NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1398/2014
2014 m. spalio 24 d.
kuriuo nustatomi savanorių kandidatų ir ES pagalbos savanorių standartai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 375/2014, kuriuo įsteigiamas Europos savanoriškos humanitarinės pagalbos korpusas (ES pagalbos savanorių iniciatyva) (1), ypač į jo 9 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
remdamasi Reglamentu (ES) Nr. 375/2014, Komisija turėtų nustatyti standartus ir procedūras, kurie apima būtinas sąlygas, tvarką ir reikalavimus, kuriuos turi taikyti siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos nustatydamos, atrinkdamos, rengdamos, valdydamos ir dislokuodamos savanorius kandidatus ir ES pagalbos savanorius humanitarinės pagalbos operacijoms trečiosiose šalyse remti. Reglamente (ES) Nr. 375/2014 numatyta, kad šie standartai turi būti priimti deleguotaisiais aktais, o procedūros - įgyvendinimo aktais;
(2)
visi ES pagalbos savanorių iniciatyvos suinteresuotieji subjektai, įskaitant pačius savanorius ir siunčiančiąsias bei priimančiąsias organizacijas, turėtų būti skatinami puoselėti bendrą tapatybės jausmą;
(3)
kompetencijų sistemoje, kuria turi būti remiamasi vykdant ES pagalbos savanorių iniciatyvą, turi būti apibrėžti universalieji gebėjimai, kurių reikalaujama daugelyje savanoriškos veiklos ir užimtumo sektorių, ir turi būti nustatyti specialieji gebėjimai, reikalingi ES pagalbos savanorių iniciatyvai vykdyti ir dirbti humanitarinės pagalbos srityje. Joje taip pat turėtų būti pateiktas nebaigtinis techninių gebėjimų sąrašas. Remiantis bendra kompetencijų sistema turėtų būtų lengviau užtikrinti veiksmingą ir poreikiais grindžiamą savanorių kandidatų atranką ir parengimą;
(4)
kad ES pagalbos savanorių gebėjimus, mokymosi poreikius ir rezultatus būtų galima pagrįsti dokumentais ir įvertinti, jiems dalyvaujant iniciatyvoje reikėtų visą laiką vadovautis lengvai naudojamu mokymosi ir pažangos planu. Šis planas bus parengtas remiantis patirtimi, įgyta įgyvendinant Jaunimo paso (2) ir Europaso iniciatyvas (3);
(5)
dėl dalyvaujant iniciatyvoje įgytų žinių, įgūdžių ir gebėjimų ES pagalbos savanoriai gali pagerinti savo galimybes įsidarbinti. Dalyvaudami iniciatyvoje jie taip pat parodo savo solidarumą su žmonėmis, kuriems reikia pagalbos, ir įsipareigojimą akivaizdžiai puoselėti Europos pilietiškumo jausmą. Todėl konkrečiomis nuostatomis turėtų būti kiek įmanoma sudarytos lengvesnės sąlygos patvirtinti ES pagalbos savanorių neformalųjį mokymąsi ir savišvietą pagal 2012 m. gruodžio 20 d. Tarybos rekomendaciją dėl neformaliojo mokymosi ir savišvietos rezultatų patvirtinimo (4);
(6)
standartai, kuriais reglamentuojama siunčiančiųjų ir priimančiųjų organizacijų partnerystė, yra svarbūs tiek humanitarinės pagalbos sektoriui, tiek savanorių organizacijoms. Jais siekiama sukurti įgyvendinančiųjų organizacijų partnerystę ir atsižvelgiama į šių organizacijų abipusę atsakomybę už ES pagalbos savanorių iniciatyvos tikslus ir ES pagalbos savanorius kaip asmenis. Reikia apibrėžti principus, kuriais grindžiama partnerystė, o partnerystės susitarimas turėtų atitikti būtiniausius reikalavimus, kad partneriai galėtų teikti paraiškas dėl projektų, susijusių su ES pagalbos savanorių dislokavimu trečiosiose šalyse, ir galėtų juos valdyti;
(7)
lygių galimybių ir nediskriminavimo principai yra įtvirtinti nacionalinės ir Sąjungos teisės aktuose ir siunčiančiosios bei priimančiosios organizacijos visada turėtų jų paisyti ir skatinti jų laikytis. Tačiau prireikus pagal aplinkybes yra numatytos išimtys, susijusios su ES pagalbos savanorių vaidmeniu ir profiliu;
