PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. října 2014,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU o mechanismu civilní ochrany Unie a zrušují rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom
(oznámeno pod číslem C(2014) 7489)
(Text s významem pro EHP)
(2014/762/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU ze dne 17. prosince 2013 o mechanismu civilní ochrany Unie (1), a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obecným cílem mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“) je posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.
(2)
Jelikož mohou katastrofy udeřit kdykoli, mělo by středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (Emergency Response Coordination Centre, ERCC) zřízené podle článku 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v kteroukoli dobu zajišťovat úzké styky s kontaktními místy v členských státech.
(3)
Společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (CECIS) je důležitým prvkem mechanismu Unie, protože by měl zajišťovat pravost, integritu a důvěrnost informací vyměňovaných mezi členskými státy v běžných podmínkách i při mimořádných událostech. Vzhledem ke zvláštnostem reakce na nehody způsobující znečištění moří by měla být vytvořena samostatná verze CECIS umožňující přístup sekretariátům regionálních úmluv pro mořské prostředí a třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií.
(4)
Aby se zajistila provozní účinnost, měly by být stanoveny minimální požadavky pro moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky určené podle čl. 9 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU, jakož i pro operační požadavky, fungování a interoperabilitu těchto modulů, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Zejména pro moduly platí, že by měly být schopny po určitou dobu pracovat samostatně, být rychle připraveny k nasazení a interoperabilní. Za účelem posílení interoperability modulů je třeba zavést opatření na úrovni Unie a členských států.
(5)
V oblasti kapacit by měly být stanoveny a pravidelně přezkoumávány cíle pro evropskou kapacitu pro odezvu na mimořádné události (EERC), aby byl pro nasazení v rámci mechanismu Unie k dispozici dostatečný počet všech potřebných typů modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků. Aby se zajistila jednotná minimální úroveň kvality a interoperability všech kapacit v rámci EERC, je třeba určit a pravidelně přezkoumávat požadavky na kvalitu a interoperabilitu.
(6)
Aby se potvrdilo, že kapacity v dobrovolném společném souboru kapacit splňují všechny nezbytné požadavky a případně využívají částečné spolufinancování „nákladů na úpravu“ ze strany Unie, je třeba stanovit certifikační a registrační postup, včetně prvků sebehodnocení. Tento certifikační a registrační postup by navíc měl zajišťovat odpovídající zeměpisnou vyváženost kapacit v souladu s rozmístěním rizik a zohlednit účast všech členských států, které projeví zájem.
(7)
Po zjištění potenciálních nedostatků v kapacitě pro odezvu v rámci EERC by Komise a členské státy měly mít možnost společně posoudit, zda nejsou k dispozici odpovídající kapacity v rámci nebo mimo rámec dobrovolného souboru. Členské státy, které je zajišťují jednotlivě nebo prostřednictvím konsorcií, by měly využívat částečného spolufinancování ze strany Unie za předpokladu, že je to nákladově efektivní a potvrzené na základě posouzení rizik.
(8)
Za účelem rozvoje fungování EERC by přístup členských států k dodatečným kapacitám pro řešení dočasných nedostatků při mimořádných katastrofách, tj. katastrofách, které svou povahou a rozsahem překračují to, co lze důvodně předpokládat a na což je možné se připravit, měl být částečně podpořen částkami spolufinancování z Unie prostřednictvím rámcových smluv, rámcových dohod o partnerství nebo podobných ujednání. Tyto kapacity by měly být zahrnuty do dobrovolného souboru kapacit pro nasazení v rámci mechanismu Unie.
(9)
Program odborné přípravy v rámci mechanismu Unie i nadále představuje zásadní prvek připravenosti pracovníků působících v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof a nasazených v souvislosti s mechanismem Unie. Rozsah programu je definován v čl. 13 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a měl by zahrnovat fáze předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
(10)
Program mechanismu Unie zaměřený na cvičení by měl i nadále hrát důležitou úlohu pro praktickou připravenost na nasazení se zapojením mechanismu Unie a sdílení zkušeností získaných z provedených opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie. Program zaměřený na cvičení by se měl řídit strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohu cvičení v rámci mechanismu Unie, jakož i specifickými prioritami začleněnými do ročních pracovních programů.
(11)
Měl by být zaveden systematický, cílený a soudržný přístup ke shromažďování, analýze, šíření a uplatňování získaných zkušeností, který by se vztahoval na celý cyklus zvládání katastrof.
(12)
V rámci mechanismu Unie jsou pro zajištění účinné pomoci v případě katastrof důležité jasné operativní postupy pro odezvu na katastrofy, mimo jiné i pro příslušné mezinárodní organizace určené v souladu s čl. 16 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
(13)
Aby bylo dosaženo maximální účinnosti a účelnosti mechanismu Unie, měly by být všechny žádosti o pomoc a nabídky pomoci formulovány co nejkonkrétnějším způsobem, včetně všech nezbytných informací.
(14)
Za účelem zajištění účinné koordinace pomoci by ERCC mělo sdílet svá posouzení zásadních potřeb a svá doporučení pro nasazení prostředků z dobrovolného souboru kapacit se všemi členskými státy a vypracovávat odpovídající plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Výběr kapacit z dobrovolného souboru by měl vycházet ze specifických a objektivních kritérií, jejichž priorita by měla být posouzena na základě stávajících operačních potřeb.
(15)
Aby se v rámci mechanismu Unie případně zlepšil čas potřebný na odezvu, měly by členské státy přijmout nezbytná předběžná opatření pro nasazení svých kapacit registrovaných v dobrovolném souboru.
(16)
Důležitým prvkem mechanismu Unie je dostupnost technických odborníků a odborníků v oblasti hodnocení a koordinace, včetně vedoucích týmů. Je třeba vymezit úkoly a funkce odborníků a postup pro jejich nasazení.
(17)
Článek 23 rozhodnutí č. 1313/2013/EU stanoví zvláštní ustanovení ohledně poskytování podpory na dopravu v případě katastrofy s cílem usnadnit rychlou a účinnou odezvu s pomocí mechanismu Unie. Je třeba stanovit pravidla a postupy vztahující se k žádostem členských států pro získání finanční podpory z Unie na dopravu pomoci do postižené země a ke zpracování těchto žádostí Komisí.
(18)
Z důvodů transparentnosti, soudržnosti a účinnosti je nutné vymezit informace, jež členské státy a Komise musí uvádět v žádostech o podporu na dopravu a v příslušných odpovědích.
(19)
V případě, že může být finanční pomoc Unie poskytnuta v souladu s rozhodnutím č. 1313/2013/EU, členské státy by měly mít možnost požádat buď o grant, nebo o dopravní službu.
(20)
Rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom (2) a 2007/606/ES, Euratom (3) by měla být zrušena.
(21)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro civilní ochranu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví podrobná prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 1313/2013/EU, pokud jde o:
a)
komunikaci střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) s kontaktními místy členských států;
b)
složky společného komunikačního a informačního systému pro případy mimořádných událostí (CECIS), jakož i organizaci sdílení informací prostřednictvím CECIS;
c)
určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků, jakož i operačních požadavků na fungování a interoperabilitu modulů, včetně jejich úkolů, kapacit, hlavních složek, soběstačnosti a nasazení;
d)
cíle v oblasti kapacit, požadavky na kvalitu a interoperabilitu a certifikační a registrační postup nezbytné pro fungování EERC, včetně finančních ujednání;
e)
určení a odstranění nedostatků v EERC;
f)
organizaci programu odborné přípravy, rámce pro cvičení a programu vyhodnocení získaných zkušeností;
g)
operativní postupy použitelné pro reakci na katastrofy uvnitř Unie, jakož i mimo Unii, včetně určení příslušných mezinárodních organizací;
h)
postup pro nasazování odborných týmů;
i)
organizování podpory při dopravě pomoci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„žadatelem o pomoc“ členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou nebo které očekávají, že budou bezprostředně ohrožené katastrofou, jakož i OSN a její agentury a další příslušné mezinárodní organizace specifikované v příloze VII;
2)
„pomocí v oblasti civilní ochrany“ týmy, odborníci nebo moduly určené k civilní ochraně s jejich vybavením a dále materiál nebo zásoby pro pomoc nutnou ke zmírnění okamžitých následků katastrofy;
3)
„rezervními kapacitami“ kapacity pro odezvu na katastrofy, jejichž dostupnost a rychlý přístup k těmto kapacitám jsou spolufinancovány podle čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU;
4)
„zásahovými týmy“ lidské a materiální zdroje, včetně modulů, vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro zásahy v oblasti civilní ochrany;
5)
„týmem pro technickou pomoc a podporu“ lidské a materiální zdroje vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro vykonávání pomocných prací, jak je uvedeno v příloze II.
KAPITOLA 2
STŘEDISKO PRO KOORDINACI ODEZVY NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (ERCC)
Článek 3
Komunikace ERCC s kontaktními místy členských států
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo pro ERCC, které bude mít nepřetržitý provoz. Za tímto účelem použije „profilovou kartu země“ podle přílohy I.
2. ERCC udržuje úzké styky s kontaktními místy členských států za účelem plnění svých obvyklých povinností a provádění operací odezvy podle tohoto rozhodnutí a rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
KAPITOLA 3
SPOLEČNÝ KOMUNIKAČNÍ A INFORMAČNÍ SYSTÉM PRO MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (CECIS)
Článek 4
Struktura CECIS
Systém CECIS se skládá z těchto tří složek:
a)
síťová vrstva, která propojuje příslušné orgány a kontaktní místa v členských státech a ERCC;
b)
aplikační vrstva, která se skládá z databází a jiných informačních systémů potřebných pro fungování mechanismu Unie, a zejména databází nutných k:
i)
sdělování oznámení;
ii)
zajišťování komunikace a sdílení informací mezi ERCC a příslušnými orgány a kontaktními místy;
iii)
šíření zkušeností získaných při zásazích;
c)
bezpečnostní vrstva, která se skládá ze souboru systémů, pravidel a postupů potřebných k zajišťování pravosti, integrity a důvěrnosti údajů uložených v systému CECIS a vyměňovaných jeho prostřednictvím.
Článek 5
Bezpečnost informací
1. Systém CECIS je schopen bezpečně nakládat s dokumenty, databázemi a informačními systémy prostřednictvím celoevropské sítě pro zabezpečenou výměnu dat mezi státními správami (sTESTA) nebo srovnatelné sítě.
2. Dokumenty a informace klasifikované jako „EU CONFIDENTIAL“ nebo vyšší třídy důvěrnosti se předávají podle zvláštních ujednání mezi jejich původcem a příjemcem nebo příjemci, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (4).
Článek 6
Poskytování informací a aktualizace
1. Členské státy předávají Komisi příslušné informace na „profilové kartě země“, která je uvedena v příloze I.
2. Členské státy poskytnou informace o kontaktních místech a v případě potřeby o dalších službách, které se zabývají přírodními, technologickými a radiologickými katastrofami a haváriemi ohrožujícími životní prostředí, včetně znečištění moří v důsledku havárií.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi veškeré změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Databáze CECIS obsahuje vymezený oddíl s informacemi o registraci a dostupnosti kapacit pro odezvu v rámci EERC. Komise zajistí nepřetržitý přístup do této databáze národním kontaktním místům civilní ochrany.
5. Členské státy zajistí, aby vymezený oddíl v databázi CECIS byl vždy aktualizován, pokud jde o status dostupnosti a všechny nezbytné faktické údaje týkající se příslušných vlastností všech registrovaných kapacit pro odezvu v rámci EERC.
6. Členské státy případně mohou udělit přístup do CECIS pouze k nahlížení dalším příslušným vnitrostátním orgánům.
Článek 7
Skupina uživatelů CECIS
Skupina uživatelů, která se skládá ze zástupců jmenovaných členskými státy, napomáhá Komisi při ověřování, zkoušení a dalším rozvoji systému CECIS.
Článek 8
Provádění a další rozvoj
1. Komise spravuje a dále rozvíjí systém CECIS, přičemž zohledňuje potřeby a požadavky členských států.
2. Členské státy zavedou pro CECIS na svém území v souladu se závazky učiněnými na základě „profilové karty země“ podle přílohy I odpovídající informační prostředí.
Článek 9
Systém CECIS na pomoc při znečištění moří
1. Komise zajistí, aby měly členské státy a Evropská agentura pro námořní bezpečnost prostřednictvím internetu k dispozici speciální aplikaci CECIS na pomoc při znečištění moří, která zohlední zvláštnosti reakce na mimořádné události na moři.
2. Aplikace je prostřednictvím internetu přístupná rovněž třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií. Sekretariátům příslušných regionálních úmluv pro mořské prostředí lze umožnit přístup ad hoc.
KAPITOLA 4
MODULY, TÝMY PRO TECHNICKOU POMOC A PODPORU, DALŠÍ KAPACITY PRO ODEZVU A ODBORNÍCI
Článek 10
Registrace modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Členské státy zaregistrují své moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky zjištěné podle čl. 9 odst. 6 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v databázi CECIS.
2. Moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníci předem vyčlenění pro EERC se zaregistrují do již dříve vymezeného oddílu databáze CECIS.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 se v případě potřeby aktualizují.
Článek 11
Složení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Moduly i týmy pro technickou pomoc a podporu mohou být složeny ze zdrojů jednoho nebo několika členských států.
2. Pokud se modul nebo tým pro technickou pomoc a podporu skládá z více než jedné složky, nasazení uvedeného modulu nebo týmu pro technickou pomoc a podporu může být při zásahu omezeno na složky nutné pro uvedený zásah.
Článek 12
Soběstačnost modulů
1. Podle přílohy II platí pro jednotlivé moduly tyto prvky soběstačnosti:
a)
vhodná ochrana před povětrnostními vlivy;
b)
zdroj elektrické energie a světla pokrývající spotřebu operační základny a vybavení nutného ke splnění mise;
c)
hygienická zařízení určená pro personál modulu;
d)
dostupnost potravin a vody pro personál modulu;
e)
vyšší a střední zdravotnický personál, zdravotnická zařízení a zdravotnické vybavení pro personál modulu;
f)
zařízení pro skladování a údržbu vybavení modulu;
g)
vybavení pro komunikaci s příslušnými partnery, zejména s těmi, kteří mají na starosti koordinaci na místě;
h)
místní přeprava;
i)
logistika, vybavení a personál, které umožňují zřídit operační základnu a zahájit plnění mise bezprostředně po příjezdu na místo.
