PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS (ES) 2015/253
2015 m. vasario 16 d.
kuriuo nustatomos sieros kiekio jūriniame kure mėginių ėmimo ir ataskaitų teikimo pagal Tarybos direktyvą 1999/32/EB taisyklės
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 1999/32/EB dėl sieros kiekio sumažinimo tam tikrose skystojo kuro rūšyse ir iš dalies keičiančią Direktyvą 93/12/EEB (1), ypač į jos 6 straipsnio 1b dalį ir 7 straipsnio 1a dalį,
kadangi:
(1)
ekonomiškai efektyvus ir darnus Direktyvos 1999/32/EB įgyvendinimas ir jos reikalavimų vykdymo užtikrinimas - labai svarbus prioritetas siekiant joje numatyto teigiamo poveikio sveikatai ir aplinkai, susijusio su laivų išmetamo sieros dioksido kiekio sumažinimu, o šis savo ruožtu paskatintų sąžiningą konkurenciją ir tvaresnį jūrų transportą;
(2)
siekiant veiksmingai įgyvendinti Direktyvos 1999/32/EB 3a, 4a ir 4b straipsnius, būtina, kad valstybės narės užtikrintų, kad pakankamai dažnai ir tiksliai būtų imami laivams tiekiamo arba juose naudojamo jūrinio kuro mėginiai ir būtų patikrinamas laivo žurnalas bei bunkerio atsargų papildymo važtaraštis;
(3)
Direktyvos 1999/32/EB 6 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi visų būtinų priemonių, kad mėginių ėmimo būdu būtų patikrintas sieros kiekis jūriniame kure, skirtame deginti laivuose, plaukiojančiuose atitinkamuose jūrų plotuose ir esančiuose uostuose. Šiuo tikslu mėginių ėmimas suprantamas kaip visi atitikties tikrinimo metodai, išvardyti tos direktyvos 6 straipsnio 1a dalies a, b ir c punktuose;
(4)
siekiant patikrinti jūrinio kuro atitiktį, imami jo fiziniai mėginiai - arba iš laivo kuro tiekimo sistemos paimamas ir ištiriamas vietinis mėginys, arba ištiriami atitinkami užantspauduoti iš laivo bunkerio paimti kuro mėginiai;
(5)
siekiant užtikrinti tolygų naštos padalijimą valstybėms narėms ir tikrinimo ekonominį efektyvumą, mėginių ėmimo dažnis turėtų būti nustatytas atsižvelgiant į pavienių laivų, įplaukiančių į valstybės narės teritoriją, skaičių, laivo dokumentų patikrą, alternatyvių tikrintinų laivų atrankos technologijų naudojimą, taip taip pat į specialius perspėjimus, susijusius su konkrečiais laivais;
(6)
į laivus tiekiamo jūrinio kuro mėginiai turėtų būti imami visų pirma tais atvejais, kai pakartotinai nustatoma, kad kuro tiekėjas nesilaiko bunkerio atsargų papildymo važtaraščio specifikacijų, kartu atsižvelgiant į tiekėjo parduodamo jūrinio kuro kiekį;
(7)
siekiant Direktyvą 1999/32/EB įgyvendinti ekonomiškai efektyviai, valstybės narės turėtų būti skatinamos nustatyto mėginių ėmimo dažnio laikytis tikrintinų laivų atrankai naudodamos nacionalinius rizika grindžiamus atrankos mechanizmus arba taikydamos naujoviškas atitikties patikros technologijas ir surinkta informacija dalytis su kitomis valstybėmis narėmis;
(8)
Europos jūrų saugumo agentūros sukurta ir tvarkoma speciali Sąjungos informacijos sistema, kuria valstybės narės gali naudotis nuo 2015 m sausio 1 d., yra skirta registruoti informacijai apie pavienių pagal Direktyvą 1999/32/EB atliktų atitikties patikrų rezultatus ir ja keistis. Valstybės narės turėtų būti skatinamos naudotis ta sistema, nes ji gali labai padėti racionalizuoti ir optimizuoti atitikties direktyvos reikalavimams vertinimą;
(9)
siekiant valstybėms narėms, neturinčioms išėjimo į jūrą, su jų vėliava plaukiojantiems laivams ar jų kuro tiekėjams neužkrauti pernelyg didelės administracinės naštos, tam tikros nuostatos toms valstybėms narėms neturėtų būti taikomos;
(10)
teikiant ataskaitas turėtų būti kuo labiau naudojamasi visomis turimomis ir pažangiausiomis technologijomis, kad administracinė našta būtų kuo mažesnė, tačiau kartu turi būti palikta lankstumo toms valstybėms narėms, kurios norėtų teikti ataskaitas labiau įprastu būdu. Todėl valstybės narės gali ataskaitų teikimo reikalavimus pagal Direktyvą 1999/32/EB įvykdyti naudodamosi Sąjungos informacijos sistema;
(11)
