NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 499/2014
2014 m. kovo 11 d.
kuriuo, iš dalies keičiant Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 543/2011 dėl vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių, papildomi Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1308/2013 ir (ES) Nr. 1306/2013
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (1), ypač į jo 37 straipsnio c punkto iv papunktį ir d punkto xiii papunktį, 173 straipsnio 1 dalies b, c ir f punktus, 181 straipsnio 2 dalį ir 231 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (2), ypač į jo 64 straipsnio 6 dalį,
kadangi:
(1)
Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 (3) buvo priimtas remiantis Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 (4), kuris buvo panaikintas ir pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1308/2013;
(2)
į Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 įtraukta keletas naujų nuostatų, susijusių su vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriais. Šios nuostatos turėtų būti papildytos nuostatomis dėl vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijos (toliau - gamintojų organizacija) narių finansinio įnašo, visos produkcijos pardavimo per gamintojų organizaciją, užsakomųjų paslaugų pirkimo, demokratinės atskaitomybės, krizių valdymo ir prevencijos išlaidų viršutinių ribų nustatymo, sodų persodinimo (kaip krizių prevencijos ir valdymo priemonės) sąlygų, tam tikrų procedūros, taikomos pripažinimo kriterijų nepaisymo atveju, aspektų, įvežimo kainų sistemos taikymo ir užstatų pateikimo sąlygų;
(3)
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 160 straipsnyje numatyta, kad gamintojų organizacijos įstatuose turi būti numatytas reikalavimas, kad jos gamintojai nariai visą atitinkamą savo produkciją parduotų per gamintojų organizaciją. Siekiant suteikti lankstumo vaisių ir daržovių sektoriui, tikslinga leisti gamintojams savo produkciją tam tikromis sąlygomis parduoti ne per gamintojų organizaciją;
(4)
pagal Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 26 straipsnį pagrindinė gamintojų organizacijos veikla turi būti susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir jų tiekimu rinkai. Reikia paaiškinti, kaip ši veikla yra vykdoma, visų pirma, kai naudojamasi užsakomosiomis paslaugomis. Be to, kad valstybės narės galėtų atlikti reikiamą kontrolę, gamintojų organizacija turėtų registruoti duomenis, pagal kuriuos valstybė narė galėtų patikrinti, ar gamintojų organizacija vykdo savo užduotis;
(5)
Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 27 straipsnyje nustatyta, kad gamintojų organizacijos turi ir toliau atsakyti už veiklą, vykdomą naudojantis užsakomosiomis paslaugomis. Tikslinga išsamiau aptarti priemones, kuriomis būtų užtikrinama, kad paslaugas užsakiusi gamintojų organizacija ir toliau kontroliuotų naudojantis tomis paslaugomis vykdomą veiklą;
(6)
Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 31 straipsnyje nustatyta, kad valstybės narės turi imtis visų, jų nuomone, reikalingų priemonių, siekdamos išvengti vieno ar daugiau gamintojų organizacijos narių piktnaudžiavimo įgaliojimais ar įtaka. Gamintojų organizacijos turėtų pateikti valstybėms narėms įrodymų, kad jos yra demokratiškai atskaitingos savo nariams gamintojams. Todėl didžiausia procentinė balsavimo teisių ir akcijų dalis, kurią gamintojų organizacijoje gali turėti fiziniai ar juridiniai asmenys, turėtų būti ribojama;
(7)
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 153 straipsnio 2 dalies b punkte nustatyta, kad gamintojų organizacijos įstatuose turi būti numatytas reikalavimas nariams mokėti gamintojų organizacijai finansuoti reikalingus finansinius įnašus. Siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos nariai mokėtų to reglamento 32 straipsnyje numatytam veiklos fondui įsteigti ir papildyti reikalingus finansinius įnašus, reikia numatyti, kad šis įpareigojimas būtų įtrauktas į gamintojų organizacijos įstatus;
(8)
