PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/171
ze dne 4. února 2015
o některých aspektech postupu vydávání licencí železničním podnikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (2) doporučilo používání standardního vzoru pro licenční doklady vydávané vnitrostátními orgány vydávajícími licence.
(2)
Podle článku 23 směrnice 2012/34/EU platí licence vydané vnitrostátními orgány vydávajícími licence na celém území Unie. Vnitrostátní orgány vydávající licence by měly informovat Evropskou agenturu pro železnice o licencích, které byly vydány, pozastaveny, odebrány nebo změněny a ta by měla v souladu s tím informovat ostatní členské státy. Společná šablona pro licence by usnadnila práci vnitrostátním orgánům vydávajícím licence a Evropské agentuře pro železnice a zajistila by snazší přístup k informacím o licencích všem zúčastněným stranám, zejména orgánům vydávajícím licence z ostatních členských států a provozovatelům infrastruktury.
(3)
Všechny nezbytné informace, které potvrzují, že danému železničnímu podniku je pravidelně vydávána licence pro určitý druh železničních dopravních služeb, mohou být obsaženy ve standardizovaném dokladu. Standardní šablona pro licenční doklad by usnadnila zveřejňování všech důležitých informací o licencích na internetové stránce Evropské agentury pro železnice. Standardní vzor by mohl být v budoucnu měněn v závislosti na zkušenostech s jeho používáním a na vývoji potřeb dalších informací o licencích.
(4)
Podmínky, za kterých mohou být splněny požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU týkající se pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, se mohou mezi členskými státy lišit v závislosti na vnitrostátních právních předpisech. Důkaz, že železniční podnik splňuje tyto vnitrostátní požadavky by měl být uveden v příloze licenčního dokladu. Za tímto účelem by měla být pro tuto přílohu použita standardní šablona. V případě, že železniční podnik hodlá provozovat své činnosti ve dvou nebo více členských státech, pokrytí občanskoprávní odpovědnosti pro každý z těchto členských států by mělo být uvedeno v další příloze, kterou by měl poskytnout orgán vydávající licence v dalším členském státě, ve kterém železniční podnik hodlá své činnosti provozovat.
(5)
Orgány vydávající licence mohou snížit své administrativní náklady, úroveň licenčních poplatků a zkrátit dobu pro přijetí rozhodnutí o žádosti o licenci, pokud si budou rychle vyměňovat potřebné údaje s ostatními orgány a jinými veřejnými či soukromými subjekty.
(6)
Kvůli malému pohybu na trhu nejsou v některých členských státech po dobu jednoho roku nebo více po sobě jdoucích let přijímána žádná rozhodnutí o vydání licence. Vysoké poplatky zároveň mohou pro železniční podniky představovat překážku vstupu na trh.
(7)
Na železniční podniky, které žádají o novou licenci, by se neměly vztahovat méně příznivé podmínky pro vydávání licencí než na železniční podniky, které již na trhu provozují činnost.
(8)
Zbytečná administrativní zátěž orgánů vydávajících licence a podniků by měla být snížena přísným omezením požadavků na podmínky stanovené ve směrnici 2012/34/EU.
(9)
Orgány vydávající licence nemají povinnost vyžadovat od železničního podniku licenční poplatek. Členské státy však mohou rozhodnout o zavedení takového poplatku za činnost prováděnou orgány vydávajícími licence při posuzování žádosti. V takovém případě by licenční poplatek měl být nediskriminační, měl by být skutečně vybírán od všech podniků žádajících o licenci a vycházet ze skutečné pracovní zátěže orgánu vydávajícího licence. Jestliže licenční poplatek překročí částku 5 000 EUR, orgán vydávající licence by měl v potvrzení o zaplacení poplatku uvést počet vynaložených člověkohodin a výdaje.
