РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 282/2011 НА СЪВЕТА
от 15 март 2011 година
за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност
(преработена версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 397 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1777/2005 на Съвета от 17 октомври 2005 г. за установяване на мерки за прилагане на Директива 77/388/ЕИО относно общата система на данъка върху добавената стойност (2) трябва да бъде съществено изменен. С оглед постигане на яснота и рационалност въпросните разпоредби следва да бъдат преработени.
(2)
Директива 2006/112/ЕО съдържа правила за данъка върху добавената стойност (ДДС), които в някои случаи са предмет на тълкуване от страна на държавите-членки. Приемането на общи разпоредби за прилагане на Директива 2006/112/ЕО следва да гарантира, че прилагането на системата на ДДС съответства в по-голяма степен на целите на вътрешния пазар в случаите, в които са възникнали или могат да възникнат различия при прилагането, несъвместими с надлежното функциониране на този вътрешен пазар. Тези мерки за прилагане на директивата са с обвързваща правна сила от датата на влизане в сила на настоящия регламент и не засягат валидността на законодателството и тълкуването, приети на по-ранен етап от държавите-членки.
(3)
В настоящия регламент следва да бъдат отразени промените, приети с Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на мястото на доставка на услуги (3).
(4)
Целта на настоящия регламент е да се гарантира еднакво прилагане на действащата система на ДДС чрез установяване на правила за прилагане на Директива 2006/112/ЕО, и по-специално по отношение на данъчнозадължените лица, доставката на стоки и услуги и мястото на облагаемите доставки. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в член 5, параграф 4 от Договора за Европейския съюз, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел. Еднаквото прилагане ще бъде гарантирано по най-добър начин посредством регламент, тъй като той е задължителен и се прилага пряко във всички държави-членки.
(5)
Тези разпоредби за прилагането съдържат специфични правила, които регулират отделни въпроси на прилагането и имат за цел да доведат до еднаквото третиране в рамките на Съюза само на тези специфични въпроси. Поради това те не са определящи в други случаи и предвид тяхното формулиране, трябва да бъдат прилагани ограничено.
(6)
Ако при смяна на местоживеенето данъчно незадължено лице премества ново превозно средство или ново превозно средство е върнато в държавата-членка, от която е доставено първоначално с освобождаване от ДДС, на данъчно незадълженото лице, което го връща, следва да бъде уточнено, че не става въпрос за вътреобщностното придобиване на ново превозно средство.
(7)
При някои видове доставки на услуги е достатъчно предоставящият услугите да докаже, че получателят на тези услуги, бил той данъчнозадължено лице, или данъчно незадължено лице, е установен извън Общността, за да не попада предоставянето на тези услуги в обхвата на ДДС.
(8)
Следва да се уточни, че предоставянето на идентификационен номер по ДДС на данъчнозадължено лице, което извършва или получава доставка на услуги за или от друга държава-членка, за която лице-платец на ДДС е единствено получателят, не засяга правото на това данъчнозадължено лице да се възползва от правото да не облага вътреобщностните си придобивания на стоки. Въпреки това обаче, когато данъчнозадълженото лице съобщи идентификационния си номер по ДДС на доставчика при извършването на вътреобщностно придобиване на стоки, във всички случаи се счита, че той е избрал да подложи тези операции на облагане.
(9)
По-нататъшната интеграция в рамките на вътрешния пазар доведе до засилена необходимост от трансгранично сътрудничество от страна на икономическите оператори, установени в различни държави-членки, както и до развитието на европейски обединения по икономически интереси (ЕОИИ), създадени в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2137/85 на Съвета от 25 юли 1985 година относно Европейското обединение по икономически интереси (ЕОИИ) (4), поради което следва да се уточни, че ЕОИИ са данъчнозадължени лица, ако извършват възмездни доставки на стоки или услуги.
(10)
Необходимо е да се даде ясно определение на ресторантьорските услуги и на кетъринг услугите, да се направи разграничение между тях и да се определи съответният начин на третиране на тези услуги.
(11)
За да се внесе по-голяма яснота, операциите, считани за предоставени по електронен път услуги, следва да бъдат изброени, без тези списъци да са окончателни или изчерпателни.
(12)
Съществува необходимост, от една страна, да се определи, че дадена операция, която се състои единствено в монтаж на предоставените от клиента различни части на машина, следва да се разглежда като доставка на услуги, и от друга страна - да се определи мястото на тази доставка, когато тя е извършена към данъчно незадължено лице.
(13)
Продажбата на опция като финансов инструмент следва да бъде третирана като доставка на услуги, разглеждана отделно от базисните операции, с които е свързана опцията.
(14)
За да се осигури еднаквото прилагане на правилата за определяне на мястото на облагаемата доставка, следва да се изяснят някои понятия, като „място на установяване на стопанска дейност“, „постоянен обект“, „постоянен адрес“ и „обичайно местоживеене“. Съобразяването със заключенията на Съда на Европейския съюз, както и изборът на възможно най-ясни и обективни критерии, би следвало да улесни прилагането на тези понятия на практика.
(15)
Следва да бъдат създадени правила за гарантиране на еднаквото третиране на доставките на стоки, когато доставчикът е превишил прага за дистанционни продажби, определен за доставките в друга държава-членка.
(16)
Следва да се уточни, че за определяне на частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, се взема предвид пробегът на превозното средство, а не маршрутът, изминат от всеки от пътниците в него.
(17)
В случай на вътреобщностно придобиване на стоки държавата-членка по придобиването следва да запази правото си на облагане, независимо от начина, по който се третира доставката за целите на ДДС в държавата-членка, от където е тръгнала.
(18)
Правилното прилагане на правилата за определяне на мястото на доставка на услуги зависи главно от статута на получателя, данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, и от това в какво качество действа. За да се определи статут на данъчнозадължено лице на получателя, следва да се установят доказателствата, които доставчикът на услуги трябва да получи от него.
(19)
Би следвало да се поясни, че когато услугите, предоставени на данъчнозадължено лице са предназначени за лични нужди, включително за лични нужди на персонала на получател, той не може да се счита за действащ в качеството си на данъчнозадължено лице. За да се определи дали получателят действа в качеството на данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, е достатъчно неговият идентификационен номер по ДДС да бъде съобщен на доставчика на услуги, освен ако доставчикът на услуги не разполага с информация за обратното. Също така е важно да се гарантира, че една и съща услуга, придобита едновременно за стопанската дейност на лицето и за лични нужди, се облага само на едно място.
(20)
За да се определи точно мястото на установяване на получателя, от доставчика на услуги се изисква да провери предоставената от получателя информация.
(21)
Без да се засяга общото правило за мястото на доставка на услуги на данъчнозадължено лице, когато услугите се доставят на получател, установен на две или повече места, следва да съществуват правила, позволяващи на доставчика да определи постоянния обект на получателя, на който се доставя услугата, като се вземат предвид обстоятелствата. Ако доставчикът на услуги не е в състояние да определи това място, следва да се определят правила, които поясняват задълженията на доставчика. Тези правила не следва да затрудняват изпълнението на задълженията на получателя или да ги изменят.
(22)
Следва също така да се уточни моментът, в който доставчикът на услуги трябва да определи статутът, качеството и местоположението на получателя, независимо дали той е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице.
(23)
Без да се засяга общото прилагане на принципа за практиките на злоупотреба към разпоредбите на настоящия регламент, уместно е все пак да се припомни съвсем специфичното му прилагане в рамките на някои разпоредби от този регламент.
(24)
Някои специфични услуги, такива като предоставяне на права за телевизионно излъчване на футболни мачове, превод на текстове, услуги, свързани с исканията за възстановяване на ДДС, услугите по посредничество, доставени на данъчно незадължени лица, включват трансгранични доставки или дори участие на икономически оператори, установени извън Общността. Необходимо е мястото на доставка на тези услуги да бъде ясно определено, за да се създаде по-голяма правна сигурност.
(25)
Следва да се уточни, че услугите, предоставени от посредник, който действа от името и за сметка на друго лице и който посредничи при услуги по настаняване в сферата на хотелиерството, не попадат в обхвата на специалното правило за предоставяне на услуги, свързани с недвижимо имущество.
(26)
Важно е да се определи приложимото правило за определяне на мястото на доставка, когато в рамките на организирането на погребения бъдат предоставени различни услуги, които са част от единична услуга.
(27)
За да се следи за еднаквото третиране на предоставянето на услуги в областта на културата, изкуствата, спорта, науката, образованието и развлеченията, както и други подобни събития, следва да се определи обхватът на достъпа до такива събития и допълнителните услуги, свързани с достъпа.
(28)
Необходимо е да се внесе яснота по отношение на третирането на ресторантьорските услуги и на кетъринг услугите, доставяни на борда на превозно средство, доколкото превозването на пътниците се осъществява на територията на няколко страни.
(29)
Предвид факта, че специалните правила за отдаването под наем на превозните средства зависят от продължителността на тяхното притежаване или използване, е необходимо както да се установи кои транспортни средства се считат за превозни средства, така и да се уточни третирането на доставка, при която договорите са последователни. Необходимо е също така да се определи мястото, където превозното средство се предоставя на разположение на получателя.
(30)
При някои специфични обстоятелства данъчната основа на доставка не следва да се намалява с таксата за обработка на плащанията с кредитна или дебитна карта, която се заплаща във връзка с тази доставка.
(31)
Необходимо е да се уточни, че може да се прилага намалена ставка към отдаването под наем на палатки, каравани и подвижни жилища, разположени на терен на къмпинг и използвани за настаняване.
(32)
Под понятието „професионално обучение или преквалификация“ следва да се разбира обучение, което се отнася пряко до занятие или професия, както и всяко обучение, което цели придобиване или актуализиране на знания за професионални цели, независимо от времетраенето на курса.
(33)
„Благородната платина“ следва да бъде третирана извън обхвата на данъчното освобождаване за валута, банкноти и монети.
(34)
Следва да се уточни, че о свобождаването от облагане на доставката на услуги, свързани с внос на стоки, чиято стойност е включена в данъчната основа на тези стоки, следва да включва транспортните услуги, извършени при смяната на местоживеенето.
(35)
Стоките, превозвани извън Общността от техния купувач и използвани за оборудването, зареждането с гориво или материалното снабдяване на превозни средства, които се използват за нестопански цели от лица, различни от физически лица, като органи, предмет на публичното право, и асоциации, би следвало да бъдат изключени от обхвата на данъчното освобождаване за доставки при износ.