ne anksčiau kaip 2016 m. sausio 1 d., su sąlyga, kad bus sukaupta bendrų dalomųjų duomenų apie sieros kiekio reikalavimų atitikties patikras ir mėginių ėmimą, valstybės narės galės naudotis į Sąjungos informacijos sistemą integruotu rizika grindžiamu tikrintinų laivų atrankos mechanizmu, kuris leis ekonomiškai efektyviai nustatyti laivus, kurių kuras turėtų būti tikrinamas pirmiausiai;
(12)
šiame sprendime numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 1999/32/EB 9 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo sprendimu nustatomos taisyklės, reglamentuojančios sieros kiekio jūriniame kure mėginių ėmimo metodus ir dažnumą, taip pat ataskaitų teikimą pagal Direktyvą 1999/32/EB.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
(1) pagrindinis kuro bakas- bakas, iš kurio imamas kuras tolesnės grandies kurą deginančioms mašinoms maitinti;
(2) kuro tiekimo sistema- sistema, palaikanti kuro paskirstymą, filtravimą, gryninimą ir padavimą iš pagrindinių kuro bakų į kurą deginančias mašinas;
(3) laivo atstovas- laivo kapitonas arba pareigūnas, atsakingas už naudojamą jūrinį kurą, dokumentus ir už susitarimą dėl alternatyvios kuro mėginių ėmimo vietos;
(4) sieros kiekio tikrintojas- asmuo, valstybės narės kompetentingos institucijos tinkamai įgaliotas tikrinti atitiktį Direktyvos 1999/32/EB nuostatoms;
(5) Sąjungos informacijos sistema- Europos jūrų saugumo agentūros tvarkoma sistema, kurioje naudojami sistemos „SAFESeaNet“, t. y. pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/59/EB (2) 22a straipsnį sukurtos informacijos tvarkymo sistemos, duomenys apie pavienių laivų įplaukimą į uostą siekiant registruoti informaciją apie pavienių atitikties Direktyvai 1999/32/EB patikrų rezultatus ir ja keistis. Remiantis tais pavienių atitikties patikrų rezultatais ir kitomis susijusiomis išvadomis, padarytomis pagal Direktyvą 1999/32/EB, sukuriamas rizika pagrįstas tikrintinų laivų atrankos Sąjungos mechanizmas.
3 straipsnis
Laivuose naudojamo jūrinio kuro mėginių ėmimo dažnis
1. Valstybės narės kasmet patikrina bent 10 % visų į valstybės narės teritoriją įplaukiančių laivų žurnalus ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščius.
Bendras pavienių į valstybės narės teritoriją įplaukiančių laivų skaičius atitinka vidutinį per pastaruosius trejus metus įplaukusių laivų skaičių, nurodytą naudojantis sistema „SAFESeaNet“.
2. Nuo 2016 m. sausio 1 d. sieros kiekis pagal 1 dalį patikrintuose laivuose naudojamame kure papildomai tikrinamas imant kuro mėginius arba juos ištiriant, arba abiem būdais pagal tokias proporcijas:
a)
40 % - valstybėse narėse, visiškai besiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis;
b)
30 % - valstybėse narėse, iš dalies besiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis;
c)
20 % - valstybėse narėse, nesiribojančiose su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis.
Nuo 2020 m. sausio 1 d. su SOx išmetimo kontroliavimo sritimis nesiribojančios valstybės narės, imdamos mėginius arba juos tirdamos, arba abiem būdais patikrina sieros kiekį 30 % pagal 1 dalį patikrintų laivų.
Valstybės narės gali šioje dalyje nurodyto tikrinimo dažnumo laikytis atrinkdamos laivus pagal nacionalinius rizika grindžiamus tikrintinų laivų atrankos mechanizmus ir remdamosi Sąjungos informacijos sistemoje užregistruotais specialiais perspėjimais apie konkrečius laivus.
3. Pagal 2 dalį apskaičiuotas pavienių laivų, kurie turi būti patikrinti imant mėginius arba juos tiriant, arba abiem būdais, skaičius gali būti pakoreguotas (tačiau jo nesumažinant daugiau kaip 50 %) arba
a)
atimant pavienių laivų, kurių galima neatitiktis patikrinta nuotolinės patikros technologijomis arba greitojo tyrimo („quick scan“) analizės metodais, skaičių; arba
b)
nustatant atitinkamą skaičių, jei apsilankant laivuose patikrinami bent 40 % pavienių laivų, tais metais įplaukiančių į atitinkamos valstybės narės teritoriją, dokumentai pagal 1 dalį.
Pagal a ir b punktus atliktos korekcijos užregistruojamos Sąjungos informacijos sistemoje.
