija;
g)
informacija apie gamybos būdus ir praktiką;
h)
informacija apie produkto maistinę sudėtį.
2. Nurodant 35 straipsnio 1 dalyje išvardytos informacijos dalį ar ją visą galima naudoti greitojo atsakymo (QR) kodą.
3. Savanoriškai teikiama informacija ant ženklų ar etikečių išdėstoma taip, kad nesumažėtų vietos privalomai informacijai pateikti.
4. Neįtraukiama jokia neprivaloma informacija, kurios negalima patikrinti.
V SKYRIUS
KONKURENCIJOS TAISYKLĖS
40 straipsnis
Konkurencijos taisyklių taikymas
SESV 101-106 straipsniai ir jų įgyvendinimo nuostatos taikomi visiems SESV 101 straipsnio 1 dalyje ir 102 straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir veiksmams, susijusiems su žvejybos ir akvakultūros produktų gamyba arba prekyba.
41 straipsnis
Konkurencijos taisyklių taikymo išimtys
1. Nepaisant šio reglamento 40 straipsnio, SESV 101 straipsnio 1 dalis netaikoma su žvejybos ir akvakultūros produktų gamyba ar pardavimu arba su bendrų tų produktų sandėliavimo, apdorojimo ar perdirbimo įrenginių naudojimu susijusiems gamintojų organizacijų susitarimams, sprendimams ir veiksmams:
a)
kurie būtini siekiant SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų,
b)
kuriuose nenumatytas įpareigojimas taikyti vienodas kainas,
c)
kurie nelemia Sąjungos rinkų padalijimo,
d)
kuriais nesiekiama pašalinti konkurencijos ir
e)
kuriais nepanaikinama konkurencija didelės atitinkamų produktų dalies atžvilgiu.
2. Nepaisant šio reglamento 40 straipsnio, SESV 101 straipsnio 1 dalis netaikoma tarpšakinių organizacijų susitarimams, sprendimams ir veiksmams:
a)
kurie būtini siekiant SESV 39 straipsnyje nustatytų tikslų,
b)
kuriuose nenustatomas įpareigojimas taikyti fiksuotą kainą,
c)
kurie nelemia Sąjungos rinkų padalijimo,
d)
kuriais netaikomos skirtingos sąlygos panašiems sandoriams su kitais prekybos partneriais, tokiu būdu jiems sudarant mažiau palankias konkurencines sąlygas,
e)
kuriais nepanaikinama konkurencija didelės atitinkamų produktų dalies atžvilgiu ir
f)
kuriais nevaržoma konkurencija, jei tai nebūtina bendros žuvininkystės politikos tikslams pasiekti.
VI SKYRIUS
INFORMACIJOS APIE RINKĄ RINKIMAS
42 straipsnis
Informacijos apie rinką rinkimas
1. Komisija:
a)
atsižvelgdama į tarptautinį aspektą, renka, analizuoja ir platina ekonomines žinias ir sampratą apie Sąjungos žvejybos ir akvakultūros produktų rinką, apimančią visą šių produktų tiekimo grandinę;
b)
teikia gamintojų ir tarpšakinėms organizacijoms praktinę paramą, kad būtų geriau koordinuojama veiklos vykdytojų ir perdirbėjų tarpusavio informacija;
c)
periodiškai tiria žvejybos ir akvakultūros produktų kainas visoje Sąjungos rinkos tiekimo grandinėje ir analizuoja rinkos tendencijas;
d)
vykdo ad-hoc rinkos tyrimus ir rengia kainodaros tyrimų metodiką.
2. Siekdama įgyvendinti 1 dalį, Komisija taiko šias priemones:
a)
sudaro palankesnes sąlygas gauti pagal Sąjungos teisės aktus surinktus duomenis apie žvejybos ir akvakultūros produktus;
b)
visiems suinteresuotiesiems subjektams ir plačiajai visuomenei lengvai prieinamu ir suprantamu būdu sudaro galimybę susipažinti su tokia rinkos informacija kaip kainų tyrimai, rinkos analizės ir tyrimai, atsižvelgiant į Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 45/2001 (19).
3. Valstybės narės padeda siekti 1 dalyje nurodytų tikslų.
VII SKYRIUS
PROCEDŪRINĖS NUOSTATOS
43 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas. Tas komitetas - tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
VIII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
44 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1184/2006 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 1184/2006 1 straipsnis pakeičiamas taip:
„1 straipsnis
Šiame reglamente nustatomos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 101-106 straipsnių ir 108 straipsnio 1 ir 3 dalių taikymo taisyklės, kiek tai susiję su Sutarties I priede išvardytų produktų, išskyrus Tarybos reglamente (EB) Nr. 1234/2007 (20) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1379/2013 (21) nurodytus produktus, gamyba ir prekyba jais.
45 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 daliniai pakeitimai
Reglamentas (EB) Nr. 1224/2009 iš dalies keičiamas taip:
1)
57 straipsnio 1 dalis papildoma šiais sakiniais:
„Valstybės narės atlieka patikrinimus, kad užtikrintų reikalavimų laikymąsi. Patikrinimai gali būti atliekami visuose prekybos etapuose ir transportuojant.“;
2)
58 straipsnio 5 dalis iš dalies keičiama taip:
a)
g punktas pakeičiamas taip:
„g)
informaciją vartotojams, numatytą 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 35 straipsnyje (22);
b)
h punktas išbraukiamas.
46 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 104/2000 panaikinamas. Tačiau 4 straipsnis taikomas iki 2014 m. gruodžio 12 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal IV priede pateiktą atitikties lentelę.
47 straipsnis
Taisyklės, kuriomis nustatomi bendrieji prekybos standartai
Toliau taikomos taisyklės, kuriomis nustatomi bendrieji prekybos standartai, visų pirma Tarybos Reglamentas (EEB) Nr. 2136/89 (23), Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1536/92 (24), Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2406/96 (25), taip pat kitos patvirtintos bendrųjų prekybos standartų taikymo taisyklės, pavyzdžiui, Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 3703/85 (26).
48 straipsnis
Peržiūra
Komisija ne vėliau kaip 2022 m. gruodžio 31 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šio reglamento taikymo rezultatus.
49 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dieną, einančią po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d., išskyrus IV skyrių ir 45 straipsnį, kurie taikomi nuo 2014 m. gruodžio 13 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2013 m. gruodžio 11 d.