PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 470/2014
2014 m. gegužės 13 d.
kuriuo importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos kilmės soliariniam stiklui nustatomas galutinis antidempingo muitas ir jam nustatyto laikinojo muito galutinis surinkimas
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1), ypač į jo 9 straipsnio 4 dalį ir 14 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Laikinosios priemonės
(1)
2013 m. lapkričio 28 d. Europos Komisija (toliau - Komisija) Reglamentu (ES) Nr. 1205/2013 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos kilmės soliariniam stiklui nustatė laikinąjį antidempingo muitą.
(2)
2013 m. vasario 28 d. tyrimas inicijuotas gavus gamintojų, kurie pagamina daugiau nei 25 % soliarinio stiklo Sąjungoje, vardu pateiktą skundą (3).
(3)
Atliekant dempingo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2012 m. sausio 1 d.-2012 m. gruodžio 31 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas buvo nagrinėjamas laikotarpis nuo 2009 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
2. Tolesnė procedūra
(4)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nustatytas laikinasis antidempingo muitas (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė pastabų dėl preliminarių išvadų. Šalims, kurios to prašė, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.
(5)
Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas. Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos buvo išnagrinėtos ir prireikus preliminarios išvados buvo atitinkamai pakeistos.
(6)
Vėliau Komisija visoms šalims pranešė apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos (toliau - KLR) kilmės soliariniam stiklui ketino nustatyti galutinį antidempingo muitą ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio atskleidimo.
(7)
Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
3. Atranka
(8)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad laikinojo reglamento 7, 11 ir 75 konstatuojamosiose dalyse neaiškiai nurodytas bendras Sąjungos gamintojų skaičius. Todėl Komisija patvirtina, kad apie save pranešė ir per TL aktyviai veikė aštuoni Sąjungos gamintojai. Atskleistas tik vieno Sąjungos gamintojo pavadinimas. Atsakydamas į bendrąjį atskleidimo dokumentą skundo pateikėjas įvardijo tris Sąjungos gamintojus, kurie pasitraukė iš verslo (Guardian, AGC ir Centrosolar Glass), ir ketvirtą bendrovę, kuri gerokai sumažino gamybos apimtį (Saint Gobain).
(9)
Kadangi kitų pastabų dėl eksportuojančių KLR gamintojų ir Sąjungos gamintojų atrankos metodo negauta, patvirtinamos laikinojo reglamento 7-24 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos preliminarios išvados.
4. Klausimyno atsakymai ir tikrinamieji vizitai
(10)
Priėmus laikinąjį reglamentą antrojo bendradarbiaujančio gamintojo Viessmann Faulquemont SAS (Prancūzija) patalpose surengtas tikrinamasis vizitas.
5. Procesinės teisės
(11)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad jam pateiktas netinkamas pirminis faktų atskleidimas, ypač dėl dempingo, priverstinio kainų mažinimo ir žalos skirtumų skaičiavimo. Neturėdamas tinkamo faktų atskleidimo jis neteko pagrindinių teisių į gynybą, kurios užtikrinamos Reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 (toliau - pagrindinis reglamentas), PPO antidempingo susitarimu ir Europos pagrindinių teisių chartija.
(12)
Eksportuojantis gamintojas dėl dempingo skirtumo skaičiavimo tvirtino, kad su pirminiu faktų atskleidimu nepateikta išsamios informacijos dėl koregavimo sumos, taikytos dengimo proceso ir flotavimo gamybos proceso sąnaudoms (žr. laikinojo reglamento 64 konstatuojamąją dalį), ar pardavimo, bendrųjų ir administracinių išlaidų ir pelno procentinio dydžio.
(13)
Komisija šį tvirtinimą priėmė ir atskleidė papildomos informacijos. Jei dėl konfidencialumo priežasčių nebuvo galima atskleisti tikslių duomenų, jie nurodyti pateikiant intervalus.
(14)
Po galutinio atskleidimo eksportuojantis gamintojas teigė, kad atskleistų duomenų vis tiek nepakako, ir visų pirma tvirtino, kad buvo neaišku, ar koreguojant dengimo proceso sąnaudas buvo atsižvelgta į vienos pusės dengimo sąnaudas, abiejų pusių dengimo sąnaudas ar abiejų rūšių sąnaudas.
(15)
Kaip paaiškinta 68 konstatuojamojoje dalyje, suinteresuotosios šalys nepateikė jokių įrodymų, kad iš vienos pusės dengto ir iš dviejų pusių dengto soliarinio stiklo gamybos sąnaudos visada skirtųsi. Todėl skaičiuodama koregavimo sumą Komisija iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo neatskyrė nuo iš abiejų pusių dengto soliarinio stiklo.
(16)
Dėl žalos tas pats eksportuojantis gamintojas teigė, kad jo gautame konkrečiame atskleidimo dokumente Sąjungos gamintojų dviejų iš penkių rūšių produktų pardavimo ir tikslinės kainos dėl konfidencialumo priežasčių nurodytos kaip riboto naudojimo arba pateikiant intervalus.
(17)
Bendrovė taip pat tvirtino, kad šiuo atveju konfidencialumo lygis yra labai aukštas ir tik vieno atrinkto Sąjungos gamintojo pavadinimas yra žinomas. Taigi, bendrovės nuomone, net jei informacija dėl tam tikrų rūšių produkto yra susijusi tik su vienu ar dviem Sąjungos gamintojais, tų bendrovių tapatybės nustatyti neįmanoma, taigi neįmanomas ir didelis eksportuojančio gamintojo konkurencinis pranašumas jo atskirų Sąjungos konkurentų ar jų grupės atžvilgiu.
(18)
Iš tikrųjų, pagal pagrindinio reglamento 20 straipsnį Komisija, nustačiusi laikinąsias priemones, privalo atskleisti informaciją apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nustatytos priemonės. Tačiau Komisija pagal pagrindinio reglamento 19 straipsnį taip pat privalo visą informaciją, kuri pagal savo pobūdį yra konfidenciali arba kuri pateikiama konfidencialiai, laikyti konfidencialia.
(19)
Šiuo konkrečiu atveju Sąjungos gamintojų dviejų rūšių produktų faktinės pardavimo ir tikslinės kainos neatskleistos arba pateikti intervalai, nes informaciją apie vienos iš šių dviejų rūšių produktą pateikė tik vienas arba du Sąjungos gamintojai. Be to, šiame versle plačiai žinoma, kad šios konkrečios rūšies produkto negamina jokie kiti Sąjungos gamintojai. Todėl Komisija mano, kad ši informacija pagal savo pobūdį yra konfidenciali, nes ją atskleidus konkurentai įgytų didelį konkurencinį pranašumą ir (arba) būtų padarytas didelis neigiamas poveikis informaciją pateikusiai bendrovei (-ėms). Be to, tokio paties tipo informacija nepateikta ir apie antros rūšies produktą, kad nebūtų įmanoma pirmosios rūšies produkto duomenų nustatyti iš bendrų turimų duomenų.
(20)
Po galutinio atskleidimo bendrovė pakartojo tvirtinimą, kad atskleista nepakankamai informacijos apie žalos skirtumo skaičiavimus ir kad toks atskleidimas buvo netinkamas. Tiksliau ji pareiškė, kad buvo neaišku, kaip buvo parinkta antra produkto rūšis, su kuria susiję duomenys buvo pašalinti. Komisija patikslina, kad tai buvo padaryta atsitiktinės atrankos principu.
(21)
Bendrovė pasiūlė, kaip būtų galima išspręsti su tariamu nepakankamu atskleidimu susijusią padėtį. Jos siūlymu bendrovės teisininkai galėtų susitikti su Komisijos darbuotojais ir nuodugniai aptarti dempingo ir žalos skirtumų skaičiavimus ir nedaryti jokių konfidencialių dokumentų kopijų, arba patekti į Komisijos patalpą, kurioje saugomi duomenys, kad būtų galima surašyti pastabas.
(22)
Komisija negalėjo patenkinti šio prašymo. Kad bendrovės teisininkai galėtų patikrinti skaičiavimus, tektų pateikti tikslius vienos ar dviejų bendrovių duomenis. To padaryti negalima, nes Komisija pagal pagrindinio reglamento 19 straipsnį privalo šiuos duomenis laikyti konfidencialiais.
(23)
Be to, Komisija galutinio atskleidimo dokumente aiškiai paminėjo, kad visais klausimais, susijusiais su bendrovės teisėmis į gynybą, kaip antai susipažinimas su byla, bendrovė gali pati kreiptis į bylas nagrinėjantį pareigūną pagal Bylas nagrinėjančio pareigūno įgaliojimus (4). Tačiau per terminą pastaboms dėl galutinio atskleidimo pateikti bendrovė neprašė, kad dalyvautų bylas nagrinėjantis pareigūnas.
(24)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija atmeta tvirtinimus dėl susijusio eksportuojančio gamintojo galimo procesinių teisių pažeidimo.
B. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. Nagrinėjamasis produktas
(25)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 26 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamas produktas - soliarinis stiklas, kurį sudaro grūdintas silikatinis lakštinis stiklas, kurio sudėtyje esančios geležies kiekis mažesnis kaip 300 ppm, laidumas saulės energijai didesnis nei 88 % (matuojant pagal AM1,5 300-2 500 nm), atsparumas karščiui yra iki 250 °C temperatūros (matuojant pagal EN 12150), atsparumas terminiam šokui yra Δ 150 K (matuojant pagal EN 12150), o mechaninis atsparumas ne mažesnis kaip 90 N/mm2 (matuojant pagal EN 1288-3) (toliau - nagrinėjamasis produktas arba soliarinis stiklas). Šiuo metu nagrinėjamojo produkto KN kodas yra ex 7007 19 80.
2. Tvirtinimai dėl produkto apibrėžtosios srities
(26)
Vienas eksportuojantis gamintojas po pirminio faktų atskleidimo tvirtino, kad priešingai, nei teigiama laikinojo reglamento 32 konstatuojamojoje dalyje, sodininkystei skirtas stiklas, kurio techninės savybės atitinka soliarinio stiklo technines savybes, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 26 konstatuojamojoje dalyje, turėtų būti išbrauktas iš produkto apibrėžtosios srities. Pirma, eksportuotojo teigimu, sodininkystei skirto stiklo fizinės savybės gerokai skiriasi nuo soliarinio stiklo fizinių savybių: i) sodininkystei skirto stiklo dydžiai skiriasi nelygu vartotojų reikalavimai, o soliarinis stiklas gaminamas tik tam tikro nustatyto dydžio; ii) sodininkystei skirto stiklo abi pusės gali būti dengtos, o soliarinis stiklas fotovoltiniams moduliams nebūna iš abiejų pusių dengtas. Antra, sodininkystei skirtas stiklas tariamai naudojamas kitiems tikslams - jo negalima naudoti fotovoltinių modulių arba šilumos kolektorių gamybai.
(27)
Komisija šį tvirtinimą atmeta dėl toliau nurodytų priežasčių. Pirma, tai, kad soliarinio stiklo šiltnamių gamybai dydžiai skiriasi nuo soliarinio stiklo, naudojamo fotovoltinių modulių arba šilumos kolektorių gamybai, dydžių, yra neaktualu, nes reikalavimai dėl dydžių gali skirtis tiek fotovoltinių modulių, tiek šiltnamių atveju. Be to, tokiu pagrindu iš produkto apibrėžtosios srities išbraukus produktą gali būti sudarytos sąlygos vengti antidempingo priemonių. Antra, rinkoje parduodamas sodininkystei skirtas stiklas nėra vien tik iš abiejų pusių dengtas soliarinis stiklas - tai gali būti nedengtas ir iš vienos pusės dengtas soliarinis stiklas. Be to, kaip paaiškinta 68 konstatuojamojoje dalyje, iš abiejų pusių dengtas stiklas taip pat naudojamas fotovoltinių modulių ir šilumos kolektorių gamybai. Todėl dėl šios fizinės savybės soliarinis stiklas, naudojamas sodininkystei skirtam stiklui, negali skirtis nuo soliarinio stiklo kitai naudojimo paskirčiai. Pagaliau negalima atmesti to, kad šiltnamių gamybai skirtas soliarinis stiklas bus naudojamas fotovoltiniams moduliams ir (arba) šilumos kolektoriams gaminti.