(36)
За да се гарантират еднакви административни практики за изчисляване на минималната стойност за данъчно освобождаване при износ на стоки, пренасяни в личния багаж на пътници, разпоредбите за това изчисляване следва да се хармонизират.
(37)
Следва да се уточни, че освобождаването на някои доставки, приравнявани с износ, следва да се прилага и за услугите, които попадат в обхвата на специалния режим за облагане на услуги, предоставяни по електронен път.
(38)
Орган, създаден по силата на правната рамка за консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC), следва да бъде разглеждан като международен орган за целите на освобождаването от ДДС, само ако отговаря на някои условия. Следва да се определят характеристиките, въз основа на които такъв орган ще се ползва от освобождаване.
(39)
Доставки на стоки и услуги под дипломатически или консулски режим, за признати международни органи или за определени въоръжени сили се освобождават от ДДС в определени граници и при определени условия. За да може данъчнозадължено лице, което извършва такава доставка от друга държава-членка, да установи, че съответните условия и граници за освобождаване са спазени, следва да се изготви удостоверение за освобождаване.
(40)
Електронните документи при внос следва също да бъдат приемани, за да се упражни правото на приспадане, ако отговарят на същите изисквания, както документите на хартиен носител.
(41)
Когато доставчикът на стоки или услуги има постоянен обект на територията на държавата-членка, в която се дължи данъкът, следва да се уточни при какви обстоятелства този обект следва да бъде платец на данъка.
(42)
Следва да се уточни, че данъчнозадължено лице, което е установило мястото на стопанската си дейност на територията на държава-членка, в която е дължим ДДС, трябва да бъде считано за данъчнозадължено лице, установено в тази държава членка по отношение на заплащането на данъка, дори когато това място на стопанска дейност не участва в доставката на стоките или предоставянето на услугите.
(43)
Следва да се уточни, че от всяко данъчнозадължено лице се изисква да съобщи при някои облагаеми операции своя идентификационен номер по ДДС, веднага щом получи такъв, с цел по-справедливо събиране на данъка.
(44)
За да се гарантира еднаквото третиране на икономическите оператори, следва да се определи кои тегла на инвестиционното злато се приемат със сигурност на пазарите на злато и на коя дата следва да се констатира стойността на златните монети.
(45)
Специалният режим за данъчнозадължените лица, които не са установени в Общността и които предоставят услуги по електронен път на данъчно незадължени лица, установени или пребиваващи в Общността, се прилага при определени условия. Когато лицето престане да отговаря на тези условия, последствията от това следва да бъдат ясно посочвани.
(46)
Директива 2008/8/ЕО води до някои изменения. Доколкото тези изменения засягат, от една страна, облагането от 1 януари 2013 г. на дългосрочното отдаване под наем на превозни средства, а, от друга страна, облагането от 1 януари 2015 г. на услугите, предоставяни по електронен път, следва да се уточни, че съответните членове от настоящия регламент се прилагат от посочените дати,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ
Член 1
С настоящия регламент се установяват мерки за изпълнение на определени разпоредби на дялове I-V и VII-XII от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА II
ОБХВАТ
(ДЯЛ I ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 2
Не пораждат вътреобщностни придобивания по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО:
а)
преместването от данъчно незадължено лице на ново превозно средство при смяна на местоживеенето, при условие че освобождаването, предвидено в член 138, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО не е могло да бъде приложено при доставката;
б)
връщането от данъчно незадължено лице на ново превозно средство в държавата-членка, от която му е доставено първоначално с освобождаване по член 138, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО.
Член 3
Без да се засягат разпоредбите на член 59а, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, доставката на следните услуги не подлежи на облагане с ДДС, ако доставчикът на услуги докаже, че мястото на доставка, определено в съответствие с глава V, раздел 4, подраздели 3 и 4 от настоящия регламент, се намира извън Общността:
а)
от 1 януари 2013 г., услугата, посочена в член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО;
б)
от 1 януари 2015 г., услугите, изброени в член 58 от Директива 2006/112/ЕО;
в)
услугите, изброени в член 59 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 4
Данъчнозадължено лице, което има право да не облага вътреобщностните си придобивания на стоки в съответствие с член 3 от Директива 2006/112/ЕО, запазва това си право дори ако, по силата на член 214, параграф 1, буква г) или д) от посочената директива, на това данъчнозадължено лице е предоставен идентификационен номер по ДДС за получени от него услуги, за които то е лице - платец на ДДС или за доставени от него услуги на територията на друга държава-членка, за които ДДС се плаща единствено от получателя.
Ако обаче това данъчнозадължено лице предостави този идентификационен номер по ДДС на доставчик във връзка с вътреобщностно придобиване на стоки, то се смята, че е упражнило правото на избор, предвиден в член 3, параграф 3 от посочената директива.
ГЛАВА III
ДАНЪЧНОЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА
(ДЯЛ III ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 5
Европейското обединение по икономически интереси (ЕОИИ), създадено в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2137/85, което извършва възмездни доставки на стоки или услуги за своите членове или за трети страни, е данъчнозадължено лице по смисъла на член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА IV
ОБЛАГАЕМИ ДОСТАВКИ
(ЧЛЕНОВЕ 24-29 ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 6
1. Ресторантьорските услуги и кетъринг услугите са услуги, които се състоят в доставката на приготвени или неприготвени храни или напитки, или и на двете, за консумация от човека, придружени от достатъчно помощни услуги, за да могат да се консумират непосредствено. Доставката на храна, на напитки, или и на двете е само един компонент от едно цяло, в което услугите играят по-голяма роля. Ресторантьорски услуги е доставката на такива услуги в заведенията на доставчика, а кетъринг е доставката на такива услуги извън помещенията на доставчика.
2. Доставката на приготвени или неприготвени храни или напитки или и на двете, независимо дали е включен превозът, но без каквито и да било други помощни услуги, не се смята за ресторантьорска услуга, нито за кетъринг услуга по смисъла на параграф 1.
Член 7
1. Понятието „услуги, предоставяни по електронен път“ съгласно Директива 2006/112/ЕО, включва услуги, които се предоставят чрез интернет или електронна мрежа, както и които се предоставят по принцип автоматизирано - предвид естеството им, при минимална намеса на човешки фактор и които е невъзможно да бъдат предоставени при отсъствието на информационни технологии.
2. Параграф 1 обхваща, по-специално, следните случаи:
а)
в общия случай доставката на дигитални продукти, включително софтуер и промени или актуализиране на софтуер;
б)
услуги, които осигуряват или подпомагат присъствие за стопански или лични цели в електронна мрежа като интернет пространство или интернет страница;
в)
услуги, които се генерират автоматично от компютър чрез интернет или електронна мрежа, в отговор на специфично подаване на данни от получателя;
г)
възмездно прехвърляне на правото на предлагане за продажба на стоки или услуги на интернет страница, функционираща като пазар онлайн, на който потенциалните купувачи правят офертите си посредством автоматизирана процедура и на който страните се уведомяват за продажбата с електронно съобщение, генерирано автоматично от компютър;
д)
информационни пакети за интернет обслужване (ПИО), в които телекомуникационният компонент е съпътстваща и подчинена част (например пакети, които включват не само интернет достъп, а и други елементи, като страници, даващи достъп до новини, информация за времето или за пътувания; игри; поддържане на интернет пространство; достъп до онлайн бази данни и прочие);
е)
услугите, изброени в приложение I.
3. Параграф 1 не обхваща, по-специално, следните случаи:
а)
услуги за радио и телевизионно излъчване;
б)
телекомуникационни услуги;
в)
стоки, за които заявката и нейната обработка се извършват по електронен път;
г)
компактдискове, дискети и подобни материални носители;
д)
печатни материали като книги, бюлетини, вестници или списания;
е)
дискове и аудиокасети;
ж)
видеокасети и дигитални видеодискове;
з)
игри на компактдиск;
и)
консултантски услуги като юридически услуги и услуги на финансови консултанти, предоставяни на получателите по електронна поща;
й)
услуги по обучение, при които съдържанието на курса се преподава от учител чрез интернет или електронна мрежа (а именно чрез дистанционна връзка);
к)
услуги за физически ремонт на компютърно оборудване, извършвани в автономен режим;
л)
услуги за съхраняване на данни, в автономен режим;
м)
услуги за рекламиране, и по-специално във вестници, афиши и по телевизията;
н)
услуги от тип телефонни служби;
о)
учебни услуги за дистанционно обучение като курсове по пощата;
п)
стандартни услуги по продажби на търг, основани на пряка намеса на човешки фактор, независимо от това по какъв начин се правят офертите;
р)
телефонни услуги с видеокомпонент, наричани още „услуги за видеотелефония“;
с)
достъп до интернет и глобалното интернет пространство;
т)
телефонни услуги, предоставяни през интернет.
Член 8
Когато дадено данъчнозадължено лице извършва само монтаж на различни части на машина, всички от които са му предоставени от получателя на неговата услуга, тази доставка е доставка на услуги по смисъла на член 24, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 9
Продажбата на опция, когато тази продажба е сделка, попадаща в обхвата на член 135, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО, е доставка на услуги по смисъла на член 24, параграф 1 от посочената директива. Тази доставка на услуги се отделя от базисните операции, с които са свързани услугите.
ГЛАВА V
МЯСТО НА ОБЛАГАЕМИТЕ ДОСТАВКИ
РАЗДЕЛ 1
Понятия
Член 10
1. За целите на прилагане на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО мястото на установяване на стопанската дейност на данъчнозадължено лице е мястото, където се изпълняват функциите на централната администрация на стопанската дейност.
2. За да се определи мястото по параграф 1, се вземат предвид мястото, където се вземат основните решения относно общото управление на стопанската дейност, мястото, където стопанската дейност е регистрирана, и мястото, където се провеждат срещите на ръководството.
Когато тези критерии не позволяват да се определи със сигурност мястото на установяване на стопанската дейност, мястото, където се вземат основните решения относно общото управление на стопанската дейност, е решаващият критерий.
3. Мястото, където данъчнозадължено лице има единствено пощенски адрес, не може да се смята за място на установяване на стопанската дейност на това лице.
Член 11
1. За прилагането на член 44 от Директива 2006/112/ЕО „постоянен обект“ е всеки обект, различен от мястото на установяване на стопанска дейност по член 10 от настоящия регламент, който се характеризира с достатъчно равнище на постоянство и има подходяща структура от гледна точка на човешките и техническите ресурси, за да може да получава и ползва услугите, доставени за собствените нужди на този обект.