(8)
ypač svarbu laikytis atitinkamų nacionalinės ir Sąjungos teisės aktų ir priimančiosios šalies teisės aktų. Už tai atsako siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos, kurios taip pat privalo informuoti ES pagalbos savanorius apie jų teises ir teisinius įpareigojimus, nustatytus tuose teisės aktuose, ir apie jų teisę į draudimą. Aiškus savanorių teisinis statusas yra būtina išankstinė dislokavimo sąlyga, todėl jis turėtų būti apibrėžtas siunčiančiosios organizacijos ir ES pagalbos savanorio sudaromoje dislokavimo sutartyje. Ypatingą dėmesį taip pat reikėtų skirti asmens duomenų apsaugai, poreikiui veikti sąžiningai ir pagal elgesio kodeksą ir vaikų bei pažeidžiamų suaugusiųjų apsaugai, be kita ko, nustatant visiško seksualinės prievartos netoleravimo principą;
(9)
siekiant užtikrinti, kad ES pagalbos savanorių iniciatyva būtų įgyvendinta laiku, būtina, kad šis reglamentas įsigaliotų nedelsiant, nes jame nustatytos nuostatos, kuriomis remsis įgyvendinančiosios organizacijos, dislokuodamos ES pagalbos savanorius trečiosiose šalyse,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomi savanorių kandidatų ir ES pagalbos savanorių standartai dėl toliau išvardytų Reglamento (ES) Nr. 375/2014 9 straipsnio 2 dalyje nurodytų dalykų:
a)
kompetencijų sistemos, kuri taikoma siekiant nustatyti, atrinkti ir parengti savanorius kaip jaunesniuosius ar vyresniuosius specialistus;
b)
nuostatų, kuriomis užtikrinamos lygios galimybės ir nediskriminavimas per nustatymo ir atrankos procesą;
c)
nuostatų, kuriomis užtikrinama, kad siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos laikytųsi atitinkamų nacionalinės ir Sąjungos teisės aktų bei priimančiosios šalies teisės aktų;
d)
standartų, kuriais reglamentuojama siunčiančiųjų ir priimančiųjų organizacijų partnerystė, ir
e)
ES pagalbos savanorių įgytų įgūdžių ir gebėjimų pripažinimo nuostatų pagal esamas atitinkamas Sąjungos iniciatyvas.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys, nustatytos Reglamento (ES) Nr. 375/2014 3 straipsnyje ir Komisijos įgyvendinimo reglamente (ES), kuris turi būti priimtas pagal Reglamento (ES) Nr. 375/2014 9 straipsnio 3 dalį. Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
a) gebėjimai- remiantis Europos bendrųjų visą gyvenimą trunkančio mokymosi gebėjimų orientaciniuose metmenyse (5) pateikta apibrėžtimi - aplinkybes atitinkančių žinių, įgūdžių ir nuostatų, reikalingų ES pagalbos savanoriams, kad galėtų teikti poreikiais grindžiamą humanitarinę pagalbą, visuma;
b) universalieji gebėjimai- gebėjimai, kurių reikia daugelyje savanoriškos veiklos bei užimtumo sektorių ir kurie nėra specifiniai humanitarinės pagalbos srities gebėjimai;
c) specialieji gebėjimai- gebėjimai, reikalingi ES pagalbos savanorių iniciatyvai vykdyti ir apskritai humanitarinei pagalbai teikti;
d) techniniai gebėjimai- gebėjimai, susiję su konkrečiomis žiniomis, svarbiomis humanitarinės pagalbos srityje;
e) mokymosi rezultatai- pagal Europos kvalifikacijų sandaroje (6) pateiktą apibrėžtį - teiginiai apie tai, ką besimokantysis žino, supranta ir sugeba daryti pasibaigus mokymosi procesui. Jie apibūdinami kaip žinios, įgūdžiai ir gebėjimai.
2 SKYRIUS
KOMPETENCIJŲ SISTEMA
3 straipsnis
Kompetencijų sistema
1. Kompetencijų sistemą, kuri turėtų būti taikoma įgyvendinant ES pagalbos savanorių iniciatyvą, sudaro trys dalys:
a)
universalieji gebėjimai,
b)
specialieji gebėjimai ir
c)
techniniai gebėjimai.