siekiant išvengti atvejų, kai krizės prevencijos ir valdymo priemonėms įgyvendinti toje pačioje gamintojų organizacijų asociacijoje būtų skiriamas nevienodas finansavimas, kiekvienai gamintojų organizacijai narei reikėtų nustatyti viršutines krizių valdymo ir prevencijos išlaidų, patiriamų įgyvendinant gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programas, ribas. Be to, turėtų būti nustatytos sodų persodinimo (kaip krizių prevencijos ir valdymo priemonės) sąlygos. Siekiant išvengti nevienodo veiklos programų finansavimo, turėtų būti nustatyta didžiausia lėšų, kurias būtų galima skirti sodams atsodinti, procentinė dalis;
(9)
Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 114 straipsnyje nustatytos sankcijos, taikytinos pripažinimo kriterijų nepaisymo atveju. Pagal Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 154 straipsnio 4 dalį valstybės narės turi reguliariai atlikti patikrinimus, kad įsitikintų, jog gamintojų organizacijos atitinka pripažinimo kriterijus, neatitikties ar pažeidimų atvejais toms organizacijoms skirti nuobaudas ir prireikus spręsti, ar panaikinti pripažinimą. Veiksmingiau būtų taikyti sistemą, pagal kurią būtų galima skirti esminius ir neesminius neatitikties pripažinimo kriterijams atvejus ir išvengti skirtingo interpretavimo valstybėse narėse. Todėl tikslinga nustatyti supaprastintą procedūrą ir laipsnišką sankcijų taikymą, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 64 straipsnyje, kad būtų užkirstas kelias pripažinimo kriterijų nebesilaikančioms gamintojų organizacijoms neteisėtai naudotis Sąjungos parama;
(10)
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 181 straipsnyje numatyta, kad prekių, kurioms taikoma įvežimo kainų sistema, muitiniam įforminimui būtų taikomas Muitinės kodeksas. Atsižvelgiant į tai, kad tos prekės greitai genda ir jų vertė atliekant muitinį įforminimą ne visada nustatoma, reikia sudaryti Komisijai sąlygas priimti taisykles, pagal kurias, siekiant paspartinti muitinio įforminimo procedūras, siuntos deklaruotos įvežimo kainos teisingumas būtų tikrinamas remiantis fiksuoto dydžio importo verte. Be to, taikant įvežimo kainų sistemą sukaupta patirtis parodė, kad, jei muitinė vertė, nustatyta pagal Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (5) 29 straipsnyje nurodytą sandorio vertę, daugiau nei 8 % viršija Komisijos apskaičiuotą standartinę importo vertę, tikslinga reikalauti pateikti užstatą;
(11)
todėl Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(12)
kad pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 patvirtintoms veiklos programoms būtų pradėtos sklandžiai taikyti Reglamente (ES) Nr. 1308/2013 nustatytos naujos taisyklės, reikėtų numatyti pereinamojo laikotarpio nuostatas;
(13)
krizių prevencijos ir valdymo nuostatos turėtų būti taikomos nuo 2014 m. sausio 1 d., t. y. nuo susijusių naujų Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 nuostatų taikymo dienos. Kad gamintojų organizacijos galėtų prisitaikyti prie naujų taisyklių, susijusių su veiklai, vykdomai naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, taikomais reikalavimais ir demokratine atskaitomybe, susijusios nuostatos turėtų būti taikomos nuo 2015 m. sausio 1 d. Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 181 straipsnis taikomas nuo 2014 m. spalio 1 d., todėl atitinkamos naujos šio reglamento nuostatos, susijusios su siuntos deklaruotos įvežimo kainos teisingumo tikrinimu ir užstato teikimo sąlygomis, turėtų būti taikomos nuo tos pačios datos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 iš dalies keičiamas taip:
1)
26 straipsnio 1 dalis papildoma antra ir trečia pastraipomis:
„Produktus rinkai tiekia gamintojų organizacija arba, jei naudojamasi 27 straipsnyje nustatytomis užsakomosiomis paslaugomis, jie tiekiami gamintojų organizacijai prižiūrint. Ši veikla apima sprendimo dėl parduotino produkto priėmimą, platinimo kanalo pasirinkimą ir, jei produktas parduodamas ne aukcione, derybas dėl jo kiekio ir kainos.