(10)
Ve snaze vytvořit rovné podmínky mezi železničními podniky byly směrnicí 2012/34/EU zrušeny některé úpravy, které nejsou slučitelné se zlepšenými tržními podmínkami, kdy železniční podniky musí být pojištěny nebo mít odpovídající záruky za tržních podmínek. Orgány vydávající licence by měly být vyzvány, aby ověřily provádění revidovaných podmínek ve spolupráci s dalšími orgány členských států.
(11)
Udělení licence železničnímu podniku by nemělo být podmíněno tím, že je držitelem osvědčení o bezpečnosti podle čl. 10 směrnice 2004/49/ES Evropského parlamentu a Rady. (3)
(12)
Nové železniční podniky jsou pro hospodářskou soutěž velmi důležité, ale mohou mít praktické obtíže předložit záznamy o své finanční způsobilosti, která jim umožní realisticky odhadnout jejich závazky na dobu dvanácti měsíců v budoucnu podle čl. 20 odst. 1 a 2 směrnice 2012/34/EU. Zatímco zákonodárci EU vytvořili možnost zjednodušeného dokladu pro některé menší letecké dopravce podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (4), postup získání licence může zohlednit tyto praktické obtíže zmírněním postupu k prokázání finanční způsobilosti pro železniční podniky, které žádají o licenci.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné náležitosti pro použití společné šablony pro licenční doklad. Rovněž stanoví některé aspekty postupu pro udělování licence.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „licenčním dokladem“ rozumí vyplněná a řádně podepsaná společná šablona, jak je stanovena v příloze I a II tohoto nařízení, která má být předložena Evropské agentuře pro železnice.
Článek 3
Použití společné šablony pro licenční doklad
1. Licence vydané v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU mají standardní podobu podle vzoru stanoveného v příloze I a II tohoto nařízení.
V případě vydání nové licence orgán vydávající licence přidělí číslo oznámení licence ES podle harmonizovaného systému číslování, tzv. EU identifikační číslo (EIČ), jak je stanoveno v dodatku 2 rozhodnutí Komise 2007/756/ES (5).
Pokaždé, když je licence udělena, změněna způsobem relevantním vzhledem k licenčnímu dokladu, pozastavena, odebrána nebo nahrazena dočasnou licencí, vypracuje orgán vydávající licence licenční doklad na základě tohoto vzoru.
2. Orgány vydávající licence informují Evropskou agenturu pro železnice v souladu s čl. 24 odst. 8 směrnice 2012/34/EU a předají kopii licenčního dokladu, jak je stanoveno v komunikačním protokolu, který si mezi sebou dohodly.
3. Informace o finančním pokrytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU musí být uvedeny v příloze licenčního dokladu s využitím standardního vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení. Orgán vydávající licenci připojí přílohu k licenčnímu dokladu. Tato příloha musí být označena číslem jedna (1).
4. Na základě informací uvedených v přílohách týkajících se odpovědnosti,jak jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení, orgán vydávající licenci v určitém členském státě nebo provozovatel infrastruktury může zkontrolovat, zda je pokrytí občanskoprávní odpovědnosti přijaté železničním podnikem a schválené jinými orgány vydávajícími licence v tomto konkrétním členském státě dostatečné. Pokud orgán vydávající licence zjistí, že úroveň pokrytí je nedostatečná, může železniční podnik požádat, aby uzavřel dodatečné pokrytí. Železniční podnik musí orgánu vydávajícímu licence poskytnout požadované informace ohledně svého pokrytí.
5. Jakmile je orgán vydávající licence s pokrytím spokojen, uvědomí Evropskou agenturu pro železnice a aktualizuje stávající přílohu sdělenou orgánem vydávajícím licence téhož členského státu nebo přidá další přílohu k licenci s využitím standardního formátu stanoveného v této příloze II a této příloze přiřadí další číslo (2, 3, 4 atd.).
6. V každé příloze týkající se odpovědnosti musí být uvedena částka, rozsah, jako je místní oblast působnosti nebo druhy služeb, a datum zahájení a případně ukončení platnosti pokrytí. Číslo oznámení licence musí být uvedeno v každé příloze, aby byla zřejmá jasná souvislost s železničním podnikem, kterému byla vydána licence. Pokud je orgán vydávající licenci informován o změně v pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, sestaví aktualizovanou přílohu a předá ji Evropské agentuře pro železnice.