2. За прилагането на следващите членове „постоянен обект“ означава всеки обект, различен от мястото на установяване на стопанска дейност, посочен в член 10 от настоящия регламент, който се характеризира с достатъчно равнище на постоянство и има подходяща структура от гледна точка на човешките и техническите ресурси, за да може да доставя услугите, които престира:
а)
член 45 от Директива 2006/112/ЕО;
б)
от 1 януари 2013 г., член 56, параграф 2, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО;
в)
до 31 декември 2014 г., член 58 от Директива 2006/112/ЕО;
г)
член 192а от Директива 2006/112/ЕО.
3. Притежанието на идентификационен номер по ДДС само по себе си не е достатъчно, за да се приеме, че данъчнозадължено лице има постоянен обект.
Член 12
За прилагането на Директива 2006/112/ЕО „постоянният адрес“ на физическо лице, независимо дали е данъчнозадължено лице или не, е адресът, вписан в регистъра на населението или друг подобен регистър, изпълняващ същата функция, или адресът, посочен от въпросното лице на съответните данъчни органи, освен ако съществуват доказателства, съгласно които този адрес не отговаря на действителността.
Член 13
„Обичайното местоживеене“ на физическо лице, независимо от това дали то е данъчнозадължено лице или не, посочено в Директива 2006/112/ЕО, е мястото, където физическото лице обичайно живее поради лични и професионални връзки.
Когато държавите на професионалните връзки и на личните връзки са различни или когато не съществуват професионални връзки, мястото на обичайното местоживеене се определя от личните връзки, които показват тясна връзка между лицето и мястото, където то живее.
РАЗДЕЛ 2
Място на доставка на стоки
(Членове 31-39 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 14
Ако прагът, прилаган от държава-членка в съответствие с член 34 от Директива 2006/112/ЕО, е превишен в рамките на календарна година, то член 33 от посочената директива не променя мястото на доставка на стоки, различни от продукти, подлежащи на облагане с акцизи, извършена през същата календарна година преди превишаването на прилагания от държавата-членка праг за текущата календарна година, при условие че всички изброени по-долу условия са изпълнени:
а)
доставчикът не се е възползвал от възможността за избор, предоставена в член 34, параграф 4 от посочената директива;
б)
стойността на неговите доставки на стоки не е превишила прага през предходната календарна година.
В съответствие с член 33 от Директива 2006/112/ЕО обаче се променя мястото на следните доставки за държавата-членка, в която завършва изпращането или превозът:
а)
доставката на стоки, с която прилаганият от държавата-членка за текущата календарна година праг е превишен през същата календарна година;
б)
всички последващи доставки на стоки в рамките на тази държава-членка, извършени през дадената календарна година;
в)
доставки на стоки в рамките на тази държава-членка, извършени през календарната година, следваща годината на възникване на посоченото в буква а) събитие.
Член 15
Частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, посочена в член 37 от Директива 2006/112/ЕО, се определя от пробега на превозното средство, а не от маршрута, изминат от всеки от пътниците.
РАЗДЕЛ 3
Място на вътреобщностно придобиване на стоки
(Членове 40, 41 и 42 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 16
Ако е извършено вътреобщностно придобиване на стоки по смисъла на член 20 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка, в която завършва изпращането или превозът на стоките, упражнява правото на данъчно облагане независимо от третирането с ДДС, прилагано за доставката в държавата-членка, в която е започнало изпращането или превозът на стоките.
Всяко искане на доставчик на стоки за коригиране на ДДС, начислен и отчетен от него пред държавата-членка, в която е започнало изпращането или превозът на стоките, се третира от тази държава -членка в съответствие с нейните вътрешни правила.
РАЗДЕЛ 4
Място на доставка на услуги
(Членове 43-59 от Директива 2006/112/ЕО)
Подраздел 1
Статут на получателя
Член 17
1. Ако мястото на доставка на услуги зависи от това дали получателят е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, статутът на получателя се определя въз основа на членове 9-13 и член 43 от Директива 2006/112/ЕО.
2. Данъчно незадължено юридическо лице, което е регистрирано или е задължено да се регистрира за целите на ДДС в съответствие с член 214, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО поради това, че извършваните от него вътреобщностни придобивания на стоки подлежат на облагане с ДДС или защото е упражнило правото си на избор да подлежи на облагане с ДДС за извършваните от него придобивания, е данъчнозадължено лице по смисъла на член 43 от посочената директива.
Член 18
1. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен в Общността, има статут на данъчнозадължено лице:
а)
когато получателят му е съобщил идентификационния си номер по ДДС и доставчикът получи потвърждение за валидността на този идентификационен номер и за свързаното с него име и адрес в съответствие с член 31 от Регламент (ЕО) № 904/2010 на Съвета от 7 октомври 2010 г. относно административното сътрудничество и борбата с измамите в областта на данъка върху добавената стойност (5);
б)
когато получателят все още не е получил идентификационен номер по ДДС, но информира доставчика, че е подал заявление за такъв и доставчикът се сдобива с каквото и да е друго доказателство за това, че получателят е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, което е задължено да се регистрира за целите на ДДС, и извърши проверка в разумна степен на точността на информацията, предоставена му от получателя, с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
2. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен в Общността, има статут на данъчно незадължено лице, когато докаже, че този получател не му е съобщил идентификационния си номер по ДДС.
3. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен извън Общността, има статут на данъчнозадължено лице:
а)
ако получи от получателя удостоверение, издадено от компетентния данъчен орган на получателя, в потвърждение на факта, че получателят извършва стопанска дейност, с цел да му се предостави възможност да получи възстановяване на ДДС по силата на Директива 86/560/ЕИО на Съвета от 17 ноември 1986 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки в областта на данъците върху оборота - правила за възстановяване на данъка върху добавената стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Общността (6);
б)
когато получателят не разполага с това удостоверение, ако доставчикът разполага с идентификационния номер по ДДС или подобен номер, изпълняващ същата функция, предоставен на получателя от страната по установяване и използван за идентифициране на данъчнозадължени лица или с всяко друго доказателство за това, че получателят е данъчнозадължено лице и ако доставчикът извърши проверка в разумна степен на точността на информацията, предоставена му от получателя, с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
Подраздел 2
Качество на получателя
Член 19
За целите на прилагане на правилата относно мястото на доставка на услугите, установени в членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО, данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, което получава услуги изключително за лично ползване, включително за нуждите на своя персонал, се счита за данъчно незадължено лице.
Освен ако не разполага с информация за противното, например относно естеството на предоставените услуги, доставчикът може да счита, че услугите са предназначени за целите на стопанската дейност на получателя, когато за съответната доставка той му е съобщил идентификационния си номер по ДДС.
Когато една-единствена услуга е предназначена както за лично ползване, включително за нуждите на персонала на получателя, така и за целите на стопанската дейност, предоставянето на тази услуга попада изключително в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, ако не съществува никаква практика на злоупотреба.
Подраздел 3
Местоположение на получателя
Член 20
Когато дадена доставка на услуги, извършена в полза на данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, попада в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, и когато това данъчнозадължено лице е установено в една-единствена държава или, при отсъствие на място на установяване на стопанска дейност или на постоянен обект, постоянният му адрес и обичайното му местоживеене се намират в една-единствена държава, доставката на услуги се облага в тази държава.
Доставчикът установява това място въз основа на информация от получателя и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като проверките на самоличността и на плащанията.
Информацията може да включва идентификационния номер по ДДС, предоставен от държавата-членка, в която е установен получателят.
Член 21
Когато дадена доставка на услуги към данъчнозадължено лице или на данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, попада в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, и данъчнозадълженото лице е установено в повече от една държава, тази доставка на услуги се облага в държавата, в която посоченото данъчнозадължено лице е установило мястото на стопанската си дейност.
При все това когато услугата се доставя на постоянен обект на данъчнозадължено лице, който се намира в място, различно от това, където получателят е установил мястото на стопанската си дейност, тази доставка се облага в мястото на постоянния обект, който получава услугата и я ползва за собствените си нужди.
Когато данъчнозадълженото лице няма място на установяване на стопанска дейност, нито постоянен обект, услугата се облага на мястото на неговия постоянен адрес или обичайно местоживеене.
Член 22
1. С оглед да се определи постоянният обект на получателя, на който се предоставя услугата, доставчикът разглежда естеството и използването на предоставената услуга.
В случай че естеството и използването на предоставените услуги не му позволяват да установи постоянния обект, на който са предоставени услугите, определяйки този постоянен обект, доставчикът обръща особено внимание на това дали в договора, във формуляра за поръчка и от идентификационния номер по ДДС, предоставен от държавата-членка на получателя и съобщен му от получателя, постоянният обект се определя като получател на услугите и дали постоянният обект е субектът, който плаща за услугите.
Когато постоянният обект на получателя, на когото са предоставени услугите, не може да бъде определен по смисъла на първата и втората алинея от настоящия параграф или когато услуги, попадащи в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчнозадължено лице по силата на договор, обхващащ една или повече услуги, предназначени за използване по неустановим и количествено неизмерим начин, доставчикът на услуги може с пълно основание да счита, че услугите са доставени там, където получателят е установил стопанската си дейност.
2. Прилагането на настоящия член не засяга задълженията на получателя.
Член 23
1. От 1 януари 2013 г., когато, в съответствие с член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО, дадена доставка на услуги се облага в мястото, където е установен получателят, или при отсъствие на такова, в мястото на постоянния му адрес или на обичайното му местоживеене, доставчикът установява това място въз основа на фактическа информация, предоставена от получателя, и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
2. Когато, в съответствие с членове 58 и 59 от Директива 2006/112/ЕО, дадена доставка на услуги се облага в мястото, където е установен получателят, или при отсъствие на такова, в мястото на постоянния му адрес или на обичайното му местоживеене, доставчикът установява това място въз основа на фактическа информация, предоставена от получателя, и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
Член 24
1. От 1 януари 2013 г., когато доставки, обхванати от член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчно незадължено лице, което е установено в повече от една държава, има постоянен адрес в една държава, а обичайното му местоживеене е в друга държава, при определяне на мястото на доставка на тези услуги предимство се предоставя на мястото, в което облагането е осигурено най-добре, пред мястото на действителното потребление на услугите.