Registruojamus duomenis, įskaitant apskaitos dokumentus, iš kurių matyti, kad gamintojų organizacijos koncentravo savo narių produktų, su kuriais susijęs joms suteiktas pripažinimas, pasiūlą ir juos tiekė rinkai, gamintojų organizacijos saugo bent 5 metus.“
2)
Įterpiamas šis 26a straipsnis:
„26a straipsnis
Produkcijos pardavimas ne per gamintojų organizaciją
Gamintojų organizacijai leidžiant, gamintojai nariai, laikydamiesi gamintojų organizacijos nustatytų sąlygų, gali:
1)
tiesiogiai arba už savo ūkio ribų vartotojų asmeninėms reikmėms parduoti ne daugiau kaip nustatytą procentinę savo produkcijos arba produktų dalį; šią procentinę dalį nustato valstybės narės ir ji negali būti mažesnė negu 10 %;
2)
patys arba per savo gamintojų organizacijos paskirtą kitą gamintojų organizaciją parduoti nedidelius, palyginti su savo organizacijos parduodamos produkcijos apimtimis, produktų kiekius;
3)
savarankiškai arba per savo gamintojų organizacijos paskirtą kitą gamintojų organizaciją parduoti produktus, kurie dėl savo savybių į tos organizacijos komercinės veiklos sritį paprastai nepatenka.“
3)
27 straipsnis pakeičiamas taip:
„27 straipsnis
Užsakomosios paslaugos
1. Veikla, kurią valstybė narė pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013 (6) 155 straipsnį gali leisti vykdyti naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, yra susijusi su to reglamento 152 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytais gamintojų organizacijos tikslais ir gali, be kita ko, apimti gamintojų organizacijos narių gaminamo produkto rinkimą, laikymą, pakavimą ir pardavimą.
2. Užsakomąsias paslaugas perkanti gamintojų organizacija raštu sudaro komercinį susitarimą su kitu subjektu, įskaitant vieną ar kelis jo narius ar patronuojamąją įmonę, dėl atitinkamos veiklos vykdymo. Gamintojų organizacija ir toliau atsako už veiklos vykdymą naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, bendrą valdymo kontrolę ir komercinio susitarimo dėl veiklos vykdymo priežiūrą.
3. 2 dalyje nurodyta bendra valdymo kontrolė ir priežiūra atliekamos veiksmingai ir reikalaujama, kad užsakomųjų paslaugų sutartyje būtų:
a)
numatyta galimybė gamintojų organizacijai parengti privalomus nurodymus ir numatytos nuostatos, pagal kurias gamintojų organizacija galėtų nutraukti sutartį, jei paslaugų teikėjas nesilaiko užsakomųjų paslaugų sutarties sąlygų;
b)
nustatomos išsamios sąlygos, įskaitant ataskaitų teikimo prievoles ir terminus, pagal kurias gamintųjų organizacija galėtų vertinti naudojantis užsakomosiomis paslaugomis vykdomą veiklą ir ją iš tiesų kontroliuoti.
Užsakomųjų paslaugų sutartis ir b punkte nurodytas ataskaitas gamintojų organizacija ex post tikrinimo tikslais laiko bent 5 metus ir su jomis, pateikę prašymą, gali susipažinti visi nariai.
(6) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (OL L 347, 2013 12 20, p. 671).“" 						
4)
31 straipsnis pakeičiamas taip:
„31 straipsnis
Demokratinė gamintojų organizacijų atskaitomybė
1. Valstybės narės nustato gamintojų organizacijoje fiziniams ar juridiniams asmenims leidžiamą turėti didžiausią procentinę balsavimo teisių ir akcijų dalį. Didžiausia procentinė balsavimo teisių ir akcijų dalis privalo atitinkamai sudaryti mažiau kaip 50 % visų balsavimo teisių ir mažiau kaip 50 % akcijų. Tinkamai pagrįstais atvejais valstybės narės gali nustatyti didesnę procentinę juridiniam asmeniui gamintojų organizacijoje leidžiamą turėti akcijų dalį su sąlyga, kad bet kuriuo atveju būtų išvengta tokio juridinio asmens piknaudžiavimo įgaliojimais.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, 2014 m. gegužės 17 d. veiklos programą jau įgyvendinančios gamintojų organizacijos didžiausią procentinę akcijų dalį, kurią valstybė narė nustato taikydama pirmą pastraipą, taiko tik pasibaigus veiklos programai.
