SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/35/EU
ze dne 26. června 2013
o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (elektromagnetickými poli) (dvacátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) a o zrušení směrnice 2004/40/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 153 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle Smlouvy může Evropský parlament a Rada pomocí směrnic přijímat minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků. Tyto směrnice by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2)
Čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost.
(3)
Po vstupu v platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/40/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (elektromagnetickými poli) (osmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (3) vyjádřily zúčastněné subjekty, zejména z řad lékařů, vážné obavy, pokud jde o potenciální dopad provádění uvedené směrnice na používání lékařských postupů založených na lékařském zobrazování. Byly rovněž vyjádřeny obavy týkající se dopadu směrnice na některé průmyslové činnosti.
(4)
Komise argumenty předložené zúčastněnými stranami pečlivě přezkoumala a po několika konzultacích se na základě nových vědeckých poznatků mezinárodně uznávaných odborníků rozhodla důkladně přehodnotit některá ustanovení směrnice 2004/40/ES.
(5)
Směrnice 2004/40/ES byla změněna směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/46/ES (4), důsledkem čehož je odložení lhůty pro provedení směrnice 2004/40/ES o čtyři roky, a následně směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2012/11/EU (5), důsledkem čehož je odložení této lhůty pro provedení do dne 31. října 2013. To umožní Komisi předložit nový návrh a oběma zákonodárcům přijmout novou směrnici založenou na aktuálnějších a pádnějších důkazech.
(6)
Směrnice 2004/40/ES by měla být zrušena a měla by být zavedena vhodnější a přiměřenější opatření na ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s elektromagnetickými poli. Uvedená směrnice se nezabývala dlouhodobými účinky, včetně případných karcinogenních účinků, v důsledku expozice časově proměnným elektrickým, magnetickým a elektromagnetickým polím, pro něž v současné době neexistují spolehlivé vědecké důkazy ukazující příčinnou souvislost. Záměr této směrnice spočívá v řešení všech známých přímých biofyzikálních i nepřímých účinků elektromagnetických polí, a to nejen s cílem zajistit zdraví a bezpečnost každého zaměstnance jako jednotlivce, ale též vytvořit minimální základ ochrany pro všechny zaměstnance v Unii, který zabrání případnému narušení hospodářské soutěže.
(7)
Tato směrnice se nevztahuje na navrhované dlouhodobé účinky expozice elektromagnetickým polím, protože v současné době neexistují podložené vědecké důkazy ukazující příčinnou souvislost. Pokud se však takové podložené vědecké důkazy objeví, měla by Komise zvážit nejvhodnější prostředky, jak k nim přistupovat, a měla by prostřednictvím své zprávy o praktickém provádění této směrnice informovat v tomto směru Evropský parlament a Radu. V takovém případě by měla Komise spolu s příslušnými informacemi získanými od členských států zohlednit nejnovější dostupný výzkum a nové vědecké poznatky vyplývající z údajů v této oblasti.
(8)
Je třeba stanovit minimální požadavky, a umožnit tak členským státům zachovat nebo přijmout příznivější ustanovení na ochranu zaměstnanců, zejména stanovit u elektromagnetických polí nižší referenční hodnoty nebo nejvyšší přípustné hodnoty. Prováděním této směrnice by však nemělo být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stavu, který již v členském státě existuje.
(9)
Systém ochrany před elektromagnetickými poli by se měl bez zbytečných podrobností omezit na vymezení cílů, jichž je třeba dosáhnout, zásad, které mají být dodržovány, a základních hodnot, jež mají být použity, aby umožňoval členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotným způsobem.
(10)
Za účelem ochrany zaměstnanců vystavených elektromagnetickým polím je nezbytné provést efektivní a účinné hodnocení rizik. Nicméně tato povinnost by měla být přiměřená situaci na pracovišti. Proto je vhodné určit ochranný systém, který jednoduchým, odstupňovaným a srozumitelným způsobem klasifikuje různá rizika. Z tohoto důvodu může být pro zaměstnavatele při plnění jejich povinností užitečný odkaz na řadu ukazatelů a standardních situací, který bude poskytnut formou praktických příruček.
(11)
Nežádoucí účinky na lidské tělo jsou závislé na frekvenci elektromagnetického pole nebo záření, kterým je vystaveno. Proto je pro zajištění odpovídající ochrany zaměstnanců vystavených elektromagnetickým polím třeba, aby systémy omezení expozice závisely na charakteru expozice a frekvence.
(12)
Úroveň expozice elektromagnetickým polím lze s větší účinností snížit začleněním preventivních opatření již do návrhů pracovních míst pracovišť a výběrem pracovního vybavení, postupů a metod pro snížení rizik u zdroje. Opatření týkající se pracovního vybavení a metod tak přispívají k ochraně zaměstnanců, kteří je používají. Je však třeba zabránit zdvojení hodnocení v případech, kdy pracovní vybavení splňuje požadavky příslušných právních předpisů Unie týkajících se výrobků, které stanoví přísnější úrovně bezpečnosti, než jsou úrovně stanovené touto směrnicí. To umožní zjednodušené hodnocení v celé řadě případů.
(13)
Zaměstnavatelé by se měli přizpůsobit technickému pokroku a vědeckým poznatkům o rizicích spojených s expozicí elektromagnetickým polím s cílem zlepšovat bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců.
(14)
Jelikož je tato směrnice samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (6), vztahuje se uvedená směrnice 89/391/EHS na expozici zaměstnanců elektromagnetickým polím, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(15)
Fyzikální veličiny, nejvyšší přípustné hodnoty expozice a referenční hodnoty stanovené v této směrnici vycházejí z doporučení Mezinárodní komise pro ochranu před neionizujícím zářením (ICNIRP) a měly by být používány v souladu s jejími koncepcemi, kromě případů, kdy tato směrnice stanoví jinak.
(16)
S cílem zajistit aktuálnost této směrnice by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o čistě technické změny, příloh této směrnice, aby se zohlednilo přijímání nařízení a směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace a v důsledku technického pokroku, změn v nejrelevantnějších normách nebo specifikacích a nových vědeckých poznatků týkajících se rizik, které představují elektromagnetická pole, jakož i k přizpůsobování referenčních hodnot. Je obzvláště důležité, aby Komise během svých přípravných prací vedla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné úrovni. Komise musí při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci zajistit současné, včasné a adekvátní postoupení příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě.
(17)
Pokud bude nutné provádět změny příloh čistě technické povahy; v takovém případě by Komise měla vždy postupovat v úzké spolupráci s Poradním výborem pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci zřízeným rozhodnutím Rady ze dne 22. července 2003 (7).
(18)
Ve výjimečných případech, kdy existují závažné naléhavé důvody, jako například bezprostřední riziko pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyplývající z jejich expozice elektromagnetickým polím, by mělo být umožněno použít u aktů přijatých Komisí v přenesené pravomoci zrychlený postup.
(19)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (8) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje zákonodárce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(20)
Systém zahrnující nejvyšší přípustné hodnoty a referenční hodnoty by měl být ve všech vhodných případech považován za prostředek k zajištění vysoké úrovně ochrany proti nežádoucím zdravotním účinkům a bezpečnostním rizikům, která mohou být důsledkem expozice elektromagnetickým polím. Takový systém však může být v rozporu se specifickými podmínkami u některých činností, jako je používání metody magnetické rezonance ve zdravotnictví. Je proto nezbytné vzít tyto zvláštní podmínky v úvahu.
(21)
Vzhledem ke specifickým rysům ozbrojených sil a v zájmu jejich efektivního fungování a součinnosti, a to i v rámci společných mezinárodních vojenských cvičení, by členské státy měly mít možnost uplatňovat rovnocenné nebo specifičtěji zaměřené systémy ochrany, jako jsou mezinárodně dohodnuté standardy, např. standardy NATO, přičemž však nesmí docházet k poškození zdraví a ohrožení bezpečnosti.
(22)
Zaměstnavatelé by měli mít povinnost zajistit, aby byla rizika způsobená elektromagnetickými poli při práci odstraněna nebo snížena na minimum. Ve zvláštních případech a za řádně odůvodněných okolností mohou být nejvyšší přípustné hodnoty stanovené v této směrnici překročeny, ovšem pouze dočasně. V takovém případě by měli být zaměstnavatelé povinni přijmout nezbytná opatření s cílem co nejdříve opětovně zajistit dodržování nejvyšších přípustných hodnot.
(23)
Systém zajišťující vysokou úroveň ochrany s ohledem na nežádoucí zdravotní účinky a bezpečnostní rizika, která mohou být důsledkem expozice elektromagnetickým polím, by měl zohledňovat zvláštní skupiny mimořádně ohrožených zaměstnanců a vyloučit vznik obtíží spojených s interferencí se zdravotnickými pomůckami, jakými jsou například kovové protézy, kardiostimulátory a defibrilátory, kochleární a jiné implantáty nebo zdravotnické prostředky nošené na těle, a narušení funkce těchto pomůcek. Obtíže spojené s interferencí, zejména u kardiostimulátorů, se mohou vyskytnout při úrovních, které jsou nižší než referenční hodnoty, a měly by být proto předmětem přiměřených preventivních a ochranných opatření,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice, jež je dvacátou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které při jejich práci vznikají nebo by mohly vzniknout v důsledku expozice elektromagnetickým polím.
2. Tato směrnice se vztahuje na všechny známé přímé biofyzikální účinky a nepřímé účinky způsobené elektromagnetickými poli.
3. Nejvyšší přípustné hodnoty stanovené v této směrnici se vztahují pouze na vědecky prokázané souvislosti mezi krátkodobými přímými biofyzikálními účinky a expozicí elektromagnetickým polím.
4. Tato směrnice neupravuje navrhované dlouhodobé účinky expozice.
Komise sleduje nejnovější vědecký vývoj. Budou-li k dispozici podložené vědecké důkazy o navrhovaných dlouhodobých účincích, zváží vhodnou politickou reakci, zahrnující případně předložení legislativního návrhu na řešení takových účinků. Komise prostřednictvím své zprávy o praktickém provádění této směrnice podle článku 15 pravidelně informuje v tomto směru Evropský parlament a Radu.