Článek 4
Licenční poplatky
Členské státy mohou za posouzení každé žádosti požadovat licenční poplatek. Licenční poplatky musí být uplatňovány nediskriminačním způsobem.
Článek 5
Některé aspekty týkající se požadavků na pokrytí občanskoprávní odpovědnosti a přiměřené záruky
1. Orgán vydávající licence zveřejní minimální požadované úrovně pokrytí, včetně případů, kdy je částka takového pokrytí stanovena vnitrostátními právními předpisy.
2. Orgán vydávající licence nesmí požadovat, aby pokrytí nabylo účinku předtím, než železniční podnik zahájí svůj provoz vlaků.
3. Nejpozději do 25. srpna 2015 orgán vydávající licence, který licenci vydal, požádá všechny licencované železniční podniky o předložení důkazů o úrovni a rozsahu jejich stávajícího pokrytí odpovědnosti v případě nehody s výjimkou případů, kdy tyto podniky již uzavřely smlouvu o pojištění nebo pokud orgán již tyto informace má k dispozici. Orgán může takový důkaz od železničních podniků požadovat také v případě, že má pochybnosti, zda jejich pokrytí splňuje požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU.
4. V případě, že podnik neprokáže, že je přiměřeně pojištěn, avšak má přiměřené záruky pokrytí, orgán vydávající licence, případně po konzultaci s regulačním subjektem, prověří, zda podmínky, za kterých podnik uvedené záruky získal, odpovídají tržním podmínkám, které by získal jakýkoli jiný podnik při stejné úrovni finanční způsobilosti a expozice.
5. Pokud orgán vydávající licence pozastaví licenci v souladu s čl. 24 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, nebo vydá dočasnou licenci v souladu s čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice, informuje o tom všechny ostatní příslušné orgány uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (6), o kterých ví, že s nimi železniční podnik uzavřel smlouvy na poskytování služeb. Pokud má orgán vydávající licence pochybnosti ohledně slučitelnosti záruk pro pokrytí odpovědnosti s pravidly Unie v oblasti státní podpory, může předat nezbytné informace orgánům odpovědným za kontrolu těchto pravidel státní podpory.
Článek 6
Vztah k osvědčením o bezpečnosti
1. Udělení licence podniku nesmí být podmíněno tím, aby podnik byl držitelem osvědčení o bezpečnosti podle článku 10 směrnice 2004/49/ES.
2. Pokud podnik držitelem osvědčení o bezpečnosti je, orgán vydávající licence při udělování licence nekontroluje požadavky na osvědčení o bezpečnosti.
Článek 7
Některé aspekty postupu vydávání licence
1. Orgán vydávající licence do jednoho měsíce od obdržení žádosti informuje podnik, že spis je úplný, nebo požádá o doplňující informace. Tato lhůta může být za výjimečných okolností prodloužena o dva týdny, o čemž je podnik informován. Po obdržení doplňujících informací orgán vydávající licence nejpozději do jednoho měsíce informuje podnik, zda je spis úplný.
2. Orgán vydávající licence může vyžadovat pouze doklady uvedené v kapitole III směrnice 2012/34/EU nebo doklady vyžadované vnitrostátními právními předpisy. Orgán vydávající licence zveřejní seznam všech dokladů a jejich obsahu a od podniků nesmí žádné další doklady požadovat. Jestliže je seznam aktualizován a zveřejněn, podniky se mohou i nadále odvolávat na dřívější seznam, pokud jde o žádosti podané před jeho aktualizací.