2. Valstybių narių institucijos atlieka su turimomis balsavimo teisėmis ir akcijomis susijusias patikras, įskaitant gamintojų organizacijos narių, kurie patys yra juridiniai asmenys, akcijų turinčių fizinių ar juridinių asmenų tapatybės patikras.
3. Jei gamintojų organizacija yra aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, valstybės narės priima priemones, kuriomis būtų apribojama arba panaikinama to teisinio subjekto teisė keisti, tvirtinti arba atmesti gamintojų organizacijos priimtus sprendimus.“
5)
53 straipsnis papildomas šia 3 dalimi:
„3. Vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijos įstatuose reikalaujama, kad jos gamintojai nariai mokėtų tos organizacijos narystės taisyklėse numatytus finansinius įnašus, skirtus Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 32 straipsnyje numatytam veiklos fondui įsteigti ir papildyti.“
6)
62 straipsnis papildomas šia 5 dalimi:
„5. Pagal gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programas įgyvendinamų krizių prevencijos ir valdymo priemonių išlaidų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 33 straipsnio 3 dalies ketvirtoje pastraipoje, viršutinė riba apskaičiuojama kiekvienos asociacijai priklausančios gamintojų organizacijos lygmeniu.“
7)
Įterpiamas šis 89a straipsnis:
„89 a straipsnis
Sodų atsodinimas po privalomo išnaikinimo
Valstybės narės, į savo nacionalinę strategiją kaip krizės priemonę įtraukiančios sodų atsodinimo po privalomo išnaikinimo dėl sveikatos ir fitosanitarinių priežasčių priemonę, nustato tos priemonės reikalavimus atitinkančias rūšis ir, jei reikia, veisles ir su tos priemonės taikymu susijusias sąlygas. Išnaikinimo dėl fitosanitarinių priežasčių atveju, priemonės, kurių valstybės narės imasi sodams atsodinti, turi atitikti Tarybos direktyvą 2000/29/EB (7).
Sodų atsodinimo išlaidos turi sudaryti ne daugiau kaip 20 % visų pagal veiklos programas patiriamų išlaidų. Valstybės narės gali nuspręsti nustatyti mažesnę procentinę dalį.
(7) 2000 m. gegužės 8 d. Tarybos direktyva 2000/29/EB dėl apsaugos priemonių nuo augalams ir augaliniams produktams kenksmingų organizmų įvežimo į Bendriją ir išplitimo joje (OL L 169, 2000 7 10, p. 1).“" 						
8)
114 straipsnis pakeičiamas taip:
„114 straipsnis
Pripažinimo kriterijų nepaisymas
1. Valstybė narė, nustačiusi, kad gamintojų organizacija nepaiso vieno iš pripažinimo kriterijų, susijusių su 21 ir 23 straipsnių, 26 straipsnio 1 ir 2 dalių ir 31 straipsnio reikalavimais, ne vėliau kaip per 2 mėnesius nuo nepaisymo atvejo nustatymo dienos atitinkamai gamintojų organizacijai registruotu paštu nusiunčia įspėjamąjį raštą, kuriame nurodo nustatytą atvejį, taisomąsias priemones ir terminus, per kuriuos turi būti imamasi šių priemonių ir kurie neviršija 4 mėnesių. Nustačiusios pripažinimo kriterijų nepaisymo atvejį, valstybės narės iš karto sustabdo pagalbos išmokas iki tol, kol bus imtasi jas tenkinančių taisomųjų priemonių.
2. Jei per valstybės narės nustatytą laikotarpį 1 dalyje nurodytų pripažinimo kriterijų nepradedama paisyti, gamintojų organizacijai suteikto pripažinimo galiojimas sustabdomas. Valstybė narė gamintojų organizacijai praneša apie pripažinimo galiojimo sustabdymo laikotarpį, kuris neviršija 12 mėnesių nuo dienos, kurią gamintojų organizacija gavo įspėjamąjį raštą. Tai neturi poveikio horizontaliųjų nacionalinių teisės aktų, kuriuose gali būti numatyta pripažinimą sustabdyti dėl pradėto susijusio teismo proceso, taikymui.