2. Kompetencijų sistema turi būti pritaikyta:
a)
jaunesniesiems specialistams, visų pirma absolventams, turintiems mažesnę kaip penkerių metų profesinę patirtį ir mažesnę kaip penkerių metų humanitarinės veiklos patirtį, ir
b)
vyresniesiems specialistams, turintiems penkerių ar didesnę profesinę patirtį einant atsakingas pareigas ar eksperto pareigas.
3. Kompetencijų sistema skatinamas nuolatinis ES pagalbos savanorių asmeninis tobulėjimas įvairiais jų dalyvavimo šioje iniciatyvoje etapais ir vertinama jų pažanga. Kiekvieno gebėjimo lygis sistemingai vertinamas pagal Europos kvalifikacijų sandarą ir pagal šią skalę:
a)
4 lygis: puiku;
b)
3 lygis: tinkama;
c)
2 lygis: tobulintina;
d)
1 lygis: prastai.
4. Pagrindinių gebėjimų apibrėžtys pateikiamos priede.
4 straipsnis
Mokymosi ir pažangos planas
1. Mokymosi ir pažangos plane nurodomi mokymosi rezultatai, kuriuos ES pagalbos savanoriai turėtų pasiekti, ir pateikiama informacija apie gebėjimus, mokymosi poreikius ir laimėjimus, kuriuos ES pagalbos savanoriai turėtų pasiekti skirtingais ES pagalbos savanorių iniciatyvos etapais.
2. Mokymosi ir pažangos plane pateikiama ši informacija:
a)
pagrindinė informacija apie ES pagalbos savanorį;
b)
pagrindinė informacija apie savanorišką veiklą ir užduočių aprašymas;
c)
kompetencijų sistemoje nustatyti gebėjimai ir savanoriškos veiklos ir mokymosi rezultatų vertinimas pagal juos;
d)
mokymosi poreikiai ir planuojama tobulėjimo veikla, kai tinkama;
e)
mokymo arba savanoriškos veiklos metu lankyti kursai ir
f)
kita svarbi informacija.
3. Kurios mokymosi ir pažangos plano dalys taikomos, priklauso nuo atskirų ES pagalbos savanorių poreikių ir siekių; planas reguliariai atnaujinamas, be kita ko, šiais etapais:
a)
atrankos,
b)
mokymo, įskaitant, kai tinkama, praktiką,
c)
dislokavimo ir
d)
kai tinkama, rezultatų aptarimo grįžus po dislokavimo.
3 SKYRIUS
ES PAGALBOS SAVANORIŲ ĮGYTŲ ĮGŪDŽIŲ IR GEBĖJIMŲ PRIPAŽINIMAS
5 straipsnis
Vertinimo ir pagrindimo dokumentais procesas
1. Dalyvaujant ES pagalbos savanorių iniciatyvoje ES pagalbos savanorių įgytų gebėjimų vertinimo ir pagrindimo dokumentais procesas bus naudingas:
a)
įgytų gebėjimų, kuriuos galima panaudoti profesinėje veikloje ir kurie galėtų pagerinti savanorio įsidarbinimo galimybes, profesiniam pripažinimui ir
b)
savanorio pastangų rodyti Europos Sąjungos solidarumą su žmonėmis, kuriems reikia pagalbos, ir aiškiai puoselėti Europos pilietiškumo jausmą socialiniam pripažinimui.
2. Vertinimo pagrindimo dokumentais apimtis ir procesas pritaikomi, kad būtų tinkami jaunesniesiems arba vyresniesiems specialistams, ir priklauso nuo ES pagalbos savanorio individualių poreikių ir siekių.
3. Mokymosi patirties vertinimo ir pagrindimo dokumentais procesas parodo nuolatinį ES pagalbos savanorių tobulėjimo procesą ir juo pripažįstamas ir remiamas mokymasis ir tobulėjimas visais savanorio dalyvavimo šioje iniciatyvoje etapais. Vertinimas ir pagrindimas dokumentais vykdomas remiantis 4 straipsnyje nurodytu mokymosi ir pažangos planu.
4. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos yra įsipareigojusios užtikrinti ES pagalbos savanorių mokymosi patirties vertinimą ir pagrindimą dokumentais, kad palengvintų profesinį ir socialinį pripažinimą.
5. Komisija ir ES valstybės narės kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, atsakingoms už neformaliojo mokymosi ir savišvietos patvirtinimą, pateikia atitinkamą informaciją apie ES pagalbos savanorių iniciatyvą ir apie vertinimo ir pagrindimo dokumentais procesą, kad prireikus palengvintų ES pagalbos savanorių mokymosi patirties oficialaus patvirtinimo procesus.