(28)
Po atskleidimo vienas importuotojas tvirtino, kad soliarinio stiklo, kurį taip pat galima naudoti kaip baldams skirtą stiklą, neišbraukus iš produkto apibrėžtosios srities, bendrovėms tektų administracinė našta ir susidarytų vėlavimų. Tariamai taip yra dėl to, kad kiekvieną kartą, kai Sąjungos muitinėms kyla klausimas, ar importuojamoms prekėms yra taikomos priemonės, bendrovės joms turi siųsti bandymų ataskaitas.
(29)
Komisija mano, kad šių rūšių stiklo nereikėtų išbraukti iš tyrimo aprėpties, nes soliarinis stiklas gali būti naudojamas sodininkystei ir baldams. Norint užtikrinti tinkamą Sąjungos pramonės apsaugą nuo žalingo importo dempingo kaina poveikio, reikėtų vengti spragų, kuriomis pasinaudojant būtų vengiama priemonių. Tinkamos apsaugos teigiamas poveikis yra didesnis už papildomos administracinės naštos, kuri tariamai tektų susijusiam importuotojui, neigiamą poveikį.
(30)
Kitas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad iš produkto apibrėžtosios srities reikėtų išbraukti flotacinį stiklą, nes jo gaminamas flotacinis stiklas naudojamas statybų rinkoje ir šiltnamių rinkoje. Be to, jis teigė, kad flotacinis stiklas nenaudojamas fotovoltiniams moduliams gaminti. Tačiau remdamasi laikinojo reglamento 33 konstatuojamojoje dalyje savo pateiktais argumentais Komisija pakartoja, kad flotacinis stiklas aiškiai atitinka soliarinio stiklo technines savybes, kaip nustatyta laikinojo reglamento 26 konstatuojamojoje dalyje. Be to, flotacinį stiklą gamina ir Sąjungos pramonė, ir eksportuojantys gamintojai. Tai patvirtina vieša informacija internete (5). Taigi, šis tvirtinimas atmetamas.
3. Išvada
(31)
Kadangi kitų pastabų dėl nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto negauta, patvirtinamos laikinojo reglamento 26-33 konstatuojamosiose dalyse padarytos išvados.
C. DEMPINGAS
1. Rinkos ekonomikos režimas (RER)
(32)
Po pirminio faktų atskleidimo ir vėliau po galutinio atskleidimo vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija suklydo atmesdama jo prašymą taikyti RER. Tas pat teiginys, susijęs su sprendimu dėl RER taikymo, jau buvo pateiktas laikinuoju etapu ir Komisija jį atmetė laikinojo reglamento 43 ir 47 konstatuojamosiose dalyse.
(33)
Eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad pagal lengvatinių mokesčių sistemas ir dotacijas jo gauta nauda nesudaro didelės jo apyvartos dalies. Dėl to primenama, kad į šį ir kitus argumentus jau buvo atsakyta 2013 m. rugsėjo 13 d. Komisijos rašte eksportuotojui, kuriame Komisija pranešė šaliai apie savo sprendimą dėl RER taikymo. Visų pirma pabrėžta, kad visų pirma dėl šios lengvatos pobūdžio per TL gauta bendra nauda yra neaktuali vertinant, ar iškraipymai yra dideli. Taigi šis teiginys atmetamas.
(34)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, patvirtinama išvada, kad visi RER prašymai turėtų būti atmesti, kaip nustatyta laikinojo reglamento 34-47 konstatuojamosiose dalyse.
2. Normalioji vertė
2.1. Panašios šalies pasirinkimas
(35)
Laikinajame reglamente tinkama panašia šalimi pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punktą pasirinkta Turkija. Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Turkija nėra tinkama panaši šalis normaliajai vertei nustatyti, kadangi Turkijoje yra tik vienas soliarinio stiklo gamintojas ir kad į Turkijos rinką iš esmės soliarinis stiklas neimportuojamas. Be to, eksportuojantis gamintojas teigė, kad pelno dydis Turkijos soliarinio stiklo vidaus rinkoje buvo ypač didelis, todėl buvo dirbtinai padidintas normaliosios vertės dydis. Tas pats eksportuojantis gamintojas taip pat priminė, kad Turkijoje gaminamam soliariniam stiklui nebuvo taikoma dengimo technologija ir kad soliarinis stiklas Turkijoje nebuvo gaminamas naudojant flotavimo gamybos procesą. Dėl to normaliajai vertei nustatyti reikalingų pagrindinių duomenų negalima naudoti remiantis Turkijos panašaus produkto vidaus rinka. Taigi, eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad normaliajai vertei nustatyti vietoje Turkijos duomenų turėjo būti naudojamos Sąjungos kainos.
(36)
Pirma, Komisija primena, kad Turkijoje nėra didelių prekybos kliūčių, susijusių su panašiu produktu. Todėl negalima daryti išvados, kad Turkijos soliarinio stiklo rinka yra neprieinama tarptautinei prekybai. Priešingai, rinka yra atvira ir panašaus produkto kaina toje vidaus rinkoje yra nustatoma laisvai, atsižvelgiant į pasiūlos ir paklausos santykį.
(37)
Antra, dėl tvirtinimo apie ypač didelį pelną Turkijos vidaus rinkoje, Komisija pabrėžia nepastebėjusi pernelyg didelio panašaus produkto pelno dydžio Turkijos rinkoje per TL, palyginti su Sąjungos gamintojų per nagrinėjamąjį laikotarpį gautu pelno dydžiu.
(38)
Trečia, dėl to, kad trečiojoje šalyje nėra tam tikrų rūšių produktų, ši trečia šalis netampa netinkama būti panašia šalimi. Priešingai, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalyje teigiama, kad jei tam tikrų rūšių produktas neparduodamas vidaus rinkoje, Komisija normaliąją vertę apskaičiuoja remdamasi gamybos sąnaudomis kilmės šalyje, prie kurių prideda pagrįstą pardavimo, bendrųjų ir administracinių išlaidų ir pelno sumą. Su dengimu ir flotavimo gamybos procesu susijusios sąnaudos pagrįstos patikrintais Sąjungos pramonės duomenimis.
(39)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, tvirtinimas, kad Turkija nėra tinkama panaši šalis, atmetamas.
(40)
Be to, Komisija negali priimti argumento, kad normalioji vertė turėjo būti nustatyta remiantis Sąjungoje faktiškai sumokėtomis kainomis. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punktą Komisija Sąjungos kainas normaliajai vertei nustatyti gali naudoti tik tada, jei tos vertės negalima nustatyti remiantis tinkamos panašios šalies duomenimis. Kadangi nustatyta tinkama panaši šalis ir jos gamintojas pakankamai bendradarbiavo, Komisija privalėjo normaliąją vertę nustatyti remdamasi šios panašios šalies duomenimis, o ne Sąjungos kainomis (6).
(41)
Komisija patvirtina, kad Turkija pasirinkta panašia šalimi, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalyje.
2.2. Normalioji vertė
(42)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija suklydo, kai normaliąją vertę nustatė remdamasi tik pelningu pardavimu panašioje šalyje ir prie nepelningų pardavimų pridėjusi spėjamą pelno dydį.
(43)
Komisija patvirtina, kad normaliajai vertei nustatyti, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 61 ir 62 konstatuojamosiose dalyse ir kaip reikalaujama pagrindinio reglamento 2 straipsnio 4 dalyje, ji patikrino, kad ne mažiau kaip 80 % visų rūšių panašaus produkto Turkijos vidaus rinkoje parduota pelningai. Todėl normaliajai vertei nustatyti buvo atsižvelgta į visą pardavimą Turkijos vidaus rinkoje, nepaisant to, ar pardavimas buvo pelningas, ar ne. Taigi, šis tvirtinimas yra nepagrįstas ir atitinkamai atmestas.
(44)
Kadangi kitų pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 58-64 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2.3. Eksporto kaina
(45)
Kadangi jokių pastabų dėl eksporto kainų negauta, laikinojo reglamento 65 konstatuojamoji dalis patvirtinama.
2.4. Palyginimas
(46)
Po pirminio faktų atskleidimo ir vėliau po galutinio atskleidimo vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija klaidingai pakoregavo jo eksporto kainą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą. Jis tvirtino, kad gamintojas ir susijęs prekiautojas yra vienas ekonominis subjektas, todėl tokio koregavimo atlikti negalima. Bet kuriuo atveju koregavimo suma yra per didelė, nes Komisija rėmėsi faktiniu savikainos ir pardavimo kainų skirtumu, kuris buvo ne oficialiai nustatytas, o pagrįstas sandorių kainodaros susitarimu. Vietoje to Komisija koregavimą turėjo atlikti (jei jo apskritai reikėjo) remdamasi oficialiai nustatytu gamintojo ir nesusijusio importuotojo savikainos ir pardavimo kainų skirtumu.
(47)
Atlikus tyrimą nustatyta, kad eksportuojantis gamintojas turėjo visapusiškai veikiantį eksporto departamentą, kuris su Sąjungos pirkėjais derėjosi dėl pardavimo sąlygų ir terminų, pateikdavo gamybos užsakymus, organizavo ir vykdė galutinio produkto gabenimą Sąjungos pirkėjams, įskaitant visus gabenimo dokumentus, tvarkė eksporto muitinį įforminimą ir rengė pardavimo dokumentus. Iš tikrųjų, eksportuojančio gamintojo ir susijusio prekiautojo su eksportu susijusios užduotys nesidubliavo. Tačiau eksportuojantis gamintojas išduodavo pardavimo sąskaitas faktūras prekiautojui, kuris savo ruožtu išduodavo pardavimo sąskaitą faktūrą sutartine kaina Sąjungos pirkėjui. Susijęs prekiautojas gaudavo mokėjimą, atimdavo savikainos ir pardavimo kainos skirtumą ir sumokėdavo likusią sumą eksportuojančiam gamintojui.
(48)
Todėl, Komisijos nuomone, susijusio prekiautojo negalima laikyti vidaus pardavimo departamentu, net jei abi bendrovės būtų laikomos vienu ekonominiu subjektu, todėl koregavimas pagal 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra visiškai pagrįstas. Be to, iš atlikto koregavimo matyti tarp susijusių bendrovių faktiškai taikytas savikainos ir pardavimo kainų skirtumas, todėl jo nereikia keisti kita teorine suma. Taigi šis tvirtinimas atmetamas.
(49)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad jo gamybos pajėgumai buvo daug didesni už Sąjungos pramonės gamybos pajėgumus, todėl jo nagrinėjamojo produkto gamybos proceso sąnaudos buvo mažesnės. Todėl Komisija turėtų atsižvelgti į šį tariamą privalumą, susijusį su jo mažesnėmis gamybos sąnaudomis, ir atlikti būtiną koregavimą.