5. Tato směrnice neupravuje rizika spojená s dotykem vodičů pod napětím.
6. Aniž jsou dotčeny přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice, směrnice 89/391/EHS se nadále vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„elektromagnetickými poli“ statická elektrická, statická magnetická a časově proměnná elektrická, magnetická a elektromagnetická pole s frekvencemi do 300 GHz;
b)
„přímými biofyzikálními účinky“ účinky na lidské tělo přímo způsobené jeho přítomností v elektromagnetickém poli, včetně:
i)
tepelných účinků, jako je zahřívání tkání v důsledku absorpce energie z elektromagnetických polí v tkáni,
ii)
netepelných účinků, jako je stimulace svalů, nervů nebo smyslových orgánů. Tyto účinky mohou mít škodlivý vliv na duševní a fyzický stav zaměstnanců, kteří jim jsou vystaveni. Stimulace smyslových orgánů může navíc vyvolat přechodné příznaky, jako jsou závratě nebo fosfeny. Tyto příznaky mohou způsobit dočasné obtíže nebo mít vliv na kognitivní či jiné mozkové nebo svalové funkce, a mohou tak ovlivnit schopnost pracovníka bezpečně vykonávat pracovní činnost (tj. bezpečnostní rizika), a
iii)
proud končetinami;
c)
„nepřímými účinky“ účinky způsobené přítomností předmětu v elektromagnetickém poli, což se může stát příčinou bezpečnostního nebo zdravotního rizika, jako jsou:
i)
interference s elektronickými zdravotnickými zařízeními a prostředky (včetně kardiostimulátorů a jiných implantátů či zdravotnických prostředků nošených na těle),
ii)
riziko spojené s urychlováním feromagnetických předmětů působením statických magnetických polí,
iii)
zážeh elektroexplozivních zařízení (detonátory),
iv)
požáry a exploze v důsledku zapálení hořlavých materiálů jiskrami způsobenými indukovanými poli, kontaktními proudy nebo jiskrovými výboji,
v)
kontaktní proudy;
d)
„nejvyššími přípustnými hodnotami“ hodnoty stanovené na základě údajů o biofyzikálním a biologickém působení, a to zejména o vědecky prokázaných krátkodobých a akutních přímých účincích, tj. tepelných účincích a elektrické stimulaci tkání;
e)
„nejvyššími přípustnými hodnotami pro účinky na zdraví“ nejvyšší přípustné hodnoty, při jejichž překročení by u zaměstnanců mohlo dojít k nepříznivým účinkům na zdraví, jako je zahřátí či stimulace nervové a svalové tkáně;
f)
„nejvyššími přípustnými hodnotami pro smyslové účinky“ nejvyšší přípustné hodnoty expozice, při jejichž překročení by u zaměstnanců mohlo dojít k přechodnému narušení účinků na smyslové vnímání a drobným změnám mozkových funkcí;
g)
„referenčními hodnotami“ operační hodnoty stanovené s cílem zjednodušit postup, jak prokázat dodržování příslušných nejvyšších přípustných hodnot, nebo v případě potřeby s cílem přijmout příslušná ochranná či preventivní opatření stanovená v této směrnici.
V příloze II je použita tato terminologie týkající se referenčních hodnot:
i)
u elektrických polí se „nízkými referenčními hodnotami“ a „vysokými referenčními hodnotami“ rozumí úrovně, které se vztahují ke zvláštním ochranným nebo preventivním opatřením stanoveným v této směrnici,
ii)
u magnetických polí se „nízkými referenčními hodnotami“ rozumí hodnoty, které se vztahují k nejvyšším přípustným hodnotám pro účinky na smyslové vnímání, a „vysokými referenčními hodnotami“ hodnoty, které se vztahují k nejvyšším přípustným hodnotám pro účinky na zdraví.
Článek 3
Nejvyšší přípustné hodnoty a referenční hodnoty
1. Fyzikální veličiny týkající se expozice elektromagnetickým polím jsou uvedeny v příloze I. Nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví a nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání a referenční hodnoty jsou stanoveny v přílohách II a III.
2. Členské státy stanoví povinnost zaměstnavatelů zajistit, aby expozice zaměstnanců elektromagnetickým polím byla omezena na nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví a nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání uvedené v příloze II v případě netepelných účinků a v příloze III v případě tepelných účinků. Dodržení nejvyšších přípustných hodnot pro účinky na zdraví a nejvyšších přípustných hodnot pro účinky na smyslové vnímání je nutno prokázat za použití příslušných postupů pro hodnocení expozice uvedených v článku 4. Pokud expozice zaměstnanců elektromagnetickým polím překročí nejvyšší přípustné hodnoty, zaměstnavatel přijme okamžitá opatření v souladu s čl. 5 odst. 8.
3. Pro účely této směrnice se má za to, že zaměstnavatel dodržuje nejvyšší přípustné hodnoty pro zdravotní účinky a nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání, pokud se prokáže, že nejsou překročeny příslušné referenční hodnoty stanovené v příloze II a III. Pokud expozice referenční hodnoty překročí, zaměstnavatel jedná v souladu s čl. 5 odst. 2, s výjimkou případů, kdy se na základě hodnocení provedeného v souladu s čl. 4 odst. 1, 2 a 3 prokáže, že nejsou překročeny příslušné nejvyšší přípustné hodnoty a že je možné vyloučit bezpečnostní rizika.
Bez ohledu na tento odstavec může nicméně expozice překročit:
a)
nízké referenční hodnoty pro elektrická pole (příloha II, tabulka B1) v případech odůvodněných příslušnými zvyklostmi nebo postupem, pokud buď nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání (příloha II, tabulka A3), nebo
i)
nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví (příloha II, tabulka A2),
ii)
je prostřednictvím zvláštních ochranných opatření uvedených v čl. 5 odst. 6 zabráněno nadměrným jiskrovým výbojům a kontaktním proudům (příloha II, tabulka B3), a
iii)
zaměstnancům byly poskytnuty informace týkající se situací uvedených v čl. 6 písm. f);
b)
nízké referenční hodnoty pro magnetická pole (příloha II, tabulka B2) v případech odůvodněných příslušnými zvyklostmi nebo postupem, a to i v případě hlavy a trupu, během pracovní směny, pokud nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání (příloha II, tabulka A3), nebo
i)
je překročení uvedených hodnot pouze dočasné,
ii)
nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví (příloha II, tabulka A2),
iii)
jsou přijata opatření v souladu s čl. 5 odst. 9 při výskytu přechodných příznaků vyjmenovaných v písmeni a) tohoto odstavce, a
iv)
zaměstnancům byly poskytnuty informace týkající se situací uvedených v čl. 6 písm. f).
4. Bez ohledu na odstavce 2 a 3 může expozice překročit:
a)
nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání (příloha II, tabulka A1) během pracovní směny v případech odůvodněných příslušnými zvyklostmi nebo postupem, pokud:
i)
je překročení uvedených hodnot pouze dočasné,
ii)
nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví (příloha II, tabulka A1),
iii)
byla přijata zvláštní preventivní opatření v souladu s čl. 5 odst. 7,
iv)
jsou přijata opatření v souladu s čl. 5 odst. 9 při výskytu přechodných příznaků vyjmenovaných v písmeni b) tohoto odstavce, a
v)
zaměstnancům byly poskytnuty informace týkající se situací uvedených v čl. 6 písm. f);
b)
nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání (příloha II, tabulka A3 a příloha III, tabulka A2) během pracovní směny v případech odůvodněných příslušnými zvyklostmi nebo postupem, pokud:
i)
je překročení uvedených hodnot pouze dočasné,
ii)
nejsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví (příloha II, tabulka A2 a příloha III, tabulka A1 a tabulka A3),
iii)
jsou při výskytu přechodných příznaků podle písmena a) tohoto odstavce přijata opatření v souladu s čl. 5 odst. 9, a
iv)
zaměstnancům byly poskytnuty informace týkající se situací uvedených v čl. 6 písm. f).
KAPITOLA II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 4
Hodnocení rizik a určení expozice
1. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel vyhodnotí veškerá rizika pro zaměstnance způsobená elektromagnetickými poli na pracovišti a podle potřeby změří nebo vypočítá úrovně elektromagnetických polí, jimž jsou zaměstnanci vystaveni.
Aniž je dotčen článek 10 směrnice 89/391/EHS a článek 6 této směrnice, toto hodnocení lze na požádání zveřejnit v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy. Zejména v případě zpracování osobních údajů zaměstnanců v průběhu takového hodnocení musí být jakékoli zveřejnění v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (9) a s vnitrostátními právními předpisy členských států provádějícími tuto směrnici. Kromě případu, kdy by bylo zveřejnění ve veřejném zájmu, mohou veřejné orgány, které mají kopii tohoto hodnocení, žádost o přístup k němu nebo žádost o jeho zveřejnění odmítnout, pokud by zpřístupnění vedlo k porušení ochrany obchodních zájmů zaměstnavatele, včetně těch, které se týkají duševního vlastnictví, neexistuje-li převažující veřejný zájem na zpřístupnění. Zaměstnavatelé mohou odmítnout zveřejnit hodnocení nebo může hodnocení zveřejnit za stejných podmínek v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy.
2. Pro účely hodnocení uvedeného v odstavci 1 tohoto článku zaměstnavatel určí a vyhodnotí elektromagnetická pole na pracovišti a zohlední přitom příslušné praktické pokyny stanovené v článku 14 a jiné příslušné normy nebo pokyny vydané členskými státy, včetně databází expozic. Bez ohledu na povinnosti zaměstnavatele podle tohoto článku je zaměstnavatel, pokud je to vhodné, rovněž oprávněn zohlednit úrovně emisí a další relevantní bezpečnostní údaje, které k zařízení poskytl výrobce nebo distributor v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, včetně hodnocení rizik, jsou-li použitelné na expoziční podmínky na pracovišti nebo v místě instalace.
3. Pokud není dodržení nejvyšších přípustných hodnot možno spolehlivě stanovit na základě snadno dostupných informací, hodnocení expozice se provede na základě měření nebo výpočtů. V takovém případě se při hodnocení zohlední možné nepřesnosti týkající se měření nebo výpočtů, jako jsou numerické chyby, modelování zdrojů, fantomová geometrie a elektrické vlastnosti tkání a materiálů určené v souladu s příslušnými osvědčenými postupy.