2. Soulad s požadavky na soběstačnost zaručí členský stát nabízející pomoc některým z těchto způsobů:
a)
vybaví modul potřebným personálem, vybavením a spotřebním materiálem;
b)
provede nezbytná opatření na místě operace;
c)
provede nezbytná předběžná opatření pro spojení nesoběstačného zásahového týmu s týmem pro technickou pomoc a podporu, aby byly splněny požadavky uvedené v článku 13 před registrací příslušného modulu v souladu s čl. 10 odst. 1.
3. Doba, po kterou musí být na počátku plnění mise zaručena soběstačnost, nesmí být kratší než:
a)
96 hodin;
b)
období stanovená v příloze II.
Článek 13
Požadavky na moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu
1. Moduly musí být v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze II.
2. Týmy pro technickou pomoc a podporu musí splňovat obecné požadavky stanovené v příloze II.
3. Obecné požadavky stanovené v příloze II se občas revidují.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a)
moduly jsou schopné spolupracovat s jinými moduly;
b)
týmy pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat s jinými týmy pro technickou pomoc a podporu a příslušnými aktéry přímo na místě;
c)
složky modulu jsou schopné spolupracovat jako jeden modul;
d)
složky týmu pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat jako jeden tým pro technickou pomoc a podporu;
e)
moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu jsou v případě nasazení mimo Unii schopny spolupracovat s mezinárodními kapacitami pro reakci na katastrofy, které pomáhají postižené zemi;
f)
vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby modulů a týmů pro technickou pomoc a podporu se účastní vhodných vzdělávacích kurzů a cvičení podle článků 26 až 32, které organizuje Komise.
KAPITOLA 5
VÝVOJ EVROPSKÉ KAPACITY PRO ODEZVU NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (EERC) V PODOBĚ DOBROVOLNÉHO SOUBORU
Článek 14
Cíle kapacity
1. Cíle EERC v oblasti kapacit jsou stanoveny v příloze III.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost cílů v oblasti kapacit a případně je změní na základě rizik vyplývajících z vnitrostátních posouzení rizik nebo jiných příslušných vnitrostátních nebo mezinárodních zdrojů informací.
3. Členské státy poskytnou Komisi relevantní informace o rizicích potřebné pro posouzení cílů v oblasti kapacit.
Článek 15
Požadavky na kvalitu a interoperabilitu
1. Požadavky na kvalitu a interoperabilitu uvedené v příloze IV platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost požadavků na kvalitu a interoperabilitu a případně je změní. Požadavky na kvalitu vycházejí ze zavedených mezinárodních norem, pokud tyto normy již existují.
Článek 16
Certifikační a registrační postup
1. Certifikační a registrační postupy uvedené v odstavcích 2 až 8 platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. K certifikaci a registraci dochází po splnění požadavků na kvalitu stanovených v příloze IV, s výjimkou rezervních kapacit, na které se vztahuje čl. 25 odst. 3.
3. Členské státy, které dávají pro začlenění do EERC k dispozici specifický modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka, poskytnou informační prvky uvedené v příloze V.
4. Komise posoudí, zda začlenění daného modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu nebo daného odborníka do EERC připadá v úvahu, a své závěry neprodleně oznámí příslušnému členskému státu. Komise v tomto posouzení zejména zohlední splnění požadavků na kvalitu, cíle v oblasti kapacit, úplnost předložených informací, zeměpisnou blízkost a účast všech členských států, jakož i další relevantní faktory, které stanoví předem a které lze použít na všechny srovnatelné moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníky.
5. Připadá-li na základě poskytnutých informací nebo jakýchkoli dalších informací, které si Komise může od příslušného orgánu členského státu vyžádat, začlenění modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka do EERC v úvahu, zahájí Komise certifikační postup. V případech, kdy Komise na základě dostupných informací považuje požadavky na kvalitu a interoperabilitu za splněné, může modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka zaregistrovat do dobrovolného souboru.
6. Komise příslušnému orgánu členského státu písemně sdělí své hodnocení požadavků ohledně požadované odborné přípravy, cvičení a/nebo pracovních seminářů a dalších relevantních podmínek pro certifikaci a registraci.
7. Jsou-li splněny všechny podmínky pro certifikaci, Komise prohlásí modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka za certifikované pro EERC a sdělí tuto skutečnost členskému státu.
8. Certifikace modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka by měla být opětovně vyhodnocena nejpozději po třech letech, jsou-li přihlášeny k opětovné registraci do EERC.
9. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost certifikačních a registračních postupů a případně je změní.
Článek 17
Finanční ujednání ohledně nákladů na úpravu
1. Členské státy mohou požádat o grant na financování nákladů na úpravu individuálně na jednotlivé moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu nebo další kapacity pro odezvu, aniž by Komise zveřejnila výzvu k předkládání návrhů. Náklady na úpravu zahrnou nákladové položky stanovené v čl. 21 odst. 2 písm. c) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. Pro odůvodnění své žádosti členské státy Komisi předloží prováděcí plány pro náklady na úpravu, včetně odhadovaných nákladů a harmonogramu.
3. Komise posoudí a - pokud budou splněny příslušné požadavky - schválí prováděcí plány uvedené v odstavci 2 a stanoví, které z uvedených nákladů jsou způsobilé jako náklady na úpravu.
4. Po posouzení žádosti Komise rozhodne o udělení finanční pomoci.
5. Členské státy sdělí Komisi podrobnosti k nákladům vzniklým v souvislosti s náklady na úpravu.
KAPITOLA 6
ŘEŠENÍ NEDOSTATKŮ V KAPACITÁCH PRO ODEZVU
Článek 18
Monitorování pokroku vzhledem k cílům v oblasti kapacit
Komise ve spolupráci s členskými státy soustavně monitoruje pokrok, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, zohledňuje přitom kapacity určené podle článku 20 a pravidelně informuje členské státy o svém hodnocení dosaženého pokroku. Komise dostatečně podrobně informuje členské státy o všech přetrvávajících nedostatcích v kapacitách pro odezvu.
Článek 19
Postup zjišťování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. V rámci monitorování pokroku, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, Komise ve spolupráci s členskými státy hodnotí rozdíly mezi kapacitami členských států registrovanými v EERC a cíli v oblasti kapacit uvedenými v příloze III.
2. Komise a členské státy považují za kapacity vyčleněné pro EERC pouze ty kapacity, které byly registrovány jako kapacity poskytnuté členskými státy do EERC v souladu s článkem 16.
Článek 20
Postup zjišťování kapacit pro odezvu mimo EERC
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19 tohoto rozhodnutí, přezkoumá v souladu s čl. 12 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU spolu s členskými státy, zda jsou nezbytné kapacity k dispozici mimo EERC.
2. Komise považuje za kapacity, které jsou k dispozici mimo EERC, pouze tyto kapacity:
a)
kapacity registrované v CECIS;
b)
rezervní kapacity nebo
c)
kapacity, které nespadají pod písmena a) nebo b), avšak které mohou být členskému státu či členským státům snadno poskytnuty v požadovaném objemu a na požadovaném místě, v požadované lhůtě a na potřebnou dobu.
3. Za účelem zjištění kapacit uvedených v odst. 2 písm. c) Komise zašle žádost vnitrostátním kontaktním místům, v níž vyloží podrobnosti posouzení potenciálně významných nedostatků v kapacitách pro odezvu a vyzve členské státy, aby poskytly informace o všech kapacitách dostupných mimo EERC podle odst. 2 písm. c).
4. Komise v žádosti stanoví lhůtu k zaslání odpovědi až 60 kalendářních dnů; její přesná délka bude odpovídat očekávané složitosti zjištění kapacit uvedených v odstavci 2 ze strany členských států.
5. Členské státy ve stanovené lhůtě písemně informují Komisi o podrobnostech ohledně všech kapacit uvedených v odstavci 2.
6. Pokud členský stát neodpoví písemně ve stanovené lhůtě, má Komise pro účely tohoto posouzení za to, že v daném členském státě nejsou k dispozici žádné kapacity podle odstavce 2.
7. Na základě informací sdělených členskými státy a při zohlednění pouze těch kapacit, které jsou uvedeny v odstavci 2, Komise posoudí, zda tyto kapacity doplní nedostatečné kapacity pro odezvu zjištěné v souladu s článkem 19 tohoto rozhodnutí. Komise považuje nedostatky v kapacitách za odstraněné pouze tehdy, pokud součet objemu kapacit v rámci EERC a kapacit podle odstavce 2 odpovídá cílům v oblasti kapacit podle přílohy III, nebo tyto cíle překračuje.
Článek 21
Postup při řešení nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19, které nelze odstranit v souladu s článkem 20, informuje písemně členské státy, přičemž specifikuje, co považuje za strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu.
2. Komise písemně vyzve členské státy, aby strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU odstranily.
3. Členské státy Komisi sdělí, zda, kdy a jak hodlají strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu buď samostatně, nebo ve spolupráci s dalšími členskými státy řešit.
Článek 22
Podpora Komise při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Je-li pro odstranění strategických nedostatků v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 a čl. 21 odst. 1 písm. j) rozhodnutí č. 1313/2013/EU potřebná finanční podpora ze strany Unie, zveřejní Komise výzvu k předkládání návrhů na podporu členských států.
2. Při odpovídání na výzvu k předkládání návrhů členské státy jednají v souladu čl. 21 odst. 1 písm. j) body iii) a iv) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Členské státy mimo jiné uvedou požadované procento spolufinancování ze strany Unie.
Článek 23
Způsobilé náklady pro účely podpory při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Způsobilé jsou všechny náklady na vybavení, služby nebo lidské zdroje nezbytné pro prvotní vytvoření kapacit pro odezvu.
2. Způsobilé nejsou průběžné náklady na údržbu nebo provozní náklady.
KAPITOLA 7
ŘEŠENÍ DOČASNÝCH NEDOSTATKŮ PŘI MIMOŘÁDNÝCH KATASTROFÁCH
Článek 24
Finanční ujednání
1. Komise v ročním pracovním programu obecně vymezí požadovaný druh a množství rezervních kapacit, přičemž vezme v úvahu možnost určitých mimořádných typů katastrof v členských státech, či jejich mimořádnou intenzitu, nebo jiné faktory, které činí katastrofu mimořádnou, jako je souběžnost s jinou katastrofou, jakož i možnost přechodných nedostatků v těchto scénářích.
2. Komise pravidelně zahajuje potřebné finanční postupy k pokrytí nákladů stanovených v čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, aby zajistila rychlý přístup k rezervním kapacitám vymezeným v ročním pracovním programu.
3. Rezervní kapacity spolufinancované Komisí doplňují stávající kapacity pro odezvu, které mají členské státy k dispozici v rámci své připravenosti na vnitrostátní úrovni; nenahrazují tedy stávající kapacity pro odezvu.
Článek 25
Podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Unie
1. Finanční příspěvek Unie se poskytne za podmínky, že členské státy, které se účastní finančních postupů podle čl. 24 odst. 2, akceptují podmínky vymezené v odstavcích 2 až 9. Komise může ve finančních postupech stanovit další podmínky.
2. Členské státy dají rezervní kapacity k dispozici jako součást dobrovolného souboru.
3. Rezervní kapacity splňují nezbytné požadavky na kvalitu a certifikaci vymezené ve finančních postupech podle čl. 24 odst. 2.
4. Rezervní kapacity jsou v dobrovolném souboru registrovány po celou dobu stanovenou v příslušných rámcových smlouvách, rámcových dohodách o partnerství nebo podobných ujednáních. Všechny podmínky a omezení uložené členským státem či členskými státy registrujícími kapacity musí být řádně odůvodněny operačními požadavky.
5. Rezervní kapacity nejsou způsobilé pro finanční pomoc podle článku 17.
6. Komise neprodleně informuje všechny členské státy prostřednictvím CECIS o rezervních kapacitách registrovaných v dobrovolném souboru.
7. Podle článku 11 rozhodnutí č. 1313/2013/EU jsou rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru k dispozici pro nasazení v rámci mechanismu Unie za stejných všeobecných podmínek jako ostatní kapacity registrované v dobrovolném souboru.
8. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru se na základě žádosti o pomoc prostřednictvím ERCC nasazují v souladu s operativními postupy pro reakci na katastrofy vymezenými v kapitole 11.
9. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru jsou k dispozici pro vnitrostátní využití v členských státech, které dostupnost kapacit spolufinancovaly. Před vnitrostátním využitím tyto členské státy konzultují středisko ERCC, aby se ubezpečily, že:
i)
nedošlo současně k žádné mimořádné katastrofě ani bezprostředně nehrozí taková katastrofa, která by si mohla vyžádat nasazení rezervní kapacity;
ii)
vnitrostátní využití nebude nepřiměřeně bránit rychlému přístupu dalších členských států v případě, že dojde k nové mimořádné katastrofě.
KAPITOLA 8
PROGRAM ODBORNÉ PŘÍPRAVY
Článek 26
Program odborné přípravy
1. Zavádí se program odborné přípravy, který zahrnuje předcházení katastrofám, připravenost a odezvu na ně. Program zahrnuje obecné a zvláštní kurzy a systém výměny odborníků. Program je zaměřen na cílové skupiny uvedené v článku 27.
2. Komise odpovídá za koordinaci a organizaci a za stanovení obsahu a rozvrhu programu odborné přípravy.
Článek 27
Účastníci
1. Cílovými skupinami programu odborné přípravy jsou:
a)
pracovníci členských států působící v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof, zejména vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby, odborníci členských států ve smyslu článku 41, včetně odborníků v oblasti předcházení a připravenosti, a klíčoví zaměstnanci národních kontaktních míst;
b)
zaměstnanci orgánů a agentur Unie;
c)
vybraní odborníci ze zemí evropské politiky sousedství, kandidátských zemí a potenciálních kandidátských zemí.
2. Kurzů odborné přípravy se mohou účastnit rovněž vybraní odborníci z:
a)
OSN a jejích agentur;
b)
mezinárodních organizací uvedených v příloze VII;
c)
třetích zemí, případně další relevantní činitelé.
3. Členské státy a Komise určí účastníky každé vzdělávací akce.
Článek 28
Kurzy odborné přípravy
1. Program se skládá ze souboru kurzů - úvodních, operativních a kurzů na řídicí úrovni.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy stanoví počet kurzů, jejich obsah, osnovy a harmonogram, včetně podmínek přihlášení.
3. Komise zajistí, aby instruktoři a přednášející měli aktuální informace o relevantním vývoji mechanismu Unie.
Článek 29
Výměna odborníků
Systém výměny odborníků mezi členskými státy nebo s Komisí odborníkům umožňuje:
a)
získávat a sdílet zkušenosti;
b)
seznámit se s různými technikami a používanými pracovními postupy;
c)
studovat koncepce ostatních zúčastněných složek a institucí pro řešení mimořádných událostí.