2. Когато услуги, обхванати от членове 58 и 59 от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчно незадължено лице, което е установено в повече от една държава или има постоянен адрес в една държава, а обичайното му местоживеене е в друга държава, при определяне на мястото на доставка на тези услуги предимство се предоставя на мястото, в което облагането е осигурено най-добре, пред мястото на действителното потребление на услугите.
Подраздел 4
Общи разпоредби относно определянето на статута, качеството и местоположението на получателя
Член 25
За прилагане на правилата относно мястото на доставка на услугите се вземат предвид само обстоятелствата, съществуващи в момента на данъчното събитие. Последващите промени в използването на получената услуга не засягат определянето на мястото на доставката, ако не съществува никаква практика на злоупотреба
Подраздел 5
Доставка на услуги по общия режим
Член 26
Доставка, при която дадена организация даде права за телевизионно излъчване на футболни мачове на данъчнозадължени лица, е обхваната от член 44 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 27
Доставката на услуги, които се състоят в кандидатстването за или възстановяване на ДДС по силата на Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г. за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата-членка по възстановяване, но установени в друга държава-членка (7), е обхваната от член 44 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 28
Доколкото става дума за единична услуга, доставката на услуги, извършена при организирането на погребения, попада в обхвата на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 29
Без да се засяга член 41 от настоящия регламент, доставката на услуги по „превод на текстове“ попада в обхвата на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 6
Доставка на услуги от посредници
Член 30
Доставката на услуги на посредници, посочени в член 46 от Директива 2006/112/ЕО, обхваща услугите на посредници, които действат от името и за сметка на получателя на доставяната услуга, както и услугите, които се изпълняват от посредници, действащи от името и за сметка на доставчика на съответните услуги.
Член 31
Услугите, предоставяни от посредници, които действат от името или за сметка на друго лице и които имат за цел да посредничат при услуги по настаняване в хотелиерския сектор или в сектори с подобни функции, попадат в обхвата на:
а)
член 44 от Директива 2006/112/ЕО, ако са извършени в полза на данъчнозадължено лице, действащо като такова, или на данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице;
б)
член 46 от посочената директива, ако са извършени в полза на данъчно незадължено лице.
Подраздел 7
Доставка на културни, художествени, спортни, научни, образователни, развлекателни и други подобни услуги
Член 32
1. Услуги, които се отнасят до предоставяне на достъп до културни, художествени, спортни, научни, образователни, развлекателни или подобни събития, съгласно посоченото в член 53 от Директива 2006/112/ЕО, включват предоставянето на услуги, чиито основни характеристики се състоят в предоставянето на право на достъп до дадено събитие срещу билет или заплащане, включително срещу заплащане под формата на абонамент, сезонен билет или периодичен членски внос.
2. Параграф 1 се прилага по-конкретно в следните случаи:
а)
право на достъп до шоуспектакли, театрални представления, циркови представления, панаири, паркове за забавления, концерти, изложби, както и други подобни културни събития;
б)
право на достъп до спортни събития като мачове или състезания;
в)
право на достъп до образователни и научни събития като конференции и семинари.
3. В параграф 1 не е включено използването на съоръжения като гимнастически или други зали срещу заплащане на членски внос.
Член 33
Посочените в член 53 от Директива 2006/112/ЕО спомагателни услуги включват услуги, свързани пряко с достъпа до културни, артистични, спортни, научни, образователни, развлекателни или подобни събития и които са отделно предоставяни срещу възнаграждение на лицето, което присъства на събитието.
Тези спомагателни услуги включват по-конкретно използването на гардеробни или санитарни помещения, но не включват обикновените посреднически услуги, свързани с продажбата на билети.
Подраздел 8
Доставка на спомагателни услуги при транспорт, оценки на и работа върху движими вещи
Член 34
С изключение на случаите, в които монтираните стоки станат част от недвижимо имущество, мястото на доставка на услуги на данъчно незадължено лице, при която дадено данъчнозадължено лице извършва само монтаж на различни части на машина, които са му изцяло предоставени от получателя на неговите услуги, се определя в съответствие с член 54 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 9
Доставка на ресторантьорски услуги и кетъринг услуги на борда на превозно средство
Член 35
Частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, посочена в член 57 от Директива 2006/112/ЕО, се определя от пробега на превозното средство, а не от маршрута, изминат от всеки от пътниците.
Член 36
Когато ресторантьорските услуги и кетъринг услугите се доставят по време на частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, тази доставка попада в обхвата на член 57 от Директива 2006/112/ЕО.
Когато ресторантьорските услуги и кетъринг услугите се доставят извън частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, но на територията на държава-членка или на трета държава, или на трета територия, тази доставка попада в обхвата на член 55 от посочената директива.
Член 37
Мястото на доставка на ресторантьорска услуга или кетъринг услуга, която се извършва в рамките на Общността отчасти по време на частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, и отчасти извън тази част, но на територията на държава-членка, се определя в своята цялост в съответствие с правилата за определяне на мястото на доставка, приложими в началото на доставката на ресторантьорската или кетъринг услуга.
Подраздел 10
Отдаване под наем на превозни средства
Член 38
1. Понятието „превозни средства“, посочено в член 56 и член 59, първа алинея, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО, включва моторни и немоторни превозни средства, както и други съоръжения и устройства, предназначени за превоз на хора или предмети от едно място до друго, които могат да бъдат дърпани, теглени или бутани от превозни средства и които по принцип са предназначени и действително могат да бъдат използвани за превоз.
2. Превозни средства по смисъла на параграф 1 са по-специално следните транспортни средства:
а)
наземни превозни средства като автомобили, мотоциклети, велосипеди, велосипеди на три колела и каравани;
б)
ремаркета и полуремаркета;
в)
железопътни вагони;
г)
плавателни съдове;
д)
въздухоплавателни средства;
е)
превозни средства, специално предназначени за превоз на болни или пострадали;
ж)
селскостопански трактори и други селскостопански превозни средства;
з)
механично или електронно придвижвани инвалидни колички.
3. Не са превозни средства по смисъла на параграф 1 транспортните средства, които са спрени от движение за постоянно, и контейнерите.
Член 39
1. За прилагането на член 56 от Директива 2006/112/ЕО, продължителността на непрекъснатото притежание или използване на превозно средство, обект на отдаване под наем, се определя въз основа на договора, сключен между заинтересованите страни.
Договорът се използва по презумпция, която може да бъде оборена с всички фактически или правни средства, с цел да се установи действителната продължителност на непрекъснатото притежание или използване.
Надхвърлянето поради непреодолима сила на продължителността съгласно договора за краткосрочно наемане по смисъла на член 56 от Директива 2006/112/ЕО не се отразява върху установяването на продължителността на непрекъснатото притежание или използване на превозното средство.
2. Когато отдаването под наем на едно и също превозно средство се извършва въз основа на последователни договори между едни и същи страни, продължителността на непрекъснато притежание или използване на превозното средство е тази, определена по силата на договорите като цяло.
За целите на първа алинея даден договор и неговите продължения се считат за последователни договори.
При все това продължителността на краткосрочните договори за отдаване под наем, които предшестват дългосрочен договор, не се поставя под въпрос, при условие че не съществува практика на злоупотреба.
3. Освен ако няма практика на злоупотреба, последователните договори за отдаване под наем между едни и същи страни, но за различни превозни средства, не се считат за последователни договори за целите на параграф 2.
Член 40
Мястото, където превозното средство действително се предоставя на разположение на получателя, както е посочено в член 56, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, е мястото, където получателят или трета страна, действаща от негово име, физически встъпва във владение на това превозно средство.
Подраздел 11
Доставка на услуги на данъчно незадължени лица извън Общността
Член 41
Доставката на услуги по превод на текстове, предоставени на данъчно незадължено лице, установено извън Общността, е обхваната от член 59, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА VI
ДАНЪЧНА ОСНОВА
(ДЯЛ VII ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 42
Когато даден доставчик на стоки или услуги изисква от получателя, като условие за приемане на плащане с кредитна или дебитна карта, да заплати към него или друго предприятие определена сума и ако заплащаната от получателя цена остава непроменена независимо от начина на приемане на плащането, то тази сума представлява неразделна част от данъчната основа за доставката на стоките или услугите съгласно членове 73-80 от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА VII
ДАНЪЧНИ СТАВКИ
Член 43
„Предоставянето на ваканционно настаняване“, посочено в точка 12 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО, включва отдаването под наем на палатки, каравани или на подвижни жилища, които се намират в рамките на къмпинг и се използват за настаняване.
ГЛАВА VIII
ОСВОБОЖДАВАНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Освобождавания за някои дейности от обществен интерес
(Членове 132, 133 и 134 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 44
Услугите за професионално обучение или преквалификация, които се предоставят при изложените в член 132, параграф 1, буква и) от Директива 2006/112/ЕО условия, включват обучение, което се отнася пряко до занятието или професията, както и всяко друго обучение с цел придобиване или актуализиране на знанията за професионални цели. Времетраенето на професионалното обучение или преквалификацията няма отношение към случая.
РАЗДЕЛ 2
Освобождавания в полза на други дейности
(Членове 135, 136 и 137от Директива 2006/112/ЕО)
Член 45
Данъчното освобождаване, предвидено в член 135, параграф 1, буква д) от Директива 2006/112/ЕО, не се прилага за благородна платина.
РАЗДЕЛ 3
Освобождавания при внос
(Членове 143, 144 и 145 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 46
Освобождаването по член 144 от Директива 2006/112/ЕО се прилага за транспортните услуги, свързани с вноса на движими вещи, извършван като част от смяна на местоживеенето.
РАЗДЕЛ 4
Освобождавания при износ
(Членове 146 и 147 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 47
Понятието „превозни средства за лични цели“, по смисъла на член 146, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, включва превозни средства, които се използват за нестопански цели от лица, различни от физически лица, такива като публично-правни субекти, по смисъла на член 13 от посочената директива, както и от асоциации.
Член 48
За да се установи дали като условие за освобождаване на доставката на стоки, които се пренасят в личния багаж на пътниците, горната граница, определена от държава-членка в съответствие с член 147, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО, е превишена, изчисляването се базира на стойността на фактурата. Общата стойност на няколко стоки може да бъде използвана само ако всички тези стоки са включени в една фактура, издадена от едно и също данъчнозадължено лице, което доставя стоките на един и същ получател.
РАЗДЕЛ 5
Освобождавания, отнасящи се до някои доставки, третирани като износ
(Членове 151 и 152 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 49
Освобождаването по член 151 от Директива 2006/112/ЕО се прилага и за електронните услуги, когато те са предоставени от данъчнозадължено лице, за което се прилага специалният режим за услуги, предоставяни по електронен път, предвидени в членове 357-369 от посочената директива.