Sustabdžius pripažinimo galiojimą, gamintojų organizacija gali tęsti savo veiklą, tačiau pagalba nemokama tol, kol pripažinimo galiojimo sustabdymas nepanaikinamas. Už kiekvieną prasidėjusį kalendorinį mėnesį, per kurį yra sustabdytas pripažinimo galiojimas, metinė pagalbos suma sumažinama 2 %.
Sustabdymas baigiasi patikros, per kurią nustatoma, kad atitinkami pripažinimo kriterijai yra tenkinami, dieną.
3. Jei iki valstybės narės kompetentingos institucijos nustatyto sustabdymo laikotarpio pabaigos pripažinimo kriterijai netenkinami, valstybė narė pripažinimą panaikina nuo dienos, nuo kurios nepaisyta pripažinimo sąlygų, arba, jei tos dienos nustatyti neįmanoma, - nuo dienos, kurią nustatytas nepaisymo atvejis. Tai neturi poveikio horizontaliųjų nacionalinių teisės aktų, kuriuose gali būti numatyta pripažinimą sustabdyti dėl pradėto susijusio teismo proceso, taikymui. Nesumokėta pagalbos suma neišmokama, o nepagrįstai sumokėta pagalba susigrąžinama.
4. Valstybė narė, nustačiusi, kad gamintojų organizacija nepaiso bet kurio kito Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 154 straipsnyje nustatyto pripažinimo kriterijaus, išskyrus nurodytuosius 1 dalyje, ne vėliau kaip per 2 mėnesius nuo nepaisymo atvejo nustatymo dienos atitinkamai gamintojų organizacijai registruotu paštu nusiunčia įspėjamąjį raštą, kuriame nurodo nustatytą atvejį, taisomąsias priemones ir terminus, per kuriuos turi būti imamasi šių priemonių ir kurie neviršija 4 mėnesių.
5. Jei per valstybės narės nustatytą laikotarpį 4 dalyje nurodytų taisomųjų priemonių nesiimama, išmokos sustabdomos, o metinė pagalbos suma sumažinama 1 % už kiekvieną po to laikotarpio prasidėjusį kalendorinį mėnesį. Tai neturi poveikio horizontaliųjų nacionalinių teisės aktų, kuriuose gali būti numatyta pripažinimą sustabdyti dėl pradėto susijusio teismo proceso, taikymui.
6. Tačiau, jei gamintojų organizacija valstybei narei pateikia įrodymą, kad, nors ji ir ėmėsi reikalingų rizikos prevencijos priemonių, dėl gaivalinių nelaimių, pavojingų meteorologinių reiškinių, ligų ar kenkėjų antplūdžio ji Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 154 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytų pripažinimo kriterijų, susijusių su valstybės narės nustatytu mažiausiu parduodamos produkcijos kiekiu ar verte, laikytis negali, valstybė narė šiai gamintojų organizacijai konkrečiais metais gali leisti nesilaikyti mažiausio parduodamos produkcijos kiekio ar vertės kriterijaus.
7. Jei taikomos 1, 2, 4 ir 5 dalys ir jei tai būtina taikant šį straipsnį, valstybės narės mokėjimus gali atlikti po 70 straipsnyje nustatyto termino. Tačiau šie mokėjimai negali būti atliekami vėliau nei antrų metų, einančių po programos įgyvendinimo metų, spalio 15 d.“
9)
137 straipsnis pakeičiamas taip:
„137 straipsnis
Įvežimo kainos pagrindas
1. XVI priede išvardytiems produktams taikoma Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 181 straipsnio 1 dalis.
2. Kai XVI priedo A dalyje išvardytų produktų muitinė vertė nustatoma pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 29 straipsnyje nurodytą sandorio vertę ir jei muitinė vertė daugiau nei 8 % viršija fiksuoto dydžio vertę, kurią Komisija apskaičiavo kaip standartinę importo vertę, taikomą tuo metu, kai teikiama produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracija, importuotojas turi pateikti Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą. Šiuo tikslu importo muito, kuris gali būti taikomas XVI priedo A dalyje išvardytiems produktams, galutinis dydis lygus muito, kuris turėtų būti mokamas, jei atitinkamas produktas būtų buvęs klasifikuojamas pagal atitinkamą standartinę importo vertę, dydžiui.