6 straipsnis
Profesinis pripažinimas
1. ES pagalbos savanoriai paprašę gauna dalyvavimo iniciatyvoje baigimo pažymėjimą. Jį išduoda Komisija ir jame pateikiama bent ši informacija:
a)
paskyrimo pradžios ir pabaigos data;
b)
siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos pavadinimas ir kontaktiniai duomenys;
c)
savanorio kuratoriaus ir tiesioginio vadovo vardas, pavardė ir kontaktiniai duomenys;
d)
asmenų, dirbančių siunčiančiojoje ir priimančiojoje organizacijose, galinčių pateikti rekomendaciją savanoriui, vardai, pavardės ir kontaktiniai duomenys;
e)
pagrindinės ES pagalbos savanorio užduotys ir pareigos;
f)
pagrindinių ES pagalbos savanorių pasiekimų per paskyrimo laikotarpį aprašymas;
g)
ES pagalbos savanorio rezultatų, kuriuos jis pasiekė skirtingais iniciatyvos etapais, aprašymas ir įvertinamas pagal šio reglamento 3 straipsnio 3 dalį.
2. ES pagalbos savanoriui paprašius prie pažymėjimo gali būti pridėtas mokymosi ir pažangos planas.
7 straipsnis
Socialinis pripažinimas
1. Socialinis pripažinimas skatinamas vykdant veiklą, išdėstytą Reglamento (ES) Nr. 375/2014 17 straipsnyje nurodytame komunikacijos plane. ES pagalbos savanoriams suteikiama galimybė dalyvauti išorės komunikacijos veikloje, kurios tikslas skleisti informaciją apie iniciatyvą ir savanorių prisiimtą įsipareigojimą.
2. Prireikus Komisija rengia aukšto lygio renginius, kuriais didinamas visuomenės informuotumas ir iniciatyvos matomumas.
3. Siunčiančiosios organizacijos skleidžia informaciją apie ES pagalbos savanorių iniciatyvos tinklą ir skatina dalyvauti jo veikloje, pabrėždamos, kad savanoriai po dislokavimo turi galimybių toliau užsiimti su humanitarine pagalba ir aktyviu Europos pilietiškumu susijusia veikla.
4. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos supažindina ES pagalbos savanorius su galimybėmis toliau užsiimti su humanitarine pagalba ir aktyviu Europos pilietiškumu susijusia veikla. Jos visų pirma skatina ES pagalbos savanorius dalyvauti ES ir nacionalinio lygmens konferencijose ir seminaruose, kad jie pasidalytų savo patirtimi su atitinkamais suinteresuotaisiais subjektais.
4 SKYRIUS
STANDARTAI, KURIAIS REGLAMENTUOJAMA SIUNČIANČIŲJŲ IR PRIIMANČIŲJŲ ORGANIZACIJŲ PARTNERYSTĖ
8 straipsnis
Partnerystės tikslas ir nariai
1. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijų partnerystės susitarime nustatoma tvarka, kurios laikosi partneriai, teikiantys paraiškas dėl susijusių su ES pagalbos savanorių dislokavimu trečiosiose šalyse projektų ir vadovaujantys šiems projektams, kurie taip pat gali apimti veiklą, susijusią su gebėjimų stiprinimu ir (arba) technine parama.
2. Partnerystę gali sudaryti siunčiančiosios organizacijos, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 375/2014 10 straipsnio 3 dalies reikalavimus, ir priimančiosios organizacijos, atitinkančios Reglamento (ES) Nr. 375/2014 10 straipsnio 4 dalies reikalavimus.
3. Pradėdamos partnerystę siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos gali kaip partneres įtraukti kitas organizacijas, kurios dirba kurioje nors iš sričių, svarbių 1 dalyje nurodytų projektų tikslams ar veiksmams, kad jos pasidalytų konkrečia praktine patirtimi.
4. Kai pagal projektą vykdoma su gebėjimų stiprinimu ir (arba) technine parama susijusi veikla, siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos, jau užbaigusios patvirtinimo procesą pagal Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES), kuris turėtų būti priimtas pagal Reglamento (ES) Nr. 375/2014 10 straipsnio 1 dalį, tačiau dar negavusios patvirtinimo, taip pat gali būti laikomos reikalavimus atitinkančiomis partnerėmis, jeigu jos turi poreikiais pagrįstą gebėjimų stiprinimo ir (arba) techninės paramos strategiją.