4. Hodnocení, měření a výpočty zmíněné v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku plánují a provádějí ve vhodných intervalech odborně způsobilé služby nebo osoby s přihlédnutím k pokynům stanoveným v této směrnici, a zejména s přihlédnutím k článkům 7 a 11 směrnice 89/391/EHS týkajícím se nezbytných odborně způsobilých služeb nebo osob a projednání se zaměstnanci a jejich účasti. Údaje získané hodnocením, měřením nebo výpočty se uchovávají ve vhodné a zjistitelné formě, která umožňuje do nich později nahlížet, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
5. Při posuzování rizika podle čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel věnovat zvláštní pozornost:
a)
nejvyšším přípustným hodnotám pro účinky na zdraví, nejvyšším přípustným hodnotám pro účinky na smyslové vnímání a referenčním hodnotám podle článku 3 a příloh II a III této směrnice;
b)
frekvenci, intenzitě, trvání a typu expozice, včetně rozložení v těle zaměstnance a v prostoru pracoviště;
c)
všem přímým biofyzikálním účinkům;
d)
všem účinkům na zdraví a bezpečnost zvláště ohrožených zaměstnanců, zejména zaměstnanců s aktivními nebo pasivními implantovanými zdravotnickými prostředky, jako jsou např. kardiostimulátory, zaměstnanců se zdravotnickými prostředky nošenými na těle, jako jsou např. inzulinové pumpy, a těhotných zaměstnankyň;
e)
všem nepřímým účinkům;
f)
existenci jiného zařízení způsobujícího nižší expozici elektromagnetickým polím;
g)
odpovídajícím informacím získaným ze zdravotního dohledu uvedeného v článku 8;
h)
informacím poskytnutým výrobcem zařízení;
i)
dalším relevantním informacím týkajícím se zdraví a bezpečnosti;
j)
expozici z několika zdrojů;
k)
současné expozici polím s různými frekvencemi.
6. Na veřejně přístupných pracovištích není nutné provádět hodnocení expozice, pokud již bylo provedeno hodnocení v souladu s ustanoveními týkajícími se omezení expozice veřejnosti elektromagnetickým polím, jsou dodržovány mezní hodnoty stanovené v těchto ustanoveních, pokud jde o zaměstnance, a jsou vyloučena zdravotní a bezpečnostní rizika. Pokud je zařízení, jež je určeno pro veřejnost, používáno určeným způsobem a je v souladu s právem Unie týkajícím se výrobků, které stanoví přísnější úrovně bezpečnosti, než jsou úrovně stanovené touto směrnicí a nepoužívá se žádné jiné zařízení, považují se tyto podmínky za splněné.
7. Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizik v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit opatření, která mají být přijata v souladu s článkem 5 této směrnice. Hodnocení rizik může zahrnovat zdůvodnění zaměstnavatele, proč není z důvodů povahy a rozsahu rizik v souvislosti s elektromagnetickými poli nutné podrobnější hodnocení rizik. Hodnocení rizik je pravidelně aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, kvůli nimž by již mohlo být zastaralé, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu uvedeného v článku 8 jeví jako nezbytné.
Článek 5
Ustanovení zaměřená na odstranění nebo snížení rizik
1. S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti prostředků pro řízení vyzařování elektromagnetického pole ze zdroje přijme zaměstnavatel opatření nezbytná k tomu, aby byla rizika způsobená elektromagnetickými poli na pracovišti odstraněna nebo snížena na minimum.
Snížení rizik vznikajících expozicí elektromagnetickým polím se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených v čl. 6 odst. 2 směrnice 89/391/EHS.
2. Pokud dojde k překročení příslušných referenčních hodnot uvedených v článku 3 a přílohách II a III a pokud šetření provedené podle čl. 4 odst. 1, 2 a 3 nepřinese důkaz o tom, že nejsou překročeny příslušné nejvyšší přípustné hodnoty a že je možné vyloučit všechna bezpečnostní rizika, je zaměstnavatel na základě hodnocení rizik podle článku 4 povinen vypracovat a provádět akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření určená k zamezení expozic, které překračují nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví a nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání, s přihlédnutím zejména k:
a)
jiným pracovním metodám, které vyžadují menší expozici elektromagnetickým polím;
b)
volbě zařízení, které při dané práci vyzařuje slabší elektromagnetické pole;
c)
technickým opatřením zaměřeným na snížení expozice elektromagnetickým polím, které zahrnují blokovací zařízení, stínění nebo podobné ochranné pomůcky;
d)
vhodným opatřením spočívajícím ve vymezení pracovního prostoru jako jsou např. značky, štítky, označení na podlaze, překážky k omezení nebo kontrole přístupu;
e)
v případě expozice elektrickým polím opatřením a postupům řízení jiskrových výbojů a kontaktních proudů za pomoci technických prostředků a školení zaměstnanců;
f)
vhodným programům údržby pracovního vybavení, pracoviště a systémů na pracovišti;
g)
návrhu a dispozici pracovišť a pracovních míst;
h)
omezení trvání a intenzity expozice polím;
i)
dostupnosti přiměřených osobních ochranných prostředků.
3. Zaměstnavatel je na základě hodnocení rizik podle článku 4 povinen vypracovat a provádět akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření určená k odstranění veškerých rizik pro zvláště ohrožené zaměstnance a rizik v důsledku nepřímých účinků podle článku 4.
4. Kromě poskytování informací stanovených v článku 6 této směrnice zaměstnavatel na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS přizpůsobí opatření uvedená v tomto článku požadavkům zvláště ohrožených zaměstnanců a, je-li to vhodné, individuálním hodnocením rizik, a to zejména v případě zaměstnanců, kteří nahlásili, že používají aktivní nebo pasivní implantované zdravotnické prostředky, jako jsou např. kardiostimulátory, nebo zdravotnické prostředky nošené na těle, jako např. inzulinové pumpy, nebo v případě těhotných zaměstnankyň, které informovaly zaměstnavatele o svém těhotenství.
5. Pracoviště, na kterých je pravděpodobné, že zaměstnanci budou vystaveni elektromagnetickým polím, jež překračují referenční hodnoty, se na základě hodnocení rizik podle článku 4 opatřují vhodnou značkou podle příloh II a III a směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (10). Dotyčná místa musí být v případě potřeby ohraničena a přístup k nim omezen. Pokud je přístup k těmto místům náležitým způsobem omezen z jiných důvodů a pokud jsou zaměstnanci informováni o rizicích spojených s elektromagnetickými poli, nejsou značky a omezení přístupu související s elektromagnetickými poli vyžadovány.
6. V případě použití čl. 3 odst. 3 písm. a) se přijmou zvláštní ochranná opatření, jako jsou školení zaměstnanců v souladu s článkem 6 a využití technických prostředků a osobní ochrany, jako například uzemnění pracovních předmětů, ochranné spojení zaměstnanců s pracovními předměty (ochranné spojení a vyrovnání potenciálu) a ve vhodných případech a v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 89/656/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání osobních ochranných prostředků zaměstnanci při práci (třetí samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (11) použití izolační obuvi, rukavic a ochranných oděvů.
7. V případě použití čl. 3 odst. 4 písm. a) se přijmou zvláštní ochranná opatření, jako je kontrola pohybu.
8. Expozice zaměstnanců nesmí překročit nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na zdraví a nejvyšší přípustné hodnoty pro účinky na smyslové vnímání, s výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené buď v čl. 10 odst. 1 písm. a) nebo c) nebo čl. 3 odst. 3 nebo v článku 4. Jsou-li navzdory opatřením přijatým zaměstnavatelem k dosažení souladu s touto směrnicí nejvyšší přípustné hodnoty expozice pro účinky na zdraví a nejvyšší přípustné hodnoty expozice pro účinky na smyslové vnímání překročeny, musí zaměstnavatel neprodleně přijmout opatření k jejímu snížení pod nejvyšší přípustné hodnoty. Zjistí a zaznamená příčiny překročení nejvyšších přípustných hodnot pro účinky na zdraví a nejvyšších přípustných hodnot pro účinky na smyslové vnímání a podle toho změní ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení. Změněná ochranná a preventivní opatření se uchovávají ve vhodné a zjistitelné formě, která umožňuje do nich později nahlížet, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
9. V případě použití čl. 3 odst. 3 a 4 a v případě, že zaměstnanec nahlásí výskyt přechodných příznaků, zaměstnavatel v případě potřeby aktualizuje hodnocení rizik a preventivní opatření. Přechodné příznaky mohou souviset s:
a)
smyslovými vjemy a účinky na funkci centrální nervové soustavy v hlavě, které jsou vyvolány časově proměnnými magnetickými poli;
b)
účinky statických magnetických polí, jako jsou závratě a nauzea.
Článek 6
Informování a školení zaměstnanců
Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, u nichž je pravděpodobné, že budou při práci vystaveni elektromagnetickým polím, nebo jejich zástupci obdrželi veškeré nezbytné informace a školení o výsledku hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice, týkající se zejména:
a)
opatření přijatých při uplatňování této směrnice;
b)
hodnot a pojmů nejvyšších přípustných hodnot a referenčních hodnot, jakož i možných rizik, která jsou s nimi spojena, a přijatých preventivních opatření;
c)
možných nepřímých účinků expozice;
d)
výsledků hodnocení, měření nebo výpočtů úrovní expozice elektromagnetickým polím provedených podle článku 4 této směrnice;
e)
způsobů, jak rozpoznat zdraví škodlivé účinky expozice polím a jak je ohlašovat;
f)
možnosti přechodných příznaků a vjemů souvisejících s účinky na centrální nebo periferní nervovou soustavu;
g)
okolností, za nichž mají zaměstnanci nárok na zdravotní dohled;
h)
bezpečných pracovních postupů k minimalizaci rizik vyplývajících z expozice;
i)
zvláště ohrožených zaměstnanců, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 5 písm. d) a čl. 5 odst. 3 a 4 této směrnice.
Článek 7
Konzultace se zaměstnanci a jejich účast
Konzultace se zaměstnanci nebo jejich zástupci a jejich účast probíhají v souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS.
KAPITOLA III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zdravotní dohled
1. V zájmu prevence a včasného rozpoznání všech nepříznivých účinků na zdraví vyvolaných expozicí elektromagnetickým polím je v souladu s článkem 14 směrnice 89/391/EHS zajišťován vhodný zdravotní dohled. Zdravotní záznamy a jejich dostupnost je zajišťována v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. V souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi se výsledky zdravotního dohledu uchovávají ve vhodné podobě umožňující, aby do nich bylo později možné nahlížet, přičemž se dbá na jejich důvěrnou povahu. Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke svým osobním zdravotním záznamům.