4. Nuo 2016 m. sausio 1 d. vietoj 1, 2 ir 3 dalyse nustatyto metinio tikrinimo dažnumo valstybės narės gali taikyti metinį mėginių ėmimo dažnumą, nustatytą naudojant rizika grindžiamą tikrintinų laivų atrankos Sąjungos mechanizmą.
5. Šis straipsnis netaikomas Čekijai, Liuksemburgui, Vengrijai, Austrijai ir Slovakijai.
4 straipsnis
Laivams tiekiamo jūrinio kuro mėginių ėmimo dažnis
1. Laikydamosi Direktyvos 1999/32/EB 6 straipsnio 1a dalies b punkto ir atsižvelgdamos į pristatomo jūrinio kuro kiekį, valstybės narės, imdamos kuro mėginius kuro pristatymo į laivą metu ir atlikdamos jų analizę, tikrina tuos tiekėjus, kurie, remiantis pranešimais Sąjungos informacijos sistemoje arba 7 straipsnyje nurodyta metine ataskaita, kuriais nors metais bent tris kartus pristatė bunkerio atsargų papildymo važtaraštyje nurodytų specifikacijų neatitinkantį kurą.
2. Šis straipsnis netaikomas Čekijai, Liuksemburgui, Vengrijai, Austrijai ir Slovakijai.
5 straipsnis
Mėginių ėmimo metodai, kuriais tikrinamas sieros kiekis laivuose naudojamame jūriniame kure
1. Pagal 3 straipsnį tikrindamos sieros kiekį laivuose naudojamame jūriniame kure, valstybės narės taiko tokį pakopinį mėginių ėmimo ir sieros kiekio standartų atitikties patikros metodą:
a)
tikrina laivų žurnalus ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščius;
b)
atitinkamai taiko vieną arba abi mėginių ėmimo ir analizės priemones:
i)
ištiria laive esančius prie bunkerio atsargų papildymo važtaraščio pridėtus užantspauduotus bunkerinio kuro mėginius, paimtus laikantis MARPOL konvencijos VI priedo 18 taisyklės 8.1 ir 8.2 punkto;
ii)
laive atlieka jūrinio kuro, skirto deginti laive, vietinių mėginių ėmimą pagal 6 straipsnį ir juos ištiria.
2. Sieros kiekio jūriniame kure patikros ir tyrimo pabaigoje sieros kiekio tikrintojas užregistruoja išsamius kuro patikrinimo duomenis ir rezultatus, kaip nurodyta 7 straipsnio a dalyje.
6 straipsnis
Vietinių mėginių ėmimas laive
1. Valstybės narės jūrinio kuro vietinių mėginių ėmimą laive atlieka paimdamos vieną ar kelis vietinius mėginius toje kuro tiekimo sistemos vietoje, kur specialiai mėginių ėmimo tikslu yra įmontuota sklendė, nurodyta laivo kuro vamzdyno schemoje arba plane ir patvirtinta vėliavos valstybės administracijos arba jos vardu veikiančios organizacijos.
2. Jei 1 dalyje nurodytos vietos nėra, kuro mėginių ėmimo vieta yra ta vieta, kurioje specialiai mėginių ėmimo tikslu sumontuota sklendė ir kuri atitinka visus šiuos reikalavimus:
a)
yra lengvai ir saugiai prieinama;
b)
įrengta atsižvelgiant į skirtingas kuro, naudojamo konkrečiai kuru varomai mašinai, klases;
c)
yra pasroviui kuro tekėjimo iš kuro bako kryptimi;
d)
yra kuo arčiau (t. y. kiek fiziškai įmanoma ir saugu atsižvelgiant į kuro tipą, kuro srautą, temperatūrą ir slėgį prieš pasirinktą mėginių ėmimo vietą) kuro padavimo į kurą deginančią mašiną vietos;
e)
ją pasiūlo laivo atstovas ir patvirtina sieros kiekio tikrintojas.
3. Valstybės narės gali vietinį mėginį paimti daugiau negu vienoje kuro tiekimo sistemos vietoje, kad nustatytų, ar nėra kryžminės kuro taršos, kai kuro tiekimo sistemos nėra visiškai atskirtos arba yra keli kuro bakai.
4. Valstybės narės užtikrina, kad vietinis mėginys būtų paimtas į mėginių ėmimo talpą, iš kurios galima pripildyti bent tris naudojamam jūriniam kurui reprezentatyvaus mėginio butelius.
5. Valstybės narės imasi priemonių, kad užtikrintų, jog:
a)
sieros kiekio tikrintojas laivo atstovo akivaizdoje užantspauduotų mėginio butelius vienetine identifikavimo priemone;
b)
du mėginio buteliai būtų paimti į krantą analizei;
c)
vieną mėginio butelį laivo atstovas saugotų ne trumpiau kaip 12 mėnesių nuo mėginio paėmimo dienos.