(50)
Komisija negali sutikti su šiuo tvirtinimu. Pirma, eksportuojantis gamintojas nenurodė susijusios teisinės nuostatos, pagal kurią tokį koregavimą būtų galima atlikti. Antra, neįrodyta, kad mažesnės sąnaudos dėl didesnių gamybos pajėgumų turėtų poveikio kainoms ar kainų palyginamumui, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje. Iš tikrųjų, net jei būtų galima įrodyti, kad sąnaudos skiriasi, neaišku, kaip toks skirtumas atsispindi galutinėje kainoje, ir ar jis nėra kompensuojamas kitų sąnaudų skirtumu.
(51)
Be to, eksportuojančio gamintojo nurodyta tariama nauda susijusi su tariamai mažesnėmis gamybos sąnaudomis, palyginti su Sąjungos pramonės sąnaudomis. Dėl to primenama, kad eksportuojančiam gamintojui nesuteiktas RER ir atitinkamai jo sąnaudos netikrintos. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punktą Komisija normaliąją vertę nustatė remdamasi panašios šalies gamintojo faktinėmis kainomis ir (arba) sąnaudomis, nes ne rinkos ekonomikos šalių kainų ir sąnaudų nelemia rinkos veiksniai, taigi jos nėra patikimas elementas rinkos kainoms ar sąnaudoms apskaičiuoti.
(52)
Vienas eksportuojantis KLR gamintojas teigė, kad Komisija turėtų koreguoti vieno iš savo konkurentų eksporto kainą gamintojo EXW sąlygomis ir iš jos atimti paslaugų ir licencijų mokesčius, kuriuos jis tariamai sumokėjo trečiajai šaliai.
(53)
Komisija atmeta šį tvirtinimą. Pirma, eksportuojantis gamintojas nenurodė susijusios pagrindinio reglamento nuostatos, pagal kurią tokį koregavimą būtų galima atlikti. Antra, net jei šį tvirtinimą būtų galima vertinti, kaip atitinkantį pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies e punktą, pagal kurį leidžiama koreguoti atsižvelgiant į transporto, draudimo, tvarkymo, krovos ir papildomas išlaidas, ši nuostata nėra susijusi su paslaugų mokesčiais ar išlaidomis dėl licencijų susitarimo. Tokios išlaidos - tai verslo išlaidos, kurias paprastai patiria prekių gamintojas, veikiantis pagal technologijų licenciją, įgytą iš trečiosios šalis, nepaisant to, ar prekės yra eksportuojamos, ar parduodamos vidaus rinkoje. Todėl tokios išlaidos turėtų atsispindėti galutinėje tiek pardavimo eksportui, tiek pardavimo vidaus rinkoje kainoje. Todėl šios išlaidos negali turėti poveikio eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginamumui. Todėl koregavimas pagal 2 straipsnio 10 dalį yra nepagrįstas ir tvirtinimas dėl to atmetamas.
(54)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 67 ir 68 konstatuojamosiose dalyse, siekiant užtikrinti teisingą normaliosios vertės ir eksporto kainos palyginimą, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį koreguojant deramai atsižvelgta į skirtumus, turinčius poveikio kainoms ir kainų palyginamumui.
(55)
Tuo remiantis visais atvejais atlikti su konkrečia bendrove susiję koregavimai atsižvelgiant į transporto, jūrų frachto ir draudimo išlaidas, tvarkymo, krovos ir papildomas išlaidas, eksporto muitus ir komisinius, kai buvo aišku, kad jie turėjo poveikio kainų palyginamumui. Tačiau po to, kai buvo nustatytos laikinosios priemonės, Komisija pastebėjo korektūros klaidą, susijusią su praleidimu atliekant PVM koregavimą. Ši klaida atitinkamai ištaisyta skaičiuojant dempingą ir atitinkamai nurodyta susijusioje 169 konstatuojamosios dalies lentelėje.
(56)
Du eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad neteisingai atliktas eksporto kainos ir normaliosios vertės kainų palyginimas, susijęs su vienos rūšies produktu. Šis tvirtinimas nagrinėjamas 67 ir 68 konstatuojamosiose dalyse.
2.5. Dempingo skirtumai
(57)
Kadangi pastabų negauta, laikinojo reglamento 69-73 konstatuojamosiose dalyse nurodyta dempingo skirtumų skaičiavimo metodika patvirtinta.
(58)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad antidempingo klausimyne jis neteisingai nurodė savo kai kurių nagrinėjamojo produkto pardavimų eksportui į ES kainos, draudimo ir frachto vertes (CIF vertes). Nurodytos CIF vertės buvo per žemos, todėl buvo padidintas bendrovės dempingo skirtumas ir atitinkamai žalos skirtumas.
(59)
Komisija nuodugniai išnagrinėjo šį prašymą. Sutikrinusi ir vietoje patikrinusi susijusių sandorių su ES importuotoju CIF kainas Komisija galėjo patikrini šio tvirtinimo pagrįstumą. Todėl šis tvirtinimas buvo priimtas.
(60)
Atsižvelgiant į normaliosios vertės ir eksporto kainos koregavimus ir negavus jokių kitų pastabų, galutiniai dempingo skirtumai, išreikšti CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, yra šie:
Bendrovė
Dempingo skirtumas
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
84,7 %
Visos kitos bendrovės
90,1 %
D. ŽALA
1. Sąjungos pramonės apibrėžtis ir Sąjungos gamyba
(61)
Pastabų dėl Sąjungos pramonės apibrėžties ir Sąjungos gamybos negauta. Todėl Komisija patvirtina laikinojo reglamento 75-79 konstatuojamąsias dalis.
2. Sąjungos suvartojimas
(62)
Po pirminio faktų atskleidimo skundo pateikėjo pateikti duomenys apie atrinktų Sąjungos gamintojų pardavimo apimtį buvo atnaujinti įtraukiant iš atrinktų Sąjungos gamintojų gautus duomenis. Atitinkamai buvo pataisyta 1 lentelė (žr. toliau). Dėl šio pataisymo nepasikeitė ar nebuvo anuliuotos tendencijos ar išvados, padarytos remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis. Todėl, negavus jokių pastabų dėl Sąjungos suvartojimo, patvirtinama laikinojo reglamento 80-82 konstatuojamosiose dalyse nustatyta Sąjungos suvartojimo raida.
1 lentelė
Sąjungos suvartojimas (1 000 m2)
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Bendras Sąjungos suvartojimas
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeksas
100
170
205
165
Šaltinis: Glass for Europe, skundo pateikėjas ir atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymai.
3. Importo iš nagrinėjamosios šalies dempingo kaina apimtis, kaina ir rinkos dalis
(63)
Pataisius Sąjungos pramonės pardavimo duomenis (žr. 62 konstatuojamąją dalį), importo iš nagrinėjamosios šalies rinkos dalis taip pat turėjo būti pataisyta (žr. 2 lentelę). Dėl šio pataisymo nepasikeičia tendencija ar išvados, padarytos remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis.
(64)
Todėl Komisija patvirtina laikinojo reglamento 83-87 konstatuojamąsias dalis.
2 lentelė
Importo apimtis (1 000 m2) ir rinkos dalis
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Rinkos dalis
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeksas
100
100
250
421
Šaltinis: Glass for Europe, skundo pateikėjas ir atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymai.
4. Priverstinis kainų mažinimas
(65)
Laikinojo reglamento 88 ir 89 konstatuojamosiose dalyse aprašyta, kaip buvo nustatytas priverstinis kainų mažinimas per TL. Pagal gamintojo kainas EXW sąlygomis pakoreguotos vidutinės svertinės atrinktų Sąjungos gamintojų kiekvienos rūšies produkto pardavimo nesusijusiems pirkėjams Sąjungos rinkoje kainos palygintos su atitinkamomis vidutinėmis svertinėmis iš atrinktų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų importuojamo kiekvienos rūšies produkto kainomis. Susijusio importo kainos pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungos rinkoje buvo nustatytos CIF pagrindu, pakoreguotos ir padidintos, t. y. atsižvelgiant į muitinio įforminimo, muito, tvarkymo ir krovos išlaidas. Atlikus šiuos koregavimus kaina padidėjo 7-15 %, atsižvelgiant į produkto kontrolės numerį.
(66)
Lygintos to paties prekybos lygio sandorių kiekvienos rūšies kiekvieno numerio produkto kainos, kurios prireikus buvo tinkamai pakoreguotos, kaip išdėstyta pirmesnėje konstatuojamojoje dalyje, ir apskaičiuotos atėmus lengvatas ir nuolaidas. Remiantis palyginimo rezultatais, išreikštais atrinktų Sąjungos gamintojų apyvartos per TL procentine dalimi, nustatytas 10,6-26,7 % vidutinis svertinis atrinktų Sąjungos gamintojų priverstinis kainų mažinimo skirtumas dėl importo dempingo kaina.
(67)
Du eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad neteisingai atliktas vienos rūšies produkto kainų palyginimas. Visų pirma tvirtinta, kad iš abiejų pusių dengto soliarinio stiklo ir iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo kainos turėjo būti lyginamos atskirai. Tariamai iš abiejų pusių dengto soliarinio stiklo sąnaudos ir kaina yra daug didesnės už iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo. Be to, teigta, kad paprastai iš abiejų pusių dengto soliarinio stiklo laidumo saulės energijai koeficientas yra gerokai didesnis nei iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo. Pagaliau vienas eksportuotojas teigė, kad fotovoltiniams moduliams niekada nenaudojamas iš abiejų pusių dengtas soliarinis stiklas, nes jo kaina daug didesnė nei iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo, tačiau iš abiejų pusių dengto soliarinio stiklo laidumo saulės energijai koeficientas yra toks pat kaip fotovoltiniams moduliams naudojamo iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo. Tačiau saulės šilumos kolektoriams gaminti iš dviejų pusių dengto soliarinio stiklo didesnis laidumas saulės energijai yra tariamai svarbus, nes dėl jo saulės šilumos kolektorių veiksmingumas gali būti daug didesnis.
(68)
Komisija atmeta eksportuojančių gamintojų pateiktus tvirtinimus dėl toliau nurodytų priežasčių. Pirma, be bendro pobūdžio teiginių, eksportuojantis gamintojas nepateikė jokių įrodymų, kad iš vienos pusės dengto ir iš dviejų pusių dengto soliarinio stiklo gamybos sąnaudos visada skirtųsi. Sąjungos pramonė tvirtino priešingai ir teigė, kad gamybos sąnaudos skiriasi nelygu naudojama dengimo technologija, o iš abiejų pusių dengtas stiklas nebūtinai būna brangesnis už iš vienos pusės dengtą stiklą ir atvirkščiai. Antra, iš abiejų pusių dengto stiklo laidumas saulės energijai iš tiesų gali būti didesnis (iki 98 %) nei iš vienos pusės dengto stiklo (iki 95 %), ir ši techninė savybė iš tiesų aktuali tik su saulės šiluma susijusių produktų gamybai, ir nesvarbi fotovoltinių modulių gamybai. Tačiau priešingai, nei teigia eksportuojantis gamintojas, iš dviejų pusių dengtas soliarinis stiklas taip pat parduodamas fotovoltinių modulių gamintojams ir net turi savo rinką. Iš tiesų, per TL Sąjungos pramonė pardavė labai nedidelį kiekį iš dviejų pusių dengto stiklo, skirto šilumos kolektoriams gaminti (mažiau nei 1 % visos iš abiejų pusių dengto stiklo pardavimo apimties; visas kitas parduotas kiekis buvo skirtas fotovoltinių modulių gamybai).