Член 50
1. За да бъде признат като международен орган за прилагането на член 143, параграф 1 буква ж) и член 151, параграф 1, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, органът, който трябва да бъде създаден под формата на консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC), посочен в Регламент (ЕО) № 723/2009 на Съвета от 25 юни 2009 г. относно правната рамка на Общността за консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC) (8), отговаря на всяко от изброените по-долу условия:
а)
той е самостоятелен правен субект с пълна правоспособност;
б)
създаден е в съответствие със и е субект на правото на Съюза;
в)
в него участват държави-членки и, когато е целесъобразно, трети страни и междуправителствени организации, но не и частни субекти;
г)
преследва едновременно специфични и легитимни цели, които по същество имат нестопански характер.
2. Освобождаването по член 143, параграф 1 буква ж) и член 151, параграф 1, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО са прилага за ERIC, посочен в параграф 1, когато той е признат за международен орган от държавата-членка домакин.
Ограниченията и условията на предвидените в тези разпоредби освобождавания се определят в споразумение, сключено от членовете на ERIC, в съответствие с член 5, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 723/2009. В случаите когато стоките не се изпращат или превозват извън държавата-членка, в която се извършва доставката, и в случаите на предоставянето на услуги, освобождаването може да се даде чрез възстановяване на ДДС в съответствие с член 151, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 51
1. Когато лицето, което получава доставка на стоки или услуги, е установено в Общността, но не в държавата-членка, в която се извършва доставката, удостоверението за освобождаване от ДДС и /или от акциз, предвидено в приложение II към настоящия регламент, служи, в съответствие с обяснителните бележки от приложението към посоченото удостоверение, за потвърждение, че сделката попада в обхвата на освобождаването по силата на член 151 от Директива 2006/112/ЕО.
Когато използва удостоверението, държавата-членка, в която е установено лицето, което получава доставката на стоки или услуги, може да реши дали да използва общо удостоверение за ДДС и акцизи или две различни удостоверения.
2. Удостоверението по параграф 1 се подпечатва от компетентните органи в държавата-членка домакин. Ако обаче доставените стоки или услуги са предназначени за служебно ползване, държавите-членки при определени от тях условия могат да освободят получателя от задължението да подпечатва удостоверението. Това освобождаване може да бъде отменено в случай на злоупотреба.
Държавите-членки уведомяват Комисията за звеното за контакт, определено да посочи службите, които отговарят за подпечатването на удостоверението, и за това при кои случаи освобождават получателя от задължението да подпечатва удостоверението. Комисията информира останалите държави-членки за информацията, получена от държавите-членки.
3. Когато в държавата-членка, в която се извършва доставката, се прилага пряко освобождаване, доставчикът получава удостоверението по параграф 1 от настоящия член от получателя на стоките или услугите и го съхранява в документацията си. Ако, по силата на член 151, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО, освобождаването е предоставено чрез възстановяване на ДДС, удостоверението се прикачва към искането за възстановяване, отправено към съответната държава-членка.
ГЛАВА IX
ПРИСПАДАНЕ НА ДАНЪК
(ДЯЛ X ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 52
Когато държавата-членка на вноса е въвела електронна система за извършване на митническите формалности, понятието „документ за внос“, посочено в член 178, буква д) от Директива 2006/112/ЕО, означава електронните версии на документите за вноса, при условие че позволяват извършването на проверка относно упражняването на правото за приспадане.
ГЛАВА Х
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ДАНЪЧНОЗАДЪЛЖЕНИТЕ ЛИЦА И НА НЯКОИ ДАНЪЧНО НЕЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА
(ДЯЛ XI ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Лица - платци на ДДС на данъчните органи
(Членове 192а-205 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 53
1. За прилагането на член 192а от Директива 2006/112/ЕО се взема предвид само постоянен обект, с който разполага данъчнозадълженото лице, когато същият е с достатъчно постоянен характер и подходяща структура по отношение на човешките и техническите ресурси, който му позволява да извършва доставки на стоки и услуги, в които участва.
2. Когато данъчнозадължено лице разполага с постоянен обект на територията на държавата-членка, където ДДС е дължим, се счита, че този обект не участва в доставката на стоки или услуги по смисъла на член 192а, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, освен ако техническите и човешките ресурси на този постоянен обект се използват от данъчнозадълженото лице за операции, свързани с изпълнението на облагаемата доставка на тези стоки или услуги на територията на тази държава-членка, преди или по време на изпълнението ѝ.
Когато средствата от постоянния обект се използват единствено за целите на административното обслужване, като счетоводство, фактуриране и събиране на вземания, не се счита, че те се използват за изпълнение на доставка на стоки или услуги.
Ако обаче се издаде фактура с идентификационния номер по ДДС, предоставен му от държавата-членка на постоянния обект, се счита, че постоянният обект участва в доставката на стоки или услуги, извършена в тази държава-членка, освен ако съществува доказателство за противното.
Член 54
Когато данъчнозадължено лице е установило мястото на стопанската си дейност на територията на държавата-членка, където ДДС е дължим, член 192а от Директива 2006/112/ЕО не се прилага независимо дали мястото на стопанска дейност участва в доставката на стоки или услуги, която то извършва в тази държава-членка.
РАЗДЕЛ 2
Други разпоредби
(Членове 272 и 273 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 55
При операциите, посочени в член 262 от Директива 2006/112/ЕО данъчнозадължените лица, на които следва да бъде издаден идентификационен номер по ДДС съгласно член 214 от същата директива, и данъчно незадължените юридически лица, регистрирани за целите на ДДС, когато действат в качеството си на такива, са длъжни незабавно да предоставят идентификационния си номер по ДДС на доставчиците си на стоки или услуги.
Посочените в член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО данъчнозадължени лица, които са освободени от данък върху вътреобщностните си придобивания на стоки в съответствие с член 4, първа алинея от настоящия регламент, не са длъжни да предоставят идентификационния си номер по ДДС на своите доставчици на стоки, когато имат идентификационен номер по ДДС в съответствие с член 214, параграф 1, буква г) или д) от посочената директива.
ГЛАВА XI
СПЕЦИАЛНИ РЕЖИМИ
РАЗДЕЛ 1
Специален режим за инвестиционно злато
(Членове 344-356 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 56
Понятието „общоприето от пазарите на злато тегло“ съгласно член 344, параграф 1, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО означава най-малкото единиците и теглата, изложени в приложение III към настоящия регламент.
Член 57
За целите на съставяне на списъка от златни монети, посочен в член 345 от Директива 2006/112/ЕО, понятия „цена“ и „цена на открития пазар“, посочени в член 344, параграф 1, точка 2, означават съответно цената и цената на открития пазар на 1 април на всяка година. Ако 1 април не се пада ден, в който тези цени са фиксирани, то се използват цените на следващия ден, в който те бъдат фиксирани.
РАЗДЕЛ 2
Специален режим за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи електронни услуги на данъчно незадължени лица
(Членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 58
Когато в рамките на календарно тримесечие неустановено данъчнозадължено лице, което използва предвидения в членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО специален режим относно услуги, предоставяни по електронен път, отговаря поне на един от критериите за изключване, установен в член 363 от посочената директива, то държавата-членка по идентификация изключва това неустановено данъчнозадължено лице от специалния режим. В тези случаи неустановеното данъчнозадължено лице може да бъде изключено от специалния режим във всеки един момент през въпросното тримесечие.
По отношение на предоставяните по електронен път услуги, които са доставени преди изключването, но през календарното тримесечие, през което е извършено изключването, неустановеното данъчнозадължено лице представя справка-декларация по ДДС за цялото тримесечие в съответствие с член 364 от Директива 2006/112/ЕО. Изискването за представяне на тази справка-декларация не засяга изискването за регистрация за целите на ДДС съгласно обичайните правила в държава-членка, в случай че има такова изискване.
Член 59
По смисъла на член 364 от Директива 2006/112/ЕО всеки период за деклариране (календарно тримесечие) е самостоятелен период за деклариране.
Член 60
След подаване на справка-декларацията по ДДС съгласно член 364 от Директива 2006/112/ЕО, последващи промени в съдържащите се в нея данни могат да бъдат извършвани само чрез промяна на тази справка-декларация, а не чрез коригиране в справка-декларация за по-късен период.
Член 61
Сумите в справка-декларацията по ДДС, представена съгласно специалния режим относно услуги, предоставяни по електронен път, предвиден в членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО, не се закръгляват нагоре или надолу до най-близкото цяло число в съответната парична единица. Посочва се и се превежда точната сума на ДДС.
Член 62
Ако държавата-членка по идентификация е получила по-висока сума от сумата, която отговаря на справка-декларацията по ДДС, представена за услуги, предоставяни по електронен път съгласно член 364 от Директива 2006/112/ЕО, то тя възстановява надплатената сума директно на въпросното данъчнозадължено лице.
Ако държавата-членка по идентификация е получила сума съгласно справка-декларация по ДДС, за която впоследствие се установи, че е неправилна, както и ако тази държава-членка вече е разпределила сумата между държавите-членки по потребление, то тези държави-членки възстановяват директно надплатената сума на неустановеното данъчнозадължено лице, и уведомяват държавата-членка по идентификация за корекцията, която следва да се направи.
Член 63
Сумата на ДДС, платен съгласно член 367 от Директива 2006/112/ЕО, се отнася само за справка-декларацията по ДДС, представена в сответствие с член 364 от посочената директива. Последващи промени на платените суми могат да бъдат извършвани само при позоваване на тази справка-декларация и не могат да бъдат отнасяни към друга справка-декларация или да бъдат извършвани в справка-декларация за по-късен период.
ГЛАВА XII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 64
Регламент (ЕО) № 1777/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието, посочена в приложение IV.
Член 65
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 юли 2011 г.
При все това:
-
член 3, буква а), член 11, параграф 2, буква б), член 23, параграф 1 и член 24, параграф 1 се прилагат от 1 януари 2013 г.;
-
член 3, буква б) се прилага от 1 януари 2015 г.;
-
член 11, параграф 2, буква в) се прилага до 31 декември 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 март 2011 година.
A TANÁCS 282/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. március 15.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról
(átdolgozás)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 397. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 77/388/EGK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról szóló, 2005. október 17-i 1777/2005/EK tanácsi rendeletet (2) jelentősen módosítani kell. Az áttekinthetőség és az ésszerűség érdekében kívánatos, hogy a kérdéses rendelkezések átdolgozásra kerüljenek.