7 straipsnis
Metinėje ataskaitoje pateiktina informacija
Valstybių narių Komisijai teikiamoje metinėje ataskaitoje dėl sieros kiekio jūriniame kure standartų laikymosi nurodoma bent tokia informacija:
a)
kiek ir kokio tipo neatitikties atvejų nustatyta matuojant sieros kiekį jūriniame kure, įskaitant pavienių atvejų sieros kiekio neatitikties laipsnį ir vidutinį sieros kiekį, nustatytą paėmus ir ištyrus mėginius;
b)
bendras per metus atliktų dokumentų, įskaitant bunkerio atsargų papildymo važtaraščius, kuro bunkeriavimo vietų schemas, kuro registracijos žurnalus, laivo žurnalus, kuro keitimo procedūras ir įrašus, patikrinimų skaičius;
c)
Direktyvos 1999/32/EB 4a straipsnio 5b dalyje numatyti pasiteisinimai, kad nebuvo galimybių gauti reikalavimus atitinkančio jūrinio kuro, įskaitant laivo duomenis, bunkeriavimo uostą ir valstybę narę, kurioje nebuvo tokios galimybės, kiek kartų šią priežastį nurodė to paties laivo atstovai ir kokio tipo bunkeriu nebuvo galimybės pasinaudoti;
d)
pranešimai ir protesto laiškai jūrinio kuro tiekėjams atitinkamos valstybės narės teritorijoje dėl kure esančios sieros kiekio;
e)
visų jūrinio kuro tiekėjų atitinkamoje valstybėje narėje pavadinimų ir adresų sąrašas;
f)
aprašymas, kaip su atitinkamos valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose naudojami teršalų išmetimo mažinimo metodai, įskaitant bandymus ir nuolatinę teršalų išmetimo stebėseną, arba naudojamas alternatyvus kuras ir atliekamos patikros, ar nuolat laikomasi SOx kiekio mažinimo reikalavimų pagal Direktyvos 1999/32/EB I ir II priedus;
g)
jei taikoma, aprašomi nacionaliniai rizika grindžiami tikrintinų laivų atrankos mechanizmai, įskaitant specialius perspėjimus, taip pat aprašoma, kaip naudojamos nuotolinės patikros ir kitos turimos technologijos pavieniams laivams, kuriuos reikėtų patikrinti pirmiausia, nustatyti, ir jų naudojimo rezultatai;
h)
bendras pradėtų pažeidimo nagrinėjimo procedūrų arba sankcijų, arba jų abiejų, skaičius ir tipas, kompetentingos institucijos tiek laivo operatoriams, tiek kuro tiekėjams skirtų baudų apimtis;
i)
atlikus laivo žurnalo ir bunkerio atsargų papildymo važtaraščio patikrinimą arba paėmus mėginius, arba atlikus abu šiuos veiksmus, apie kiekvieną pavienį laivą nurodoma:
i)
laivo duomenys, įskaitant TJO numerį, tipą, amžių ir tonažą;
ii)
tikrinant laivo tipo atitiktį paimtų mėginių ir jų analizės ataskaitos duomenys, įskaitant mėginių skaičių ir tipą, naudotus mėginių ėmimo metodus, mėginių ėmimo vietas;
iii)
svarbi informacija apie bunkerio atsargų papildymo važtaraščius, kuro bunkeriavimo vietas, kuro registracijos žurnalus, laivo žurnalus, kuro keitimo procedūras ir įrašus;
iv)
dėl to konkretaus laivo nacionaliniu lygmeniu atlikti vykdymo užtikrinimo veiksmai ir pradėtos teisinės procedūros arba skirtos baudos, arba abu šie dalykai.
8 straipsnis
Ataskaitos forma
1. Valstybės narės gali naudotis Sąjungos informacijos sistema ir tiesiai po patikros joje užregistruoti visus su patikra susijusius duomenis ir faktus, įskaitant informaciją, susijusią su mėginių ėmimu.
2. Valstybė narė, besinaudojanti Sąjungos informacijos sistema atitikties patikros duomenims užregistruoti, jais keistis ir dalytis, gali metinius suvestinius vykdymo užtikrinimo duomenis, kurie sukaupiami Sąjungos informacijos sistemoje, panaudoti vykdydama Direktyvos 1999/32/EB 7 straipsnyje nustatytus ataskaitų teikimo įpareigojimus.
3. Sąjungos informacijos sistema nesinaudojančios valstybės narės sukuria sąsają tarp Sąjungos informacijos sistemos ir savo nacionalinės sistemos, kurioje užpildomi bent tie patys laukai kaip Sąjungos informacijos sistemoje, arba elektroniniu būdu pateikia užpildytus visus 7 straipsnyje išvardytus punktus.
9 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 16 d.