Pokud zaměstnanec nahlásí jakýkoli nežádoucí nebo neočekávaný účinek na zdraví nebo vždy, kdy je zjištěna expozice přesahující nejvyšší přípustné hodnoty, musí zaměstnavatel zajistit, aby se dotčenému pracovníku dostalo odpovídajícího lékařského vyšetření nebo lékařského dohledu v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
Tato vyšetření nebo dohled se zajišťují v době, kterou zvolí zaměstnanec, a žádné náklady s nimi spojené zaměstnanec nehradí.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví vhodné sankce, které se uloží v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s tuto směrnicí. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Odchylky
1. Odchylně od článku 3, avšak aniž je dotčen čl. 5 odst. 1:
a)
může expozice překročit nejvyšší přípustné hodnoty, pokud expozice souvisí s montáží, testováním, používáním, vývojem, údržbou nebo výzkumem zařízení pro zobrazování na principu magnetické rezonance (dále jen „MRI“) určených pacientům ve zdravotnictví, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
i)
hodnocení rizik provedené podle článku 4 ukázalo, že jsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty,
ii)
byla uplatněna veškerá technická nebo organizační opatření odpovídající současnému stavu vývoje,
iii)
okolnosti řádně odůvodňují překročení expozice,
iv)
zohlednily se charakteristické rysy pracoviště, pracovního vybavení nebo pracovních postupů,
v)
zaměstnavatel prokáže, že jsou zaměstnanci nadále chráněni proti nepříznivým účinkům na zdraví a bezpečnostním rizikům, přičemž mimo jiné zajistí, aby byly dodržovány pokyny pro bezpečné používání poskytnuté výrobcem v souladu se směrnicí Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (12);
b)
mohou členské státy povolit, aby byl pro potřeby pracovníků působících v operačních vojenských zařízeních nebo zapojených do vojenských činností, a to i v rámci společných mezinárodních vojenských cvičení, uplatňován rovnocenný nebo specifičtěji zaměřený systémy ochrany, přičemž však nesmí docházet k poškození zdraví a ohrožení bezpečnosti;
c)
mohou členské státy za řádně odůvodněných okolností a pouze po dobu trvání těchto okolností povolit, aby byly nejvyšší přípustné hodnoty dočasně překročeny v konkrétních odvětvích nebo v případě konkrétních činností mimo oblast působnosti písmen a) a b). Pro účely tohoto písmene se „řádně odůvodněnými okolnostmi“ rozumí okolnosti, při nichž jsou splněny tyto podmínky:
i)
na základě hodnocení rizik provedeného podle článku 4 se ukázalo, že jsou překročeny nejvyšší přípustné hodnoty,
ii)
byla uplatněna veškerá technická nebo organizační opatření odpovídající současnému stavu vývoje,
iii)
byly zohledněny zvláštní charakteristické rysy pracoviště, pracovního vybavení nebo pracovních postupů,
iv)
zaměstnavatel prokáže, že zaměstnanci jsou nadále chráněni proti nepříznivým účinkům na zdraví a bezpečnostním rizikům, přičemž jsou mimo jiné uplatňovány srovnatelné, specifičtěji zaměřené a mezinárodně uznávané normy a pokyny.
2. Členské státy prostřednictvím zprávy uvedené v článku 15 uvědomí Komisi o každé výjimce podle odstavce 1 písm. a) a b) a uvedou důvody odůvodňující tyto výjimky.
Článek 11
Technické úpravy příloh
1. Komisi se svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 12 za účelem provádění změn příloh čistě technické povahy, jejichž cílem je:
a)
zohlednit přijetí nařízení a směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkajících se navrhování, stavby, výroby nebo konstrukce pracovního vybavení nebo pracovišť;
b)
zohlednit technický rozvoj, změny nejdůležitějších norem nebo specifikací a nové vědecké poznatky týkající se elektromagnetických polí;
c)
přizpůsobit referenční hodnoty v případě, že existují nové vědecké poznatky za předpokladu, že jsou zaměstnavatelé nadále vázáni dodržením stávajících nejvyšších přípustných hodnot uvedených v přílohách II a III.
2. Komise přijme akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12, kterým vloží do přílohy II pokyny ICNIRP pro omezení expozice elektrickým polím indukovaným pohybem lidského těla ve statickém magnetickém poli a časově proměnným magnetickým polem s frekvencemi do 1 Hz, jakmile budou k dispozici.
3. Pokud je to v případě změn uvedených v odstavcích 1 a 2 vzhledem k závažným naléhavým důvodům nutné, použije se na akty v přenesené pravomoci přijaté na základě tohoto článku postup stanovený v článku 13.
Článek 12
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 11 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 29. června 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitky nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 11 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 11 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament ani Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky, nebo pokud před uplynutím této lhůty Evropský parlament i Rada Komisi uvědomí, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 13
Zrychlený postup
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka podle odstavce 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití zrychleného postupu týkajícího se zdraví a ochrany zaměstnanců.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 5. V takovém případě po oznámení rozhodnutí Evropského parlamentu nebo Rady vyslovit námitku Komise dotyčný akt neprodleně zruší.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Praktické pokyny
Za účelem usnadnění provádění této směrnice poskytne Komise nejpozději šest měsíců před 1. červencem 2016 nezávazné praktické pokyny. Tyto praktické pokyny se týkající zejména:
a)
určení expozice s přihlédnutím k odpovídajícím evropským nebo mezinárodním normám, včetně:
-
metod výpočtu pro účely hodnocení nejvyšších přípustných hodnot,
-
prostorovému průměrování vnějších elektrických a magnetických polí vztažených na prostorovou jednotku,
-
pokynů pro zohledňování nejistoty měření a výpočtů;
b)
pokynů pro prokazování dodržení nejvyšších přípustných či referenčních hodnot v případě specifických druhů nehomogenní expozice, a to na základě zavedené dozimetrie;
c)
popisu „metody filtrace v časové oblasti“ pro nízkofrekvenční pole a popisu „součtu multifrekvenčních polí“ pro vysokofrekvenční pole;
d)
způsobu provádění hodnocení rizik a pokud možno zajištění zjednodušených metod, zejména s ohledem na potřeby malých a středních podniků;
e)
opatření zaměřených na odstranění nebo snížení rizik, včetně zvláštních preventivních opatření závislých na úrovni expozice a charakteristických rysech pracoviště;
f)
stanovení zdokumentovaných pracovních postupů, jakož i specifických opatření v oblasti informování a školení, která jsou určena zaměstnancům vystaveným elektromagnetickým polím během činností souvisejících s MRI, na něž se vztahuje čl. 10 odst. 1 písm. a);
g)
hodnocení expozice ve frekvenčním pásmu od 100 kHz do 10 MHz v případech, kdy je nutno vzít v úvahu tepelné i netepelné účinky;
h)
pokynů pro lékařské vyšetření a zdravotní dohled, které zajistí zaměstnavatel v souladu s čl. 8 odst. 2.
Komise úzce spolupracuje s Poradním výborem pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci. Evropský parlament je pravidelně informován.
Článek 15
Přezkum a podávání zpráv
S ohledem na čl. 1 odst. 4 se zpráva o praktickém provedení této směrnice vypracuje podle čl. 17 písm. a) směrnice 89/391/EHS.
Článek 16
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 2004/40/ES se zrušuje ode dne 29. června 2013.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 26. června 2013.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2013/35/ES
2013 m. birželio 26 d.
dėl būtiniausių sveikatos ir saugos reikalavimų, susijusių su fizikinių veiksnių (elektromagnetinių laukų) keliama rizika darbuotojams (dvidešimtoji atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje), ir kuria panaikinama Direktyva 2004/40/EB
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 153 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
pagal Sutartį Europos Parlamentas ir Taryba gali direktyvomis patvirtinti būtiniausius reikalavimus, kuriais skatinami patobulinimai, ypač darbo aplinkoje, užtikrinantys geresnę darbuotojų sveikatos apsaugą ir saugą. Tokios direktyvos turi būti priimamos siekiant išvengti administracinių, finansinių ir teisinių apribojimų, trukdančių kurti mažąsias ir vidutines įmones ir jas plėtoti, nustatymo;
(2)
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas darbuotojas turi teisę į saugias, jo sveikatą ir orumą atitinkančias darbo sąlygas;
(3)
įsigaliojus 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/40/EB dėl būtiniausių sveikatos ir saugos reikalavimų, susijusių su fizikinių veiksnių (elektromagnetinių laukų) keliama rizika darbuotojams (aštuonioliktoji atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (3), suinteresuotieji subjektai, visų pirma medicinos srities specialistai, išreiškė didelį susirūpinimą dėl to, kokį poveikį tos direktyvos įgyvendinimas galėtų padaryti medicinos procedūroms, kuriose naudojama vizualizavimo medicinos tikslais technika. Taip pat buvo išreikštas susirūpinimas dėl direktyvos poveikio tam tikrai pramonės veiklai;
(4)
Komisija atidžiai išnagrinėjo suinteresuotųjų subjektų pateiktus argumentus ir po kelių konsultacijų, remdamasi naujais tarptautiniu mastu pripažintų mokslo specialistų pateiktais moksliniais duomenimis, nusprendė išsamiai persvarstyti kai kurias Direktyvos 2004/40/EB nuostatas;
(5)