(2)
A 2006/112/EK irányelv a hozzáadottérték-adóval (héa) kapcsolatos szabályokat állapít meg, amelyeket bizonyos esetekben a tagállamok értelmeznek. A 2006/112/EK irányelv végrehajtására vonatkozó közös rendelkezések elfogadásával biztosítani kell, hogy a héa rendszerének alkalmazása jobban szolgálja a belső piac célkitűzését olyan esetekben, amikor a belső piac megfelelő működésével össze nem egyeztethető alkalmazásbeli eltérések fordulnak elő, illetve ennek a veszélye fennáll. Ezek a végrehajtási intézkedések kizárólag az e rendelet hatálybalépését követően válnak jogilag kötelezővé, és nem érintik a tagállamok által e rendelet hatálybalépését megelőzően elfogadott jogszabályok és értelmezések érvényességét.
(3)
A 2006/112/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/8/EK tanácsi irányelv (3) elfogadásából eredő változásokat figyelembe kell venni ebben a rendeletben.
(4)
E rendelet célja a 2006/112/EK irányelvre vonatkozó végrehajtási rendelkezések megállapításával a jelenlegi héa-rendszer egységes alkalmazásának biztosítása, különös tekintettel az adóalanyokra, a termékértékesítésre és a szolgáltatásnyújtásra, illetve az adóztatandó ügyletek teljesítési helyére. Az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (4) bekezdésében foglalt arányosság elvével összhangban, ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. Mivel e rendelet kötelező és valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazandó, az egységes alkalmazást a rendelet biztosítja a legjobban.
(5)
Ezek a végrehajtási intézkedések egyedi rendelkezéseket tartalmaznak bizonyos alkalmazási kérdésekre vonatkozóan, amelyek célja, hogy - kizárólag ezekben az egyedi esetekben - az Unió egészében egységes bánásmódot biztosítsanak. Más esetekre ezért nem lehet azokat kiterjeszteni, és - megfogalmazásuk figyelembevételével - azokat megszorítóan kell alkalmazni.
(6)
Ha egy nem adóalany megváltoztatja a lakóhelyét, és ennek keretében egy új közlekedési eszközt is az új lakóhelyre visz, vagy egy új közlekedési eszköz visszakerül abba a tagállamba, amelyben eredetileg az eszközt az azt visszajuttató nem adóalany részére héa-mentesen értékesítették, egyértelművé kell tenni, hogy ez nem tekintendő új közlekedési eszköz Közösségen belüli beszerzésének.
(7)
Bizonyos szolgáltatások esetében, ahhoz, hogy a szolgáltatásnyújtás ne legyen héa köteles, elegendő, ha a szolgáltatásnyújtó igazolja, hogy ezen szolgáltatások igénybevevője - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - a Közösségen kívül telepedett le, vagy rendelkezik lakóhellyel, szokásos tartózkodási hellyel.
(8)
Egyértelművé kell tenni, hogy amennyiben olyan adóalany részére állapítanak meg héa-azonosító számot, aki (amely) egy másik tagállamba irányuló olyan szolgáltatásnyújtást teljesít vagy másik tagállamból eredő olyan szolgáltatásnyújtást vesz igénybe, amely esetében a héa megfizetésére kizárólag az igénybevevő kötelezett, az nem befolyásolja az említett adóalany Közösségen belüli termékbeszerzéseinek nem adóztatáshoz való jogát. Ha azonban az adóalany valamely Közösségen belüli termékbeszerzés keretében közli a héa-azonosító számát az értékesítővel, mindenképpen úgy kell tekinteni, hogy az ügylettípusok megadóztatását választotta.
(9)
A belső piac integrációjának előrehaladása fokozta az olyan gazdasági szereplők közötti, határokon átnyúló együttműködés szükségességét, amely szereplők különböző tagállamokban telepedtek le, valamint erősítette az európai gazdasági egyesülésről szóló, 1985. július 25-i 2137/85/EGK tanácsi rendeletnek (4) megfelelően létrehozott európai gazdasági egyesülések (EGE) fejlődését. Következésképpen egyértelműsíteni kell, hogy az EGE-k adóalanynak minősülnek, amikor ellenérték fejében értékesítenek termékeket vagy nyújtanak szolgáltatásokat.
(10)
Szükséges egyértelműen meghatározni az éttermi és a vendéglátó-ipari szolgáltatásokat, a kettő megkülönböztetését és ezen szolgáltatások megfelelő kezelését.
(11)
Az egyértelműség növelése érdekében fel kell sorolni az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásnak minősülő ügyleteket, de a felsorolás nem végleges és nem kimerítő jellegű.
(12)
Egyrészt szükséges megállapítani, hogy szolgáltatásnyújtásnak kell tekinteni azt az ügyletet, amely kizárólag abból áll, hogy az igénybevevő által rendelkezésre bocsátott gépalkatrészeket összeszerelik, másrészt meg kell határozni ezen szolgáltatásnyújtás teljesítési helyét, amennyiben a szolgáltatást nem adóalany részére nyújtják.
(13)
Egy opció pénzügyi eszközként történő értékesítését az opció alapjául szolgáló ügylettől különálló szolgáltatásnyújtásnak kell tekinteni.
(14)
Az adóztatandó ügyletek teljesítési helyének megállapítására vonatkozó szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében egyértelműsíteni kell az olyan fogalmakat, mint gazdasági tevékenység székhelye, állandó telephely, lakóhely és szokásos tartózkodási hely. A Bíróság ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve, a lehető legegyértelműbb és legobjektívebb kritériumok alkalmazásával elő kell segíteni e fogalmak gyakorlati alkalmazását.
(15)
Szabályokat kell megállapítani a termékértékesítés egységes elbírálásának biztosítása érdekében arra az esetre, ha egy értékesítő túllépte a másik tagállamba irányuló távértékesítések tekintetében megállapított értékhatárt.
(16)
Egyértelművé kell tenni, hogy a személyszállítás Közösségen belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem az azt igénybevevő utas utazása határozza meg.
(17)
Közösségen belüli termékbeszerzés esetén a beszerzés tagállamának adóztatási jogát nem érinti, hogy a feladás, illetve a fuvarozás megkezdésének helye szerinti tagállamban az ügyletre milyen héa elbírálást alkalmaztak
(18)
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó szabályok helyes alkalmazása elsősorban attól függ, hogy az igénybevevő jogállása szerint adóalanynak minősül vagy nem adóalany, valamint hogy milyen minőségben jár el. Az igénybevevő adóalanyi jogállásának megállapításához meg kell határozni, hogy a szolgáltatásnyújtónak mit kell igazolásként beszereznie az igénybevevőtől.
(19)
Egyértelművé kell tenni, hogy amennyiben a szolgáltatásokat adóalany igénybevevőnek - beleértve az adóalany személyzete általi igénybevételt is - magáncélra nyújtják, akkor az adott adóalany nem minősülhet adóalanyként eljáró személynek. Ha az igénybevevő közli a héa-azonosító számát a szolgáltatásnyújtóval, ez elegendő annak megállapításához, hogy adóalanyként jár el, kivéve, ha a szolgáltatásnyújtónak ennek ellenkezőjéről van tudomása. Biztosítani kell továbbá, hogy a gazdasági tevékenység céljára igénybe vett, de magáncélra is felhasznált egyetlen szolgáltatás csak egy helyen adózzon.
(20)
A szolgáltatás igénybevevője letelepedési helyének pontos azonosításához a szolgáltatásnyújtónak ellenőriznie kell az igénybevevő által megadott információkat.
(21)
Az adóalany részére nyújtott szolgáltatás teljesítési helyére vonatkozó általános szabály sérelme nélkül, az olyan igénybevevőnek nyújtott szolgáltatás esetében, amely több helyen telepedett le, megfelelő szabályokat kell megállapítani, amelyek segítik a szolgáltatásnyújtót abban, hogy - a körülmények figyelembevételével - azonosíthassa az igénybevevő azon állandó telephelyét, amely részére a szolgáltatást nyújtották. Ha a szolgáltatásnyújtó nem tudja megállapítani a szolgáltatás teljesítési helyét, meg kell állapítani továbbá olyan szabályokat is, amelyek segítségével meghatározhatók a szolgáltatásnyújtó kötelezettségei. Ezen szabályok nem érinthetik és nem változtathatják meg az igénybevevő kötelezettségeit.
(22)
Meg kell határozni azt az időpontot is, amikor a szolgáltatásnyújtónak meg kell állapítania az adóalany vagy nem adóalany igénybevevő jogállását, minőségét és illetőségét.
(23)
A joggal való visszaélés tilalma elvének az e rendelet rendelkezéseire való általános alkalmazása sérelme nélkül indokolt emlékeztetni arra, hogy az említett elvet e rendelet egyes rendelkezéseire alkalmazni kell.
(24)
Egyes meghatározott szolgáltatások - például labdarúgó-mérkőzések televíziós közvetítési jogának átruházása, szövegek fordítása, a héa visszatérítés igénylésével kapcsolatos szolgáltatások és a nem adóalany részére nyújtott közvetítői szolgáltatások - határokon átnyúló, vagy olyan gazdasági szereplők részvételével járó ügyleteket jelentenek, amelyek a Közösségen kívül telepedtek le. E szolgáltatásnyújtások teljesítési helyét a nagyobb jogbiztonság érdekében egyértelműen meg kell határozni.
(25)
Egyértelművé kell tenni, hogy a más nevében és javára eljáró, a szállodaiparban történő szállásnyújtásban közreműködő közvetítők által nyújtott szolgáltatások nem tartoznak az ingatlanokhoz kapcsolódó szolgáltatásnyújtásra vonatkozó különös szabály hatálya alá.
(26)
Amennyiben temetés keretében végzett különböző szolgáltatások egy és ugyanazon szolgáltatásnyújtás részét képezik, a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének meghatározására vonatkozó szabályt ugyancsak helyénvaló megállapítani.
(27)
A kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási, valamint az egyéb hasonló szolgáltatások egységes megítélésének biztosítása érdekében meg kell határozni az ilyen eseményekre történő belépéshez kötődő, valamint az e belépéshez kapcsolódó járulékos szolgáltatásokat.
(28)
Egyértelművé kell tenni a közlekedési eszközökön nyújtott éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások elbírálását, amennyiben a személyszállítás több ország területét érinti.