Článek 30
Další vzdělávací akce
V případě potřeby a v souladu s ročním pracovním programem se zajistí další možnosti vzdělávání, aby byly pokryty potřeby, které prokazatelně přispívají k hladkému a účinnému provádění opatření civilní ochrany a zvládání katastrof.
Článek 31
Systém hodnocení
Komise zajistí soulad mezi úrovní vzdělávání a jeho obsahem. Za tímto účelem Komise zavede vhodný systém hodnocení prováděných vzdělávacích akcí.
KAPITOLA 9
RÁMEC PRO CVIČENÍ
Článek 32
Program cvičení, strategický rámec a priority
1. Komise zavede a bude řídit program cvičení civilní ochrany.
2. Program cvičení civilní ochrany je určován strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohy cvičení v rámci mechanismu Unie.
3. Cílem programu cvičení je především:
a)
zlepšit kapacity členských států pro odezvu, zejména pokud jde o týmy a další zdroje poskytované při asistenčních zásazích v rámci mechanismu Unie;
b)
zlepšit a ověřit postupy a zavést společný přístup pro koordinaci asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie a snížit dobu odezvy v případě závažných katastrof;
c)
posílit spolupráci mezi složkami civilní ochrany členských států a Komisí;
d)
vyvodit ponaučení ze získaných zkušeností a šířit je;
e)
otestovat uplatňování získaných zkušeností.
4. Obecné priority programu cvičení jsou stanoveny v dlouhodobém komplexním plánu. Tento plán obsahuje prvky příslušných krizových scénářů a související kapacity.
5. Komise:
a)
vypracuje ve spolupráci s členskými státy strategický rámec a dlouhodobý komplexní plán při současném zohlednění programu vyhodnocení získaných zkušeností a dalších relevantních informací;
b)
stanoví cíle cvičení, jakož i jejich úlohu ve vztahu k ostatním složkám mechanismu Unie a
c)
v pracovním programu každoročně předloží návrh specifických priorit cvičení v souladu s dlouhodobým komplexním plánem.
KAPITOLA 10
PROGRAM VYHODNOCENÍ ZÍSKANÝCH ZKUŠENOSTÍ
Článek 33
Sledování, analýza a hodnocení
1. Komise a členské státy sdílejí údaje, informace a hodnocení, které jsou pro ně nezbytné pro sledování, analýzu a hodnocení všech relevantních opatření civilní ochrany v rámci mechanismu Unie.
2. Komise vytvoří a spravuje databázi, kterou mohou členské státy a Komise využívat při sběru a sdílení údajů, při šíření zjištěných zkušeností a vytváření přehledu o stavu jejich uplatňování.
3. Komise usnadní zjišťování zkušeností od příslušných zúčastněných stran, mimo jiné prostřednictvím pořádání zasedání.
Článek 34
Podpora uplatňování zjištěných zkušeností
1. Komise zajistí, aby se zkušeností zjištěné Komisí, členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami promítly do rozhodovacího procesu s cílem dále rozvíjet mechanismus Unie.
2. Zjištěné zkušenosti mají zejména přispět ke stanovení:
a)
priorit programu odborné přípravy, případně včetně obsahu a osnov kurzů odborné přípravy, a programu cvičení;
b)
priorit každoročních výzev k předkládání návrhů na projekty v oblasti předcházení a připravenosti a
c)
priorit plánování činností uvedených v článku 10 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Komise pravidelně informuje o programu vyhodnocení získaných zkušeností, včetně seznamu zjištěných poznatků, plánovaných nápravných opatření, pravomocí a lhůt, jakož i o stavu uplatňování zkušeností.
4. Členské státy pravidelně informují o pokroku, kterého bylo dosaženo při uplatňování zjištěných poznatků, které spadají do jejich vnitrostátní pravomoci.
KAPITOLA 11
OPERATIVNÍ POSTUPY PRO ODEZVU NA KATASTROFY
Článek 35
Žádosti o podporu a odezva
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy Komise po obdržení žádosti o pomoc prostřednictvím CECIS provede podle situace a neprodleně opatření podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V případě katastrofy mimo Unii nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy, která může vyžadovat pomoc v oblasti civilní ochrany, může Komise informovat třetí zemi o možnosti požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie.
3. Členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou, zašlou, pokud chtějí požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie, prostřednictvím svých příslušných vnitrostátních orgánů písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC. Pokud chce o pomoc v rámci mechanismu Unie požádat OSN a její agentury nebo jakákoli mezinárodní organizace uvedená v příloze VII, zašlou písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC.
4. Žadatel o pomoc poskytne ERCC všechny příslušné informace o situaci a zejména o zvláštních potřebách, požadované pomoci a místě zásahu.
5. Žadatel o pomoc informuje ERCC o harmonogramu, místě vstupu a lokalitě, pro kterou se žádá o pomoc, a o místním operativním kontaktním místě pro řízení katastrofy.
6. ERCC dle možností vypracuje specifické plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Tyto plány obsahují doporučení pro poskytování pomoci, včetně výzev k nasazení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků registrovaných v EERC, a posouzení možných zásadních potřeb. Specifické plány nasazení se řídí strukturou a popisem uvedeným v příloze VI a vycházejí z obecných předem vytvořených plánů podle čl. 15 odst. 3 písm. c) a čl. 16 odst. 3 písm. b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, které pokrývají nejdůležitější druhy rizik katastrof a berou v úvahu rizikové scénáře uvedené v posouzení rizik členských států. Specifické plány nasazení se předávají všem členským státům.
7. Při výběru kapacit z EERC se zohlední tato kritéria, jejichž důležitost může být závislá na zvláštnostech žádosti o pomoc:
a)
dostupnost;
b)
vhodnost;
c)
lokalita/vzdálenost;
d)
odhadované trvání dopravy a náklady na dopravu;
e)
předchozí zkušenosti;
f)
dřívější využití zdroje;
g)
další relevantní kritéria jako jazykové schopnosti nebo kulturní blízkost.
8. Není-li s členskými státy dohodnuto jinak, ERCC nevyzve členské státy, aby nasadily specifické kapacity z EERC do oblastí, kde probíhá nebo hrozí ozbrojený konflikt nebo kde nastaly okolnosti, kdy je ohrožena bezpečnost týmů.
9. Členské státy, které byly vyzvány k nasazení kapacit z EERC, sdělí EERC své konečné rozhodnutí o jejich nasazení podle čl. 11 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. ERCC stanoví lhůtu, ve které by měl členský stát odpovědět. Tato lhůta vychází z povahy katastrofy a v žádném případě není kratší než dvě hodiny.
10. Žadatel o pomoc informuje ERCC, které nabídky pomoci přijal.
11. Pokud je pomoc nezbytná pro řešení zásadní potřeby a není dostupná nebo není dostupná v dostatečné míře v EERC, Komise prostřednictvím CECIS neprodleně informuje všechna vnitrostátní kontaktní místa o dostupné finanční podpoře Unie na dopravu podle čl. 23 odst. 3 písm. b) nařízení č. 1313/2013/EU.
12. Pokud jde o žádosti o zásahové týmy a prostředky, ERCC informuje členské státy o výběru žadatele o pomoc. Členské státy poskytující pomoc pravidelně informují ERCC o vysílání zásahových týmů a prostředků, včetně všech kapacit, které jsou součástí EERC.
13. Komise může v souladu s článkem 17 rozhodnutí č. 1313/2013/EU vybrat, jmenovat a vyslat tým odborníků pro podporu na místě.
Článek 36
Mise odborníků
1. Vyslaní odborníci provádějí úkoly stanovené v čl. 8 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Pravidelně podávají zprávy orgánům žádajícího státu a ERCC.
2. ERCC průběžně informuje členské státy o pokroku mise odborníků.
3. Žadatel o pomoc pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
4. V případě zásahů v třetích zemích vedoucí týmu pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
5. ERCC shromažďuje všechny obdržené informace a předává je kontaktním místům a příslušným orgánům členských států.
Článek 37
Ukončení zásahu
1. Žádající členský stát nebo kterýkoli z členských států poskytujících pomoc informuje co nejdříve ERCC a vyslané odborníky a zásahové týmy, pokud se domnívá, že jeho pomoc již není zapotřebí nebo nemůže být déle poskytována. Řádné ukončení zásahu organizují vhodným způsobem žadatel o pomoc a členské státy. ERCC je o tom informováno.
2. Ve třetích zemích vedoucí týmu co nejdříve informuje ERCC v případě, že se po přiměřené konzultaci s žadatelem o pomoc domnívá, že pomoci již není zapotřebí, nebo že existují překážky bránící účinnému poskytování pomoci. ERCC předá tyto informace delegaci Unie v dané zemi, jakož i příslušným útvarům Komise, Evropské službě pro vnější činnost a členským státům. ERCC v koordinaci s žadatelem o pomoc zajistí řádné ukončení zásahu vyslaných odborníků a intervenčních týmů.
Článek 38
Podávání zpráv a získané zkušenosti
1. Příslušné orgány žadatele o pomoc a členských států, které poskytly pomoc, a také vyslaní odborníci mají možnost předložit své závěry ke všem aspektům zásahu ERCC. ERCC vypracuje souhrnnou zprávu o poskytnuté pomoci a všech relevantních získaných zkušenostech.
2. Dodatečně k ustanovením článků 33 a 34 sleduje ERCC spolu s členskými státy uplatňování získaných zkušeností za účelem zlepšení asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie.
Článek 39
Náklady
1. Není-li dohodnuto jinak, nese náklady na pomoc poskytnutou členskými státy žadatel o pomoc.
2. Každý členský stát poskytující pomoc může s přihlédnutím k povaze katastrofy a rozsahu škody nabídnout svou pomoc zcela nebo zčásti bezplatně. Daný členský stát se také může kdykoli zcela nebo zčásti vzdát náhrady svých nákladů.
3. Není-li dohodnuto jinak, žadatel o pomoc po dobu trvání zásahu zajistí asistenčním týmům ubytování a stravu a bezplatně jim doplňuje zásoby. Asistenční týmy jsou nicméně zpočátku logisticky nezávislé a soběstačné po určitou rozumnou dobu závisející na použitých prostředcích a o své situaci informují ERCC.
4. Náklady na vyslání odborníků a příslušnou logistickou podporu se hradí v souladu s čl. 22 písm. a) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Tyto náklady jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie.
Článek 40
Náhrada škody
1. Členský stát žádající pomoc nebude od ostatních členských států žádat náhradu škody v případě, že daná škoda vznikne následkem asistenčního zásahu v rámci mechanismu Unie a tohoto rozhodnutí, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
2. V případě škody, kterou utrpěly třetí strany v důsledku asistenčních zásahů, spolupracuje členský stát žádající pomoc s členským státem poskytujícím pomoc, aby usnadnily náhradu této škody v souladu s platnými právními předpisy a příslušnými rámci.
KAPITOLA 12
POSTUP PRO NASAZOVÁNÍ ODBORNÝCH TÝMŮ
Článek 41
Kategorie odborníků
Členské státy zařadí odborníky do těchto kategorií:
a)
techničtí odborníci;
b)
odborníci na hodnocení;
c)
odborníci na koordinaci;
d)
vedoucí týmů.
Článek 42
Úkoly a funkce
1. Techničtí odborníci jsou schopni poskytovat poradenství o specifických, vysoce technických tématech a souvisejících rizicích a jsou k dispozici misím.
2. Odborníci na hodnocení jsou schopni provést hodnocení situace a poskytnout poradenství o vhodné reakci a jsou k dispozici misím.
3. Odborníky na koordinaci mohou být zástupci vedoucích týmu, osoby odpovědné za logistiku a komunikaci a případně další pracovníci. V případě potřeby mohou být techničtí odborníci a odborníci na hodnocení začleněni do koordinačního týmu, aby pomáhali vedoucímu týmu po celou dobu trvání mise.
4. Vedoucí týmu odpovídá za vedení hodnoticího a koordinačního týmu během zásahu. Udržuje kontakty s orgány dotčené země, s ERCC včetně styčného úředníka ERCC, s ostatními mezinárodními organizacemi a v případě asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie mimo členské státy také s delegací Unie v dané zemi.
5. Odborníci vysílaní na přípravné mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených opatření na zlepšení připravenosti, včetně správních kapacit, potřeby včasného varování, odborné přípravy, cvičení a zvyšování povědomí, a poskytovat o nich zprávy.
6. Odborníci vysílaní na preventivní mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených preventivních opatření a schopnosti zvládání rizik a poskytovat o nich zprávy.
Článek 43
Databáze odborníků
1. Údaje o odbornících uloží Komise v databázi odborníků a zpřístupní je prostřednictvím systému CECIS.
2. Odborníci registrovaní v EERC jsou v databázi podle odstavce 1 konkrétně identifikováni.
Článek 44
Požadavky na odbornou přípravu
Odborníci v případě potřeby absolvují program odborné přípravy zavedený v souladu s článkem 26.
Článek 45
Jmenování
V případě žádosti o pomoc jsou za jmenování dostupných odborníků a sdílení jejich kontaktních údajů s ERCC odpovědné členské státy.
Článek 46
Mobilizace a dohoda o poskytování služeb
1. ERCC je schopné mobilizovat a vyslat určené odborníky během velmi krátké doby po jejich jmenování do konkrétní mise členskými státy.
2. Komise s každým odborníkem podepíše dohodu o poskytování služeb, která obsahuje tyto prvky:
a)
cíle mise;
b)
mandát;
c)
předpokládané trvání mise;
d)
informace o místní kontaktní osobě;
e)
podmínky pojistného krytí;
f)
denní příspěvky na náhradu výdajů;
g)
specifické platební podmínky;
h)
pokyny pro technické odborníky, odborníky na hodnocení, odborníky na koordinaci a vedoucí týmů.
KAPITOLA 13
PODPORA DOPRAVY
Článek 47
Formy podpory dopravy
Podpora dopravy může mít tuto formu:
a)
sdružování a sdílení dopravních kapacit;
b)
zjištění zdrojů dopravy na komerčním trhu nebo z jiných zdrojů a usnadnění přístupu členských států k těmto zdrojům; nebo
c)
poskytnutí unijní podpory členským státům prostřednictvím grantů nebo dopravních služeb od soukromých či jiných subjektů.
Článek 48
Postup při podpoře dopravy prostřednictvím mechanismu Unie
1. U každé žádosti o podporu dopravy se použijí postupy uvedené v článcích 49 a 50.
2. Žádosti podává příslušný orgán uvedený v článku 56 a zasílá je v písemné podobě Komisi. Žádosti musí obsahovat informace stanovené v části A přílohy VIII.