Pirma pastraipa netaikoma, jei standartinė importo vertė viršija Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 (8) I priedo III dalies I skirsnio 2 priede nurodytas įvežimo kainas ir deklarantas reikalauja, kad vietoj užstato į apskaitą iš karto būtų įtrauktas muito, kuris gali būti taikomas prekėms, galutinis dydis.
3. Kai XVI priedo A dalyje išvardytų produktų muitinė vertė apskaičiuojama pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą, muitas atimamas taip, kaip numatyta šio reglamento 136 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas pateikia užstatą, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje, lygų muito, kurį jis būtų sumokėjęs, jei produktai būtų buvę klasifikuojami pagal taikomą standartinę importo vertę, dydžiui.
4. Siuntomis importuojamų prekių muitinė vertė yra tiesiogiai nustatoma pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą ir nustatytais laikotarpiais šiuo tikslu taikoma pagal 136 straipsnį apskaičiuota standartinė importo vertė.
5. Importuotojas per vieną mėnesį nuo šių produktų pardavimo, bet ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo dienos, turi įrodyti, kad partija realizuota laikantis sąlygų, patvirtinančių Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 29 straipsnyje nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti to reglamento 30 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą muitinę vertę. Nedarant poveikio 6 dalies taikymui, jei vieno iš šių terminų nesilaikoma, sumokėtas užstatas negrąžinamas.
Sumokėtas užstatas grąžinamas, jei pateikiami muitinę tenkinantys įrodymai apie produktų realizavimo sąlygas. Priešingu atveju užstatas negrąžinamas ir panaudojamas importo mokesčiams sumokėti.
Siekdamas įrodyti, kad partija realizuota laikantis pirmoje pastraipoje nustatytų sąlygų, importuotojas kartu su sąskaita faktūra pateikia visus dokumentus, reikalingus atitinkamam muitiniam tikrinimui atlikti, susijusius su kiekvieno atitinkamos partijos produkto pardavimu ir realizavimu, įskaitant su partijos vežimu, draudimu, tvarkymu ir laikymu susijusius dokumentus.
Jei pagal 3 straipsnyje nurodytus prekybos standartus reikalaujama ant pakuotės nurodyti vaisių ir daržovių veislę ar prekinį tipą, partiją sudarančių vaisių ir daržovių veislė ar prekinis tipas nurodomas vežimo dokumentuose, sąskaitose faktūrose ir pristatymo užsakyme.
6. Deramai pagrįstu importuotojo prašymu keturių mėnesių laikotarpį, nurodytą 5 dalies pirmoje pastraipoje, kompetentingos valstybės narės institucijos gali pratęsti daugiausia dar trims mėnesiams.
Jeigu atlikdamos patikrą valstybių narių kompetentingos institucijos nustato, kad nebuvo laikomasi šio straipsnio reikalavimų, jos susigrąžina mokėtiną muitą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 220 straipsnį. Į muito sumą, kurią reikia susigrąžinti arba kurią liko susigrąžinti, įskaičiuojamos palūkanos nuo tos dienos, kai prekės buvo išleistos į laisvą apyvartą, iki susigrąžinimo dienos. Taikoma tokia palūkanų norma, kuri pagal nacionalinę teisę taikoma susigrąžinimo operacijoms.
(8) 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987 9 7, p. 1).“" 						
2 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio taisyklės
Veiklos programa, kurią valstybė narė pagal Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 64 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą patvirtino iki 2014 sausio 20 d., laikoma patvirtinta pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007.
Nepažeidžiant Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 65 ir 66 straipsnių, pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 patvirtinta veiklos programa gamintojų organizacijos prašymu gali būti:
a)
įgyvendinama iki jos pabaigos;
b)
keičiama, siekiant, kad ji atitiktų Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 reikalavimus, arba
c)
pakeista nauja pagal Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 patvirtinta veiklos programa.
3 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
1 straipsnio 6 bei 7 dalys ir 2 straipsnis taikomi nuo 2014 m. sausio 1 d.
1 straipsnio 9 dalis taikoma nuo 2014 m. spalio 1 d.
1 straipsnio 3 ir 4 dalys taikomos nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 11 d.