(69)
Po pirminio faktų atskleidimo gautos dvi pastabos dėl išlaidų po importo. Pirmoje pastaboje skundo pateikėjas tvirtino, kad išlaidos atsižvelgiant į muitinį įforminimą, muitą, tvarkymo ir krovos išlaidas turėjo būti gerokai mažiau koreguojamos, t. y. 0,26 EUR/m2 atsižvelgiant į muitinį įforminimą, tvarkymo ir krovos išlaidas pridėjus 3 % muitą vietoje taikytų 0,40 EUR/m2 pridėjus 3 % muitą.
(70)
Antrą pastabą pateikė eksportuojantis gamintojas, kuris tvirtino, kad nebuvo atskleista išskaidytos informacijos, o buvo nurodyta tik bendra 0,40 EUR/m2 suma, aprėpianti tvarkymo išlaidas, muitinio įforminimo mokesčius ir importuotų produktų laikiną saugojimą importo metu. Jis taip pat teigė, kad turėjo būti paaiškinti kriterijai, kurie buvo taikyti siekiant nuspręsti, ar koregavimas buvo pakankamai pagrįstas ar ne.
(71)
Aptariami Komisijos atlikti koregavimai pagrįsti patikrintais duomenimis, kuriuos ji gavo iš KLR pagaminto soliarinio stiklo importuotojų ir iš kurių buvo matyti faktinės vidutinės svertinės išlaidos, patirtos per TL importuojant nagrinėjamąjį produktą. Tačiau skundo gamintojas pateikė įprastinių standartinių mokesčių, kuriuos importui iš Kinijos standartiniuose jūrų konteineriuose taikė nepriklausomas krovinių ekspeditorius, ataskaitą. Ši ataskaita nėra galiojantis faktinių mokesčių, kuriuos krovinių ekspeditoriai taikė nagrinėjamojo produkto importui per TL, įrodymas. Todėl skundo pateikėjo tvirtinimas atmetamas.
(72)
Dėl eksportuojančio gamintojo tvirtinimo: 0,40 EUR/m2 sumos detalesnio išskaidymo nebuvo galima pateikti, nes ši suma yra svertinis vidurkis, kuris buvo apskaičiuotas remiantis daugeliu faktinių sąskaitų faktūrų, kurios per TL įvairiuose ES uostuose buvo išduotos importuojamam Kinijos soliariniam stiklui. Taigi, faktinės išlaidos po importo skiriasi priklausomai nuo ES įvežimo uosto, produkto rūšies, laikino saugojimo importo metu paslaugos naudojimo ir pan.
(73)
Be to, Komisijos laikinajame reglamente atliktas išlaidų po importo koregavimas laikomas pagrįstu, nes jis atliktas remiantis patikrintomis faktinėmis iš Kinijos importuojamo soliarinio stiklo sąskaitomis faktūromis (nepriklausomų importuotojų).
(74)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl priverstiniam kainų mažinimui apskaičiuoti taikytos metodikos negauta, patvirtinamas laikinojo reglamento 89 ir 90 konstatuojamosiose dalyse paaiškintas kainų palyginimo metodas.
5. Makroekonominiai rodikliai
(75)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 92 konstatuojamojoje dalyje, žalos analizei atlikti Komisija atskyrė makroekonominius ir mikroekonominius žalos rodiklius. Nagrinėjamojo laikotarpio makroekonominiai rodikliai analizuoti remiantis Sąjungos pramonės pateiktais duomenimis, susijusiais su visais Sąjungos gamintojais, kurie atliekant tyrimą pranešė apie save.
(76)
Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Komisija žalos analizę atliko ne pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 5 dalis, nes žalos analizę ji atliko remdamasi dviem atskiromis ir tariamai nenuosekliomis duomenų grupėmis, t. y. makroekonominiais ir mikroekonominiais žalos rodikliais. Be to, jis tvirtino, kad dėl dviem duomenų grupėmis pagrįstos analizės tariamo nenuoseklumo kyla didelių abejonių dėl bendro žalos vaizdo tinkamumo, teisingumo ir objektyvumo.
(77)
Po galutinio atskleidimo ta pati bendrovė pakartojo tvirtinimą. Ji taip pat nurodė kelis anksčiau vykdytus tyrimus, per kuriuos Sąjungos institucijos tariamai nenuosekliai apibrėžė skirtingas duomenų grupes kaip priklausančias makroekonominiams arba mikroekonominiams duomenims.
(78)
Komisija negali sutikti su šiuo tvirtinimu. Ši metodika taikoma tada, kai vykdoma atranka, kad būtų galima išanalizuoti Sąjungos pramonės padėtį ir atsižvelgti ne tik į su atrinktomis bendrovėmis, bet ir su visa Sąjungos pramone susijusias tendencijas. Analizuojant nagrinėti visi pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje aprašyti veiksniai. Išvada dėl žalos taip pat padaryta remiantis visais minėtais veiksniais. Taigi, žalos analizė atlikta laikantis pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 5 dalių.
(79)
Negavusi jokių kitų pastabų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 90-94 konstatuojamąsias dalis.
(80)
Dėl laikinojo reglamento 95-103 konstatuojamosiose dalyse Komisijos analizuotų makroekonominių rodiklių: pataisius Sąjungos pramonės pardavimo duomenis (žr. 62 konstatuojamąją dalį), Sąjungos gamintojų rinkos dalis šiek tiek pasikeitė (žr. 5 lentelę). Tačiau dėl šio pataisymo nesikeičia tendencija ar išvados, padarytos remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis. Todėl Komisija patvirtina laikinojo reglamento 95-105 konstatuojamąsias dalis.
5 lentelė
Pardavimo apimtis ir rinkos dalis
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Pardavimo apimtis (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeksas
100
172
181
123
Rinkos dalis
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeksas
100
101
88
74
Šaltinis: Glass for Europe, skundo pateikėjas ir atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymai.
6. Mikroekonominiai rodikliai
(81)
Po pirminio faktų atskleidimo atnaujinti atrinktų Sąjungos gamintojų vieneto gamybos sąnaudų duomenys. Atitinkamai buvo šiek tiek pataisyta 7 lentelė (žr. toliau). Dėl šio pataisymo nepasikeitė ar nebuvo anuliuota tendencija ar išvados, padarytos remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis. Todėl, negavusi jokių pastabų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 106-123 konstatuojamąsias dalis.
7 lentelė
Vidutinės pardavimo kainos Sąjungoje
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Vieneto gamybos sąnaudos (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Šaltinis: atrinktų Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymai.
7. Išvada dėl žalos
(82)
Kadangi jokių kitų pastabų negauta, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 124-129 konstatuojamosiose dalyse pateiktas išvadas, kad Sąjungos pramonei buvo padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje.
E. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. Importo dempingo kaina poveikis
(83)
Laikinojo reglamento 131-133 konstatuojamosiose dalyse Komisija priėjo prie išvados, kad esama Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ir importo dempingo kaina iš KLR priežastinio ryšio. Kelios suinteresuotosios šalys nesutiko su šia išvada ir teigė, kad žala ir padidėjusi importo iš nagrinėjamosios šalies apimtis laiko atžvilgiu pagrįstai ir nuosekliai nesutampa. Taip yra dėl to, kad 2009-2011 m. importas iš Kinijos gerokai padidėjo. Be to, vidutinė importo iš Kinijos kaina 2011 m. buvo 4,96 EUR/m2 - labai panaši į kainą 2012 m. (4,38 EUR/m2).
(84)
Tos pačios šalys tvirtino, kad išvada, kad Sąjungos pramonei padaryta žala turėtų būti priskirta 2012 m. importui iš Kinijos, neatitinka jos nustatytų faktų, kad prieš metus importas iš Kinijos tariamai neturėjo jokio neigiamo poveikio, ypač kiek jis susijęs su Sąjungos pramonės pelno dydžiu, nors vidutinė importo kaina buvo labai panaši.
(85)
Nuo nagrinėjamojo laikotarpio pradžios iki TL pabaigos importas padidėjo 596 %, o jo užimama rinkos dalis - 321 %. Per nagrinėjamąjį laikotarpį importo kainos sumažėjo 27,2 %.
(86)
Iš tikrųjų teisinga, kad Sąjungos pramonės pelno dydis 2011 m. buvo tik šiek tiek mažesnis nei 2010 m., nors jau 2011 m. importo apimtis iš KLR labai padidėjo. Tačiau 2011 m. soliarinio stiklo suvartojimas Sąjungoje gerokai padidėjo, tiksliau 2010-2011 m. padidėjo 20,4 %, o importas iš KLR tuo pačiu laikotarpiu padidėjo 150 %. Per TL, kai suvartojimas sumažėjo šiek tiek daugiau nei 19 %, importo iš Kinijos apimtis toliau didėjo - daugiau nei 35 %, palyginti su 2011 m. Tai aiškiai rodo, kad Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala per TL ir akivaizdus importo dempingo kaina iš KLR apimties padidėjimas laiko atžvilgiu sutapo. Be to, logiška, kad reikia šiek tiek laiko, kol Sąjungos gamintojai pajus padidėjusios importo dempingo kaina apimties neigiamą poveikį (pvz., klientų skaičiaus mažėjimą, nuostolius, sumažėjusią investicijų grąžą ir grynųjų pinigų srautą ir pan.). Todėl šis tvirtinimas atmetamas.
(87)
Po galutinio atskleidimo tos pačios šalys teigė, kad padarytos materialinės žalos ir importo dempingo kaina iš Kinijos laiko sutapimo negalima vertinti remiantis visu nagrinėjamuoju laikotarpiu nuo 2009 m. iki TL pabaigos, neatsižvelgiant į tuo laikotarpiu pasireiškusias tendencijas.
(88)
Komisija taip pat analizavo nagrinėjamuoju laikotarpiu pasireiškusias tendencijas. Tai, kad Sąjungos pramonė 2011 m. vis dar veikė pelningai, nors importas iš Kinijos tais metais jau buvo gerokai padidėjęs, neturi poveikio išvadai, kad per TL sutapo laikas, kai Sąjungos pramonei buvo padaryta žala ir buvo importuojama dempingo kaina iš Kinijos.
(89)
Per TL, kai suvartojimas sumažėjo šiek tiek daugiau nei 19 %, eksportuojantys Kinijos gamintojai:
-
12,4 procentinio punkto padidino rinkos dalį, palyginti su 2011 m., o Sąjungos pramonės rinkos dalis sumažėjo 12,3 procentinio punkto,
-
Kinijos importo apimtį padidino daugiau nei 35 %, kai Sąjungos pramonės pardavimas sumažėjo 32 %, ir
-
dar labiau (daugiau nei 10 %) sumažino ir taip labai mažas eksporto kainas, iki 26,7 % priverstinai sumažino Sąjungos pramonės kainas ir prisidėjo prie Sąjungos pramonei per TL padarytos žalos.
(90)
Remdamasi šia analize Komisija priėjo prie išvados, kad importas dempingo kaina ir ypač išaugusi jo rinkos dalis taikant kainas, dėl kurių buvo nuolat priverstinai mažinamos Sąjungos pramonės kainos, Sąjungos pramonei padarė materialinę žalą.
(91)
Negavusi jokių kitų pastabų dėl importo dempingo kaina poveikio, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 131-133 konstatuojamąsias dalis.
2. Kitų veiksnių poveikis
2.1. Importas iš trečiųjų šalių
(92)
Pataisius Sąjungos pramonės pardavimo duomenis (žr. 62 konstatuojamąją dalį), importo iš trečiųjų šalių rinkos dalis taip pat šiek tiek pasikeitė (žr. 11 lentelę). Tačiau dėl šio pataisymo nesikeičia tendencija ar išvados, padarytos remiantis laikinajame reglamente nurodytais duomenimis.