3. V případě sdružování dopravních kapacit může jeden členský stát převzít vedoucí úlohu a požádat o finanční podporu ze strany Unie na celou operaci.
4. Všechny žádosti o podporu dopravy podle tohoto rozhodnutí a související odpovědi a výměna informací mezi členskými státy a Komisí se předávají ERCC, které je zpracovává.
5. Žádosti se předávají prostřednictvím CECIS nebo elektronickou poštou. Žádosti o financování z prostředků Unie zaslané systémem CECIS, faxem nebo elektronickou poštou se přijímají za předpokladu, že jsou Komisi neprodleně poskytnuty originály podepsané příslušným orgánem.
6. Komise však může podle článku 179 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (5) zavést elektronický systém pro veškerou výměnu informací s příjemci, včetně uzavírání grantových dohod, oznamování rozhodnutí o udělení grantu a jejich případných změn.
Článek 49
Žádosti o podporu dopravy
1. Komise po obdržení žádosti o podporu tuto skutečnost ihned oznámí kontaktním místům určeným členskými státy podle čl. 9 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V oznámení může Komise případně vyzvat členské státy, aby ji podrobně informovaly o všech dopravních zdrojích, které mohou dát žádajícímu členskému státu k dispozici, či o všech dalších alternativních řešeních, která mohou pro uspokojení potřeb vyjádřených dotčenou zemí navrhnout. Komise může pro poskytnutí těchto informací stanovit maximální lhůtu.
3. Poté, co Komise informovala kontaktní místa podle odstavce 1, se požadovaná podpora dopravy stává způsobilou pro spolufinancování ze strany Unie, aniž by byl dotčen článek 53.
Článek 50
Odpovědi na žádosti o podporu dopravy
1. Členské státy, které mohou poskytnout podporu dopravy, informují Komisi co nejdříve, nejpozději však do 24 hodin po obdržení oznámení podle článku 49, není-li v oznámení stanoveno jinak, o veškerých dopravních zdrojích, které mohou dát dobrovolně k dispozici v reakci na žádost o podporu při sdružování nebo zjišťování dopravních zdrojů. Tyto informace obsahují prvky uvedené v části B přílohy VIII a zahrnují informace o finančních podmínkách nebo dalších případných omezeních.
2. Komise co nejdříve shrne informace o dostupných dopravních zdrojích a předá je členskému státu, který podává žádost.
3. Kromě informací uvedených v odstavci 2 sdělí Komise členským státům veškeré ostatní informace o dopravních zdrojích, které má k dispozici z jiných zdrojů, včetně komerčního trhu, a usnadní členským státům přístup k těmto dodatečným zdrojům.
4. Členský stát, který podává žádost, informuje Komisi o dopravních řešeních, která zvolil, a udržuje spojení s členskými státy, jež tuto podporu poskytují, nebo s hospodářským subjektem určeným Komisí.
5. O volbě členského státu, který podává žádost, Komise informuje všechny členské státy. Tento členský stát Komisi pravidelně informuje o tom, jak pokračuje poskytování jemu určené pomoci v oblasti civilní ochrany.
Článek 51
Žádost o grant
1. V případě, že některý členský stát nalezl možné dopravní řešení, avšak pro dopravu pomoci v oblasti civilní ochrany je nutné financování z prostředků Unie, může tento členský stát požádat Unii o grant.
2. Členský stát ve své žádosti uvede požadované procento spolufinancování ze strany Unie, které nepřekročí 55 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a nepřekročí 85 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Komise o žádosti neprodleně informuje všechny členské státy.
3. Komise může podle článku 178 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 navazovat rámcová partnerství s relevantními příslušnými orgány členských států.
Článek 52
Žádost o dopravní službu
1. V případech, kdy členský stát žádající o podporu dopravy nenalezl žádné dopravní řešení, může Komisi požádat, aby za účelem dopravy pomoci v oblasti civilní ochrany do postižené země uzavřela smlouvu na dopravní službu se soukromým nebo jiným subjektem.
2. Jakmile Komise žádost uvedenou v odstavci 1 obdrží, neprodleně o ní informuje všechny členské státy a zároveň informuje členský stát, který o dopravní službu žádá, o všech dostupných dopravních řešeních a jejich nákladech.
3. Na základě výměny informací uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát svou žádost o dopravní službu písemně potvrdí spolu se závazkem uhradit Komisi vzniklé náklady v souladu s ustanoveními článku 54. Členský stát uvede, jaké procento nákladů uhradí. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 45 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 15 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
4. Členský stát neprodleně oznámí Komisi všechny změny v žádosti o dopravní službu.
Článek 53
Rozhodnutí o financování podpory dopravy z prostředků Unie
1. Za účelem zjištění, zda jsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU a zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), se vezmou v úvahu:
a)
informace obsažené v žádosti o finanční podporu z prostředků Unie předložené členským státem v souladu s čl. 48 odst. 2;
b)
potřeby vyjádřené postiženou zemí;
c)
veškerá posouzení potřeb provedená odborníky, kteří během katastrofy podávají zprávy Komisi;
d)
další relevantní a spolehlivé informace, jež má Komise v době rozhodnutí k dispozici od členských států a mezinárodních organizací;
e)
údaje o účinnosti a účelnosti dopravních řešení, která mají zajistit včasné poskytnutí pomoci v oblasti civilní ochrany;
f)
možnosti zajištění dopravy na místě;
g)
jiné akce prováděné Komisí.
2. Členské státy poskytnou všechny další informace nutné k vyhodnocení toho, jak jsou plněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Jakmile členské státy obdrží žádost Komise o tyto informace, informují Komisi co nejdříve.
3. Komise uvede výši předběžného financování, které má být vyplaceno a které může dosáhnout až 85 % požadovaného finančního příspěvku Unie za předpokladu, že jsou k dispozici rozpočtové prostředky. Předběžné financování není možné u grantů nižších než limit stanovený pro granty nízké hodnoty ve smyslu článku 185 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012, ledaže by členský stát požadující finanční podporu prokázal, že by bez předběžného financování bylo ohroženo provedení akce.
4. Rozhodnutí o finanční podpoře bude neprodleně sděleno členskému státu, který o finanční podporu žádá. Bude sděleno i všem ostatním členským státům.
5. Jednotlivé žádosti o granty na dopravu, u nichž je požadovaný finanční příspěvek Unie nižší než 2 500 EUR, nejsou způsobilé pro spolufinancování ze strany Unie s výjimkou případů, kdy se na ně vztahují rámcová partnerství uvedená v čl. 51 odst. 3.
Článek 54
Vyplacení finančních prostředků Unie na podporu dopravy
Na náklady, jež Komisi vzniknou postupem podle článku 52, Komise členským státům, které uvedenou finanční podporu Unie přijaly, vystaví do 90 dnů od ukončení dopravní operace, na niž byla finanční podpora Unie poskytnuta, inkasní příkaz na částku, která je uvedena v rozhodnutí vydaném Komisí na žádost o dopravní službu a představuje alespoň 15 % nákladů na dopravu pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 45 % pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
Článek 55
Náhrada škody
Členský stát žádající o podporu dopravy nebude Unii žádat o náhradu škody způsobené na jeho majetku nebo obslužném personálu v případě, že tato škoda vznikne následkem poskytnutí podpory dopravy, jež se řídí tímto rozhodnutím, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
Článek 56
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány oprávněné žádat a přijímat finanční podporu od Komise podle tohoto rozhodnutí a o tomto jmenování informují Komisi do 60 dnů od zveřejnění tohoto rozhodnutí. Jakékoliv změny v těchto informacích je třeba Komisi neprodleně oznámit.
Oznámení příslušných orgánů učiněná členskými státy podle článku 12 rozhodnutí 2007/606/ES, Euratom však zůstávají v platnosti, dokud dotčený členský stát neučiní další oznámení.
KAPITOLA 14
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 57
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 58
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. října 2014.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2014 m. spalio 16 d.
kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1313/2013/ES dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo įgyvendinimo taisyklės ir panaikinami Komisijos sprendimai 2004/277/EB, Euratomas ir 2007/606/EB, Euratomas
(pranešta dokumentu Nr. C(2014) 7489)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/762/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1313/2013/ES dėl Sąjungos civilinės saugos mechanizmo (1), ypač į jo 32 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Sąjungos civilinės saugos mechanizmo (toliau - Sąjungos mechanizmas) bendras tikslas - stiprinti Sąjungos ir valstybių narių bendradarbiavimą ir sudaryti palankesnes sąlygas koordinuoti veiklą civilinės saugos srityje, siekiant gerinti gaivalinių ir žmogaus sukeltų nelaimių prevencijos, pasirengimo joms ir reagavimo į jas sistemų veiksmingumą;
(2)
nelaimės gali nutikti bet kuriuo metu, tad Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 7 straipsniu įsteigtas Reagavimo į nelaimes koordinavimo centras (toliau - RNKC) turėtų užtikrinti nuolatinį glaudų ryšį su valstybių narių ryšių centrais;
(3)
pagrindinis Sąjungos mechanizmo elementas - Bendra ekstremaliųjų situacijų ryšių ir informacijos sistema (toliau - CECIS), nes ji turėtų garantuoti informacijos, kuria keičiasi valstybės narės įprastinėmis sąlygomis ir susidarius ekstremaliai situacijai, autentiškumą, vientisumą ir konfidencialumą. Atsižvelgiant į reagavimo į jūros taršos incidentus specifiką, reikėtų sukurti atskirą CECIS versiją, kad šia sistema galėtų naudotis regioninių jūrų konvencijų sekretoriatai ir trečiosios šalys, turinčios bendrą su Sąjunga regioninį jūrų baseiną;
(4)
siekiant užtikrinti veiklos veiksmingumą, reikėtų apibrėžti būtiniausius reikalavimus, taikytinus pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 1 dalį nustatytiems moduliams, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams, taip pat jų eksploataciniams reikalavimams, veikimui ir sąveikumui, kaip nurodyta Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 2 dalyje. Visų pirma moduliai turėtų gebėti tam tikrą laikotarpį dirbti savarankiškai apsirūpindami, juos turėtų būti galima greitai dislokuoti ir jie turėtų būti sąveikūs tarpusavyje. Siekiant padidinti modulių sąveikumą, būtinos Sąjungos ir valstybių narių priemonės;
(5)
reikėtų apibrėžti ir reguliariai peržiūrėti Europos reagavimo į nelaimes pajėgumų (toliau - ERNP) tikslus, kad būtų turima pakankamai visų reikalingų rūšių modulių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų, kuriuos būtų galima dislokuoti pagal Sąjungos mechanizmą. Reikėtų apibrėžti ir reguliariai peržiūrėti kokybės ir sąveikumo reikalavimus, kad būtų užtikrintas vienodas būtiniausias visų ERNP priklausančių pajėgumų kokybės ir sąveikumo lygis;
(6)
reikėtų apibrėžti sertifikavimo ir registravimo procedūrą, įskaitant savęs vertinimo elementus, kad būtų patvirtinta, kad visi savanoriškai sutelkti pajėgumai atitinka visus susijusius reikalavimus, ir prireikus pasinaudota riboto dydžio Sąjungos bendru adaptavimo išlaidų finansavimu. Be to, šia sertifikavimo ir registravimo procedūra turėtų būti užtikrinta tinkama geografinė pajėgumų pusiausvyra, atsižvelgiant į rizikos vietą, ir apsvarstyta visų suinteresuotų valstybių narių dalyvavimo galimybė;
(7)
nustačiusios galimą ERNP reagavimo pajėgumų trūkumą Komisija ir valstybės narės turėtų galėti kartu nuspręsti, kokių reikiamų pajėgumų nėra savanoriškame telkinyje ar už jo ribų. Šiuos trūkumus savarankiškai ar per konsorciumus šalinančios valstybės narės turėtų galėti pasinaudoti riboto dydžio Sąjungos bendru finansavimu su sąlyga, kad tai ekonomiškai efektyvu ir patvirtinta rizikos vertinimais;
(8)
kad būtų galima tobulinti ERNP veikimą, riboto dydžio Sąjungos bendru finansavimu pagal bendrąsias sutartis, bendruosius partnerystės susitarimus ar panašius susitarimus turėtų būti remiama valstybių narių prieiga prie papildomų pajėgumų, siekiant pašalinti laikiną trūkumą įvykus išskirtinėms nelaimėms, t. y. nelaimėms, kurių pobūdis ir dydis viršija tai, ko pagrįstai galima tikėtis ir kam galima pasiruošti. Šie pajėgumai turėtų būti įtraukti į savanorišką telkinį, kad juos būtų galima dislokuoti pagal Sąjungos mechanizmą;
(9)
Sąjungos mechanizmo mokymo programa tebėra esminis civilinės saugos ir nelaimių valdymo personalo, dislokuojamo taikant Sąjungos mechanizmą, pasirengimo elementas. Laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 13 straipsnio 1 dalyje nustatytos aprėpties, ji turėtų apimti prevencijos, pasirengimo ir reagavimo etapus;
(10)
Sąjungos mechanizmo pratybų programa ir toliau turėtų būti esminė praktinio pasirengimo dislokavimui pagal Sąjungos mechanizmą ir dalijimosi patirtimi, įgyta pagal Sąjungos mechanizmą vykdant civilinės saugos veiksmus, dalis. Pratybų programa turėtų būti grindžiama strategija, kurioje nustatomi pratybų pagal Sąjungos mechanizmą tikslai ir vaidmenys, taip pat konkrečiais į metines darbo programas įtrauktais prioritetais;