(29)
Mivel a közlekedési eszköz bérbeadására vonatkozó különös szabályok annak birtoklásának vagy használatának időtartamától függenek, nem csak azt kell meghatározni, hogy mely járművek minősülnek közlekedési eszköznek, hanem tisztázni kell az ilyen szolgáltatásnyújtás elbírálását, ha azt egymást követő szerződésekben szabályozzák. Szükséges meghatározni továbbá a helyet, ahol a közlekedési eszközt ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják.
(30)
Meghatározott feltételek mellett a hitelkártyával vagy bankkártyával történő fizetés kezelési költségével nem lehet csökkenteni az adott ügylet adóalapját.
(31)
Egyértelművé kell tenni, hogy a kedvezményes adómérték alkalmazható a kempingekben felállított és szállás céljára szolgáló sátrak, lakókocsik és mobil házak bérbeadására.
(32)
A szakképzésnek és átképzésnek magában kell foglalnia a közvetlenül egy ágazathoz vagy szakmához kapcsolódó oktatást is, valamint a szakmai célú ismeretek megszerzését vagy naprakésszé tételét szolgáló oktatást, függetlenül a képzés időtartamától.
(33)
Az úgynevezett „színplatinát”(Platinum nobles) ki kell zárni a valutára, bankjegyekre és érmékre vonatkozó adómentességek hatálya alól.
(34)
Egyértelművé kell tenni, hogy a termékimporttal kapcsolatos olyan szolgáltatásnyújtások adómentessége, amelyek értéke a termékek adóalapjának részét képezi, kiterjed a lakóhely megváltoztatása során teljesített fuvarozási szolgáltatásokra.
(35)
A beszerző által a Közösségen kívülre fuvarozott, és - nem természetes személyek, például közjogi szervezetek és egyesülések által nem gazdasági tevékenység céljára használt - közlekedési eszközök felszerelésére vagy üzemanyaggal való ellátására szolgáló termékeket nem indokolt az exportügyletek után járó adómentességben részesíteni.
(36)
Annak érdekében, hogy biztosítani lehessen az utasok személyi poggyászában szállított termékekre alkalmazandó minimális adómentes exportérték kiszámításának egységes adminisztratív gyakorlatát, össze kell hangolni az említett számításra vonatkozó rendelkezéseket.
(37)
Egyértelművé kell tenni, hogy az egyes, exportnak minősülő ügyletekre vonatkozó adómentesség hatálya kiterjed az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alá tartozó szolgáltatásokra.
(38)
Az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorcium (ERIC) keretében létrehozandó szerv csak akkor minősül a héa-mentesség szempontjából nemzetközi szervezetnek, ha bizonyos feltételeknek megfelel. Ezért meg kell határozni az ezen adómentesség igénybevételéhez szükséges feltételeket.
(39)
A diplomáciai és konzuli kapcsolatok keretében, vagy elismert nemzetközi szervezetek, vagy bizonyos fegyveres erők számára végzett termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás bizonyos korlátok között és feltételek mellett héa-mentes. Annak érdekében, hogy a más tagállamból ilyen termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást végző adóalany megállapíthassa, hogy az adómentesség feltételei teljesülnek és annak korlátait betartják, adómentességi igazolást kell rendszeresíteni.
(40)
Az elektronikus importokmányok - amennyiben ugyanazoknak a követelményeknek megfelelnek, mint a papíralapú dokumentumok - szintén elfogadhatók az adólevonási jog gyakorolása céljából.
(41)
Amennyiben a termékértékesítő vagy szolgáltatásnyújtó állandó telephellyel rendelkezik az adó megfizetésének helye szerinti tagállam területén, úgy pontosan meg kell határozni azokat a körülményeket, amelyek esetén ez a telephely az adófizetésre kötelezett.
(42)
Egyértelművé kell tenni, hogy azt az adóalanyt, aki (amely) gazdasági tevékenységének székhelye a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén található, az adófizetésre kötelezett személy meghatározása szempontjából e tagállamban letelepedett adóalanynak kell tekinteni még abban az esetben is, ha az említett székhely nem vesz részt a termékértékesítésben vagy a szolgáltatásnyújtásban.
(43)
Egyértelművé kell tenni, hogy az igazságosabb adóbeszedés érdekében bizonyos adóztatandó ügyletek esetében minden adóalanynak, amint rendelkezésére áll, közölnie kell a héa-azonosító számát.
(44)
A gazdasági szereplőkkel szembeni egyenlő bánásmód biztosítása érdekében meg kell határozni a befektetési célú aranynak a nemesfémpiacokon általánosan elfogadott súlyait, valamint az aranyérmék értékének megállapítására vonatkozó egységes időpontot.
(45)
Meghatározott feltételekhez van kötve a Közösség területén nem letelepedett azon adóalanyokra vonatkozó különleges szabályok alkalmazása, akik (amelyek) elektronikus úton nyújtanak szolgáltatásokat a Közösség területén letelepedett vagy ott lakóhellyel rendelkező nem adóalanyoknak. Egyértelművé kell tenni különösen azt, hogy milyen következményekkel jár, ha ezek a feltételek már nem teljesülnek.
(46)
Bizonyos változtatások a 2008/8/EK irányelvből fakadnak. Egyértelművé kell tenni, hogy mivel ezek a változtatások egyrészről a közlekedési eszközök hosszú távú bérbeadásának 2013. január 1-jétől hatályos adóztatási szabályait, másrészről az elektronikus úton nyújtott szolgáltatások 2015. január 1-jétől hatályos adóztatási szabályait érintik, e rendelet megfelelő rendelkezéseit kizárólag az említett időpontoktól kezdődően kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGYI HATÁLY
1. cikk
Ez a rendelet a 2006/112/EK irányelv I-V. és VII-XII. címe egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó intézkedéseket állapít meg.
II. FEJEZET
HATÁLY
(A 2006/112/EK IRÁNYELV I. CÍME)
2. cikk
Nem minősül a 2006/112/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti Közösségen belüli termékbeszerzésnek:
a)
lakóhely megváltoztatása keretében új közlekedési eszköz nem adóalany általi átvitele az új lakóhelyre, feltéve, hogy a 2006/112/EK irányelv 138. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt adómentesség az értékesítés időpontjában nem volt alkalmazható;
b)
új közlekedési eszköz nem adóalany általi visszajuttatása abba a tagállamba, ahol eredetileg azt a 2006/112/EK irányelv 138. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint adómentesen értékesítették a részére.
3. cikk
A 2006/112/EK irányelv 59a. cikke első bekezdése b) pontjának sérelme nélkül, az alábbi szolgáltatások nyújtása nem héa köteles, amennyiben a szolgáltatásnyújtó igazolja, hogy a teljesítésnek az e rendelet V. fejezete 4. szakasza 3. és 4. alszakaszának megfelelően meghatározott helye a Közösségen kívül található:
a)
2013. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett szolgáltatások;
b)
2015. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 58. cikkében felsorolt szolgáltatások;
c)
a 2006/112/EK irányelv 59. cikkében felsorolt szolgáltatások.
4. cikk
Az az adóalany, akinek (amelynek) a 2006/112/EK irányelv 3. cikkével összhangban a Közösségen belüli termékbeszerzései nem adókötelesek, továbbra is jogosult arra, hogy ezek után ne adózzon, még akkor is, ha a szóban forgó irányelv 214. cikke (1) bekezdésének d) vagy e) pontja alapján az adóalany héa-azonosító számot kapott az általa igénybe vett olyan szolgáltatások tekintetében, amelyek után ő az adófizetésre kötelezett, vagy az általa másik tagállam területén nyújtott olyan szolgáltatások tekintetében, amelyek esetében a héa megfizetésére kizárólag a szolgáltatás igénybevevője kötelezett.
Ha azonban ez az adóalany ezen héa-azonosító számot valamely Közösségen belüli termékbeszerzés tekintetében közli az értékesítővel, akkor úgy kell tekinteni, hogy élt az említett irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott választási lehetőséggel.
III. FEJEZET
ADÓALANYOK
(A 2006/112/EK IRÁNYELV III. CÍME)
5. cikk
A 2137/85/EGK rendelettel összhangban létrehozott európai gazdasági egyesülés (EGE), amely ellenértékért termékeket értékesít vagy szolgáltatásokat nyújt saját tagjainak vagy harmadik feleknek, a 2006/112/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének értelmében adóalanynak minősül.
IV. FEJEZET
AZ ADÓZTATANDÓ ÜGYLETEK
(A 2006/112/EK IRÁNYELV 24-29. CIKKE)
6. cikk
(1) Az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások olyan szolgáltatások, amelyek kész- vagy félkész ételek és/vagy italok emberi fogyasztásra szánt értékesítéséből állnak, és amelyeket az azonnali fogyasztást lehetővé tevő megfelelő kiegészítő szolgáltatások kísérnek. Az ételek és/vagy italok értékesítése csak az egyik összetevője a teljesítésnek, amelyben a szolgáltatások vannak túlsúlyban. Az éttermi szolgáltatás az említett szolgáltatásoknak a szolgáltatásnyújtó létesítményeiben történő nyújtása, a vendéglátó-ipari szolgáltatás pedig az említett szolgáltatásoknak a szolgáltatásnyújtó létesítményein kívül történő nyújtása.
(2) Nem tekintendő az (1) bekezdés szerinti éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatásnak a kész- vagy félkész ételek és/vagy italok, olyan értékesítése - függetlenül attól, hogy az magában foglalja-e a fuvarozást vagy sem - amelyet nem kísér semmilyen más kiegészítő szolgáltatás.
7. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelvben meghatározott, elektronikus úton nyújtott szolgáltatások magukban foglalják az interneten vagy más elektronikus hálózaton keresztül nyújtott szolgáltatásokat, amelyek jellegüknél fogva jelentős mértékben automatizáltak, minimális emberi közreműködést igényelnek, és amelyek nyújtására információs technológia hiányában nincs lehetőség.