(93)
Negavusi jokių kitų pastabų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 134-137 konstatuojamąsias dalis.
11 lentelė
Importas iš trečiųjų šalių (1 000 m2)
Trečiosios šalys
2009 m.
2010 m.
2011 m.
TL
Rinkos dalis
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeksas
100
74
90
88
Šaltinis: Glass for Europe, skundo pateikėjas ir Sąjungos gamintojų klausimyno atsakymai.
2.2. Sąjungos pramonės eksporto veiklos rezultatai
(94)
Viena šalis nesutiko su laikinojo reglamento 139 konstatuojamojoje dalyje Komisijos padaryta išvada, kad atrinktų Sąjungos gamintojų pardavimas eksportui per TL veikiausiai sumažėjo dėl labai mažų Kinijos eksporto į Sąjungos pramonės pagrindines eksporto paskirties šalis (tiksliau JAV, Kanadą) kainų. Šalies manymu, ši išvada yra nepagrįsta, nes Kinija eksportavo ir 2011 m., todėl nėra priežasčių, kodėl poveikis būtų padarytas tik 2012 m. Be to, jos manymu, tikroji Sąjungos pramonės pardavimo eksportui sumažėjimo priežastis buvo ta, kad ji buvo nekonkurencinga ir, sumažėjus pasaulinėms rinkos kainoms, Sąjungos pramonė negalėjo išlikti konkurencinga. Todėl šalis teigė, kad Sąjungos pramonės pardavimo eksportui per TL sumažėjimas dar labiau prisidėjo prie patirtos žalos.
(95)
Atrinktų Sąjungos gamintojų pardavimas eksportui 2009 m. (pradiniu veiklos etapu) sudarė 20 % visos jų pardavimo apimties, 2010 m. - 11 %, o didžiausio pakilimo 2011 m. - tik 14 %. 2012 m. pardavimas eksportui dar sumažėjo iki 5 %.
(96)
Komisija šiuos tvirtinimus atmeta dėl toliau nurodytų priežasčių. Pagrindinė Sąjungos pramonės rinka visada buvo ir yra Sąjungos rinka, kuri yra viena didžiausių rinkų pasaulyje, o ne trečiųjų šalių rinkos. Be to, soliarinis stiklas yra palyginti sunkus ir dužus ir jį vežant dideliais atstumais dėl dužimo ir korozijos susidaro papildomų sąnaudų. Remiantis Komisijos turima informacija iš atrinktų eksportuojančių gamintojų klausimyno atsakymų, Kinijos eksporto į pagrindines Sąjungos pramonės eksporto paskirties šalis kainos iš tiesų buvo labai mažos ir per TL toliau mažėjo, palyginti su 2011 m. Tai rodo, kad Sąjungos pramonės eksportas sumažėjo daugiausia dėl didėjančio Kinijos eksporto mažomis kainomis ir į trečiųjų šalių rinkas, kaip buvo patvirtinta atliekant tyrimą.
(97)
Po galutinio atskleidimo ta pati šalis taip pat teigė, kad tyrimas buvo susijęs su Sąjungos rinka ir per jį nebuvo vertinama jokia tariamai nesąžininga kainų politika trečiųjų šalių rinkose.
(98)
Be to, ES institucijų išvadose, net jei manyti, kad jos yra teisingos, dėl kitų veiksnių padaryta žala tariamai priskirta importui dempingo kaina į Sąjungą. Taigi, tariamas Kinijos eksportas mažomis kainomis ar subsidijuotas Kinijos eksportas į trečiąsias šalis nebuvo importas dempingo kaina į ES, todėl jis buvo kitas veiksnys, kurio žalingo poveikio nebuvo galima priskirti importui dempingo kaina.
(99)
Komisija atmeta šį tvirtinimą. Ji nenagrinėjo, ar importo iš KLR į trečiąsias šalis kainos buvo dempingo kainos, ar tai buvo subsidijuotas importas. Remdamasi atrinktų eksportuojančių gamintojų pateiktomis eksporto į trečiąsias šalis kainomis ji tik nustatė, kad tos kainos pastaraisiais metais nuolat mažėjo.
(100)
Taip pat Komisija analizavo importo iš KLR į trečiąsias šalis kainų mažėjimą kaip atskirą veiksnį ir nepriskyrė jo importui dempingo kaina į Sąjungą. Iš tikrųjų, šis faktas naudotas tik kaip galimas paaiškinimas, kodėl sumažėjo Sąjungos pramonės eksportas į jos pagrindines trečiąsias paskirties šalis, atsižvelgiant į tai, kad tos rinkos nėra ir niekada nebuvo pagrindinės Sąjungos pramonės rinkos. NET pačiais geriausiais 2010 ir 2011 m. Sąjungos pramonė daugiau nei 85 % produktų pardavė Sąjungos rinkoje.
(101)
Todėl patvirtinama laikinojo reglamento 140 konstatuojamojoje dalyje pateikta išvada, kad dėl pablogėjusios atrinktų Sąjungos gamintojų eksporto veiklos negali nutrūkti importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
2.3. Suvartojimo, pajėgumų ir pajėgumų naudojimo raida
(102)
Viena šalis teigė, kad Sąjungos pramonė patyrė žalą, nes sumažėjo Sąjungos suvartojimas. Tariamai tai vienintelis veiksnys, su kuriuo susiję duomenys pirmą kartą 2012 m. pablogėjo ir su kuriuo gali būti pagrįstai susieta žala, o iš Kinijos jau 2011 m. pradėta importuoti į 2012 m. kainas panašiomis kainomis. Po galutinio atskleidimo ta pati šalis pakartojo tvirtinimą.
(103)
Iš tikrųjų, 2012 m. suvartojimas sumažėjo, palyginti su ankstesniais metais. Tačiau Komisijos analizė apėmė laikotarpį nuo nagrinėjamojo laikotarpio 2009 m. pradžios iki TL pabaigos, o per jį Sąjungos suvartojimas padidėjo iš viso 65 %. Per nagrinėjamąjį laikotarpį Sąjungos pramonės rinkos dalis nuolat mažėjo, t. y. apskritai sumažėjo net 25,7 %, o importo iš Kinijos rinkos dalis padidėjo 321 %. Nagrinėjamuoju laikotarpiu importo iš Kinijos apimtis padidėjo 596 %.
(104)
Be to, per TL Sąjungos suvartojimas buvo panašus kaip 2010 m., o laikinojo reglamento 10 lentelėje parodyta, kad 2010 m. Sąjungos pramonė gavo pagrįstą pelną. Todėl dėl paties Sąjungos suvartojimo sumažėjimo per TL Sąjungos pramonė negalėjo patirti nuostolių per TL. Be to, Sąjungos pramonės rinkos dalis 2010-2012 m. sumažėjo 26,6 %, o importo iš Kinijos - per tą patį laikotarpį padidėjo 318 %. Pagaliau, jei sumažėjęs suvartojimas per TL būtų padaręs Sąjungos pramonei žalą, toks sumažėjimas būtų padaręs poveikį ir importui iš Kinijos. Tačiau akivaizdu, kad taip nebuvo. Priešingai, per TL gerokai padidėjo importo iš Kinijos apimtis ir rinkos dalis.
(105)
Todėl Komisija atmeta šį tvirtinimą ir patvirtina laikinojo reglamento 141 ir 142 konstatuojamosiose dalyse pateiktas išvadas.
(106)
Dėl Sąjungos pramonės gamybos pajėgumų, kaip nurodyta laikinojo reglamento 4 lentelėje, Komisija mano, kad pajėgumai akivaizdžiai didėjo dėl to, kad iki 2011 m. didėjo Sąjungos suvartojimas.
(107)
Be to, Komisija nustatė, kad pagrindinė gamybos pajėgumų padidėjimo 12,5 % nuo 2011 m. iki TL pabaigos priežastis buvo ta, kad soliarinio stiklo rinkoje pradėjo veikti dar viena bendrovė, o visų kitų bendrovių rinkoje gamybos pajėgumai per tą patį laikotarpį šiek tiek sumažėjo.
(108)
Taigi, Komisija mano, kad apskritai Sąjungos pramonės pajėgumų raidos tendencija atitiko Sąjungos suvartojimo raidos tendenciją. Todėl Komisija mano, kad dėl didelių Sąjungos pramonės gamybos pajėgumų, kurie buvo dideli jau nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje ir liko dideli per TL, negali nutrūkti importo dempingo kaina ir Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastinis ryšys.
(109)
Po galutinio atskleidimo kelios šalys tvirtino, kad Komisija neatsižvelgė į tariamus perteklinius pajėgumus kaip į svarbią žalos priežastį. Per nagrinėjamąjį laikotarpį pajėgumai tariamai nebuvo padidinti dėl suvartojimo padidėjimo, nes Sąjungos pramonės gamybos pajėgumai visada buvo gerokai didesni nei suvartojimas, o tai, šių šalių nuomone, yra ekonomiškai neperspektyvu. Viena šalis tvirtino, kad naujo rinkos dalyvio pasirodymas laikotarpiu nuo 2011 m. iki TL pabaigos taip pat buvo vienas veiksnių, dėl kurių daryta žala, nes padidėjo konkurencija vidaus rinkoje.
(110)
Taip pat teigta, kad pajėgumų naudojimo koeficientas buvo mažas, nes mažėjo Sąjungos suvartojimas, buvo didinami gamybos pajėgumai ir mažėjo pardavimas eksportui. Dėl šio mažo naudojimo koeficiento nustatytosios išlaidos buvo didelės ir tai, jos nuomone, labai paveikė Sąjungos soliarinio stiklo pramonę.
(111)
Komisija pastebi, kad visos Sąjungos pramonės pajėgumų lygis per visą nagrinėjamąjį laikotarpį nuolat buvo didesnis už visą Sąjungos suvartojimą. Vis dėlto, tai nesukliudė atrinktoms Sąjungos pramonės įmonėms per dvejus metus iki TL gauti pelną, o didelius 14,5 % nuostolius jos patyrė tik per TL.
(112)
Be to, atrinktų Sąjungos gamintojų pajėgumai 2010-2011 m. padidėjo tik 4 %, o 2011 m. - TL -2,6 %, todėl 2010 m. - TL bendras padidėjimas buvo tik 6,7 %.
(113)
Taigi, suvartojimas ir pajėgumai skyrėsi per visą nagrinėjamąjį laikotarpį ir, nors skirtumas buvo šiek tiek didesnis per TL, juo negalima paaiškinti atrinktų bendrovių per TL patirtų didelių nuostolių. Dėl to Komisija atmeta tvirtinimą, kad Sąjungos pramonės pajėgumų lygis yra ekonomiškai neperspektyvus.
(114)
Dėl argumento, kad naujas rinkos veikėjas 2012 m. buvo vienas iš veiksnių, dėl kurių Sąjungos pramonei daryta žala, Komisija pastebi, kad šis naujas veikėjas įrengė didelius pajėgumus, tačiau per TL jo gamybos ir pardavimo apimtis buvo labai nedidelė - 2 % visos ES pardavimo apimties. Dėl to jo atėjimas į rinką neturėjo praktiškai jokio poveikio visos Sąjungos pramonės veiklos rezultatams, išskyrus tai, kad buvo perdėtai padidinti duomenys, susiję su Sąjungos pramonės pajėgumais ir pajėgumų naudojimu. Iš tikrųjų, be šios bendrovės duomenų, visų kitų Sąjungos gamintojų pajėgumai 2011-2012 m. faktiškai sumažėjo.