3. Vůči podnikům, jejichž roční příjem z činností v železniční přepravě je nižší než 5 milionů EUR, může orgán vydávající licence považovat požadavek týkající se jejich schopnosti plnit současné i možné budoucí závazky po dobu 12 měsíců od začátku provozu v souladu s čl. 20 odst. 1 směrnice 2012/34/EU za splněný, pokud podnik může prokázat, že jeho vlastní čistý kapitál činí nejméně 100 000 EUR, nebo částku dohodnutou s regulačním subjektem. Orgán vydávající licence tuto částku zveřejní.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 2015.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/171
2015 m. vasario 4 d.
dėl tam tikrų geležinkelio įmonių licencijavimo procedūros aspektų
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (1), ypač į jos 17 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1)
2004 m. balandžio 7 d. Komisijos rekomendacijoje dėl bendros europinės formos licencijoms, išduotoms pagal Tarybos direktyvą 95/18/EB dėl geležinkelio įmonių licencijavimo (2), rekomenduota naudoti standartinę nacionalinių licencijas išduodančių institucijų išduodamų licencijos dokumentų formą;
(2)
pagal Direktyvos 2012/34/ES 23 straipsnį nacionalinių licencijas išduodančių institucijų išduodamos licencijos galioja visoje Sąjungos teritorijoje. Nacionalinės licencijas išduodančios institucijos turėtų informuoti Europos geležinkelio agentūrą apie licencijas, kurios buvo išduotos, kurių galiojimas buvo sustabdytas, kurios buvo atšauktos arba pakeistos, o ši turėtų atitinkamai informuoti valstybes nares. Bendra licencijos forma palengvintų nacionalinių licencijas išduodančių institucijų bei Europos geležinkelio agentūros darbą ir visiems suinteresuotiesiems subjektams, visų pirma kitų valstybių narių licencijas išduodančioms institucijoms ir infrastruktūros valdytojams, sudarytų galimybę lengviau susipažinti su informacija apie licencijas;
(3)
visą reikalingą informaciją, patvirtinančią, kad konkrečiai geležinkelio įmonei buvo reguliariai išduodamos licencijos teikti tam tikros rūšies geležinkelių transporto paslaugas, galima išdėstyti standartiniame dokumente. Nustačius standartinę licencijos dokumento formą būtų sudarytos palankesnės sąlygos Europos geležinkelio agentūros svetainėje skelbti visą svarbią informaciją apie licencijas. Ateityje, atsižvelgiant į jos naudojimo patirtį ir atsiradusį poreikį licencijoje nurodyti papildomos informacijos, galėtų būti padaryta standartinės formos pakeitimų;
(4)
sąlygos, kuriomis gali būti vykdomi Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodyti civilinės atsakomybės draudimo reikalavimai, valstybėse narėse gali skirtis priklausomai nuo jų nacionalinės teisės. Įrodymai, pagrindžiantys, kad geležinkelio įmonė atitinka šiuos nacionalinius reikalavimus, turėtų būti pateikti licencijos dokumento priede. Šiuo tikslu turėtų būti naudojama šiame priede nustatyta standartinė forma. Tais atvejais, kai geležinkelio įmonė pageidauja vykdyti veiklą dviejose ar daugiau valstybių narių, apie civilinės atsakomybės draudimą kiekvienoje iš šių valstybių narių turėtų būti nurodyta papildomame priede, kurį turėtų pateikti kitos valstybės narės, kurioje geležinkelio įmonė pageidauja vykdyti veiklą, licencijas išduodanti institucija;
(5)
licencijas išduodančios institucijos gali sumažinti savo administracines išlaidas, licencijos mokesčių dydį ir sutrumpinti laiką sprendimui dėl paraiškos dėl licencijos priimti, jei jos sparčiai keisis reikalingais duomenimis su kitomis institucijomis ir kitais viešaisiais ar privačiaisiais subjektais;
(6)