(11)
reikėtų sukurti sisteminį, tikslingą ir nuoseklų įgytos patirties rinkimo, analizės, sklaidos ir įgyvendinimo metodą, kuris apimtų visą nelaimių valdymo ciklą;
(12)
kad būtų galima užtikrinti veiksmingą pagalbą įvykus nelaimei, įskaitant pagalbą susijusioms tarptautinėms organizacijoms, nustatytoms laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 16 straipsnio 1 dalies, svarbu, kad būtų aiškios reagavimo į nelaimę pagal Sąjungos mechanizmą veiklos procedūros;
(13)
kad Sąjungos mechanizmas būtų kuo veiksmingesnis ir efektyvesnis, visi pagalbos prašymai ir pasiūlymai padėti turėtų būti kuo konkretesni ir juose turėtų būti pateikta visa reikalinga informacija;
(14)
siekiant užtikrinti veiksmingą pagalbos koordinavimą, RNKC turėtų visoms valstybėms narėms pateikti savo atliktą ypač svarbių poreikių vertinimą ir rekomendacijas dislokuoti savanoriško telkinio pajėgumus ir kiekvienąkart gavęs pagalbos prašymą parengti adekvačius dislokavimo planus. Pajėgumų iš savanoriško telkinio atranka turėtų būti grindžiama konkrečiais ir objektyviais kriterijais, kurių prioritetinė tvarka turėtų būti nustatyta pagal dabartinius veiklos poreikius;
(15)
siekiant prireikus pagerinti reagavimo pagal Sąjungos mechanizmą laiką, valstybės narės turėtų iš anksto susitarti dėl savanoriškame telkinyje užregistruotų jų pajėgumų dislokavimo;
(16)
svarbus Sąjungos mechanizmo elementas - techniniai, vertinimo ir veiksmų koordinavimo ekspertai, taip pat ir grupių vadovai. Reikėtų apibrėžti ekspertų užduotis ir funkcijas ir nustatyti jų dislokavimo tvarką;
(17)
Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnyje nustatytos specialios transporto paramos teikimo nelaimės atveju nuostatos, siekiant supaprastinti greitą ir veiksmingą reagavimą naudojantis Sąjungos mechanizmu. Būtina nustatyti taisykles ir procedūras, susijusias su valstybių narių pateikiamais prašymais Sąjungos finansinei paramai gauti, kad jų teikiama pagalba būtų nuvežta į nukentėjusiąją valstybę, ir su Komisijos atliekamu tų prašymų nagrinėjimu;
(18)
siekiant skaidrumo, nuoseklumo ir veiksmingumo, būtina nustatyti, kokia informacija turi būti pateikta transporto paramos prašyme ir su juo susijusiuose valstybių narių ir Komisijos atsakymuose;
(19)
Jei pagal Sprendimą Nr. 1313/2013/ES gali būti teikiama Sąjungos finansinė parama, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė prašyti dotacijos arba transporto paslaugos;
(20)
reikėtų panaikinti Komisijos sprendimus 2004/277/EB, Euratomas (2) ir 2007/606/EB, Euratomas (3);
(21)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Civilinės saugos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiame sprendime nustatytos išsamios Sprendimo Nr. 1313/2013/ES įgyvendinimo taisyklės, susijusios su:
a)
Reagavimo į nelaimes koordinavimo centro (RNKC) bendradarbiavimu su valstybių narių ryšių punktais;
b)
Bendros ekstremaliųjų situacijų ryšių ir informacijos sistemos (CECIS) sudedamosiomis dalimis, taip pat dalijimosi informacija per CECIS organizavimu;
c)
modulių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų nustatymu, taip pat modulių veikimui ir sąveikumui keliamais eksploataciniais reikalavimais, įskaitant jų užduotis, pajėgumus, pagrindines sudedamąsias dalis, savarankišką apsirūpinimą ir dislokavimą;
d)
pajėgumų tikslais, kokybės ir sąveikumo reikalavimais ir sertifikavimo ir registravimo procedūra, būtina, kad ERNP veiktų, taip pat finansinėmis nuostatomis;
e)
ERNP trūkumo nustatymu ir pašalinimu;
f)
mokymo programos, pratybų sistemos ir įgytos patirties programos organizavimu;
g)
reagavimo į nelaimes Sąjungoje ir už jos ribų veiklos procedūromis, įskaitant atitinkamų tarptautinių organizacijų nustatymą;
h)
ekspertų grupių dislokavimo procesu;
i)
paramos pagalbai vežti organizavimu.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
1) pagalbos prašytoja- valstybė narė arba trečioji šalis, kuri nukentėjo nuo užklupusios ar artėjančios nelaimės arba kuri, tikėtina, nukentės nuo artėjančios nelaimės, taip pat Jungtinės Tautos ir jų agentūros ir kitos susijusios tarptautinės organizacijos, nurodytos VII priede;
2) civilinės saugos pagalba- civilinės saugos grupės, ekspertai ar moduliai ir jų įranga, taip pat pagalbos siuntos ar reikmenys tiesioginėms nelaimės pasekmėms sušvelninti;
3) atsarginiai pajėgumai- reagavimo į nelaimes pajėgumai, kurių prieinamumas ir galimybė jais greitai pasinaudoti bendrai finansuojami pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies d punktą;
4) pagalbos grupė- vienos ar kelių valstybių narių sutelkti žmogiškieji ir materialieji ištekliai, įskaitant modulius, civilinės saugos pagalbai teikti;
5) techninės pagalbos ir paramos grupė- vienos ar kelių valstybių narių sutelkti žmogiškieji ir materialieji ištekliai II priede nurodytoms paramos užduotims atlikti.
2 SKYRIUS
REAGAVIMO Į NELAIMES KOORDINAVIMO CENTRAS (RNKC)
3 straipsnis
RNKC bendradarbiavimas su valstybių narių ryšių punktais
1. Kiekviena valstybė narė paskiria 24 valandas per parą ir septynias dienas per savaitę veikiantį nacionalinį ryšių su RNKC punktą. Paskiriama naudojant I priede nustatytą šalies kortelės šabloną.
2. Kad galėtų vykdyti savo įprastas pareigas ir šiame sprendime bei Sprendime Nr. 1313/2013/ES numatytas reagavimo operacijas, RNKC palaiko glaudžius ryšius su valstybių narių ryšių punktais.
3 SKYRIUS
BENDRA EKSTREMALIŲJŲ SITUACIJŲ RYŠIŲ IR INFORMACIJOS SISTEMA (CECIS)
4 straipsnis
CECIS lygmenys
CECIS sudaro trys lygmenys:
a)
tinklo, jungiančio valstybių narių kompetentingas institucijas ir ryšių punktus su RNKC, lygmuo;
b)
taikomasis lygmuo, kurį sudaro duomenų bazės ir kitos informacijos sistemos, reikalingos, kad Sąjungos mechanizmas veiktų, pirmiausia tos, kurių reikia:
i)
pranešimams perduoti;
ii)
RNKC ir kompetentingų institucijų bei ryšių punktų bendravimui ir informacijos mainams užtikrinti;
iii)
įgytai pagalbos teikimo patirčiai skleisti;
c)
saugumo lygmuo, kurį sudaro sistemos, taisyklės ir procedūros, užtikrinančios CECIS kaupiamų duomenų ir per ją vykstančių duomenų mainų autentiškumą, vientisumą ir konfidencialumą.
5 straipsnis
Informacijos saugumas
1. CESIS turi gebėti dokumentus, duomenų bazes ir informacijos sistemas tvarkyti saugiai, naudodama saugų telematikos paslaugų tarp Europos administracijų tinklą (sTESTA) arba lygiavertį tinklą.
2. Dokumentai ir informacija, klasifikuojami ES CONFIDENTIAL ar aukštesnio slaptumo lygmens žyma, perduodami laikantis specialių siuntėjo ir gavėjo (-ų) susitarimų, kaip nustatyta Komisijos sprendime 2001/844/EB, EAPB, Euratomas (4).
6 straipsnis
Informacija ir atnaujinimas
1. Valstybės narės teikia Komisijai atitinkamą informaciją naudodamos I priede nustatytą šalies kortelės šabloną.
2. Valstybės narės teikia informaciją apie ryšių punktus ir prireikus apie kitas tarnybas, dirbančias gaivalinių, technologinių ir radiologinių nelaimių ar aplinkos avarijų, įskaitant atsitiktinę jūros taršą, vietose.
3. Valstybės narės Komisijai nedelsdamos praneša apie visus 1 ir 2 dalyse nurodytos informacijos pasikeitimus.
4. CECIS duomenų bazė turi turėti specialų skirsnį, kuriame būtų pateikiama informacija apie registraciją ERNP ir jų reagavimo pajėgumų prieinamumą. Komisija užtikrina, kad nacionaliniai civilinės saugos ryšių punktai turėtų nuolatinę prieigą.
5. Valstybės narės užtikrina, kad specialus CECIS duomenų bazės skirsnis visada būtų atnaujintas, kiek tai susiję su prieinamumo statusu ir visais reikiamais faktiniais duomenimis, susijusiais su atitinkamomis visų ERNP registruotų reagavimo pajėgumų charakteristikomis.
6. Prireikus valstybės narės gali kitoms susijusioms nacionalinėms institucijoms suteikti tik skaityti skirtą prieigą prie CESIS.
7 straipsnis
CECIS naudotojų grupė
Komisijai tvirtinti, bandyti ir toliau plėtoti CECIS padeda iš valstybių narių paskirtų atstovų sudaryta naudotojų grupė.
8 straipsnis
Įgyvendinimas ir tolesnė plėtotė
1. Komisija valdo ir toliau plėtoja CECIS, atsižvelgdama į valstybių narių poreikius ir reikalavimus.
2. Valstybės narės sukuria atitinkamą CECIS informacinių technologijų aplinką savo teritorijoje laikydamosi įsipareigojimų, prisiimtų naudojantis I priede nustatytu šalies kortelės šablonu.
9 straipsnis
Jūros taršai skirta CECIS
1. Komisija užtikrina, kad valstybės narės ir Europos jūrų saugumo agentūra galėtų naudotis specialia jūros taršai skirta CECIS internetine programa, kad būtų atsižvelgta į reagavimo į avarijas jūroje ypatumus.
2. Šia internetine programa taip pat gali naudotis trečiosios šalys, turinčios bendrą su Sąjunga regioninį jūrų baseiną. Ad hoc prieiga taip pat gali būti suteikta susijusių regioninių jūrų konvencijų sekretoriatams.
4 SKYRIUS
MODULIAI, TECHNINĖS PAGALBOS IR PARAMOS GRUPĖS, KITI REAGAVIMO PAJĖGUMAI IR EKSPERTAI
10 straipsnis
Modulių, techninės pagalbos ir paramos grupių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų registracija
1. Valstybės narės CECIS duomenų bazėje registruoja savo modulius, techninės pagalbos ir paramos grupes, kitus reagavimo pajėgumus ir ekspertus, nustatytus laikantis Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 6 dalies.
2. ERNP iš anksto skirti moduliai, techninės pagalbos ir paramos grupės, kiti reagavimo pajėgumai ir ekspertai registruojami specialiame CECIS duomenų bazės skirsnyje.
3. 1 ir 2 dalyse nurodyta informacija prireikus atnaujinama.
11 straipsnis
Modulių, techninės pagalbos ir paramos grupių, kitų reagavimo pajėgumų ir ekspertų sudėtis
1. Modulius ir techninės pagalbos ir paramos grupes gali sudaryti vienos ar kelių valstybių narių suteikti ištekliai.
2. Jeigu modulį ar techninės pagalbos ir paramos grupę sudaro daugiau negu viena sudedamoji dalis, teikiant pagalbą galima dislokuoti tik tos modulio ar techninės pagalbos ir paramos grupės sudedamąsias dalis, kurios yra būtinos tokiai pagalbai teikti.
12 straipsnis
Modulių savarankiškas apsirūpinimas
1. Kiekvienam moduliui, kaip nurodyta II priede, taikomi toliau nurodyti savarankiško apsirūpinimo elementai:
a)
vyraujančias oro sąlygas atitinkanti pastogė;
b)
elektros energija ir apšvietimas, reikalingi operacijų bazei ir misijai įvykdyti naudojamiems įrengimams;
c)
modulio personalui skirtos sanitarinės ir higienos patalpos;
d)
galimybė gauti modulio personalui reikalingą maistą ir vandenį;
e)
modulio personalą aptarnaujantys medicinos ar paramedicinos darbuotojai, patalpos ir reikalingi ištekliai;
f)
įrangos saugojimas ir modulio įrangos techninė priežiūra;
g)
įranga ryšiui su atitinkamais partneriais, ypač su atsakingais už veiklos koordinavimą įvykio vietoje, užtikrinti;
h)
vietos transporto priemonės;
i)
logistika, įranga ir darbuotojai, užtikrinantys galimybę įsteigti operacijų bazę ir pradėti nedelsiant vykdyti misiją po atvykimo į įvykio vietą.
2. Pagalbą siūlanti valstybė narė užtikrina atitiktį savarankiško apsirūpinimo reikalavimams, taikydama bet kurią iš šių priemonių:
a)
į modulį įtraukdama reikiamus darbuotojus, įrangą ir vartojimo reikmenis;
b)
atlikdama atitinkamus parengiamuosius darbus operacijų vietoje;
c)
prieš atitinkamo modulio registraciją pagal 10 straipsnio 1 dalį imdamasi būtinų išankstinių priemonių, kad susietų savarankiškai neapsirūpinančią pagalbos teikimo grupę su techninės pagalbos ir paramos grupe, kad būtų laikomasi 13 straipsnyje nurodytų reikalavimų.
3. Pradėjus vykdyti misiją savarankiškas apsirūpinimas turi būti užtikrintas ne trumpesnį nei vienas iš toliau nurodytų laikotarpių:
a)
96 valandas;
b)
II priede nustatytą laikotarpį.
13 straipsnis
Moduliams ir techninės pagalbos ir paramos grupėms taikomi reikalavimai
1. Moduliai atitinka II priede nustatytus bendruosius reikalavimus.
2. Techninės pagalbos ir paramos grupės atitinka II priede nustatytus bendruosius reikalavimus.
3. II priede nustatyti bendrieji reikalavimai reguliariai peržiūrimi.
4. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad:
a)
moduliai galėtų veikti kartu su kitais moduliais;
b)
techninės pagalbos ir paramos grupės galėtų veikti kartu su kitomis techninės pagalbos ir paramos grupėmis ir kitais susijusiais veikėjais įvykio vietoje;
c)
modulio sudedamosios dalys galėtų veikti kartu kaip vienas modulis;
d)
techninės pagalbos ir paramos grupės sudedamosios dalys galėtų veikti kartu kaip viena techninės pagalbos ir paramos grupė;
e)
už Sąjungos ribų dislokuoti moduliai ir techninės pagalbos ir paramos grupės galėtų veikti kartu su tarptautinėmis reagavimo į nelaimes pajėgomis, remiančiomis nukentėjusiąją valstybę;
f)
grupių vadovai, grupių vadovų pavaduotojai ir modulių ir techninės pagalbos ir paramos grupių ryšių palaikymo pareigūnai dalyvautų reikiamuose Komisijos rengiamuose mokymuose ir pratybose, kaip nustatyta 26-32 straipsniuose.
5 SKYRIUS
EUROPOS REAGAVIMO Į NELAIMES PAJĖGUMŲ (ERNP) KAIP SAVANORIŠKO TELKINIO PLĖTOTĖ
14 straipsnis
Pajėgumų tikslai
1. ERNP pajėgumų tikslai nurodyti III priede.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina pajėgumų tikslų tinkamumą ir prireikus juos peržiūri remdamasi nacionaliniuose rizikos vertinimuose ar kituose atitinkamuose nacionaliniuose ar tarptautiniuose informacijos šaltiniuose nustatytais pavojais.