5. Kai projektai yra skirti reagavimo į nelaimes operacijoms paremti, partnerystę gali sudaryti tik siunčiančiosios organizacijos.
9 straipsnis
Partnerystės principai
Vykdant veiklą pagal ES pagalbos savanorių iniciatyvą skatinama tarpvalstybinė siunčiančiųjų ir priimančiųjų organizacijų partnerystė, pagrįstas šiais principais:
a)
lygybės;
b)
bendrų vertybių ir bendros vizijos;
c)
skaidrumo;
d)
atsakomybės, atskaitomybės ir patikimumo;
e)
savitarpio pasitikėjimo ir pagarbos;
f)
papildomumo, atsižvelgiant į humanitarinės ir savanorių bendruomenės įvairovę ir daug dėmesio skiriant vietos gebėjimų stiprinimui;
g)
lankstumo ir pritaikomumo ir
h)
savitarpiškumo skiriant išteklius ir nustatant tikslus.
10 straipsnis
Partnerystės susitarimas ir standartai
1. Prieš siunčiančiosioms ir priimančiosioms organizacijoms sudarant partnerystės susitarimą, priimančiosios organizacijos atlieka poreikių vertinimą, prireikus bendradarbiaudamos su priimančiosiomis organizacijomis ir atsižvelgdamos į Komisijos humanitarinės pagalbos poreikių vertinimą.
2. Poreikių vertinimą sudaro bent:
a)
dislokacijos šalies pažeidžiamumo ir rizikos vertinimas, įskaitant pavojaus ES pagalbos savanorių saugumui, kelionei ir sveikatai vertinimą;
b)
dabartinio priimančiosios organizacijos gebėjimo priimti ES pagalbos savanorį vertinimas;
c)
kompetencijos ir gebėjimų, kurių šiuo metu trūksta priimančiajai organizacijai ir vietos bendruomenei analizė, kuria nustatomi poreikiai ir nagrinėjama, kaip juos geriausiai patenkinti;
d)
tikėtinos ES pagalbos savanorių papildomos naudos analizė ir, kai tinkama, numatytos paramos priimančiosios organizacijos ir vietos bendruomenės gebėjimams stiprinti papildomos naudos analizė.
3. Partnerystės susitarimą pasirašo visi partneriai, siekdami užtikrinti, kad būtų laikomasi šių būtiniausių partnerystės standartų:
a)
partnerystė grindžiama susitarimu dėl bendrų vertybių ir bendros vizijos, visų pirma su savanoriška veikla ir humanitarine pagalba susijusiose srityse;
b)
aiškiai apibrėžiama kiekvieno partnerio papildoma nauda ir atitinkami partnerių vaidmenys;
c)
visi partneriai susitaria dėl bendrų partnerystės tikslų ir partnerystės valdymo būdų, visų pirma dėl:
i)
sprendimų priėmimo procedūrų ir darbo tvarkos;
ii)
finansinių nuostatų ir finansų valdymo;
iii)
visų suinteresuotųjų subjektų bendravimo kanalų; posėdžių dažnumo ir siunčiančiųjų organizacijų apsilankymų vietoje;
iv)
darbo plano ir veiklos, įskaitant tvarkaraštį;
v)
užduočių paskirstymo pagal iniciatyvos komunikacijos planą;
vi)
partnerystės stebėjimo ir vertinimo;
vii)
buhalterinės apskaitos ir pagrindimo dokumentais;
viii)
1 dalyje nurodyto poreikių vertinimo tobulinimo ir galutinio parengimo;
ix)
bendro ES pagalbos savanorių užduočių paskyrimo suformulavimo ir vertinimo;
x)
savanorių kandidatų ir ES pagalbos savanorių vaidmenų ir pareigų skirtingais dalyvavimo ES pagalbos savanorių iniciatyvos etapais;
xi)
skundų nagrinėjimo tvarkos (partnerystės narių pateiktų skundų ir išorės šalių pateiktų skundų dėl jos veiklos) ir partnerių konfliktų sprendimo;
xii)
partnerio pasitraukimo strategijos ir tvarkos;
xiii)
finansinio poveikio ir
xiv)
sutartinio poveikio (be kita ko, kiek tai susiję su ES pagalbos savanoriais ir atitinkamomis bendruomenėmis);
d)
kai tinkama, partneriai sukuria poreikiais grindžiamą gebėjimų stiprinimo ir (arba) techninės paramos strategiją ir numato šiai strategijai skirtą biudžetą;
e)
partneriai prisideda prie mokymosi veiklos ir įsipareigoja vykdyti veiksmus, susijusius su komunikacija ir matomumo didinimo veikla pagal Reglamento (ES) Nr. 375/2014 17 straipsnyje nurodytą komunikacijos planą.