dėl nedidelio rinkos pokyčio kai kuriose valstybėse narėse vienus ar kelerius metus iš eilės nepriimama jokių sprendimų dėl licencijų išdavimo. Kartu dideli mokesčiai gali trukdyti geležinkelio įmonėms patekti į rinką;
(7)
geležinkelio įmonėms, kurios teikia paraišką dėl naujos licencijos, neturėtų būti taikomos mažiau palankios licencijavimo sąlygos nei rinkoje jau veikiančioms geležinkelio įmonėms taikomos sąlygos;
(8)
licencijas išduodančioms institucijoms ir įmonėms tenkanti nereikalinga administracinė našta turėtų būti sumažinta griežtai apribojant reikalavimus, kad jie atitiktų tik Direktyvoje 2012/34/ES išdėstytas sąlygas;
(9)
licencijas išduodančios institucijos neprivalo imti iš geležinkelio įmonės licencijos mokesčio. Tačiau valstybės narės gali nuspręsti nustatyti tokį mokestį už darbą, kurį nagrinėdamos paraišką atlieka licencijas išduodančios institucijos. Tokiu atveju licencijos mokestis neturėtų būti diskriminacinio pobūdžio, turėtų būti faktiškai imamas iš visų įmonių, kurios teikia paraiškas dėl licencijos, ir pagrįstas faktine licencijas išduodančios institucijos darbo apimtimi. Jei licencijos mokestis yra didesnis kaip 5 000 EUR, licencijas išduodanti institucija mokesčio mokėjimo pranešime turėtų nurodyti darbuotojo išdirbtų darbo valandų skaičių ir išlaidas;
(10)
siekiant sudaryti vienodas sąlygas geležinkelio įmonėms, Direktyva 2012/34/ES buvo panaikintos tam tikros su griežtėjančiomis rinkos sąlygomis nesuderinamos nuostatos, todėl geležinkelio įmonės turi būti apdraustos arba turėti atitinkamą garantiją rinkos sąlygomis. Licencijas išduodančių institucijų turėtų būti paprašyta patikrinti, kaip įgyvendinamos patikslintos bendradarbiavimo su kitomis valstybių narių institucijomis sąlygos;
(11)
licencijos išdavimas geležinkelio įmonei neturėtų būti susietas su sąlyga, kad ji turėtų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/49/EB (3) 10 straipsnyje nurodytą saugos sertifikatą;
(12)
naujos geležinkelio įmonės yra itin svarbios konkurencingumui, tačiau jos gali susidurti su praktiniais sunkumais siekdamos pateikti duomenis apie savo finansinę būklę, kuri joms leistų pagal Direktyvos 2012/34/ES 20 straipsnio 1 ir 2 dalis daryti realias prielaidas dėl ateinančių 12 mėnesių laikotarpio. Nors ES teisės aktų leidėjai tam tikriems smulkiesiems oro vežėjams pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1008/2008 (4) 5 straipsnio 3 dalį yra nustatę galimybę supaprastinta tvarka pateikti įrodymų, išduodant licenciją gali būti atsižvelgta į šiuos praktinius sunkumus ir supaprastinta įrodymų, patvirtinančių paraiškas dėl licencijos teikiančių geležinkelio įmonių finansinę būklę, procedūra;
(13)
šiame reglamente numatytos priemonės atitinka pagal Direktyvos 2012/34/ES 62 straipsnio 1 dalį įsteigto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente išdėstomos išsamios nuostatos dėl bendros licencijos dokumento formos naudojimo. Jame taip pat numatomi tam tikri licencijos išdavimo procedūros aspektai.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente terminas „licencijos dokumentas“ - tai užpildyta ir tinkamai pasirašyta šio reglamento I ir II prieduose pateikta bendra forma, kurią reikia pateikti Europos geležinkelio agentūrai.
3 straipsnis
Bendros licencijos dokumento formos naudojimas
1. Išduodant licencijas pagal Direktyvos 2012/34/ES III skyrių naudojama standartinė forma, pateikta šio reglamento I ir II prieduose.
Tais atvejais, kai išduodama nauja licencija, licencijas išduodanti institucija pagal suderintą numeravimo sistemą suteikia EB pranešimo apie licenciją numerį - vadinamąjį Europos identifikacinį numerį (EIN), kaip nurodyta Komisijos sprendimo 2007/756/EB (5) 2 priedėlyje.