3. Valstybės narės teikia Komisijai susijusią informaciją apie pavojus, kad ji galėtų įvertinti pajėgumų tikslus.
15 straipsnis
Kokybės ir sąveikumo reikalavimai
1. ERNP moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams taikomi IV priede nurodyti kokybės ir sąveikumo reikalavimai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina kokybės ir sąveikumo reikalavimų tinkamumą ir prireikus juos peržiūri. Kokybės reikalavimai grindžiami nusistovėjusiais tarptautiniais standartais, jei tokie jau yra.
16 straipsnis
Sertifikavimo ir registravimo procedūra
1. ERNP moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ir ekspertams taikoma 2-8 dalyse nurodyta sertifikavimo ir registravimo procedūra.
2. Sertifikavimui ir registravimui taikomi IV priede nustatyti kokybės reikalavimai, išskyrus atsarginius pajėgumus, kuriems taikoma 25 straipsnio 3 dalis.
3. Valstybės narės, siūlančios į ERNP įtraukti konkretų modulį, techninės pagalbos ir paramos grupę, kitus reagavimo pajėgumus ar ekspertus, pateikia V priede nurodytą informaciją.
4. Komisija įvertina, ar galima svarstyti susijusio modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto įtraukimą į ERNP, ir savo išvadas nedelsdama pateikia atitinkamai valstybei narei. Šiame vertinime Komisija visų pirma apsvarsto atitiktį kokybės reikalavimams, pajėgumų tikslus, pateiktos informacijos išsamumą, geografinį artumą ir visų valstybių narių dalyvavimą, taip pat kitus susijusius, jos iš anksto nustatytus ir visiems palyginamiems moduliams, techninės pagalbos ir paramos grupėms, kitiems reagavimo pajėgumams ar ekspertams taikomus veiksnius.
5. Jei svarstoma dėl įtraukimo į ERNP, Komisija, remdamasi pateikta informacija ir visa kita informacija, kurios ji gali paprašyti atitinkamos valstybės narės institucijos, inicijuoja modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto sertifikavimo procedūrą. Tais atvejais, kai remdamasi turima informacija Komisija mano, kad kokybės ir sąveikumo reikalavimų laikomasi, ji gali modulį, techninės pagalbos ir paramos grupę, kitus reagavimo pajėgumus ar ekspertą užregistruoti į savanorišką telkinį.
6. Komisija atitinkamai valstybės narės institucijai raštu pateikia reikalaujamų mokymų, pratybų ir (arba) seminarų ir kitų susijusių sertifikavimo ir registravimo sąlygų vertinimą.
7. Jei laikomasi visų sertifikavimo sąlygų, Komisija paskelbia, kad modulis, techninės pagalbos ir paramos grupė, kiti reagavimo pajėgumai ar ekspertas tinkami būti įtraukti į ERNP, ir apie tai praneša valstybei narei.
8. Modulio, techninės pagalbos ir paramos grupės, kitų reagavimo pajėgumų ar eksperto sertifikavimas turėtų būti iš naujo įvertintas ne vėliau kaip po trejų metų, jei jie pateikiami iš naujo užregistruoti ERNP.
9. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija bent kas dvejus metus įvertina sertifikavimo ir registravimo procedūros tinkamumą ir prireikus ją peržiūri.
17 straipsnis
Adaptavimo išlaidų finansinės nuostatos
1. Valstybės narės gali kiekvienam moduliui, techninės pagalbos ir paramos grupei ar kitiems reagavimo pajėgumams atskirai prašyti dotacijos adaptavimo išlaidoms finansuoti, Komisijai neskelbiant kvietimo teikti paraiškas. Adaptavimo išlaidos apima išlaidas, nurodytas Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies c punkte.
2. Kad pagrįstų šį prašymą, valstybės narės Komisijai teikia adaptavimo išlaidų įgyvendinimo planus, įskaitant numatomas išlaidas ir tvarkaraštį.
3. Komisija įvertina 2 dalyje nurodytus įgyvendinimo planus ir, jei susijusių reikalavimų laikomasi, juos patvirtina, patikslindama, kurios iš susijusių išlaidų yra tinkamos finansuoti kaip adaptavimo išlaidos.
4. Įvertinusi prašymą Komisija priima sprendimą dėl dotacijos skyrimo.
5. Valstybės narės praneša Komisijai apie patirtas adaptavimo išlaidas.
6 SKYRIUS
REAGAVIMO PAJĖGUMŲ TRŪKUMO PAŠALINIMAS
18 straipsnis
Pažangos siekiant pajėgumų tikslų stebėsena
Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija nuolat stebi pažangą, padarytą siekiant pajėgumų tikslų, atsižvelgdama į 20 straipsnyje nustatytus pajėgumus, ir valstybėms narėms reguliariai teikia pažangos vertinimą. Komisija valstybėms narėms suteikia reikiamą informaciją apie bet kokį vis dar esantį reagavimo pajėgumų trūkumą.
19 straipsnis
Reagavimo pajėgumų trūkumo nustatymo procedūra
1. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis ir stebėdama pažangą, padarytą siekiant pajėgumų tikslų, Komisija įvertina skirtumą tarp valstybių narių ERNP užregistruotų pajėgumų ir III priede nustatytų pajėgumų tikslų.
2. Komisija ir valstybės narės ERNP skirtais pajėgumais laiko tik tuos pajėgumus, kurie yra užregistruoti kaip valstybės narės ERNP suteikti pajėgumai pagal 16 straipsnį.
20 straipsnis
ERNP nepriklausančių reagavimo pajėgumų nustatymo procedūra
1. Tais atvejais, kai Komisija kartu su valstybėmis narėmis nustatė galimą didelį reagavimo pajėgumų trūkumą pagal šio sprendimo 19 straipsnį, ji bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis išsiaiškina, ar yra prieinamų ERNP nepriklausančių reikiamų pajėgumų pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 2 dalį.
2. Komisija prieinamais ERNP nepriklausančiais pajėgumais laiko tik šiuos pajėgumus:
a)
CECIS užregistruotus pajėgumus;
b)
atsarginius pajėgumus arba
c)
į a ir b punktus neįtrauktus pajėgumus, kuriuos reikiamu mastu, reikiamoje vietoje per reikiamą terminą ir reikiamą laikotarpį galima lengvai suteikti valstybei narei ar valstybėms narėms.
3. Siekdama nustatyti 2 dalies c punkte nurodytus pajėgumus, Komisija teikia prašymą nacionaliniams ryšių punktams, pateikia galimo didelio reagavimo pajėgumų trūkumo vertinimą ir kviečia valstybes nares pateikti informacijos apie visus prieinamus ERNP nepriklausančius pajėgumus, kaip nurodyta 2 dalies c punkte.
4. Komisija prašyme nurodo ne ilgesnį kaip 60 kalendorinių dienų terminą, per kurį reikia pateikti atsakymą, ir konkreti šio termino trukmė priklauso nuo to, kaip sudėtinga gali būti valstybėms narėms nustatyti 2 dalyje nurodytus pajėgumus.
5. Valstybės narės per nustatytą terminą raštu informuoja Komisiją apie visus 2 dalyje nurodytus pajėgumus.
6. Jei per nustatytą terminą valstybė narė nepateikia atsakymo raštu, Komisija šio vertinimo tikslu daro prielaidą, kad ta valstybė narė 2 dalyje nurodytų pajėgumų neturi.
7. Remdamasi iš valstybių narių gauta informacija ir atsižvelgdama tik į 2 dalyje nurodytus pajėgumus, Komisija įvertina, ar tais pajėgumais pašalinamas pagal šio sprendimo 19 straipsnį nustatytas reagavimo pajėgumų trūkumas. Komisija laiko, kad pajėgumų trūkumas pašalintas, tik tada, kai ERNP priskirtų pajėgumų mastas ir 2 dalyje nurodytų pajėgumų mastas kartu atitinka III priede nustatytą pajėgumų tikslą arba jį viršija.
21 straipsnis
Reagavimo pajėgumų trūkumo pašalinimo procedūra
1. Tais atvejais, kai Komisija kartu su valstybėmis narėmis nustatė galimą didelį reagavimo pajėgumų trūkumą pagal 19 straipsnį ir tas trūkumas negali būti pašalintas pagal 20 straipsnį, ji raštu praneša valstybėms narėms ir nurodo, ką ji laiko strateginių reagavimo pajėgumų trūkumu.
2. Komisija raštu kviečia valstybes nares pašalinti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą, laikydamasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 3 dalies.
3. Valstybės narės asmeniškai arba bendradarbiaudamos su kitomis valstybėmis narėmis praneša Komisijai, ar, kada ir kaip jos ketina pašalinti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą.
22 straipsnis
Komisijos parama siekiant įveikti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą
1. Kai siekiant įveikti strateginių reagavimo pajėgumų trūkumą pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 12 straipsnio 3 dalį ir 21 straipsnio 1 dalies j punktą reikia Sąjungos finansavimo, Komisija skelbia kvietimą teikti paraiškas dėl paramos valstybėms narėms.
2. Reaguodamos į kvietimą teikti paraiškas, valstybės narės laikosi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 1 dalies j punkto iii ir iv papunkčių.
3. Valstybės narės, inter alia, nurodo reikalingą Sąjungos bendro finansavimo procentinę dalį.
23 straipsnis
Tinkamos finansuoti išlaidos paramai, kuria siekiama pašalinti reagavimo pajėgumų trūkumą
1. Tinkamomis finansuoti laikomos visos išlaidos įrangai, paslaugoms ar žmogiškiesiems ištekliams, būtiniems suformuoti pradinius reagavimo pajėgumus.
2. Nuolatinės eksploatacijos ar einamosios išlaidos nėra tinkamos finansuoti.
7 SKYRIUS.
LAIKINO TRŪKUMO PAŠALINIMAS ĮVYKUS IŠSKIRTINĖMS NELAIMĖMS
24 straipsnis
Finansinės nuostatos
1. Komisija metinėje darbo programoje bendrais bruožais apibrėžia reikiamas atsarginių pajėgumų rūšis ir skaičių, atsižvelgdama į tam tikrų išskirtinių nelaimių tikimybę valstybėse narėse, taip pat išskirtinį stiprumą ar kitus veiksnius, dėl kurių nelaimė tampa išskirtine, kaip antai dėl to, kad ji įvyksta kartu su kita nelaime, taip pat į įmanomą laikiną trūkumą tokiais atvejais.
2. Komisija reguliariai vykdo reikalingas finansines procedūras, kad padengtų Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 21 straipsnio 2 dalies d punkte apibrėžtas išlaidas, siekdama užtikrinti, kad būtų galima skubiai pasinaudoti metinėje darbo programoje apibrėžtais atsarginiais pajėgumais.
3. Komisijos bendrai finansuojamais atsarginiais pajėgumais papildomi esami reagavimo pajėgumai, kuriuos valstybės narės turi pagal nacionalines pasirengimo programas, ir esami reagavimo pajėgumai jais nekeičiami.
25 straipsnis
Sąjungos finansinio įnašo teikimo sąlygos
1. Sąjungos finansinis įnašas teikiamas su sąlyga, kad valstybės narės, taikančios 24 straipsnio 2 dalyje numatytas finansines procedūras, laikosi 2-9 dalyse nustatytų sąlygų. Komisija gali nurodyti finansinių procedūrų papildomų sąlygų.
2. Valstybės narės sutinka, kad atsarginiai pajėgumai taptų savanoriško telkinio dalimi.
3. Atsarginiai pajėgumai atitinka reikiamus kokybės ir sertifikavimo reikalavimus, nustatytus 24 straipsnio 2 dalyje numatytose finansinėse procedūrose.
4. Atsarginiai pajėgumai savanoriškame telkinyje užregistruojami visam susijusiose bendrosiose sutartyse, bendruosiuose partnerystės susitarimuose ar panašiuose susitarimuose nustatytam laikotarpiui. Visos pajėgumus registruojančios (-ių) valstybės (-ių) narės (-ių) nustatytos sąlygos ir apribojimai tinkamai pagrindžiami eksploataciniais reikalavimais.
5. Atsarginiai pajėgumai laikomi neatitinkančiais reikalavimų 17 straipsnyje nurodytai finansinei paramai gauti.
6. Komisija per CECIS iškart informuoja visas valstybes nares apie savanoriškame telkinyje užregistruotus atsarginius pajėgumus.
7. Savanoriškame telkinyje užregistruoti atsarginiai pajėgumai gali būti dislokuojami pagal Sąjungos mechanizmą tomis pačiomis bendromis sąlygomis kaip ir kiti savanoriškame telkinyje užregistruoti pajėgumai pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 11 straipsnį.
8. Per RNKC gavus pagalbos prašymą savanoriškame telkinyje užregistruotų atsarginių pajėgumų dislokavimas vykdomas laikantis reagavimo į nelaimes veiklos procedūrų, kaip nustatyta 11 skyriuje.
9. Savanoriškame telkinyje užregistruotus atsarginius pajėgumus galima naudoti valstybių narių, kurios bendrai finansavo tuos pajėgumus, viduje. Prieš pradėdamos pajėgumus naudoti viduje, valstybės narės kreipiasi į RNKC, kad gautų patvirtinimą, kad:
i)
tuo pačiu metu nevyksta jokios išskirtinės nelaimės, dėl kurios gali reikėti dislokuoti atsarginius pajėgumus, ar tokia nelaimė neartėja;
ii)
naudojimas šalies viduje pernelyg netrukdytų skubios prieigos kitoms valstybėms narėms, jei kiltų nauja išskirtinė nelaimė.
8 SKYRIUS
MOKYMO PROGRAMA
26 straipsnis
Mokymo programa
1. Parengiama nelaimių prevenciją, pasirengimą joms ir reagavimą į jas apimanti mokymo programa. Programa apima bendruosius ir specialiuosius kursus ir ekspertų mainų sistemą. Programa skirta 27 straipsnyje nustatytoms tikslinėms grupėms.
2. Už mokymo programos koordinavimą ir organizavimą bei mokymo programos turinio nustatymą ir tvarkaraštį atsako Komisija.
27 straipsnis
Dalyviai
1. Mokymo programos tikslinės grupės:
a)
valstybių narių civilinės saugos ir nelaimių valdymo personalas, visų pirma grupių vadovai, jų pavaduotojai ir ryšių palaikymo pareigūnai, valstybių narių ekspertai, kaip nustatyta 41 straipsnyje, įskaitant prevencijos ir pasirengimo ekspertus, taip pat nacionalinių ryšių punktų pagrindiniai darbuotojai;
b)
Sąjungos institucijų ir agentūrų darbuotojai;
c)
atrinkti Europos kaimynystės politikos šalių ir šalių kandidačių bei potencialių šalių kandidačių ekspertai.