5 SKYRIUS
LYGIOS GALIMYBĖS IR NEDISKRIMINAVIMAS
11 straipsnis
Bendrasis principas
1. ES pagalbos savanorių iniciatyvoje gali dalyvauti visi reikalavimus atitinkantys kandidatai, neatsižvelgiant į jų tautybę, lytį, rasę, etninę kilmę, amžių, socialinę padėtį, religiją ar įsitikinimus, šeiminę padėtį, seksualinę orientaciją ir negalią.
2. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos įsipareigoja laikytis vienodo požiūrio, lygių galimybių ir nediskriminavimo principų. Šie principai yra visapusiškai integruojami į savanorių nustatymo, atrankos, įdarbinimo ir parengimo procedūrą ir į veiklos rezultatų valdymo strategiją ir praktiką.
12 straipsnis
Vienodas požiūris, lygios galimybės ir nediskriminavimas
1. Siunčiančioji organizacija turi pareiškimą dėl principų ir politiką, kuriais užtikrinama, kad darbo vietoje taikoma praktika atitiktų vienodo požiūrio, lygių galimybių ir nediskriminavimo principus ir būtų skatinama įtrauki organizacinė kultūra.
2. 1 dalyje nurodyta vienodo požiūrio, lygių galimybių ir nediskriminavimo politika atitinka bent šiuos reikalavimus:
a)
ji atitinka atitinkamus Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus ir ja siekiama išvengti diskriminacinės politikos ir praktikos arba ją pašalinti, įskaitant bet kokias kliūtis įsidarbinti visoms grupėms, kurios nurodytos tuose teisės aktuose ir (arba) grupėms, kurios, kaip žinoma, gali susidurti su išankstinėmis nuostatomis ieškodamos darbo, todėl yra rizika, kad joms bus nepakankamai atstovaujama;
b)
ji apima visus su savanoriškos veiklos patirtimi susijusius aspektus (bet jais neapsiriboja), įskaitant individualius elgesio standartus, paskyrimo, įdarbinimo ir atrankos paskelbimą, mokymą ir tobulėjimą, veiklos rezultatų valdymą, darbo sąlygas, įskaitant darbo užmokestį ir atleidimo iš darbo tvarką;
c)
joje aiškiai nurodomi visų darbuotojų ir savanorių, vyresniosios vadovybės ir vadovų grupių, žmogiškųjų išteklių padalinių ir visų kitų organizacijos nustatytų suinteresuotųjų subjektų vaidmenys ir pareigos;
d)
ji yra reguliariai stebima ir peržiūrima, siekiant užtikrinti, kad ji toliau atitiktų atitinkamus teisės aktus ir būtų tinkamai ir veiksmingai įgyvendinama.
3. Priimančioji organizacija siunčiančiajai organizacijai pateikia rašytinį vienodo požiūrio, lygių galimybių ir nediskriminavimo principo ir politikos patvirtinimą ir konsultuoja siunčiančiąją organizaciją dėl išimčių, kurias, atsižvelgiant į konkrečias darbo aplinkybes, reikia padaryti apibrėžiant ES pagalbos savanorio vaidmenį ir profilį.
4. Siunčiančioji organizacija padeda priimančiajai organizacijai įgyvendinti vienodo požiūrio, lygių galimybių ir nediskriminavimo politiką ir išimtiniais atvejais padeda priimančiosioms organizacijoms prireikus konkrečiomis aplinkybėmis patikslinti šiuos principus.
5. Jei įmanoma, siunčiančioji organizacija reguliariai rengia atitinkamus mokymus ir teikia informaciją apie savo politiką ir principus visiems savo darbuotojams, siekdama užtikrinti, kad visi suinteresuotieji subjektai suprastų, paremtų ir įgyvendintų šią politiką.