Direktyva 2004/40/EB buvo iš dalies pakeista Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/46/EB (4), tokiu būdu Direktyvos 2004/40/EB perkėlimo į nacionalinę teisę terminą nukeliant ketveriems metams, o vėliau iš dalies pakeista Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/11/ES (5), tokiu būdu tą perkėlimo į nacionalinę teisę terminą nukeliant iki 2013 m. spalio 31 d. Tai buvo padaryta tam, kad Komisija galėtų parengti naują pasiūlymą, o teisėkūros institucijos - priimtų naują direktyvą, pagrįstą naujesniais ir patikimesniais įrodymais;
(6)
Direktyva 2004/40/EB turėtų būti panaikinta ir turėtų būti nustatytos tinkamesnės ir proporcingesnės priemonės, skirtos apsaugoti darbuotojus nuo elektromagnetinių laukų keliamos rizikos. Ta direktyva nereglamentavo laike kintančių elektrinių, magnetinių ir elektromagnetinių laukų ekspozicijos ilgalaikio poveikio, įskaitant galimą kancerogeninį poveikį, dėl kurio galutinių mokslinių įrodymų, patvirtinančių priežastinį ryšį šiuo metu nėra. Šia direktyva siekiama reglamentuoti visą žinomą elektromagnetinių laukų sukeliamą tiesioginį biofizinį poveikį ir netiesioginį poveikį, siekiant ne tik užtikrinti kiekvieno darbuotojo sveikatą ir saugą atskirai, bet ir sukurti būtiniausią apsaugą visiems Sąjungoje esantiems darbuotojams, tuo pačiu sumažinant konkurencijos iškraipymų tikimybę;
(7)
ši direktyva nereglamentuoja numanomo elektromagnetinių laukų ekspozicijos ilgalaikio poveikio, nes šiuo metu nėra tinkamai priežastinį ryšį patvirtinančių mokslinių įrodymų. Vis dėlto, jeigu atsirastų tokių tinkamai patvirtinančių mokslinių įrodymų, Komisija turėtų apsvarstyti tinkamiausias su tokiu poveikiu susijusių problemų sprendimo priemones ir nuolat šiuo klausimu informuoti Europos Parlamentą ir Tarybą pateikdama šios direktyvos praktinio įgyvendinimo ataskaitą. Tą darydama, Komisija turėtų atsižvelgti ne tik į iš valstybių narių gautą tinkamą informaciją, bet ir į iš šios srities duomenų gautus naujausius turimus mokslinius tyrimus ir naujas mokslo žinias;
(8)
turėtų būti nustatyti būtiniausi reikalavimai, taip valstybėms narėms suteikiant galimybę palikti galioti arba priimti palankesnes nuostatas dėl darbuotojų apsaugos, visų pirma - nustatyti žemesnes veikimo lygių (toliau - VL) vertes arba elektromagnetinių laukų ekspozicijos ribines vertes (toliau - ERV). Vis dėlto šios direktyvos įgyvendinimu neturėtų būti remiamasi siekiant pateisinti pablogėjimą, palyginti su esama kiekvienos valstybės narės padėtimi;
(9)
apsaugos nuo elektromagnetinių laukų sistema turėtų apsiriboti tuo, kad būtų be nereikalingų smulkmenų apibrėžti tikslai, kuriuos reikia pasiekti, principai, kurių reikia laikytis, ir pagrindinės naudotinos vertės, kad valstybės narės galėtų lygiaverčiai taikyti būtiniausius reikalavimus;
(10)
norint apsaugoti elektromagnetinių laukų veikiamus darbuotojus reikia atlikti efektyvų ir veiksmingą rizikos vertinimą. Vis dėlto ši pareiga turėtų būti proporcinga padėčiai darbo vietoje. Todėl tikslinga projektuoti apsaugos sistemą, pagal kurią skirtinga rizika būtų paprastai, graduojant ir suprantamai suskirstyta į grupes. Taigi nuoroda į tam tikrus rodiklius ir tipines situacijas, kurios turi būti nurodytos praktinėse gairėse, galėtų padėti darbdaviams vykdyti savo pareigas;
(11)
nepageidaujamas poveikis žmogaus kūnui priklauso nuo jį veikiančio elektromagnetinio lauko ar spinduliuotės dažnio. Todėl ekspozicijos ribojimo sistemos turėtų priklausyti nuo ekspozicijos pobūdžio ir dažnio, kad būtų tinkamai apsaugoti darbuotojai, veikiami elektromagnetinių laukų;
(12)
elektromagnetinių laukų ekspozicijos lygis gali būti veiksmingiau sumažintas, kai prevencinės priemonės numatomos projektuojant darbo vietas, ir kai renkantis darbo įrangą, tvarką bei metodus pirmiausia būtų siekiama sumažinti riziką šaltinyje. Tokiu būdu nuostatomis dėl darbo įrangos ir metodų prisidedama prie susijusių darbuotojų apsaugos. Vis dėlto reikia vengti dvigubų vertinimų, kai darbo įranga atitinka atitinkamų gaminiams skirtų Sąjungos teisės aktų, kuriuose nustatyti saugos lygiai yra griežtesni, nei numatytieji šioje direktyvoje, reikalavimus. Tokiu būdu dauguma atvejų galima atlikti paprastesnį vertinimą;
(13)
siekdami pagerinti darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą, darbdaviai turėtų, atsižvelgdami į technikos pažangą ir mokslo žinias apie elektromagnetinių laukų ekspozicijos keliamą riziką, atlikti pritaikymus;
(14)
kadangi ši direktyva yra atskira direktyva, kaip apibrėžta 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (6) 16 straipsnio 1 dalyje, iš to išplaukia, kad Direktyva 89/391/EEB taikoma darbuotojų ekspozicijai elektromagnetiniuose laukuose, nedarant poveikio griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų taikymui;
(15)
šioje direktyvoje nustatyti fizikiniai dydžiai, ERV ir VL grindžiami Tarptautinės apsaugos nuo nejonizuojančiosios spinduliuotės komisijos (toliau - TANSK) rekomendacijomis ir turėtų būti svarstomi remiantis TANSK koncepcija, išskyrus atvejus, kai šioje direktyvoje numatyta kitaip;
(16)
siekiant užtikrinti, kad ši direktyva būtų nuolat atnaujinama, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kad ji, atsižvelgdama į reglamentų ir direktyvų techninio suderinimo ir standartizavimo srityje priėmimą ir į techninę pažangą, svarbiausių standartų arba specifikacijų pakeitimus ir naujus mokslinius duomenis apie elektromagnetinių laukų keliamą pavojų, galėtų daryti priedų techninio pobūdžio pakeitimus ir pritaikyti VL. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(17)
jeigu bus būtini techninio pobūdžio priedų pakeitimai, Komisija turėtų glaudžiai bendradarbiauti su Darbuotojų saugos ir sveikatos patariamuoju komitetu, įsteigtu 2003 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimu (7);
(18)
išimtiniais atvejais, jeigu dėl galimos neišvengiamos rizikos darbuotojų sveikatai ir saugai dėl elektromagnetinių laukų ekspozicijos yra priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti, turėtų būti numatyta galimybė Komisijos priimtiems deleguotiesiems aktams taikyti skubos procedūrą;
(19)
pagal 2011 m. rugsėjo 28 d. bendrą valstybių narių ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų dokumentų (8) valstybės narės pagrįstais atvejais įsipareigojo prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų dalių sąsajos. Šios direktyvos atveju teisės aktų leidėjas laikosi nuomonės, kad tokių dokumentų perdavimas yra pagrįstas;
(20)
sistemą, kurioje numatytos ERV ir VL, kai taikoma, reikėtų vertinti kaip priemonę, skirtą padėti užtikrinti aukšto lygio apsaugą nuo nepageidaujamo poveikio sveikatai ir rizikos saugai, galinčios kilti dėl elektromagnetinių laukų ekspozicijos. Vis dėlto tokia sistema gali būti nesuderinama su specialiomis sąlygomis vykdant tam tikrą veiklą, pvz., naudojant magnetinio rezonanso techniką medicinos sektoriuje. Todėl būtina atsižvelgti į tas ypatingas sąlygas;
(21)
atsižvelgiant į ginkluotųjų pajėgų ypatumus ir siekiant sudaryti sąlygas jų veiksmingai veiklai ir sąveikumui, taip pat per bendras tarptautines karines pratybas, valstybės narės turėtų turėti galimybę įgyvendinti lygiavertes arba konkretesnes apsaugos sistemas, pvz., tarptautiniu mastu patvirtintus standartus, pavyzdžiui NATO standartus, su sąlyga, kad bus užkirstas kelias nepageidaujamam poveikiui sveikatai ir rizikai saugai;
(22)
turėtų būti reikalaujama, kad darbdaviai užtikrintų, jog elektromagnetinių laukų keliama rizika darbe būtų visiškai pašalinta arba sumažinta iki minimumo. Tačiau įmanoma, kad konkrečiais atvejais ir tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis šioje direktyvoje nustatytos ERV būtų viršijamos tik laikinai. Tokiu atveju turėtų būti reikalaujama, kad darbdaviai imtųsi būtinų veiksmų, kad kuo greičiau vėl būtų laikomasi ERV;
(23)
sistemoje, skirtoje užtikrinti aukšto lygio apsaugą nuo nepageidaujamo poveikio sveikatai ir rizikos saugai, galinčio kilti dėl elektromagnetinių laukų ekspozicijos, turėtų būti deramai atsižvelgta į tam tikroms ypatingos rizikos grupėms priskiriamus darbuotojus ir vengiama veikimo sutrikimo problemų arba poveikio medicinos prietaisų, kaip antai metalinių protezų, širdies stimuliatorių, defibriliatorių, kochlearinių ir kitokių implantų arba ant kūno dėvimų medicinos prietaisų, veikimui. Prietaisų, ypač stimuliatorių, veikimo sutrikimo problemų gali kilti net esant žemesniems nei VL lygiams, todėl šiai problemai spręsti turėtų būti numatytos atitinkamos atsargumo ir apsaugos priemonės,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šioje direktyvoje, kuri yra dvidešimtoji atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje, nustatyti būtiniausi reikalavimai dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos jų sveikatai ir saugai, kuri kyla arba gali kilti darbe dėl elektromagnetinių laukų ekspozicijos.
2. Ši direktyva apima visą žinomą elektromagnetinių laukų sukeliamą tiesioginį biofizinį poveikį ir netiesioginį poveikį.
3. Šioje direktyvoje nustatytos ekspozicijos ribinės vertės (toliau - ERV) apima tik moksliškai patikimai nustatytus trumpalaikio tiesioginio biofizinio poveikio ir elektromagnetinių laukų ekspozicijos ryšius.
4. Ši direktyva neapima numanomo ilgalaikio poveikio.
Komisija nuolat peržiūri naujausius mokslo pasiekimus. Atsiradus tinkamai nustatytiems moksliniams įrodymams apie numanomą ilgalaikį poveikį, Komisija peržiūri tinkamas politikos reagavimo priemones, įskaitant, prireikus, pasiūlymo dėl teisėkūros procedūra priimamo akto, skirto su tokiu poveikiu susijusioms problemoms spręsti, pateikimą. Komisija šiuo klausimu nuolat informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą pateikdama 15 straipsnyje nurodytą ataskaitą.
5. Ši direktyva neapima rizikos, kylančios dėl sąlyčio su laidininkais su įtampa.