Kiekvieną kartą išduodama licenciją, ją iš dalies keisdama taip, kad tai turi reikšmės licencijos dokumentui, sustabdydama jos galiojimą, ją atšaukdama arba pakeisdama laikina licencija, licencijas išduodanti institucija parengia licencijos dokumentą remdamasi šia forma.
2. Licencijas išduodančios institucijos informuoja Europos geležinkelio agentūrą pagal Direktyvos 2012/34/ES 24 straipsnio 8 dalį pateikdamos licencijos dokumento kopiją, kaip nurodyta jų tarpusavio susitarimu parengtame duomenų perdavimo protokole.
3. Informacija apie Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodytos civilinės atsakomybės finansinį dydį nurodoma licencijos dokumento priede, naudojant standartinę formą, pateiktą šio reglamento II priede. Licenciją išduodanti institucija priedą prideda prie licencijos dokumento. Šiam priedui suteikiamas numeris yra vienas (1).
4. Remdamasi šio reglamento II priede pateiktame priede dėl atsakomybės nurodyta informacija, konkrečios valstybės narės licencijas išduodanti institucija arba infrastruktūros valdytojas gali patikrinti, ar geležinkelio įmonės turimas civilinės atsakomybės draudimas, kurį patvirtino kitos licencijas išduodančios institucijos, yra pakankamas šioje konkrečioje valstybėje narėje. Jei licencijas išduodanti institucija nustato, kad draudimas yra nepakankamas, ji gali pareikalauti, kad geležinkelio įmonė apsidraustų papildomai. Geležinkelio įmonė suteikia licencijas išduodančiai įmonei prašomą informaciją apie savo draudimą.
5. Jei licencijas išduodančiai institucijai draudimas yra priimtinas, ji apie tai informuoja Europos geležinkelio agentūrą, t. y. naudodama II priede pateiktą standartinę formą, atnaujina esamą priedą, kurį pateikė tos pačios valstybės narės licencijas išduodanti institucija, arba prie licencijos prideda kitą priedą ir šiam priedui suteikia kitą numerį (2, 3, 4 ir t. t.).
6. Kiekviename priede dėl atsakomybės nurodoma suma, mastas (pavyzdžiui, geografinė aprėptis arba paslaugų rūšis), draudimo pradžios diena ir, jei taikytina, pabaigos diena. Siekiant nustatyti aiškų ryšį su licencijuota geležinkelio įmone, kiekviename priede nurodomas pranešimo apie licenciją numeris. Gavusi informacijos apie civilinės atsakomybės draudimo pakeitimus, licencijas išduodanti institucija atnaujina priedą ir jį pateikia Europos geležinkelio agentūrai.
4 straipsnis
Licencijos mokesčiai
Valstybės narės gali reikalauti už kiekvienos paraiškos nagrinėjimą sumokėti licencijos mokestį. Licencijos mokesčiai taikomi nediskriminuojant.
5 straipsnis
Tam tikri aspektai, susiję su civilinės atsakomybės draudimui ir atitinkamai garantijai keliamais reikalavimais
1. Licencijas išduodanti institucija paskelbia minimalius reikalaujamus draudimo dydžius, be kita ko, tais atvejais, kai tokio draudimo suma yra nustatyta nacionalinėje teisėje.
2. Licencijas išduodanti institucija negali reikalauti, kad draudimas galiotų prieš geležinkelio įmonei pradedant eksploatuoti traukinius.
3. Ne vėliau kaip 2015 m. rugpjūčio 25 d. licenciją išdavusi licencijas išduodanti institucija paprašo visų licencijuotų geležinkelio įmonių pateikti įrodymus apie jų galiojančio atsakomybės nelaimingų atsitikimų atvejais draudimo dydį ir mastą, išskyrus atvejus, kai jie yra sudarę draudimo sutartį arba kai institucija jau turi šią informaciją. Be to, ji gali paprašyti geležinkelio įmonių pateikti tokius įrodymus tais atvejais, kai jai kyla abejonių dėl to, ar šių įmonių draudimas atitinka Direktyvos 2012/34/ES 22 straipsnyje nurodytus reikalavimus.