6 SKYRIUS
NACIONALINĖS IR SĄJUNGOS TEISĖS AKTŲ IR PRIIMANČIOSIOS ŠALIES TEISĖS AKTŲ LAIKYMASIS
13 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos užtikrina, kad būtų laikomasi atitinkamos nacionalinės ir Sąjungos teisės aktų ir priimančiosios šalies teisės aktų, įskaitant:
a)
Reglamentą (ES) Nr. 375/2014, įskaitant 5 straipsnyje nurodytų bendrųjų principų laikymąsi;
b)
teisės aktus, taikomus ES pagalbos savanorių teisiniam statusui;
c)
taikomus teisės aktus dėl savanorių darbo sąlygų, sveikatos, saugos ir saugumo;
d)
teisės aktus dėl vienodo požiūrio ir nediskriminavimo ir
e)
teisės aktus dėl asmens duomenų apsaugos.
2. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos informuoja ES pagalbos savanorius apie jų teises ir teisinius įsipareigojimus, nustatytus 1 dalyje nurodytuose teisės aktuose, ir jų teises į draudimą, kaip nurodyta Komisijos įgyvendinimo reglamente (ES), kuris turėtų būti priimtas pagal Reglamento (ES) Nr. 375/2014 9 straipsnio 3 dalį.
14 straipsnis
ES pagalbos savanorio teisinis statusas
1. Siunčiančioji organizacija laikosi teisės aktų, taikomų ES pagalbos savanorio teisiniam statusui. Todėl ji, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 375/2014 14 straipsnio 5 dalyje, parengia dislokavimo sutartį, kurią pasirašo ji pati ir ES pagalbos savanoris. Sutartyje nurodoma, kokie teisės aktai taikomi sutarčiai ir kokia jos jurisdikcija.
2. Siunčiančioji organizacija užtikrina, kad priimančioji organizacija laikytųsi sutarties, ir yra atsakinga už priimančiosios organizacijos padarytus dislokavimo sutarties nuostatų pažeidimus.
15 straipsnis
Pareiga informuoti ES pagalbos savanorius apie mokesčių taisykles
1. Prieš dislokavimą siunčiančioji organizacija informuoja ES pagalbos savanorį apie fiskalines taisykles, taikomas dienpinigiams siunčiančiosios organizacijos įsisteigimo šalyje ir, jei taikoma, dislokacijos šalyje.
2. Jei ES pagalbos savanoris nėra siunčiančiosios organizacijos įsisteigimo šalies gyventojas, siunčiančioji organizacija informuoja ES pagalbos savanorį apie jo pareigą susipažinti su jo konkrečiu atveju taikomomis jo gyvenamosios šalies fiskalinėmis taisyklėmis.
16 straipsnis
Duomenų apsauga
1. Tvarkydamos asmens duomenis, siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos, jei taikoma, laikosi Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB (7) ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 (8).
2. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos užtikrina, kad tvarkant visus savanorių kandidatų ir ES pagalbos savanorių asmens duomenis, įskaitant jų rinkimą, naudojimą, atskleidimą ir ištrynimą, būtų užkirstas kelias piktnaudžiavimui asmens duomenimis ir jų netinkamam naudojimui. Tai taikoma visiems su savanoriais kandidatais ir ES pagalbos savanoriais susijusiems veiksmams, visų pirma:
a)
įdarbinimui ir atrankai (įskaitant paraiškos formas, pokalbių užrašus ir savęs vertinimo klausimynus) ir
b)
ES pagalbos savanorių pasirengimui ir valdymui (įskaitant mokymosi ir pažangos planus, veiklos rezultatų peržiūrą ir kuravimo, sveikatos patikrinimo arba drausminių klausimų įrašus).
3. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos užtikrina, kad būtų tvarkomi tik aktualūs duomenys ir kad visi asmens duomenys, pvz., vardas ir pavardė, amžius, adresas ir gimimo data, įskaitant neskelbtinus duomenis, susijusius su įdarbinimu, užimtumu ir veiklos rezultatais būtų:
a)
renkami teisėtai ir tinkamai teisėtam tikslui;
b)
tvarkomi sąžiningai ir teisėtai;
c)
prireikus taisomi arba atnaujinami;
d)
prieinami tik įgaliotam personalui;
e)
pateikiami susipažinti atitinkamam savanoriui kandidatui arba ES pagalbos savanoriui, jei jis to paprašo;
f)
saugomi saugiai ir
g)
saugomi ne ilgiau nei būtina.