6. Nedarant poveikio griežtesnių arba konkretesnių šios direktyvos nuostatų taikymui, Direktyva 89/391/EEB ir toliau taikoma visai 1 dalyje nurodytai sričiai.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
a) elektromagnetiniai laukai- statiniai elektriniai, statiniai magnetiniai, laike kintantys elektriniai, magnetiniai bei elektromagnetiniai laukai, kurie kinta dažniu iki 300 GHz;
b) tiesioginis biofizinis poveikis- poveikis žmogaus kūnui, kurį tiesiogiai sukelia buvimas elektromagnetiniame lauke, įskaitant:
c) netiesioginis poveikis- objekto buvimo elektromagnetiniame lauke sukeltas poveikis, galintis kelti pavojų saugai ar sveikatai, kaip antai:
d) ekspozicijos ribinės vertės (ERV)- vertės, nustatytos atsižvelgiant į biofizinius ir biologinius aspektus, visų pirma moksliškai patikimai nustatytą trumpalaikį ir ūmų tiesioginį poveikį, t. y. šiluminį poveikį ir audinių elektrinį dirginimą;
e) poveikio sveikatai ERV- tos ERV, kurias viršijus darbuotojams gali būti daromas nepageidaujamas poveikis sveikatai, pvz., terminis įkaitimas arba nervų ir raumenų audinių dirginimas;
f) jutiminio poveikio ERV- tos ERV, kurias viršijus darbuotojai gali patirti trumpalaikių jutiminių suvokimų sutrikimų ir nedidelių smegenų funkcijų pokyčių;
g) veikimo lygiai (VL)- veiklos lygiai, nustatyti siekiant supaprastinti atitikties atitinkamoms ekspozicijos ribinėms vertėms įrodymo procesą arba atitinkamais atvejais imtis šioje direktyvoje nurodytų atitinkamų apsaugos arba prevencijos priemonių.
II priede vartojami tokie VL terminai:
i) elektrinių laukų atveju „žemi VL“ ir „aukšti VL“- lygiai, kurie yra susiję su šioje direktyvoje nurodytomis konkrečiomis apsaugos arba prevencijos priemonėmis, ir
ii) magnetinių laukų atveju „žemi VL“- lygiai, kurie susiję su jutiminio poveikio ERV, o „aukšti VL“ susiję su poveikio sveikatai ERV.
3 straipsnis
Ekspozicijos ribinės vertės ir veikimo lygiai
1. Fizikiniai dydžiai, susiję su elektromagnetinių laukų ekspozicija, yra nurodyti I priede. Poveikio sveikatai ERV, jutiminio poveikio ERV ir VL yra nustatyti II ir III prieduose.
2. Valstybės narės reikalauja, kad darbdaviai užtikrintų, jog darbuotojų ekspozicija elektromagnetiniuose laukuose būtų ne didesnė kaip poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV, nustatytos II priede dėl nešiluminio poveikio ir III priede dėl šiluminio poveikio. Atitiktis poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV turi būti įrodyta naudojant 4 straipsnyje nurodytas atitinkamas ekspozicijos vertinimo procedūras. Kai darbuotojų ekspozicija elektromagnetiniuose laukuose viršija ERV, darbdavys imasi neatidėliotinų veiksmų pagal 5 straipsnio 8 dalį.
3. Kai įrodoma, kad atitinkami II ir III prieduose nustatyti VL neviršijami, pagal šią direktyvą laikoma, kad darbdavys užtikrino atitiktį poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV. Kai ekspozicija viršija VL, darbdavys imasi veiksmų pagal 5 straipsnio 2 dalį, išskyrus atvejus, kai pagal 4 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis atliktas vertinimas rodo, kad atitinkamos ERV neviršytos ir galima atmesti riziką saugai.
Nepaisant pirmos pastraipos, ekspozicija gali viršyti:
a)
žemus elektrinių laukų VL (II priedo B1 lentelė), kai tai pateisinama praktika arba procesu, jei neviršijamos jutiminio poveikio ERV (II priedo A3 lentelė), arba
i)
neviršijamos poveikio sveikatai ERV (II priedo A2 lentelė);
ii)
specialiomis apsaugos priemonėmis apsaugoma nuo pernelyg didelių kibirkštinių išlydžių ir kontaktinių srovių (II priedo B3 lentelė), kaip nustatyta 5 straipsnio 6 dalyje, ir
iii)
darbuotojams buvo suteikta informacija apie 6 straipsnio f punkte nurodytas situacijas;
b)
žemus magnetinių laukų VL (II priedas, B2 lentelė), įskaitant galvoje ir liemenyje pamainos metu, kai tai pagrindžiama praktika arba procesu, su sąlyga, kad neviršijama jutiminio poveikio ERV (II priedo A3 lentelė), arba
i)
jutiminio poveikio ERV viršijamos tik laikinai;
ii)
neviršijamos poveikio sveikatai ERV (II priedo A2 lentelė);
iii)
imtasi veiksmų pagal 5 straipsnio 9 dalį, kai atsiranda trumpalaikiai simptomai pagal tos dalies a punktą, ir
iv)
darbuotojams buvo suteikta informacija apie 6 straipsnio f punkte nurodytas situacijas.
4. Nepaisant 2 ir 3 dalių, ekspozicija gali viršyti:
a)
jutiminio poveikio ERV (II priedo A1 lentelė) pamainos metu, kai tai pagrindžiama praktika arba procesu, su sąlyga, kad:
i)
jos viršijamos tik laikinai;
ii)
poveikio sveikatai ERV (II priedo A1 lentelė) neviršijamos;
iii)
imtasi konkrečių apsaugos priemonių pagal 5 straipsnio 7 dalį;
iv)
imtasi veiksmų pagal 5 straipsnio 9 dalį, kai atsiranda trumpalaikiai simptomai pagal tos dalies b punktą, ir
v)
darbuotojams buvo suteikta informacija apie 6 straipsnio f punkte nurodytas situacijas;
b)
jutiminio poveikio ERV (II priedo A3 lentelė ir III priedo A2 lentelė) pamainos metu, kai tai pagrindžiama praktika arba procesu, su sąlyga, kad:
i)
jos viršijamos tik laikinai;
ii)
poveikio sveikatai ERV (II priedo A2 lentelė ir III priedo A1 ir A3 lentelės) neviršijamos;
iii)
imtasi veiksmų pagal 5 straipsnio 9 dalį, kai atsiranda trumpalaikiai simptomai pagal tos dalies a punktą, ir
iv)
darbuotojams buvo suteikta informacija apie 6 straipsnio f punkte nurodytas situacijas.
II SKYRIUS
DARBDAVIŲ PAREIGOS
4 straipsnis
Rizikos vertinimas ir ekspozicijos nustatymas
1. Vykdydamas Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnio 3 dalyje ir 9 straipsnio 1 dalyje nustatytas pareigas, darbdavys vertina visą dėl elektromagnetinių laukų kylančią riziką darbovietėje, o prireikus išmatuoja arba apskaičiuoja darbuotojus veikiančių elektromagnetinių laukų lygius.
Nedarant poveikio Direktyvos 89/391/EEB 10 straipsniui ir šios direktyvos 6 straipsniui, tas vertinimas paprašius gali būti paskelbiamas viešai pagal atitinkamus Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus. Visų pirma, kai tvarkomi darbuotojų asmens duomenys atliekant tokį vertinimą, bet koks duomenų skelbimas turi būti vykdomas laikantis 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (9) ir tą direktyvą įgyvendinančių valstybių narių nacionalinės teisės aktų. Išskyrus atvejus, kai atskleidimo reikalauja viršesnis viešasis interesas, vertinimo kopiją turinčios viešosios institucijos gali atsisakyti patenkinti prašymą leisti susipažinti su vertinimu ar prašymą paskelbti vertinimą viešai, kai atskleidus vertinimą būtų pakenkta darbdavio komercinių interesų, įskaitant susijusių su intelektine nuosavybe, apsaugai. Darbdaviai gali atsisakyti atskleisti vertinimą ar jį paskelbti viešai esant toms pačioms sąlygoms pagal atitinkamus Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus.
2. Šio straipsnio 1 dalyje numatyto vertinimo tikslu darbdavys nustato ir vertina elektromagnetinius laukus darbovietėje, atsižvelgdamas į 14 straipsnyje nurodytas praktines gaires ir kitus susijusius standartus arba atitinkamų valstybių narių pateiktas gaires, įskaitant ekspozicijos duomenų bazes. Nepaisant darbdavio pareigų pagal šį straipsnį, prireikus darbdavys taip pat gali atsižvelgti į gamintojo arba platintojo įrangai pateikiamus spinduliavimo lygius ir kitus atitinkamus su sauga susijusius duomenis pagal atitinkamą Sąjungos teisę, įskaitant rizikos vertinimą, jei taikoma ekspozicijos sąlygoms darbo arba montavimo vietoje.
3. Jei ERV atitikties negalima patikimai įvertinti remiantis įprastai prieinama informacija, ekspozicijos vertinimas atliekamas remiantis matavimais arba apskaičiavimais. Tokiu atveju, atliekant vertinimą atsižvelgiama į matavimų arba apskaičiavimų nuokrypius, kaip antai klaidų skaičiuose, šaltinio modeliavimo, fantomo geometrijos ir audinių bei medžiagų elektrinių savybių, nustatytus pagal atitinkamą gerąją praktiką.
4. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse nurodyti vertinimai, matavimai ir skaičiavimai yra planuojami ir atitinkamais intervalais atliekami kompetentingų tarnybų arba asmenų, atsižvelgiant į pagal šią direktyvą teikiamas rekomendacijas ir ypač į Direktyvos 89/391/EEB 7 ir 11 straipsnių nuostatas dėl būtinų kompetentingų tarnybų ar asmenų bei dėl konsultacijų su darbuotojais ir jų dalyvavimo. Gauti ekspozicijos lygio vertinimo, matavimo arba skaičiavimo duomenys saugomi tinkama atsekama forma, kad vėliau jais būtų galima pasinaudoti pagal nacionalinę teisę ir praktiką.