2. Mokymuose taip pat gali dalyvauti atrinkti ekspertai iš:
a)
Jungtinių Tautų ir jų agentūrų;
b)
VII priede nurodytų tarptautinių organizacijų;
c)
trečiųjų šalių ir prireikus kitų susijusių subjektų.
3. Valstybės narės ir Komisija paskiria kiekvienoje mokymo sesijoje apmokomus asmenis.
28 straipsnis
Kursai
1. Programą sudaro įvadiniai, veiksmų lygmens ir valdymo lygmens kursai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija nustato kursus, jų turinį, mokymo programą ir kursų sistemos tvarkaraštį, taip pat prieigos reikalavimus.
3. Komisija užtikrina, kad instruktoriai ir dėstytojai gautų atnaujintą informaciją apie svarbius Sąjungos mechanizmo pokyčius.
29 straipsnis
Ekspertų mainai
Valstybių narių ekspertų mainų arba mainų su Komisija sistema leidžia ekspertams:
a)
įgyti patirties ir ja pasidalyti;
b)
susipažinti su įvairiais naudojamais metodais ir veiklos procedūromis;
c)
įvertinti metodus, kuriais naudojasi kitos dalyvaujančios avarinės tarnybos ir institucijos.
30 straipsnis
Papildomi mokymo veiksmai
Prireikus ir laikantis metinės darbo programos suteikiamos papildomos mokymo galimybės, kad būti patenkinti nustatyti sklandaus ir veiksmingo civilinės saugos ir nelaimių valdymo veiksmų įgyvendinimo poreikiai.
31 straipsnis
Vertinimo sistema
Komisija užtikrina mokymo lygio ir jo turinio nuoseklumą. Šiuo tikslu Komisija sukuria atitinkamą surengtų mokymo veiksmų vertinimo sistemą.
9 SKYRIUS
PRATYBŲ SISTEMA
32 straipsnis
Pratybų programa, strategija ir prioritetai
1. Komisija parengia ir valdo civilinės saugos pratybų programą.
2. Civilinės saugos pratybų programa grindžiama strategija, kurioje nustatomi pratybų pagal Sąjungos mechanizmą tikslai ir vaidmenys.
3. Pratybų programa visų pirma siekiama:
a)
pagerinti valstybių narių reagavimo pajėgumus, visų pirma kiek tai susiję su grupėmis ir kitu turtu, suteiktu teikiant pagalbą pagal Sąjungos mechanizmą;
b)
tobulinti ir patikrinti procedūras, nustatyti bendrą požiūrį į pagalbos teikimo pagal Sąjungos mechanizmą koordinavimą ir sutrumpinti reagavimo į dideles nelaimes laiką;
c)
stiprinti valstybių narių civilinės saugos tarnybų ir Komisijos bendradarbiavimą;
d)
nustatyti įgytą patirtį ir ja dalytis;
e)
pabandyti pritaikyti įgytą patirtį.
4. Pratybų programos bendri prioritetai pateikiami ilgalaikiame išsamiame plane. Į jį įtraukiami reikiami nelaimių scenarijai ir pajėgumai.
5. Komisija:
a)
bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis parengia strategiją ir ilgalaikį išsamų planą, atsižvelgdama į įgytos patirties programą ir kitą reikiamą informaciją;
b)
nustato pratybų tikslus ir jų vaidmenį, susiedama su kitomis Sąjungos mechanizmo sudedamosiomis dalimis, ir
c)
darbo programoje pateikia metinį pasiūlymą dėl konkrečių, su ilgalaikiu išsamiu planu susietų pratybų prioritetų.
10 SKYRIUS
ĮGYTOS PATIRTIES PROGRAMA
33 straipsnis
Stebėsena, analizė ir vertinimas
1. Komisija ir valstybės narės dalijasi duomenimis, informacija ir vertinimu, kurių reikia, kad jos galėtų stebėti, analizuoti ir vertinti visus svarbius Sąjungos mechanizmo civilinės saugos veiksmus.
2. Komisija sukuria ir valdo duomenų bazę, kuria gali naudotis valstybės narės ir Komisija, kad rinktų duomenis ir jais dalytųsi, skleistų nustatytą vertingą patirtį ir galėtų apžvelgti jų įgyvendinimo padėtį.
3. Komisija susijusiems suinteresuotiesiems subjektams padeda nustatyti vertingą patirtį, be kita ko, rengdama susitikimus.
34 straipsnis
Įgyvendinimo skatinimas
1. Komisija užtikrina, kad į vertingą Komisijos, valstybių narių ir susijusių suinteresuotųjų subjektų patirtį būtų atsižvelgiama priimant sprendimus dėl tolesnės Sąjungos mechanizmo plėtotės.
2. Visų pirma nustatyta vertinga patirtis padeda parengti:
a)
mokymo programos prioritetus, įskaitant, kai tinkama, mokymų turinį ir programą, taip pat pratybų programą;
b)
kasmetinių kvietimų teikti paraiškas dėl prevencijos ir pasirengimo projektų prioritetus ir
c)
Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 10 straipsnyje nurodytų planavimo veiksmų prioritetus.
3. Komisija teikia reguliarias įgytos patirties programos ataskaitas, išvardydama nustatytą vertingą patirtį, numatytus taisomuosius veiksmus, pareigas ir laikotarpius ir nurodydama, kaip pasinaudota patirtimi.
4. Valstybės narės reguliariai praneša apie pažangą, padarytą įgyvendinant nustatytą jų atsakomybei priskirtą vertingą patirtį.
11 SKYRIUS
REAGAVIMO Į NELAIMES VEIKLOS PROCEDŪROS
35 straipsnis
Pagalbos prašymai ir reagavimas į juos
1. Kai Sąjungoje įvyksta ar artėja nelaimė, per CECIS gavusi pagalbos prašymą Komisija tinkamai ir nedelsdama imasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 15 straipsnio 3 dalyje numatytų veiksmų.
2. Kai nelaimė įvyksta ar artėja už Sąjungos ribų ir dėl jos gali reikėti civilinės saugos pagalbos, Komisija gali informuoti trečiąją šalį apie galimybes prašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą.
3. Jei nuo nelaimės nukentėjusi arba artėjančios nelaimės pavojų jaučianti valstybė narė ar trečioji šalis nori paprašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą, ji per kompetentingas nacionalines institucijas RNKC pateikia rašytinį civilinės saugos pagalbos prašymą. Jei Jungtinės Tautos ir jų agentūros ar bet kurios VII priede nurodytos tarptautinės organizacijos nori paprašyti pagalbos pagal Sąjungos mechanizmą, jos RNKC pateikia rašytinį civilinės saugos pagalbos prašymą.
4. Pagalbos prašytoja RNKC pateikia visą reikiamą informaciją apie situaciją ir visų pirma apie konkrečius poreikius, prašomą paramą ir vietą.
5. Pagalbos prašytoja informuoja RNKC apie laikotarpį, įvežimo punktą ir vietą, kurioje prašoma pagalbos, taip pat apie vietoje dirbantį nelaimės valdymo ryšių punktą.
6. RNKC, reaguodamas į kiekvieną pagalbos prašymą, parengia, kiek tai įmanoma, konkrečius dislokavimo planus. Jie apima rekomendacijas dėl pagalbos teikimo, įskaitant kvietimus dislokuoti ERNP užregistruotus modulius, techninės pagalbos ir paramos grupes, kitus reagavimo pajėgumus ir ekspertus, ir galimų ypač svarbių poreikių vertinimą. Konkretūs dislokavimo planai grindžiami VI priede pateikta struktūra ir principais ir Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 15 straipsnio 3 dalies c punkte ir 16 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytais bendrais iš anksto parengtais planais, kurie apima svarbiausias nelaimės pavojų rūšis ir kuriais atsižvelgiama į valstybių narių rizikos vertinimuose nustatytus rizikos scenarijus. Konkretūs dislokavimo planai perduodami visoms valstybėms narėms.
7. Atrenkant pajėgumus iš ERNP atsižvelgiama į toliau nurodytus kriterijus, kurių prioritetinė tvarka gali priklausyti nuo pagalbos prašymo ypatybių:
a)
prieinamumą;
b)
tinkamumą;
c)
vietą/atstumą;
d)
tikėtiną vežimo laiką ir išlaidas;
e)
ankstesnę patirtį;
f)
ankstesnį naudojimąsi turtu;
g)
kitus svarbius kriterijus, kaip antai kalbos gebėjimus, kultūrų panašumą.
8. Jei su valstybėmis narėmis nesusitarta kitaip, RNKC nekviečia valstybių narių dislokuoti konkrečių ERNP priklausančių pajėgumų teritorijose, kuriose vyksta ginkluotas konfliktas, yra tokio konflikto grėsmė ar kitos sąlygos, dėl kurių kyla pavojus grupių saugai ir saugumui.
9. Kvietimą dislokuoti ERNP priklausančius pajėgumus gavusios valstybės narės pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 11 straipsnio 7 dalį praneša RNKC savo galutinį sprendimą. RNKC nurodo terminą, per kurį valstybė narė paprastai turi atsakyti. Terminas priklauso nuo nelaimės pobūdžio ir bet kokiu atveju yra mažiausiai dvi valandos.
10. Pagalbos prašytoja praneša RNKC, kokius pasiūlymus padėti priėmė.
11. Kai pagalbos reikia, kad būtų patenkinti ypač svarbūs poreikiai, o naudojant ERNP pagalbos suteikti negalima ar ji yra nepakankama, Komisija per CECIS skubiai informuoja visus nacionalinius ryšių punktus apie galimą Sąjungos finansinę paramą transportui pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies b punktą.
12. Prašymų dėl pagalbos teikimo grupių ir išteklių atveju RNKC praneša valstybėms narėms apie pagalbos prašytojos pasirinkimą. Pagalbą teikiančios valstybės narės reguliariai informuoja RNKC apie pagalbos teikimo grupių ir išteklių išsiuntimą, įskaitant visus ERNP priklausančius pajėgumus.
13. Komisija pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 17 straipsnį gali atrinkti, paskirti ir išsiųsti ekspertų grupę, kad ji padėtų nelaimės vietoje.
36 straipsnis
Ekspertų misijos
1. Išsiųsti ekspertai vykdo Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 8 straipsnio d punkte nustatytas užduotis. Jie teikia reguliarias ataskaitas prašančiosios valstybės institucijoms ir RNKC.
2. RNKC nuolat informuoja valstybes nares apie ekspertų misijos eigą.
3. Pagalbos prašytoja reguliariai informuoja RNKC apie vietoje vykdomų veiksmų eigą.
4. Pagalbos teikimo trečiosiose šalyse atveju apie vietoje vykdomų veiksmų eigą RNKC reguliariai informuoja grupės vadovas.
5. RNKC kaupia visą gautą informaciją ir perduoda ją valstybių narių ryšių punktams ir kompetentingoms institucijoms.
37 straipsnis
Veiklos nutraukimas
1. Prašančioji valstybė narė arba bet kuri iš pagalbą teikiančių valstybių narių kuo skubiau informuoja RNKC ir išsiųstus ekspertus bei pagalbos grupes, jei nusprendžia, kad jų pagalba nereikalinga arba negali būti ilgiau teikiama. Veiklos nutraukimą tinkamu būdu organizuoja pagalbos prašytoja ir valstybės narės. Apie tai nuolat informuojamas RNKC.
2. Trečiosiose šalyse grupės vadovas kuo skubiau praneša RNKC, jei jis, tinkamai pasikonsultavęs su pagalbos prašytoja, mano, kad pagalbos nebereikia ar kad yra kliūčių, dėl kurių negalima veiksmingai jos teikti. RNKC perduoda šią informaciją Sąjungos delegacijai toje šalyje, taip pat susijusioms Komisijos tarnyboms, EIVT ir valstybėms narėms. Savo veiksmus derindamas su pagalbos prašytoja RNKC užtikrina veiksmingą išsiųstų ekspertų ir pagalbos teikimo grupių veiklos nutraukimą.
38 straipsnis
Ataskaitų teikimas ir nustatyta vertinga patirtis
1. Pagalbos prašytojos ir pagalbą suteikusių valstybių narių kompetentingos institucijos, taip pat nusiųsti ekspertai turi galimybę RNKC pateikti savo išvadas dėl visų pagalbos teikimo aspektų. RNKC parengia trumpą suteiktos pagalbos ir nustatytos vertingos patirties ataskaitą.
2. Be 33 ir 34 straipsnių nuostatų, RNKC kartu su valstybėmis narėmis toliau atsižvelgia į nustatytą vertingą patirtį, kad pagerintų pagalbos teikimą pagal Sąjungos mechanizmą.
39 straipsnis
Išlaidos
1. Jei nesusitarta kitaip, pagalbos prašytoja padengia valstybių narių išlaidas, patirtas teikiant pagalbą.
2. Pagalbą teikianti valstybė narė gali, atsižvelgdama į nelaimės pobūdį ir žalos dydį, pasiūlyti visiškai ar iš dalies nemokamą pagalbą. Ta valstybė narė taip pat bet kuriuo metu gali atsisakyti visų ar dalies jos patirtų išlaidų atlyginimo.
3. Jei nesusitarta kitaip, visą pagalbos teikimo laiką pagalbos prašytoja pasirūpina pagalbos grupių maitinimu ir apgyvendinimu ir nemokamai papildo atsargas ir išteklius. Vis dėlto iš pradžių pagalbos grupės logistiškai yra savarankiškos ir atitinkamą laikotarpį, atsižvelgiant į sunaudojamus išteklius, apsirūpina savarankiškai ir atitinkamai informuoja RNKC.
4. Ekspertų išsiuntimo ir susijusios logistinės paramos išlaidos tvarkomos pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 22 straipsnio a punktą. Šios išlaidos atitinka Sąjungos finansavimo reikalavimus.
40 straipsnis
Žalos atlyginimas
1. Pagalbos prašančios valstybės narės neprašo valstybių narių atlyginti žalą, kai ji padaryta teikiant pagalbą pagal Sąjungos mechanizmą ir šį sprendimą, nebent įrodoma, kad ji padaryta dėl sukčiavimo ar sunkaus nusižengimo.
2. Trečiosioms šalims patyrus žalą dėl pagalbos teikimo, pagalbos prašančios valstybės narės ir pagalbą teikianti valstybė narė bendradarbiauja siekdamos palengvinti tokios žalos atlyginimą pagal taikomus teisės aktus ir susijusią tvarką.