(115)
Be to, atlikus tyrimą nepatvirtina, kad nustatytosios išlaidos būtų labai paveikusios soliarinio stiklo pramonę. Iš tiesų, atrinktų Sąjungos gamintojų vidutinės nustatytosios išlaidos per TL sudarė 25-35 % visų gamybos sąnaudų. 2010 ir 2011 m. nustatytųjų išlaidų procentinė dalis buvo šiek tiek mažesnė, tačiau atitiko nurodytą procentinį intervalą. Tai akivaizdžiai rodo, kad dideli pajėgumai per TL turėjo akivaizdaus poveikio gamybos sąnaudoms, tačiau šis poveikis nebuvo reikšmingas ir juo negalima paaiškinti per TL patirtų didelių nuostolių, ypač palyginti su ankstesniais metais gautu pelnu. Be to, atrinktų Sąjungos gamintojų pajėgumų naudojimo koeficientas, palyginti su ankstesniais metais, sumažėjo, tačiau per TL vis dar siekė 65 %.
(116)
Pagaliau, analizuodama Komisija taip pat atsižvelgė į tai, kad įrengti pajėgumai gali būti pritaikyti kitų rūšių stiklui, kuris nepriskiriamas šio tyrimo aprėpčiai, gaminti. Taigi, atsižvelgdama ir į šią informaciją, Komisija nesutinka su suinteresuotąja šalimi, kad dideli įrengti pajėgumai yra ekonomiškai neperspektyvūs.
(117)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija atmeta šalies pateiktus tvirtinimus ir pakartoja, kad tiek atskirai, tiek bendrai analizuoti suvartojimo, pajėgumų ir pajėgumų naudojimo pokyčiai per nagrinėjamąjį laikotarpį nėra tokie, kad dėl jų nutrūktų nustatytas Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos ir importo dempingo kaina priežastinis ryšys.
2.4. Su saulės energijos moduliais susijusios tendencijos
(118)
Dvi šalys teigė, kad be nagrinėjamojo produkto suvartojimo raidos Sąjungos pramonei žalą darė ir saulės energijos modulių suvartojimo sumažėjimas bei šios pramonės 2011 m. pabaigoje - 2012 m. pradžioje patirti nuostoliai. Saulės energijos modulių gamintojų finansinių sunkumų poveikis soliarinio stiklo rinkai tariamai pradėtas justi 2011 m. pabaigoje ir 2012 m., nes tam buvo būtinas tam tikras laiko skirtumas.
(119)
Po galutinio atskleidimo viena šalis pakartojo tuos pačius argumentus.
(120)
Iš tikrųjų, laikinojo reglamento 143 konstatuojamojoje dalyje Komisija nustatė, kad pastebėtos su saulės energijos moduliais susijusios tendencijos turi didelio poveikio soliarinio stiklo suvartojimui, nes 80-85 % soliarinio stiklo parduodama saulės energijos modulių (fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir plonasluoksnių fotovoltinių modulių) gamintojams. Tačiau, kaip nurodyta laikinojo reglamento 143 ir 144 konstatuojamosiose dalyse, saulės energijos modulių suvartojimas per nagrinėjamąjį laikotarpį (t. y. 2009-2012 m.) nuolat didėjo ir nors 2012 m. jis sumažėjo, jo lygis išliko 221 % didesnis nei 2009 m. ir 44 % didesnis nei 2010 m. (7) Be to, nustatyta, kad dėl 2011 m. pabaigoje ir 2012 m. pradžioje sumažintų supirkimo tarifų nenutrūko saulės energijos modulių importo dempingo kaina ir nustatytos materialinės žalos priežastinis ryšys (8), nes saulės energijos modulių paklausa 2009-2012 m. laikotarpiu išliko palyginti didelė.
(121)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad saulės energijos modulių suvartojimo sumažėjimo 2012 m. negalima vertinti kaip veiksnio, dėl kurio nutrūktų nustatytas soliarinio stiklo importo dempingo kaina iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
(122)
Panašiai, kadangi saulės energijos modulių paklausa 2009-2012 m. laikotarpiu buvo palyginti didelė, o soliarinio stiklo paklausa per tą patį laikotarpį padidėjo 65 %, saulės energijos modulių gamintojų finansinės padėties pablogėjimo 2011 m. pabaigoje - 2012 m. pradžioje poveikio soliarinio stiklo suvartojimui negalima vertinti kaip veiksnio, dėl kurio nutrūktų nustatytas soliarinio stiklo importo dempingo kaina iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
(123)
Kadangi nebuvo pateikta jokių kitų pastabų, patvirtinama laikinojo reglamento 144 konstatuojamosios dalies išvada.
2.5. Išvada dėl priežastinio ryšio
(124)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 130-133 konstatuojamosiose dalyse pateiktas savo išvadas, kad nagrinėjamasis produktas per TL iš nagrinėjamosios šalies buvo importuojamas dempingo kaina ir kad dėl to buvo priverstinai mažinamas Sąjungos pramonės pardavimas. Be to, importo dempingo kaina apimtis akivaizdžiai padidėjo tuo pačiu metu, kai pablogėjo Sąjungos pramonės padėtis. Dempingo kaina importuojami produktai tiesiogiai konkuravo su Sąjungos pramonės produkcija; dėl to nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo Sąjungos pramonės pelningumas ir ji prarado rinkos dalį. Analizuotos kitos galimos žalos priežastys ir nustatyta, kad dėl nė vienos iš jų, tiek atskirai, tiek bendrai, nenutrūksta nustatytas importo dempingo kaina iš KLR ir Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos priežastinis ryšys.
(125)
Šiai išvadai pakeisti nebuvo pateikta naujų įrodymų, o negavusi jokių kitų pastabų, susijusių su išvadomis dėl priežastinio ryšio, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 145 ir 146 konstatuojamąsias dalis.
F. SĄJUNGOS INTERESAI
1. Sąjungos pramonės interesai
(126)
Negavusi jokių pastabų dėl Sąjungos pramonės interesų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 148-151 konstatuojamąsias dalis.
2. Nesusijusių importuotojų ir prekiautojų interesai
(127)
Negavusi jokių pastabų dėl nesusijusių importuotojų ir prekiautojų interesų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 152-154 konstatuojamąsias dalis.
3. Žaliavų tiekėjų interesai
(128)
Negavusi jokių pastabų dėl žaliavų tiekėjų interesų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 155 konstatuojamąją dalį.
4. Naudotojų interesai
(129)
Apie save pranešė vienas naudotojas ir nurodė, kad antidempingo priemonės neturės jam poveikio, nes jis nenaudojo ir neketina naudoti KLR gaminto soliarinio stiklo.
(130)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad Kinijos soliariniam stiklui nustatytas antidempingo muitas gali būti šiek tiek naudingas Sąjungos soliarinio stiklo pramonei, bet labai pakenkti Sąjungos fotovoltinių produktų ir su saulės šilumos energija susijusių produktų pramonei, nes ji turės mokėti didesnę kainą už nagrinėjamąjį produktą. Be to, tai tikriausiai neatitiktų Sąjungos aplinkos apsaugos tikslų, nes padidėtų fotovoltinių modulių ir su saulės šilumos energija susijusių produktų kainos ir tai būtų palanku soliarinio stiklo pramonei, kurią minėtas gamintojas laikė energijai imlia pramone.
(131)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 157 konstatuojamojoje dalyje, nustatyti antidempingo muitai turės tik labai nedidelio (mažiau nei 1 %) poveikio visoms saulės energijos modulių sąnaudoms. Nepateikta įrodymų, dėl kurių būtų suabejota šios analizės tikslumu. Taigi šis tvirtinimas atmetamas.
(132)
Negavusi jokių kitų pastabų dėl Sąjungos interesų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 155-159 konstatuojamąsias dalis.
5. Konkurencijos aspektai
(133)
Negavusi jokių pastabų dėl konkurencijos aspektų, nurodytų laikinojo reglamento 160-163 konstatuojamosiose dalyse, Komisija patvirtina tas konstatuojamąsias dalis.
6. Išvada dėl Sąjungos interesų
(134)
Negauta pastabų, dėl kurių pasikeistų laikinajame reglamente aprašyta Sąjungos interesų analizė. Todėl Komisija patvirtina laikinojo reglamento 164 konstatuojamąją dalį.
G. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
1. Žalos pašalinimo lygis
(135)
Kelios suinteresuotosios šalys prieštaravo tam, kad būtų taikomas 8,3 % tikslinis Sąjungos pramonės pelnas, kaip nustatyta laikinojo reglamento 167 konstatuojamojoje dalyje, teigdamos, kad jis neįvykdomai didelis. Jos tvirtino, kad 8,3 % pelno dydis 2010 m. buvo pats didžiausias per nagrinėjamąjį laikotarpį, nes 2010 m. buvo patys geriausi metai pasaulio fotovoltinių produktų pramonei. Jos taip pat tvirtino, kad Sąjungos soliarinio stiklo pramonei 2012 m. nebuvo įmanoma gauti tokio paties dydžio pelno nesant dempingo, nes pasaulinei fotovoltinių modulių pramonei, įskaitant Sąjungos fotovoltinių modulių pramonę, 2012 m. buvo didelio nuosmukio metai.
(136)
Komisija atmeta šį tvirtinimą. Komisija tiksliniu pelno dydžiu naudojo atrinktų Sąjungos gamintojų vidutinį pelną, gautą 2010 m., kai nagrinėjamojo produkto dar buvo importuojama nedaug, todėl įprastos konkurencijos sąlygos dar nebuvo iškraipytos. Todėl žalos pašalinimo lygiui nustatyti naudotas pelno dydis atitinka laikotarpį, kuriuo Sąjungos pramonė galėjo pagrįstai tikėtis gauti pelną įprastomis konkurencijos sąlygomis, kai importas dempingo kaina dar neturėjo poveikio (9).
(137)
Pagaliau, kalbant apie soliarinio stiklo pramonę, jos patys geriausi metai buvo ne 2010 m., kaip teigia šalys, o 2011 m., kai Sąjungos suvartojimas buvo pats didžiausias ir kai Sąjungos pramonės pardavimo apimtis buvo pati didžiausia.
(138)
Po galutinio atskleidimo viena šalis pakartojo nesutinkanti su pelno dydžiu, kuris buvo naudotas kaip tikslinis pelnas. Ji teigė, kad Komisija turėtų atsižvelgti į visus kitus veiksnius, kurie turėjo poveikio pelningumui per TL. Ji tvirtino, kad pagrįstas tikslinis pelnas negalėtų būti didesnis kaip 5 %.
(139)
Komisija šį tvirtinimą atmeta dėl toliau nurodytų priežasčių. Naudotas tikslinis pelnas pagrįstas ne apytiksliais skaičiavimais, o faktiniu pelnu, kurį Sąjungos pramonė gavo, kol dėl importo iš Kinijos dempingo kaina nebuvo iškraipyta konkurencija. Komisija mano, kad tai yra pagrįstas pelnas, ir atsižvelgė į tai, kad padėtis rinkoje ne itin skyrėsi nuo padėties per TL, nekalbant apie importo iš Kinijos dempingo kaina poveikį. Šalies tvirtinimas šiuo klausimu, kad suvartojimas 2010 m. buvo daug didesnis nei 2012 m., yra faktiškai neteisingas. Kaip nurodyta E skirsnio 2.3 dalyje, 2010 m. suvartojimo lygis atitiko 2012 m. suvartojimo lygį. Be to, 2010 m. Sąjungos pramonė didino pajėgumus, atsižvelgdama į numatomą didelį paklausos padidėjimą, ir tais metais tai neigiamai paveikė jos pelną. Pagaliau siūlomas 5 % tikslinis pelnas yra nepagrįstas jokiais duomenimis ar faktiniais skaičiavimais, todėl jis yra atmetamas.