5. Atlikdamas rizikos vertinimą pagal Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnio 3 dalį darbdavys ypatingą dėmesį skiria šiems elementams:
a)
poveikio sveikatai ERV, jutiminio poveikio ERV ir VL, nurodytiems šios direktyvos 3 straipsnyje ir II bei III prieduose;
b)
ekspozicijos dažnių spektrui, lygiui, trukmei ir rūšiai, įskaitant pasiskirstymą darbuotojo kūne ir darbo vietos erdvėje;
c)
tiesioginiam biofiziniam poveikiui;
d)
poveikiui ypatingos rizikos grupėms priskiriamų darbuotojų, visų pirma darbuotojų, kurie nešioja aktyviuosius ar pasyviuosius implantuojamus medicinos prietaisus, kaip antai širdies stimuliatorius, naudojasi ant kūno dėvimais medicinos prietaisais, kaip antai insulino pompomis, ir nėščių darbuotojų, sveikatai ir saugai;
e)
netiesioginiam poveikiui;
f)
tam, ar yra pakeičianti įranga, suprojektuota taip, kad būtų sumažintas elektromagnetinių laukų ekspozicijos lygis;
g)
atitinkamai informacijai, gautai atlikus 8 straipsnyje nurodytus sveikatos patikrinimus;
h)
įrangos gamintojo suteiktai informacijai;
i)
kitai atitinkamai su sauga ir sveikata susijusiai informacijai;
j)
sudėtiniams ekspozicijos šaltiniams;
k)
kelių dažnių laukų ekspozicijai vienu metu.
6. Nebūtina ekspozicijos vertinimo atlikti viešose darbo vietose, jeigu prieš tai jau buvo atliktas vertinimas pagal plačiosios visuomenės ekspozicijos elektromagnetiniuose laukuose apribojimo nuostatas, jeigu laikomasi tomis nuostatomis nustatytų apribojimų darbuotojų atžvilgiu, ir jeigu nėra rizikos sveikatai bei saugai. Laikoma, kad tos sąlygos įvykdytos, kai viešajam naudojimui skirta įranga naudojama pagal paskirtį ir atitinka gaminiams taikomą Sąjungos teisę, kuria numatomi griežtesni saugos lygiai, nei nustatytieji šioje direktyvoje, ir nenaudojama kita įranga.
7. Darbdavys turi turėti atliktą rizikos vertinimą pagal Direktyvos 89/391/EEB 9 straipsnio 1 dalies a punktą ir nustatyti, kokių priemonių reikia imtis pagal šios direktyvos 5 straipsnį. Rizikos vertinime gali būti pateiktos priežastys, kodėl darbdavys mano, kad dėl elektromagnetinių laukų keliamos rizikos pobūdžio ir masto papildomas išsamesnis rizikos vertinimas nebūtinas. Rizikos vertinimas reguliariai atnaujinamas, ypač tuomet, jeigu yra esminių pokyčių, dėl kurių ankstesnis vertinimas gali nebeatitikti tikrovės, arba jeigu tai yra būtina, atsižvelgiant į 8 straipsnyje nurodytų sveikatos patikrinimų rezultatus.
5 straipsnis
Nuostatos rizikai pašalinti arba sumažinti
1. Atsižvelgdamas į technikos pažangą ir turimas priemones, leidžiančias kontroliuoti elektromagnetinių laukų atsiradimą pačiame šaltinyje, darbdavys imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad dėl elektromagnetinių laukų kylanti rizika darbo vietoje būtų visiškai pašalinama arba sumažinama iki minimumo.
Elektromagnetinių laukų ekspozicijos rizika mažinama laikantis Direktyvos 89/391/EEB 6 straipsnio 2 dalyje nustatytų pagrindinių prevencijos principų.
2. Remdamasis 4 straipsnyje nurodytu rizikos vertinimu, kai viršijami atitinkami 3 straipsnyje ir II bei III prieduose nurodyti VL, išskyrus atvejus, kai pagal 4 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis atliktas vertinimas patvirtina, kad atitinkamos ERV neviršytos ir kad nėra rizikos saugai, darbdavys sudaro ir įgyvendina veiksmų planą, kuris apima technines ir (arba) organizacines priemones, skirtas užkirsti kelią poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV viršijančiai ekspozicijai, visų pirma atsižvelgiant į:
a)
kitus darbo metodus, kuriuos taikant elektromagnetinių laukų ekspozicija yra mažesnė;
b)
įrangos, spinduliuojančios silpnesnius elektromagnetinius laukus, atsižvelgiant į numatomą darbą, pasirinkimą;
c)
technines priemones skleidžiamiems elektromagnetiniams laukams sumažinti, įskaitant, jeigu reikia, blokuočių, apsauginių ekranų ar panašių sveikatai apsaugoti skirtų priemonių panaudojimą;
d)
tinkamas skiriamąsias ir prieigos priemones, kaip antai signalus, etiketes, grindų ženklinimą, kliūtis, skirtus prieigai riboti arba kontroliuoti;
e)
elektrinių laukų ekspozicijos atveju - priemones ir procedūras, kuriomis, naudojant technines priemones ir mokant darbuotojus, valdomas kibirkštinis išlydis ir kontaktinės srovės;
f)
atitinkamas darbo įrangos, darboviečių ir darbo vietų sistemų priežiūros programas;
g)
darboviečių ir darbo vietų projektus bei išplanavimą;
h)
ekspozicijos trukmės ir intensyvumo ribojimus ir
i)
tinkamos asmeninės apsaugos įrangos buvimą.
3. Remdamasis 4 straipsnyje nurodytu rizikos vertinimu, darbdavys sudaro ir įgyvendina veiksmų planą, kuriame numatomos techninės ir (arba) organizacinės priemonės, skirtos užkirsti kelią 4 straipsnyje nurodytai rizikai ypatingos rizikos grupėms priskiriamiems darbuotojams ir dėl netiesioginio poveikio kylančiai rizikai.
4. Be šios direktyvos 6 straipsnyje nustatytos informacijos, pagal Direktyvos 89/391/EEB 15 straipsnį darbdavys pritaiko šiame straipsnyje nurodytas priemones prie ypatingos rizikos grupėms priskiriamų darbuotojų poreikių ir, kai taikoma, atlieka atskirus rizikos vertinimus, visų pirma darbuotojų, kurie yra deklaravę, jog nešioja aktyviuosius ar pasyviuosius implantuojamus medicinos prietaisus, kaip antai širdies stimuliatorius, ar naudojasi ant kūno dėvimais medicinos prietaisais, kaip antai insulino pompomis, atžvilgiu, arba apie savo būklę darbdaviui pranešusių nėščių darbuotojų atžvilgiu.
5. Remiantis 4 straipsnyje nurodytu rizikos vertinimu, darbo vietos, kuriose elektromagnetiniai laukai gali veikti darbuotojus ir viršyti VL, žymimos atitinkamais ženklais pagal II ir III priedus ir 1992 m. birželio 24 d. Tarybos direktyvą 92/58/EEB dėl būtiniausių reikalavimų įrengiant darbo saugos ir (arba) sveikatos ženklus (devintoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (10). Aptariamos zonos pažymimos ir prireikus apribojama galimybė į jas patekti. Kai galimybė patekti į tas zonas yra tinkamai apribota dėl kitų priežasčių, o darbuotojai informuoti apie dėl elektromagnetinių laukų kylančią riziką, kitų konkrečiai su elektromagnetiniais laukais susijusių ženklų ir patekimo apribojimų nereikalaujama.
6. Kai taikomas 3 straipsnio 3 dalies a punktas, turi būti imtasi specialių apsaugos priemonių, kaip antai darbuotojų mokymo pagal 6 straipsnį, ir turi būti naudojamos techninės priemonės bei asmeninė apsauga, pavyzdžiui, objektų įžeminimas, darbuotojų sujungimas su darbo objektais (ekvipotencialusis sulyginimas) ir, kai tinkama bei kaip numatyta 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/656/EEB dėl būtiniausių saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimų, darbuotojams darbo vietoje naudojant asmenines apsaugos priemones (trečioji atskira Direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (11) 4 straipsnio 1 dalies a punkte, izoliacinių batų, pirštinių ir apsauginės aprangos naudojimas.
7. Kai taikomas 3 straipsnio 4 dalies a punktas, turi būti patvirtintos specialios apsaugos priemonės, kaip antai, judesių kontroliavimas.
8. Darbuotojai neturi patirti poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV viršijančios ekspozicijos, nebent būtų įvykdytos 10 straipsnio 1 dalies a ar c punkte arba 3 straipsnio 3 arba 4 dalyje nustatytos sąlygos. Jei, nepaisant priemonių, kurių darbdavys ėmėsi, poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV yra viršijamos, darbdavys nedelsdamas imasi veiksmų ekspozicijai sumažinti, kad ekspozicija būtų mažesnė nei šios ERV. Darbdavys nustato ir užrašo priežastis, dėl kurių poveikio sveikatai ERV ir jutiminio poveikio ERV buvo viršytos, ir atitinkamai iš dalies pakeičia apsaugos bei prevencines priemones, kad jos vėl nebūtų viršijamos. Iš dalies pakeistos apsaugos ir prevencinės priemonės išlaikomos tinkama atsekama forma, kad vėliau būtų galima su jomis susipažinti, remiantis nacionaline teise ir praktika.
9. Kai taikomos 3 straipsnio 3 ir 4 dalys ir kai darbuotojas praneša apie trumpalaikius simptomus, darbdavys, prireikus, atnaujina rizikos vertinimą ir imasi prevencinių priemonių. Trumpalaikiai simptomai gali apimti:
a)
jutiminį suvokimą ir poveikį centrinės nervų sistemos veikimui galvoje, kurį sukelia laike kintantys magnetiniai laukai, ir
b)
statinio magnetinio lauko poveikį, kaip antai galvos svaigimą ir pykinimą.
6 straipsnis
Darbuotojų informavimas ir mokymas
Nedarant poveikio Direktyvos 89/391/EEB 10 ir 12 straipsniams, darbdavys užtikrina, kad darbuotojai, kuriems darbe gali kilti rizika dėl elektromagnetinių laukų, ir (arba) jų atstovai gautų visą būtiną informaciją ir mokymą, susijusius su šios direktyvos 4 straipsnyje numatyto rizikos vertinimo rezultatais, visų pirma su:
a)
priemonėmis, kurių imtasi taikant šią direktyvą;
b)
ERV ir VL vertėmis ir koncepcijomis, su jomis susijusia galima rizika ir prevencinėmis priemonėmis, kurių imtasi;
c)
galimu netiesioginiu ekspozicijos poveikiu;
d)
pagal šios direktyvos 4 straipsnį atliktų elektromagnetinių laukų ekspozicijos lygių vertinimo, matavimo arba apskaičiavimų rezultatais;
e)
tuo, kaip aptikti ekspozicijos nepageidaujamą poveikį sveikatai ir kaip apie jį pranešti;
f)
su poveikiu centrinei arba periferinei nervų sistemai susijusių trumpalaikių simptomų ir jutimų galimybe;
g)
aplinkybėmis, kuriomis darbuotojai turi teisę į sveikatos patikrinimą;
h)
saugia darbo praktika, kuria siekiama kuo labiau sumažinti ekspozicijos keliamą riziką;
i)
ypatingos rizikos grupėms priskiriamais darbuotojais, kaip nurodyta šios direktyvos 4 straipsnio 5 dalies d punkte ir 5 straipsnio 3 bei 4 dalyse.