4. Tais atvejais, kai įmonė neįrodo, kad ji yra tinkamai apdrausta, tačiau ji turi atitinkamą draudimo garantiją, licencijas išduodanti institucija, atitinkamais atvejais pasikonsultavusi su reguliavimo institucija, išnagrinėja, ar sąlygos, kuriomis įmonė gavo šią garantiją, atitinka rinkos sąlygas, kuriomis ją būtų gavusi bet kuri kita įmonė, kurios finansinė būklė ir rizikos pozicija yra ta pati.
5. Jei licencijas išduodanti institucija sustabdo licencijos galiojimą pagal Direktyvos 2012/34/ES 24 straipsnio 1 dalį arba išduoda laikiną licenciją pagal minėtos direktyvos 24 straipsnio 3 dalį, ji apie tai informuoja visas kitas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1370/2007 (6) nurodytas kompetentingas institucijas, su kuriomis, jos žiniomis, geležinkelio įmonė sudarė paslaugų sutartį. Jei licencijas išduodančiai įmonei kyla abejonių dėl įmonės atsakomybės draudimo garantijos atitikties Sąjungos valstybės pagalbos taisyklėms, ji gali perduoti reikalingą informaciją institucijoms, atsakingoms už tokios valstybės pagalbos taisyklių kontrolę.
6 straipsnis
Santykis su saugos sertifikatais
1. Licencijos išdavimas negali būti susietas su sąlyga, kad įmonė turėtų Direktyvos 2004/49/EB 10 straipsnyje nurodytą saugos sertifikatą.
2. Jei įmonė turi saugos sertifikatą, licencijas išduodanti institucija išduodama licencijas netikrina, ar laikomasi saugos sertifikatams gauti taikomų reikalavimų.
7 straipsnis
Kai kurie licencijos išdavimo procedūros aspektai
1. Per vieną mėnesį nuo paraiškos gavimo licencijas išduodanti institucija informuoja įmonę apie tai, kad pateikta visa informacija, arba paprašo pateikti papildomos informacijos. Išimtinėmis aplinkybėmis šis terminas gali būti pratęstas dviem savaitėmis; apie tai pranešama įmonei. Gavusi papildomos informacijos, licencijas išduodanti institucija ne vėliau kaip per vieną mėnesį informuoja įmonę apie tai, ar pateikta visa informacija.
2. Licencijas išduodanti institucija gali prašyti pateikti tik Direktyvos 2012/34/ES III skyriuje arba nacionalinės teisės aktuose nurodytus dokumentus. Licencijas išduodanti institucija paskelbia visų dokumentų sąrašą bei jų turinį ir neprašo įmonių pateikti kokių nors papildomų dokumentų. Jei sąrašas atnaujintas ir paskelbtas, įmonės vis dar gali remtis ankstesniuoju sąrašu tų paraiškų, kurios buvo pateiktos prieš atnaujinant sąrašą, atžvilgiu.
3. Įmonių, kurių geležinkelių transporto veiklos metinės pajamos yra mažesnės nei 5 mln. EUR, atveju licencijas išduodanti institucija gali laikytis nuomonės, kad reikalavimas, susijęs su įmonės gebėjimu 12 mėnesių laikotarpiu nuo veiklos pradžios įvykdyti šiuo metu galiojančias ir potencialias pareigas pagal Direktyvos 2012/34/ES 20 straipsnio 1 dalį, yra įvykdytas, jei įmonė gali įrodyti, kad jos grynojo kapitalo suma yra bent 100 000 EUR arba suma, dėl kurios susitarta su reguliavimo institucija. Licencijas išduodanti institucija paskelbia šią sumą.
8 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2015 m. birželio 16 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2015 m. vasario 4 d.