(140)
Kita vertus, skundo pateikėjas tvirtino, kad pelno dydis yra per mažas ir kad Komisija jį turėtų padidinti iki 15 %, nes skundo pateikėjų pelnas 2010 m. buvo didesnis nei 10 %. Mažesnis pelno, kurį 2010 m. veikiausiai gavo kiti atrinkti ES gamintojai, dydis tariamai nėra tipiškas pelno, kurį galima pagrįstai tikėtis gauti, kai nėra nesąžiningo importo, dydis. Veikiausiai esama priežasčių, susijusių su tų bendrovių valdymo politika ar aspektais, galbūt įskaitant trumpalaikės kainodaros politiką, kuria siekta padidinti rinkos dalį, kuriomis būtų galima paaiškinti, kodėl tos bendrovės tais metais gavo mažesnio dydžio pelną ir kodėl jos buvo vienos pirmųjų, kurioms importu dempingo kaina padaryta žala.
(141)
Komisija nesutinka su šiuo tvirtinimu. Kaip paaiškinta šiame skirsnyje, Komisijos nuomone, iš vidutinio 2010 m. visos Sąjungos pramonės pelno teisingai matyti vidutinis pelnas įprastomis konkurencijos sąlygomis. Šiai išvadai neprieštarauja faktas, kad kai kurie Sąjungos pramonės subjektai priėmė valdymo sprendimus, dėl kurių pelno dydžiai buvo mažesni ar didesni nei kitų tos pačios pramonės subjektų. Iš tikrųjų, rinkos ekonomikoje veikiančioms bendrovėms būdingi tokie skirtumai.
(142)
Negavusi jokių kitų pastabų, Komisija patvirtina laikinojo reglamento 166-169 konstatuojamosiose dalyse aprašytą metodiką.
2. Galutinės priemonės
(143)
Atsižvelgiant į padarytas išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų ir remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi importuojamam nagrinėjamajam produktui turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės, kurių dydis prilygtų žalos skirtumų dydžiui, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle. Šiuo atveju turėtų būti nustatyta muito norma, kuri prilygtų nustatytam žalos skirtumų dydžiui.
(144)
Po laikinojo faktų atskleidimo skundo pateikėjas teigė, kad laikinieji ad valorem muitai neveiksmingi. Todėl jis paprašė Komisijos nustatyti minimalios importo kainos (MIK) formos galutines priemones. Skundo pateikėjas tvirtino, kad dėl tokios MIK priemonės būtų veiksmingesnės, ypač jei būtų nustatytos dvi MIK - viena dengtam ir viena nedengtam soliariniam stiklui. Skundo pateikėjas pateikė toliau nurodytas priežastis.
(145)
Pirma, skundo pateikėjas teigė, kad po TL eksportuojantys gamintojai dengtą stiklą ES rinkoje pardavė už tokią pačią kainą, už kurią jie pardavė nedengtą solidarinį stiklą per TL. Jis taip pat teigė, kad dengto stiklo gamybos sąnaudos yra didesnės nei nedengto, todėl jis paprastai parduodamas 20-25 % didesnėmis kainomis nei nedengtas stiklas.
(146)
Antra, skundo pateikėjas teigė, kad po TL Sąjungoje pasikeitė paklausa - vietoje nedengto soliarinio stiklo padidėjo dengto soliarinio stiklo paklausa. Naudotojai pirko vis daugiau dengto soliarinio stiklo nei nedengto soliarinio stiklo. Todėl dengtas soliarinis stiklas sudarė beveik visą importą iš KLR į ES per antrąją 2013 m. pusę, o per TL padėtis buvo priešinga.
(147)
Antidempingo priemonės iš tiesų gali būti įvairių formų. Komisijai suteikta laisvė pasirinkti priemonių formą, tačiau tikslas pašalinti žalingo dempingo poveikį nesikeičia.
(148)
Atlikus tyrimą patvirtinta, kad labai skiriasi nedengto ir dengto soliarinio stiklo sąnaudos ir kainos, nes skiriasi šių produktų techninės savybės. Iš tikrųjų, dengto soliarinio stiklo, kuris priklausomai nuo naudojamos technologijos gali būti dengtas iš vienos pusės arba abiejų, laidumas saulės energijai yra didesnis nei nedengto soliarinio stiklo, todėl jis gali turėti papildomų savaiminio išsivalymo, neišsipurvinimo ar kietumo savybių. Aukštos kokybės nedengto soliarinio stiklo laidumas saulės energijai gali būti iki 92 %. Dengimas refleksiją gali sumažinti apytikriai 3 % (vienos pusės) ir atitinkamai padidinti iš vienos pusės dengto soliarinio stiklo laidumą saulės energijai iki 95 %, o iš abiejų pusių dengto - daugiausia iki 98 %.
(149)
Per TL 81 % iš KLR importuoto ir ES parduoto soliarinio stiklo buvo nedengtas, o tik 19 % - dengtas. Nustatyta, kad per TL nedengto ir dengto soliarinio stiklo kainos ir sąnaudos skyrėsi apie 30 %.
(150)
Tačiau, Komisijos nuomone, skundo pateikėjo pateikti įrodymai nebuvo pakankamai pagrįsti. Be to, Komisija neturi pakankamai įrodymų ar duomenų iš kitų šaltinių, kuriais remdamasi galėtų padaryti išvadą, kad nustačius laikinąsias antidempingo priemones dengto soliarinio stiklo paklausa būtų padidėjusi, palyginti su nedengtu solidariniu stiklu, ir kad visų pirma dengto stiklo kainos būtų gerokai sumažėjusios, kaip teigė skundo pateikėjas.
(151)
Todėl Komisija negali priimti šio tvirtinimo ir mano, kad būtų tikslinga nustatyti ad valorem muitus, o ne MIK. Vis dėlto, pirmiau nurodytoms problemom išspręsti, bus sukurti du skirtingi Europos Bendrijų integruotojo tarifo (TARIC) kodai - vienas dengtam ir vienas nedengtam soliariniam stiklui. Jais naudodamasi Komisija galės atidžiai stebėti rinkos pokyčius ir laiku nuspręsti, ar reikia papildomų priemonių.
(152)
Be to, Komisija primena, kad anksčiau tam tikromis aplinkybėmis yra naudojusi MIK, visų pirma toliau nurodytose situacijose:
-
ypač didelė vienos rūšies produkto eksporto kaina, kuri reiškė, kad tos rūšies produkto dempingas nebuvo vykdomas (10),
-
aplinkybės, susijusios su Sąjungos gamintojų įtaka rinkoje ir rinkos dalimi, dėl kurių, saugant Sąjungos interesus, reikėjo užtikrinti, kad importo kainos neviršytų tam tikro lygio (11).
(153)
Be to, minimalios importo kainos naudotos daugiausia vienodiems produktams, o ne tokiems kaip šio atvejo įvairiarūšiams produktams.
(154)
Taip pat dėl tų priežasčių Komisija mano, kad minimalios importo kainos šiuo atveju netinka.
(155)
Po galutinio atskleidimo skundo pateikėjas pakartojo prašymą nustatyti MIK ir pateikė toliau aprašytų pastabų dėl 152-156 konstatuojamųjų dalių.
(156)
Pirma, tose konstatuojamosiose dalyse tariamai neatsižvelgiama į priemonių formos veiksmingumą, siekiant pašalinti žalingą dempingo ir subsidijavimo poveikį, o tai taip pat yra teisėta priežastis nustatyti MIK.
(157)
Antra, Komisija tariamai nepaaiškino, kodėl šios aplinkybės yra aktualios šiuo atveju ir kodėl jos yra naudingos ES pramonės interesų atžvilgiu.
(158)
Trečia, jis tvirtino, kad nėra daug nagrinėjamojo produkto rūšių, todėl MIK būtų praktiška administruoti, nes dvi pagrindinės produkto rūšys aiškiai skiriasi ir galima tinkamai atskirti kainas ir nesudėtingai jas administruoti ir stebėti, ypač atsižvelgiant į tai, kad šiuo metu importuojamas beveik vien tik dengtas soliarinis stiklas.
(159)
Dėl pirmos pastabos paaiškėjo, kad iš tiesų vietoje nedengto stiklo galėjo padidėti dengto stiklo paklausa. Tačiau nebuvo patiekta jokių papildomų įrodymų, todėl Komisija negali padaryti išvados, kad visų pirma dengto soliarinio stiklo kainos būtų labai sumažėjusios. Todėl ji neturi priežasčių keisti ankstesnių išvadų, kad ad valorem muitai yra tinkamesni žalingam dempingo ir subsidijavimo poveikiui pašalinti.
(160)
Dėl antros pastabos: aptariamomis konstatuojamosiomis dalimis siekta parodyti, kad Komisija nemano, kad šiuo atveju būtų tikslinga nustatyti MIK, nebent skundo pateikėjo pateikti tvirtinimai būtų išsamiau pagrįsti. Kadangi to nepadaryta, Komisija nemano, kad būtų tikslinga toliau analizuoti galimos MIK naudą ES pramonės interesų atžvilgiu.
(161)
Dėl trečios pastabos: skundo pateikėjas nesuabejojo dėl skirtingų produktų rūšių, kurias Komisija apibrėžė per tyrimą, ir neįrodė, kad tų rūšių produktų kainos nesiskirtų. Eksportuojančių gamintojų pasiūlytas įsipareigojimas, kuriame numatomos skirtingos MIK, taip pat rodo, kad šie skirtumai yra realūs. Todėl šis tvirtinimas atmetamas. Bet kuriuo atveju, net jei sutiktų, kad nėra daug nagrinėjamojo produkto rūšių, Komisija mano, kad šis klausimas yra neaktualus, nes ji aprašymą taikyti MIK atmeta ir dėl kitų dviejų pirmiau aprašytų priežasčių. Be to, Komisija primena, kad į informaciją, kuri yra susijusi su laikotarpiu po tiriamojo laikotarpio, ji gali atsižvelgti tik išskirtiniais atvejais (žr. pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalį). Skundo pateikėjai neįrodė, kad ši padėtis būtų tokia išskirtinė ir kad nepakaktų kitų turimų priemonių, kaip antai stebėsenos sukuriant papildomą TARIC kodą.
(162)
Todėl Komisija atmeta šiuos tvirtinimus.
(163)
Po galutinio atskleidimo keli saulės energijos modulių gamintojai taip pat prašė taikyti MIK. Jų pagrindiniai motyvai:
-
po TL soliarinio stiklo gamybos pajėgumai masiškai mažėjo ir daug Sąjungos gamintojų negrįžtamai pasitraukė iš rinkos. Vieninteliai trys rinkoje likę Sąjungos gamintojai negali patenkinti daugiau nei 50 % Europos paklausos, todėl saulės energijos modulių gamintojai poreikiams patenkinti turi produktą tiekti iš KLR. Vienas naudotojas teigė, kad būtų priverstas produktą pirkti tik iš vieno ar dviejų Sąjungos gamintojų, kurių produktas atitiktų būtinas technines specifikacijas,
-
dėl siūlomo dydžio muitų saulės energijos modulių gamybos sąnaudos labai padidėtų (maždaug 3 % už vatą, o tai yra tariamai penki procentai MIK, nustatytos saulės baterijų plokščių atveju),
-
MIK turėtų būti tokia, kad dėl jos nedidėtų saulės energijos modulių sąnaudos ES.