4. Tvarkydamos 3 dalyje nurodytus asmens duomenis siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos siekia gauti aiškų ES pagalbos savanorio sutikimą.
5. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos informuoja savanorį kandidatą arba ES pagalbos savanorį apie jo teisę į asmens duomenų apsaugą, teisę pateikti skundą ir teisę naudoti savo duomenis ir su jais susipažinti, taip pat teisę žinoti subjektų, kurie turės prieigą prie jo asmens duomenų, tapatybę, ir prie kokių duomenų kiekvienas subjektas turės prieigą.
17 straipsnis
Sąžiningumas ir elgesio kodeksas
1. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos susitaria dėl sąžiningumo politikos, kuria siekiama išvengti korupcijos ir kyšininkavimo, ir dėl elgesio kodekso, pagrįsto siunčiančiosios organizacijos valdymo politika, kuris tinkamas ir taikomas ES pagalbos savanoriams ir kuriame pateikiamos gairės dėl tinkamo elgesio ir sąžiningumo, kurių tikimasi ir reikalaujama per visą dalyvavimą ES pagalbos savanorių iniciatyvoje.
2. Elgesio kodeksas ES pagalbos savanoriams yra privalomas ir jame nustatomi bent šie reikalavimai:
a)
įsipareigojimas formuoti tapatybės suvokimą apie ES pagalbos savanorių iniciatyvą ir prisidėti prie jos tikslų;
b)
pagarba kitiems žmonėms ir jų orumui ir pagarba nediskriminavimo principui;
c)
pagarba humanitarinės pagalbos principams, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 375/2014 5 straipsnio 1 dalyje;
d)
įsipareigojimas saugoti vaikus ir pažeidžiamus suaugusiuosius, įskaitant visišką seksualinės prievartos netoleravimą;
e)
visiškas narkotikų, kurie yra neteisėti dislokacijos šalyje, vartojimo netoleravimas;
f)
vietos teisės aktų laikymasis;
g)
sąžiningumas, kova su sukčiavimu ir korupcija;
h)
aukštų asmeninio ir profesinio elgesio standartų laikymasis;
i)
saugumo, sveikatos priežiūros ir saugos procedūrų laikymasis;
j)
pareiga pranešti apie pažeidimus ir nuostatos dėl pranešimo apie pažeidimus;
k)
taisyklės dėl ryšių su žiniasklaida ir informacijos valdymo ir
l)
taisyklės, kuriomis draudžiama netinkamai naudoti organizacijos įrangą.
3. Visi ES pagalbos savanorio padarytų elgesio kodekso pažeidimų atvejai nagrinėjami laikantis siunčiančiosios organizacijos valdymo politikos.
4. Jeigu pažeidimas laikomas sunkiu nusižengimu, ES pagalbos savanoris anksčiau laiko baigia savanorišką veiklą ir prireikus apie jo elgesį pranešama atitinkamoms profesinėms ar teisinėms organizacijoms ar institucijoms.
18 straipsnis
Vaikų ir pažeidžiamų suaugusiųjų apsauga, įskaitant visišką seksualinės prievartos netoleravimą
1. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos įsipareigoja vykdyti visiško bet kokios prievartos prieš vaikus ir (arba) pažeidžiamus suaugusiuosius, įskaitant seksualinę prievartą, netoleravimo politiką. Jos turi gebėti pranešti apie prievartą, greitai ir tinkamai spręsti incidentus, remti aukas, užkirsti kelią pranešėjų viktimizacijai ir patraukti baudžiamojon atsakomybėn nusikaltimo vykdytojus.
2. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos užkerta kelią piktnaudžiavimui per ES pagalbos savanorių atranką ir jų įvadinius kursus bei mokymą, užtikrindamos atvirumo ir informacijos apie šią problemą politiką ir paskirdamos aiškias vadovavimo ir priežiūros funkcijas.
3. Siunčiančioji organizacija atlieka visus teisiškai privalomus patikrinimus, kad gautų leidimą savanoriui kandidatui dirbti su šiomis tikslinėmis grupėmis.
4. Siunčiančiosios ir priimančiosios organizacijos informuoja savanorius kandidatus ir ES pagalbos savanorius apie riziką ir rekomenduojamas prevencines priemones, kuriomis siekiama užkirsti kelią prievartos atvejams.
7 SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
19 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 24 d.