12 SKYRIUS
EKSPERTŲ GRUPIŲ DISLOKAVIMO PROCESAS
41 straipsnis
Ekspertų kategorijos
Valstybės narės ekspertus skirsto į tokias kategorijas:
a)
techninius ekspertus;
b)
vertinimo ekspertus;
c)
koordinavimo ekspertus;
d)
grupių vadovus.
42 straipsnis
Užduotys ir funkcijos
1. Techniniai ekspertai turi sugebėti patarti konkrečiais labai specializuotais klausimais, taip pat dėl galimų pavojų ir turi galėti dalyvauti misijose.
2. Vertinimo ekspertai turi sugebėti įvertinti padėtį, patarti dėl atitinkamų veiksmų, kurių turi būti imamasi, ir turi galėti dalyvauti misijose.
3. Koordinavimo ekspertais gali būti grupės vadovo pavaduotojai, už logistiką ir ryšius atsakingi asmenys ir prireikus kiti personalo nariai. Prireikus į koordinavimo grupę gali būti įtraukti techniniai ekspertai ir vertinimo ekspertai, kad per visą misiją padėtų grupės vadovui.
4. Grupės vadovas per visą pagalbos teikimo laiką vadovauja vertinimo ir koordinavimo grupei. Grupės vadovas užtikrina tinkamus ryšius su nukentėjusiosios valstybės institucijomis, su RNKC, įskaitant RNKC ryšių palaikymo pareigūną, su kitomis tarptautinėmis organizacijomis ir, jei pagalba pagal Sąjungos mechanizmą teikiama už valstybių narių ribų, su Sąjungos delegacija toje šalyje.
5. Ekspertus, dislokuotus pasirengimo užduotims atlikti, Komisija, pritarus jų kandidatūras pasiūliusiai valstybei narei, gali įgalioti atlikti bet kurias iš 41 straipsnyje nurodytų funkcijų ir jie turi sugebėti patarti dėl tinkamų pasirengimo priemonių, įskaitant administracinius pajėgumus, ankstyvojo perspėjimo reikalingumą, mokymą, pratybas ir informuotumo didinimą, ir teikti dėl jų ataskaitas.
6. Su prevencijos užduotimis dislokuotus ekspertus Komisija, pritarus jų kandidatūras pasiūliusiai valstybei narei, gali įgalioti atlikti bet kurias iš 41 straipsnyje nurodytų funkcijų ir jie turi sugebėti patarti dėl tinkamų prevencijos priemonių ir rizikos valdymo pajėgumų ir teikti dėl jų ataskaitas.
43 straipsnis
Ekspertų duomenų bazė
1. Informaciją apie ekspertus Komisija kaupia ekspertų duomenų bazėje, ir ji turi būti prieinama per CECIS.
2. 1 dalyje nurodytoje duomenų bazėje nurodomi konkretūs RNKC priklausantys ekspertai.
44 straipsnis
Mokymo reikalavimai
Ekspertai, jei būtina, baigia laikantis 26 straipsnio sudarytą mokymo programą.
45 straipsnis
Skyrimas
Gavusios pagalbos prašymą valstybės narės turi pasiūlyti galimų ekspertų kandidatūras ir RNKC perduoti jų kontaktinius duomenis.
46 straipsnis
Mobilizavimas ir susitarimas dėl paslaugos teikimo
1. Kai valstybės narės pasiūlo ekspertų kandidatūras konkrečiai misijai, RNKC turi sugebėti juos skubiai mobilizuoti ir išsiųsti.
2. Komisija su kiekvienu ekspertu pasirašo susitarimą dėl paslaugos teikimo, kuriame įtraukti toliau nurodyti aspektai:
a)
misijos tikslai;
b)
įgaliojimai;
c)
numatoma misijos trukmė;
d)
asmens vietoje kontaktiniai duomenys;
e)
draudimo sąlygos;
f)
dienpinigiai išlaidoms padengti;
g)
konkrečios mokėjimo sąlygos;
h)
gairės techniniams ekspertams, vertinimo ekspertams, koordinavimo ekspertams ir grupių vadovams.
13 SKYRIUS
TRANSPORTO PARAMA
47 straipsnis
Transporto paramos formos
Transporto parama gali būti:
a)
transporto pajėgumų sutelkimas ar dalijimasis jais;
b)
transporto išteklių komercinėje rinkoje ir (arba) iš kitų šaltinių nustatymas ir pagalba valstybėms narėms jais pasinaudoti arba
c)
Sąjungos paramos teikimas valstybėms narėms, skiriant dotacijas ar transporto paslaugas, nupirktas iš privačiųjų ar kitų subjektų.
48 straipsnis
Transporto paramos pagal Sąjungos mechanizmą procedūra
1. Kai pateikiamas prašymas dėl transporto paramos, taikomos 49 ir 50 straipsniuose nustatytos procedūros.
2. Prašymus išduoda 56 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija ir jie raštu pateikiami Komisijai. Juose pateikiama VIII priedo A dalyje nurodyta informacija.
3. Transporto pajėgumų sutelkimo atveju viena valstybė narė gali imtis iniciatyvos prašyti Sąjungos finansinės paramos visai operacijai.
4. Visi transporto paramos prašymai pagal šį sprendimą ir susiję atsakymai bei valstybių narių ir Komisijos keitimasis informacija perduodami RNKC ir yra jo tvarkomi.
5. Prašymai perduodami per CECIS arba elektroniniu paštu. Su Sąjungos finansavimu susijusių prašymų perdavimas per CECIS, faksu arba elektroniniu paštu yra priimtinas, jei kompetentingos institucijos pasirašyti originalai nedelsiant perduodami Komisijai.
6. Tačiau Komisija visam keitimuisi informacija su paramos gavėjais, įskaitant dotacijos susitarimų sudarymą, pranešimą apie sprendimus dėl dotacijos ir jų pakeitimus, gali naudoti elektroninę keitimosi informacija sistemą pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 179 straipsnį (5).
49 straipsnis
Transporto paramos prašymai
1. Komisija, gavusi paramos prašymą, iškart praneša ryšių punktams, kuriuos valstybės narės paskyrė pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 9 straipsnio 7 dalį.
2. Pranešime Komisija tinkamais atvejais paragina valstybes nares jai pateikti informaciją apie transporto išteklius, kuriuos jos gali suteikti prašymą pateikusiai valstybei narei, arba apie bet kokį kitą sprendimą, kurį jos gali pasiūlyti, kad būtų patenkinti nukentėjusiosios valstybės nurodyti poreikiai. Komisija gali nurodyti maksimalų laikotarpį, per kurį reikia pateikti tokią informaciją.
3. Po Komisijos pranešimo 1 dalyje nurodytiems ryšių punktams prašoma transporto parama tampa atitinkančia Sąjungos bendro finansavimo reikalavimus, nepažeidžiant 53 straipsnio.
50 straipsnis
Atsakymai į transporto paramos prašymus
1. Transporto paramą galinčios suteikti valstybės narės kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 24 valandas po 49 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo, nebent pranešime nurodyta kitaip, informuoja Komisiją apie visus transporto išteklius, kuriuos jos savanoriškai gali suteikti reaguodamos į paramos sutelkiant ar nustatant transporto išteklius prašymą. Ta informacija apima VIII priedo B dalyje nurodytą informaciją ir informaciją apie finansines sąlygas ar kitus apribojimus, jei tokių yra.
2. Komisija kuo skubiau surenka informaciją apie turimus transporto išteklius ir ją perduoda prašymą pateikusiai valstybei narei.
3. Be 2 dalyje nurodytos informacijos, Komisija valstybėms narėms persiunčia visą kitą jos turimą informaciją apie kitų šaltinių, įskaitant komercinę rinką, transporto išteklius, kuriais galima pasinaudoti, ir palengvina valstybių narių prieigą prie tų papildomų išteklių.
4. Prašančioji valstybė narė informuoja Komisiją apie pasirinktus sprendimus dėl transporto ir susisiekia su tokią paramą teikiančiomis valstybėmis narėmis arba Komisijos nustatytais vežėjais.
5. Komisija informuoja visas valstybes nares apie prašymą pateikusios valstybės narės pasirinkimą. Ta valstybė narė reguliariai informuoja Komisiją apie jos teikiamos civilinės saugos pagalbos teikimo eigą.
51 straipsnis
Dotacijos prašymas
1. Kai valstybė narė nustato galimą sprendimą dėl transporto, tačiau civilinės saugos pagalbai nuvežti reikalingas Sąjungos finansavimas, valstybė narė gali prašyti Sąjungos suteikti dotaciją.
2. Valstybė narė savo prašyme nurodo, kokios Sąjungos bendro finansavimo procentinės dalies ji prašo, ir ji neturi viršyti 55 % finansuoti tinkamų išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį ir 85 % tinkamų finansuoti išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies a ir b punktus. Komisija nedelsdama apie prašymą informuoja visas valstybes nares.
3. Komisija gali sudaryti bendruosius partnerystės susitarimus su susijusiomis valstybių narių kompetentingomis institucijomis, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 178 straipsnyje.
52 straipsnis
Transporto paslaugos prašymas
1. Tais atvejais, kai transporto paramos prašanti valstybė narė neranda sprendimo dėl transporto, ji gali prašyti Komisijos sudaryti transporto paslaugos sutartį su privačiaisiais ar kitais subjektais, kad jos civilinės saugos pagalba būtų nuvežta į nukentėjusiąją valstybę.
2. Komisija, gavusi 1 dalyje nurodytą prašymą, apie jį nedelsdama informuoja visas valstybes nares, o transporto paslaugos prašančią valstybę narę informuoja apie visus galimus sprendimus dėl transporto ir su jais susijusias išlaidas.
3. Remdamasi 1 ir 2 dalyse nurodytais informacijos mainais, valstybė narė raštu patvirtina savo transporto paslaugos prašymą ir įsipareigojimą grąžinti Komisijai gautą paramą pagal 54 straipsnio nuostatas. Valstybė narė nurodo, kokią išlaidų procentinę dalį ji grąžins. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė nei 45 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį ir 15 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalies a ir b punktus.
4. Valstybė narė nedelsdama Komisijai praneša apie visus pasikeitimus, susijusius su transporto paslaugos prašymu.
53 straipsnis
Sprendimas dėl transporto paramos Sąjungos finansavimo
1. Siekiant nuspręsti, ar laikomasi Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 1 dalies d punkte nustatytų kriterijų ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (6) nustatytų ekonomiškumo, veiksmingumo ir efektyvumo principų, atsižvelgiama į:
a)
informaciją, pagal 48 straipsnio 2 dalį pateiktą valstybės narės prašyme suteikti Sąjungos finansavimą;
b)
nukentėjusiosios valstybės išsakytus poreikius;
c)
visus per nelaimę Komisijai atskaitingų ekspertų atliktus poreikių vertinimus;
d)
kitą sprendimo priėmimo metu Komisijos turimą aktualią ir patikimą informaciją, kurią pateikė valstybės narės ir tarptautinės organizacijos;
e)
sprendimų dėl transporto, kuriais siekiama laiku pristatyti civilinės saugos pagalbą, veiksmingumą ir efektyvumą;
f)
galimybes įsigyti paslaugas vietoje;
g)
kitus veiksmus, kurių imasi Komisija.
2. Valstybės narės pateikia visą papildomą informaciją, kurios reikia norint įvertinti atitiktį Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 1 dalies d punkte nustatytiems kriterijams. Gavusios Komisijos prašymą, valstybės narės kuo greičiau pateikia tokią informaciją.
3. Komisija nurodo išmokėtiną išankstinį finansavimą, kuris gali sudaryti iki 85 % prašomo Sąjungos finansinio įnašo, su sąlyga, kad yra biudžeto išteklių. Joks išankstinis finansavimas nesuteikiamas dotacijoms, kurios yra mažesnės už mažos vertės dotacijoms nustatytą ribą, kaip apibrėžta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 185 straipsnyje, nebent finansinės paramos prašanti valstybė narė gali įrodyti, kad be išankstinio finansavimo iškiltų grėsmė veiksmo įgyvendinimui.
4. Sprendimas dėl finansinės paramos nedelsiant perduodamas finansinės paramos prašančiai valstybei narei. Jis taip pat perduodamas visoms kitoms valstybėms narėms.
5. Atskiri transporto dotacijų prašymai, kuriuose prašoma mažiau kaip 2 500 EUR Sąjungos finansinio įnašo, neatitinka Sąjungos bendro finansavimo reikalavimų, nebent jie įtraukti į 51 straipsnio 3 dalyje nurodytus bendruosius partnerystės susitarimus.
54 straipsnis
Transporto paramos Sąjungos finansavimo atlyginimas
Komisijos pagal 52 straipsnio nuostatas patirtų išlaidų atveju Komisija per 90 dienų nuo transporto operacijos, kuriai atlikti buvo suteikta Sąjungos finansinė parama, pabaigos, Sąjungos finansavimą gavusioms valstybėms narėms pateikia lėšų debetinį dokumentą dėl sumos, kuri atitinka Komisijos priimto sprendimo dėl transporto paslaugos prašymo nuostatas ir sudaro ne mažiau kaip 15 % transporto išlaidų transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 3 dalį ir 45 % transporto veiksmams pagal Sprendimo Nr. 1313/2013/ES 23 straipsnio 2 dalį.
55 straipsnis
Žalos atlyginimas
Transporto paramos prašanti valstybė narė neprašo Sąjungos atlyginti žalą, padarytą jos turtui ar tarnybų darbuotojams, kai tokia žala padaryta teikiant šiame sprendime numatytą transporto paramą, nebent įrodoma, kad ji padaryta dėl sukčiavimo ar sunkaus nusižengimo.
56 straipsnis
Kompetentingų institucijų skyrimas
Valstybės narės paskiria kompetentingas institucijas, įgaliotas prašyti Komisijos finansinės paramos ir ją gauti taikant šį sprendimą, ir apie tai informuoja Komisiją per 60 dienų nuo pranešimo apie šį sprendimą. Bet kokie tos informacijos pasikeitimai nedelsiant pranešami Komisijai.
Tačiau valstybių narių pagal Sprendimo 2007/606/EB, Euratomas 12 straipsnį atliktas kompetentingų institucijų paskelbimas lieka galioti, kol atitinkama valstybė narė nepateikia papildomo pranešimo.
14 SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
57 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimai 2004/277/EB, Euratomas ir 2007/606/EB, Euratomas panaikinami. Nuorodos į panaikintus sprendimus laikomos nuorodomis į šį sprendimą ir skaitomos pagal IX priede pateiktą atitikties lentelę.
58 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 16 d.