(164)
Dėl pirmo argumento: Komisija neturi jokių priežasčių manyti, kad gamybą sumažinę ar laikinai gamybą nutraukę Sąjungos gamintojai nepradėtų iš naujo savo verslo pilnu pajėgumu, kai produktai bus vėl importuojamas teisingomis kainomis. Kaip aprašyta 106-112 konstatuojamosiose dalyse, Sąjungoje yra pakankamai pajėgumų visam Sąjungos suvartojimui patenkinti. Taigi, šis tvirtinimas atmetamas. Komisija taip pat atmeta vieno naudotojo tvirtinimą, kad jis būtų priverstas produktą pirkti tik iš vieno ar dviejų Sąjungos gamintojų. Iš tiesų eksportuojantys Kinijos gamintojai taip pat galės tiekti produktą Sąjungos rinkai. Antidempingo priemonėmis (nepaisant jų formos) turėtų būti užtikrinta, kad produktas būtų importuojamas sąžiningomis kainomis, o ne siekiama iš viso nutraukti importą iš KLR.
(165)
Dėl antro argumento: naudotojai nepateikė jokių įrodymų savo argumentams pagrįsti. Priešingai, Komisija laikinojo reglamento 157 konstatuojamojoje dalyje nustatė, kad priemonių poveikis būtų mažesnis nei 1 % saulės energijos modulių, kuriuos pagamino atliekant tyrimą bendradarbiavusios bendrovės, visų sąnaudų. Taigi, šis tvirtinimas atmetamas.
(166)
Todėl nebereikia pareikšti nuomonės dėl saulės energijos modulių gamintojų pateikto trečio argumento.
(167)
Antisubsidijų tyrimas vykdytas kartu su antidempingo tyrimu. Atsižvelgiant į mažesniojo muito taisyklę ir tai, kad galutiniai subsidijų skirtumai yra mažesni už žalos pašalinimo lygį, Komisija turėtų nustatyti apskaičiuoto galutinio subsidijų skirtumų dydžio galutinį kompensacinį muitą ir tada nustatyti galutinį antidempingo muitą, kuris neviršytų atitinkamo žalos pašalinimo lygio. Remiantis tuo, kas išdėstyta, nustatytos šios muitų normos:
Bendrovė
Subsidijų skirtumas
Dempingo skirtumas
Žalos pašalinimo lygis
Kompensacinis muitas
Antidempingo muitas
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Kitos bendradarbiaujančios bendrovės
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Visos kitos bendrovės
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Šiame reglamente nurodytos konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos buvo nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl šios normos rodo atliekant šį tyrimą nustatytą tų bendrovių padėtį. Taigi šios muito normos (kitaip nei visos šalies mastu nustatytas muitas, taikomas visoms kitoms bendrovėms) taikomos tik tam importuojamam nagrinėjamosios šalies kilmės nagrinėjamajam produktui, kurį pagamino konkrečios bendrovės, t. y. nurodyti juridiniai asmenys. Importuojamam nagrinėjamajam produktui, pagamintam bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas konkrečiai nepaminėtas šio reglamento rezoliucinėje dalyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, neturėtų būti taikomos šios normos - jam turėtų būti taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma. Dėl aukšto eksportuojančių gamintojų bendradarbiavimo lygio (daugiau nei 80 %, žr. laikinojo reglamento 15 konstatuojamąją dalį), ši muito norma apskaičiuota pagal atrinktiems eksportuojantiems gamintojams nustatytą didžiausią individualų žalos skirtumą. Kitoms bendradarbiaujančioms bendrovėms taikomas muitas nustatytas remiantis atrinktų eksportuotojų svertiniu vidurkiu ir taikomas visoms neatrinktoms bendradarbiaujančioms bendrovėms, išskyrus Henan Yuhua, kuriai taikomas individualus muitas, nustatytas šiai bendrovei pateikus prašymą taikyti individualų nagrinėjimą (žr. laikinojo reglamento 48 konstatuojamąją dalį).
(169)
Visi prašymai taikyti šias bendrovėms individualiai nustatytas antidempingo muito normas (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įkūrus naują gamybos arba prekybos subjektą) turėtų būti siunčiami Komisijai (12), pateikiant visą susijusią informaciją, ypač apie bendrovės veiklos pasikeitimus, kaip, pvz., gamyba, prekyba vidaus rinkoje ir pardavimas eksportui, susijusius su šiuo pavadinimo arba gamybos ir prekybos subjektų pasikeitimu. Prireikus reglamentas gali būti atitinkamai iš dalies keičiamas, atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios muito normos, sąrašą.
3. Įsipareigojimai
(170)
Po galutinio atskleidimo trys atrinkti eksportuojantys gamintojai ir Henan Yuhua pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalį pasiūlė įsipareigojimus dėl kainos. Skirtingoms produktų rūšių grupėms jie numatė skirtingas MIK.
(171)
Komisija pažymi, kad visų bendrovių siūlomos MIK yra daug mažesnės už nežalingas kainas, kurias ji nustatė per tyrimą. Todėl Komisija nemano, kad pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalį jos yra žalai pašalinti reikiamo dydžio.
(172)
Net jei jos būtų žalai pašalinti reikiamo dydžio, atrinktos bendrovės siūlo kas ketvirtį koreguoti tik dengto soliarinio stiklo kainą, remiantis saulės energijos modulių rinkos kainų pokyčiais. Komisija negali priimti šio indeksavimo metodo dėl toliau nurodytų priežasčių.
(173)
Pirma, visų rūšių produktų kainos turėtų būti reguliariai koreguojamos, nes kitu atveju gali greitai susidaryti dirbtinas atotrūkis tarp dengto ir nedengto soliarinio stiklo kainų lygio. Antra, Komisija nemano, kad soliarinio stiklo kainas būtų tikslinga koreguoti remiantis galutinių naudotojų kainomis (t. y. saulės energijos modulių kainomis). Dėl to gali būti nepagrįstai apribojamas soliarinio stiklo pramonės pelno dydis, jei, pavyzdžiui, saulės energijos modulių kainos sumažėtų dėl to, kad sumažėtų kitų saulės energijos modulių komponentų kainos.
(174)
Apskritai Komisija mano, kad būtų tikslinga MIK indeksuoti pagal žaliavų kainas. Tačiau šiuo konkrečiu atveju nustatyta, kad nėra tokių žaliavų, kurios sudarytų pakankamai didelę bendrų gamybos sąnaudų dalį.
(175)
Komisija taip pat nustatė, kad per TL KLR ir Turkijoje soliarinio stiklo kainos buvo labai nepastovios.
(176)
Be to, yra didelė kryžminio kompensavimo rizika, nes kai kurios susijusios bendrovės nagrinėjamąjį produktą ir kitus produktus parduoda tiems patiems pirkėjams. Pagaliau panašu, kad atrinktų bendrovių siūlomos MIK neaprėpia visų rūšių produktų, kuriuos gamina atitinkami eksportuojantys gamintojai. Dėl šių veiksnių įsipareigojimų įgyvendinti veiksmingai neįmanoma, be to, juos būtų sudėtinga stebėti.
(177)
Todėl Komisija atmeta įsipareigojimų pasiūlymus dėl pirmiau nurodytų priežasčių.
4. Galutinis laikinųjų muitų surinkimas
(178)
Atsižvelgiant į nustatytus dempingo skirtumus ir į Sąjungos pramonei padarytos žalos lygį, reikėtų galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinuoju reglamentu nustatytas laikinojo antidempingo muito sumas. Sumos, viršijančios galutines antidempingo ir kompensacinių muitų normas jas sudėjus, nerenkamos.
5. Priemonių įgyvendinamumas
(179)
Jei nustačius galutines priemones rinkos sąlygos iš esmės pasikeičia, Komisija savo iniciatyva gali peržiūrėti priemonių formą, kad įvertintų, ar priemonėmis pavyksta siekti nustatytų žalos pašalinimo tikslų ir ar tikslinga keisti priemonių formą.
(180)
Siekdama kuo labiau apsaugoti nuo galimos priemonių absorbcijos, Komisija ketina nedelsiant inicijuoti peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 12 straipsnio 1 dalį ir gali nustatyti reikalavimą registruoti importą pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 5 dalį, jei būtų pateikta įrodymų dėl tokios elgsenos. Nustatyto muito suma pagal pagrindinio reglamento 12 straipsnio 3 dalį gali būti didinama tiek, kad du kartus neviršytų pradžioje nustatytos muito sumos.
(181)
Komisija remsis, inter alia, nacionalinių muitinių pateiktais importo priežiūros duomenimis ir pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 6 dalį valstybių narių pateikta informacija.
(182)
Pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalį įsteigtas komitetas nuomonės nepateikė,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos kilmės soliariniam stiklui, kurį sudaro grūdintas silikatinis lakštinis stiklas, kurio sudėtyje esančios geležies kiekis mažesnis kaip 300 ppm, laidumas saulės energijai didesnis nei 88 % (matuojant pagal AM1,5 300-2 500 nm), atsparumas karščiui yra iki 250 °C temperatūros (matuojant pagal EN 12150), atsparumas terminiam šokui yra Δ 150 K (matuojant pagal EN 12150), o mechaninis atsparumas ne mažesnis kaip 90 N/mm2 (matuojant pagal EN 1288-3), ir kurio KN kodas šiuo metu yra ex 7007 19 80, nustatomas galutinis antidempingo muitas. Dengto (iš vienos arba abiejų pusių) soliarinio stiklo TARIC kodas yra 7007198019, nedengto soliarinio stiklo TARIC kodas - 7007198011.
2. Galutinio antidempingo muito normos, taikomos 1 dalyje aprašyto produkto, kurį pagamino lentelėje išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra šios:
Bendrovė
Antidempingo muitas
Papildomas TARIC kodas
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co., Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Kitos I priede išvardytos bendradarbiaujančios bendrovės
24,1 %
Visos kitos bendrovės
25,0 %
B999
3. Individualios antidempingo muito normos, nustatytos 2 dalyje nurodytoms bendrovėms, taikomos tik tuo atveju, jei valstybių narių muitinėms pateikiama galiojanti komercinė sąskaita faktūra, atitinkanti II priede išdėstytus reikalavimus. Jeigu minėta sąskaita faktūra nepateikiama, taikomas visoms kitoms bendrovėms nustatytas muitas.
4. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Galutinai surenkamos laikinaisiais antidempingo muitais pagal Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1205/2013 (13) užtikrintos sumos. Sumos, viršijančios 1 straipsnio 2 dalyje nustatytas antidempingo muitų normas ir Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 471/2014 (14) nustatytas kompensacinių muitų normas jas sudėjus, nerenkamos.
3 straipsnis
Jeigu kuris nors naujas Kinijos Liaudies Respublikos eksportuojantis gamintojas pateikia Komisijai pakankamai įrodymų, kad:
-
tiriamuoju laikotarpiu (2012 m. sausio 1 d.-2012 m. gruodžio 31 d.) į Sąjungą neeksportavo 1 straipsnio 1 dalyje aprašyto produkto,
-
nėra susijęs su jokiais Kinijos Liaudies Respublikos eksportuotojais ar gamintojais, kuriems taikomos šiuo reglamentu nustatytos priemonės,
-
faktiškai nagrinėjamąjį produktą eksportavo į Sąjungą po tiriamojo laikotarpio, kurio duomenimis remtasi nustatant priemones, arba turi neatšaukiamų sutartinių įsipareigojimų eksportuoti į Sąjungą didelį produkto kiekį,
1 straipsnio 2 dalis gali būti iš dalies keičiama, naują eksportuojantį gamintoją priskiriant prie neatrinktų bendradarbiaujančių bendrovių, kurioms taikoma 24,1 % vidutinė svertinė muito norma.
4 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 13 d.