7 straipsnis
Konsultacijos su darbuotojais ir jų dalyvavimas
Su darbuotojais ir (arba) jų atstovais konsultuojamasi ir jie dalyvauja pagal Direktyvos 89/391/EEB 11 straipsnį.
III SKYRIUS
KITOS NUOSTATOS
8 straipsnis
Sveikatos patikrinimai
1. Siekiant užkirsti kelią bet kokiam nepageidaujamam elektromagnetinių laukų ekspozicijos poveikiui sveikatai ir jį anksti diagnozuoti, pagal Direktyvos 89/391/EEB 14 straipsnį atliekami tinkami sveikatos patikrinimai. Sveikatos įrašai ir jų prieinamumas numatomi pagal nacionalinę teisę ir (arba) praktiką.
2. Vadovaujantis nacionaline teise ir praktika, sveikatos patikrinimų rezultatai saugomi tinkama forma, kad vėliau būtų galima su jais susipažinti laikantis konfidencialumo reikalavimų. Kiekvienam darbuotojui jo pageidavimu sudaroma galimybė susipažinti su jo sveikatos priežiūros įrašais.
Jei darbuotojas praneša apie bet kokį nepageidaujamą ar netikėtą poveikį sveikatai ar bet kuriuo atveju, kai nustatoma ERV viršijanti ekspozicija, darbdavys užtikrina, kad atitinkamam (-iems) darbuotojui (-ams) pagal nacionalinę teisę ir praktiką būtų atlikti atitinkami medicininiai tyrimai ir individualūs sveikatos patikrinimai.
Tokie tyrimai ir patikrinimai atliekami darbuotojo pasirinktomis valandomis ir su jais susijusių išlaidų darbuotojas neapmoka.
9 straipsnis
Nuobaudos
Valstybės narės numato tinkamas nuobaudas, taikytinas pažeidus pagal šią direktyvą priimtus nacionalinės teisės aktus. Šios nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
10 straipsnis
Nukrypti leidžiančios nuostatos
1. Nukrypstant nuo 3 straipsnio, bet nedarant poveikio 5 straipsnio 1 daliai, taikomos šios nuostatos:
a)
ekspozicija gali viršyti ERV, jei ekspozicija susijusi su pacientams sveikatos priežiūros sektoriuje skirtos magnetinio rezonanso technikos (toliau - MRT) įrengimu, bandymu, naudojimu, tobulinimu, technine priežiūra arba su šia įranga susijusiais moksliniais tyrimais, su sąlyga, kad įvykdomos visos šios sąlygos:
i)
pagal 4 straipsnį atliktas rizikos vertinimas įrodė, kad ERV yra viršytos;
ii)
atsižvelgiant į mokslo pažangą, buvo taikomos visos techninės ir (arba) organizacinės priemonės;
iii)
aplinkybės tinkamai pagrindžia tai, kad viršijamos ERV;
iv)
buvo atsižvelgta į darbo vietos, darbo įrangos arba darbo praktikos ypatybes ir
v)
darbdavys įrodo, kad darbuotojai tebėra apsaugoti nuo nepageidaujamo poveikio sveikatai ir rizikos saugai, įskaitant užtikrinimą, jog laikomasi pagal 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (12) gamintojo pateiktų saugaus naudojimo instrukcijų;
b)
valstybės narės gali leisti nustatyti lygiavertę arba konkretesnę apsaugos sistemą, kuri būtų diegiama personalui, dirbančiam operatyviniuose kariniuose įrenginiuose ar dalyvaujančiam karinėje veikloje, įskaitant bendras tarptautines karines pratybas, su sąlyga, kad būtų užkirstas kelias nepageidaujamam poveikiui sveikatai ir rizikai saugai;
c)
valstybės narės tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis ir tik tol, kol jos tinkamai pagrįstos, gali leisti laikinai viršyti ERV specifiniuose sektoriuose arba specifinėje veikloje, kuriems netaikomi a ir b punktai. Šiame punkte „tinkamai pagrįstos aplinkybės“ yra aplinkybės, atitinkančios šias sąlygas:
i)
pagal 4 straipsnį atliktas rizikos įvertinimas parodė, kad ERV yra viršytos;
ii)
atsižvelgiant į mokslo pažangą, buvo taikomos visos techninės ir (arba) organizacinės priemonės;
iii)
buvo atsižvelgta į specifines darbo vietos, darbo įrangos arba darbo praktikos ypatybes ir
iv)
darbdavys įrodo, kad darbuotojai tebėra saugomi nuo nepageidaujamo poveikio sveikatai ir rizikos saugai, įskaitant palyginamų, konkretesnių ir tarptautiniu mastu pripažintų standartų bei gairių naudojimą.
2. Valstybės narės praneša Komisijai apie visas 1 dalies b ir c punktuose numatytas nukrypti leidžiančias nuostatas ir pateikia jas pagrindžiančias priežastis 15 straipsnyje nurodytoje ataskaitoje.
11 straipsnis
Techniniai priedų pakeitimai
1. Komisijai pagal 12 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais atliekami tik techninio pobūdžio priedų pakeitimai, siekiant:
a)
atsižvelgti į priimtus reglamentus ir direktyvas, kuriais techniškai suderinami ir standartizuojami darbo įrangos arba darbo vietų projektavimas, statyba, gamyba ar konstravimas;
b)
atsižvelgti į techninę pažangą, labiausiai susijusių standartų ar specifikacijų pasikeitimus ir naujus mokslinius duomenis apie elektromagnetinius laukus;
c)
pritaikyti VL, kai yra naujų mokslinių įrodymų su sąlyga, kad darbuotojai ir toliau laikosi II ir III prieduose nustatytų esamų ERV.
2. Komisija priima deleguotąjį aktą pagal 12 straipsnį siekdama į II priedą įtraukti TANSK gaires dėl žmogaus kūno judėjimo statiniame magnetiniame lauke ir laike kintančiuose magnetiniuose laukuose esant mažesniam nei 1 Hz dažniui indukuotų elektrinių laukų veikimo apribojimo nedelsiant po to, kai jos yra prieinamos.
3. Jeigu su 1 ir 2 dalyse nurodytais pakeitimais susijusiais atvejais yra priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti, pagal šį straipsnį priimtiems deleguotiesiems aktams taikoma 13 straipsnyje numatyta procedūra.
12 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 11 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2013 m. birželio 29 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 11 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5. Pagal 11 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
13 straipsnis
Skubos procedūra
1. Pagal šį straipsnį priimti deleguotieji aktai įsigalioja nedelsiant ir taikomi, jei nepareiškiama 2 dalyje nurodytų prieštaravimų. Pranešime Europos Parlamentui ir Tarybai apie deleguotąjį aktą nurodomos skubos procedūros taikymo priežastys, kurios turi būti susijusios su darbuotojų sveikata ir apsauga.
2. Europos Parlamentas arba Taryba, laikydamiesi 12 straipsnio 5 dalyje nurodytos procedūros, gali pareikšti prieštaravimų dėl deleguotojo akto. Tokiu atveju Komisija, gavusi pranešimą apie Europos Parlamento arba Tarybos sprendimą pareikšti prieštaravimų, nedelsdama panaikina aktą.
IV SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
14 straipsnis
Praktinės gairės
Siekdama sudaryti palankesnes sąlygas šios direktyvos įgyvendinimui, ne vėliau kaip per šešis mėnesius iki 2016 m. liepos 1 d. Komisija pateikia neprivalomas praktines gaires. Tos praktinės gairės visų pirma susijusios su šiais klausimais:
a)
ekspozicijos nustatymu atsižvelgiant į atitinkamus Europos arba tarptautinius standartus, įskaitant:
-
apskaičiavimo metodus ERV įvertinti,
-
erdvinius išorinio elektrinio ir magnetinio laukų vidurkius,
-
gaires, kaip atsižvelgti į matavimų ir apskaičiavimų nuokrypius;
b)
gairėmis, kaip įrodyti atitiktį esant specialių rūšių netolygiai ekspozicijai specifinėmis aplinkybėmis, remiantis patikima dozimetrija;
c)
žemo dažnio laukams skirto „svertinės didžiausios vertės metodo“ ir aukšto dažnio laukams skirto „įvairaus dažnio laukų sumavimo“ apibūdinimu;
d)
rizikos vertinimo atlikimu ir, kai įmanoma, supaprastintų metodų pateikimu, visų pirma atsižvelgiant į MVĮ poreikius;
e)
priemonėmis, skirtomis rizikai išvengti arba sumažinti, įskaitant konkrečias prevencines priemones, atsižvelgiant į ekspozicijos lygį ir darbo vietos ypatybes;
f)
dokumentais pagrįstos darbo tvarkos, taip pat konkrečios informacijos ir mokymo priemonių darbuotojams, kurie atlikdami su MRT susijusią veiklą pagal 10 straipsnio 1 dalies a punktą patiria elektromagnetinių laukų ekspoziciją, nustatymu;
g)
ekspozicijos 100 kHz-10 MHz dažnių juostoje, kai reikia atsižvelgti tiek į šiluminį, tiek į nešiluminį poveikį, įvertinimu;
h)
sveikatos patikrinimų ir medicininės priežiūros, kurią turi surengti darbdavys pagal 8 straipsnio 2 dalį, gairėmis.
Komisija glaudžiai bendradarbiauja su Darbuotojų saugos ir sveikatos patariamuoju komitetu. Europos Parlamentas apie tai nuolat informuojamas.
15 straipsnis
Peržiūra ir ataskaitos
Atsižvelgiant į 1 straipsnio 4 dalį, šios direktyvos praktinio įgyvendinimo ataskaita rengiama pagal Direktyvos 89/391/EEB 17a straipsnį.
16 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2016 m. liepos 1 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
17 straipsnis
Panaikinimas
1. Direktyva 2004/40/EB panaikinama nuo 2013 m. birželio 29 d.
2. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal IV priede pateiktą atitikties lentelę.
18 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
19 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2013 m. birželio 26 d.