(2) Az (1) bekezdés hatálya alá tartoznak különösen az alábbiak:
a)
digitális termékek - különösen a szoftverek, módosításaik és frissítéseik - értékesítése általában;
b)
vállalkozások vagy magánszemélyek elektronikus hálózaton való jelenlétének biztosításából vagy támogatásából álló szolgáltatások, például webhely vagy weboldal;
c)
a szolgáltatás igénybevevője által bevitt adatokra adott válaszként a számítógép által, interneten vagy más elektronikus hálózaton keresztül automatikusan előállított szolgáltatások;
d)
online piacként működő weboldalon termék vagy szolgáltatás ellenérték fejében történő értékesítésének engedélyezése, amikor a lehetséges megrendelők automatizált eljárással jelentetik meg ajánlatukat, és a számítógép által automatikusan előállított elektronikus üzenetben kapnak értesítést az értékesítés megtörténtéről;
e)
internetes szolgáltatói csomagok, amelyekben a távközlési vonatkozás kiegészítő és másodlagos (azaz a csomagok többet biztosítanak az egyszerű internet-hozzáférésnél, és más elemeket is tartalmaznak, például a hírekhez, időjárás-jelentéshez, idegenforgalmi tájékoztatáshoz való hozzáférést nyújtó oldalakat; játékokat; weboldaltárhely szolgáltatást; csevegőoldalakat stb.);
f)
az I. mellékletben felsorolt szolgáltatások.
(3) Az (1) bekezdés hatálya nem terjed ki különösen az alábbiakra:
a)
rádióműsor- és televízióműsor-terjesztési szolgáltatások;
b)
távközlési szolgáltatások;
c)
termékértékesítések, amennyiben csak a megrendelés és a megrendelés feldolgozása történik elektronikus úton;
d)
CD-ROM, floppy és hasonló adathordozók értékesítése;
e)
nyomtatott anyagok, könyvek, hírlevelek, újságok vagy folyóiratok értékesítése;
f)
CD és audiokazetta értékesítése;
g)
videokazetta és DVD értékesítése;
h)
CD-ROM-on levő játékok értékesítése;
i)
szakértők, például ügyvédek és pénzügyi tanácsadók által nyújtott szolgáltatások, akik ügyfeleiknek elektronikus levelező rendszeren küldenek tanácsot;
j)
oktatási szolgáltatások, amikor az oktató interneten vagy más elektronikus hálózaton (azaz távkapcsolat útján) küldi a tananyagot;
k)
számítógépes berendezés offline fizikai javítási szolgáltatásai;
l)
offline adattárolási szolgáltatások;
m)
reklámszolgáltatások, különösen újságban, hirdetőtáblákon és televízióban;
n)
telefonos ügyfélszolgálat;
o)
oktatási szolgáltatások, kizárólag levelezőoktatás formájában, különösen a postai szolgáltatások igénybevételével;
p)
közvetlen emberi közreműködéssel történő, hagyományos árverési szolgáltatások, függetlenül az ajánlattétel módjától;
q)
videokomponenst is tartalmazó telefonos szolgáltatások, más néven videofon-szolgáltatások;
r)
az internethez és a világhálóhoz való hozzáférés biztosítása;
s)
az interneten keresztül nyújtott telefonos szolgáltatások.
8. cikk
Amennyiben egy adóalany kizárólag összeszereli az igénybe vevő által rendelkezésére bocsátott különböző gépalkatrészeket, ez az ügylet a 2006/112/EK irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerinti szolgáltatásnyújtásnak minősül.
9. cikk
Egy opció értékesítése, amennyiben ez az értékesítés a 2006/112/EK irányelv 135. cikke (1) bekezdése f) pontjának hatálya alá tartozik, az említett irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerinti szolgáltatásnyújtásnak minősül. Az ilyen szolgáltatásnyújtás elkülönül az alapjául szolgáló ügyletektől, amelyekhez kapcsolódik.
V. FEJEZET
AZ ADÓZTATANDÓ ÜGYLETEK TELJESÍTÉSI HELYE
1. SZAKASZ
Fogalmak
10. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikkének alkalmazásában „az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye” a vállalkozás központi ügyvezetésének helye.
(2) Az (1) bekezdésben említett hely meghatározásához figyelembe kell venni a vállalkozás általános irányítására vonatkozó alapvető döntések meghozatalának helyét, a vállalkozás létesítő okirat szerinti székhelyét, és a vállalkozás ügyvezetése üléseinek helyét.
Amennyiben ezek a kritériumok nem teszik lehetővé a gazdasági tevékenység székhelyének bizonyossággal történő meghatározását, akkor a vállalkozás általános irányítására vonatkozó alapvető döntések meghozatalának helyét kell elsődleges kritériumként figyelembe venni.
(3) Egy egyszerű postai cím nem fogadható el az adóalany gazdasági tevékenységének székhelyeként.
11. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 44. cikkének alkalmazásában - az e rendelet 10. cikkében említett, gazdasági tevékenység székhelyének kivételével - „állandó telephely” bármely olyan telephely, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik a szükségleteinek kielégítésére igénybe vett szolgáltatások fogadásához és használatához.
(2) A következő cikkek alkalmazásában - az e rendelet 10. cikkében említett, gazdasági tevékenység székhelyének kivételével - „állandó telephely” bármely olyan telephely, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik, és ezáltal lehetővé teszi szolgáltatások nyújtását.
a)
a 2006/112/EK irányelv 45. cikke;
b)
2013. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdésének második albekezdése;
c)
2014. december 31-ig a 2006/112/EK irányelv 58. cikke;
d)
a 2006/112/EK irányelv 192a. cikke.
(3) Az a tény, hogy valamely telephely héa-azonosító számmal rendelkezik, önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy az adóalany állandó telephellyel rendelkezik.
12. cikk
A 2006/112/EK irányelv alkalmazásában természetes személy - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - lakóhelye az a lakcím, amelyet bejegyeztek a népesség-nyilvántartásba vagy hasonló nyilvántartásba, vagy az említett személy által a hatáskörrel rendelkező adóhatóságnak megadott lakcím, kivéve, ha bizonyított, hogy ez a lakcím nem felel meg a valóságnak.
13. cikk
Valamely természetes személy - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - a 2006/112/EK irányelvben említett „szokásos tartózkodási helye” az a hely, ahol a természetes személy személyes vagy szakmai kötődései miatt rendszerint tartózkodik.
Amennyiben a szakmai kötődések más országhoz kapcsolódnak, mint a személyes kötődések, vagy amennyiben nincsenek szakmai kötődések, a szokásos tartózkodási helyet azok a személyes kötődések határozzák meg, amelyek szoros kapcsolatra utalnak az adott személy és azon hely között, ahol él.
2. SZAKASZ
A termékértékesítés teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 31-39. cikke)
14. cikk
Amennyiben egy naptári év során valamelyik tagállam által a 2006/112/EK irányelv 34. cikke szerint alkalmazott értékhatárt átlépik, az említett irányelv 33. cikke - a jövedéki adó hatálya alá tartozó termékek kivételével - nem módosítja azon termékértékesítések teljesítési helyét, amelyeket a tagállam által a folyó naptári évre alkalmazott értékhatár átlépését megelőzően teljesítettek, feltéve, hogy a következő feltételek mindegyike teljesül:
a)
az értékesítő nem élt az említett irányelv 34. cikkének (4) bekezdése alapján fennálló választási lehetőséggel;
b)
termékértékesítéseinek értéke a megelőző naptári évben nem lépte át az értékhatárt.
Ezzel szemben a 2006/112/EK irányelv 33. cikke szerint módosul a termék feladásának vagy fuvarozásának rendeltetési helye szerinti tagállamba irányuló, következő értékesítések teljesítési helye:
a)
az a termékértékesítés, amellyel a folyó naptári évben átlépték a tagállam által a folyó naptári évben alkalmazott értékhatárt;
b)
az érintett tagállamban ugyanabban a naptári évben végzett minden további termékértékesítés;
c)
az érintett tagállamban azon naptári évet követő naptári évben végzett termékértékesítések, amelynek során az a) pontban említett esemény történt.
15. cikk
A 2006/112/EK irányelv 37. cikkében említett, a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem pedig az egyes utasok által megtett utazás határozza meg.
3. SZAKASZ
A közösségen belüli termékbeszerzések teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 40., 41. és 42. cikke)
16. cikk
A termék feladásának vagy fuvarozásának rendeltetési helye szerinti tagállam, amelyben a 2006/112/EK irányelv 20. cikke értelmében Közösségen belüli termékbeszerzésre kerül sor, attól függetlenül gyakorolja az adóztatási jogkörét, hogy a termék feladásának vagy fuvarozásának kiindulási helye szerinti tagállamban az ügyletre milyen héamegítélést alkalmaztak.
A termék értékesítője által benyújtott - a kiszámlázott, és a termék feladásának vagy fuvarozásának kiindulási helye szerinti tagállamnak bevallott héára vonatkozó - esetleges módosítás iránti kérelmet ezen tagállam saját nemzeti rendelkezéseinek megfelelően kezeli.
4. SZAKASZ
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 43-59. cikke)
1. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének jogállása
17. cikk
(1) Amennyiben a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó cikkek alkalmazásában a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye attól függ, hogy az igénybevevő adóalany-e, az igénybevevő jogállását a 2006/112/EK irányelv 9-13. cikke és 43. cikke alapján kell meghatározni.
(2) A 2006/112/EK irányelv 43. cikke értelmében adóalanynak minősül az olyan nem adóalany jogi személy, amely az említett irányelv 214. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében héa-azonosító számmal rendelkezik vagy rendelkeznie kellene, mivel a Közösségen belüli termékbeszerzései a héa hatálya alá tartoznak, vagy azért, mert élt azzal a lehetőséggel, hogy ezen ügyleteit a héa hatálya alá vonja.
18. cikk
(1) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően adóalanynak tekintheti a Közösség területén letelepedett igénybevevőt:
a)
amennyiben az igénybevevő közölte vele az egyedi héa-azonosító számát, és a szolgáltatásnyújtó a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és csalás elleni küzdelemről szóló, 2010. október 7-i 904/2010/EU tanácsi rendelet (5) 31. cikkével összhangban beszerzi az említett azonosító szám érvényességére, valamint az ahhoz kapcsolódó névre és címre vonatkozó megerősítést;
b)
amennyiben az igénybevevő még nem kapott egyedi héa-azonosító számot, azonban arról tájékoztatja a szolgáltatásnyújtót, hogy már kérelmezte azt, és a szolgáltatásnyújtó beszerez bármilyen más olyan igazolást, amely alapján megállapítható, hogy az igénybevevő adóalany, vagy olyan nem adóalany jogi személy, amelynek héa-azonosító számmal kell rendelkeznie, továbbá a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - elvégzi az igénybevevő által megadott adatok pontosságának ésszerű szintű ellenőrzését.
(2) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően nem adóalanynak tekintheti a Közösség területén letelepedett igénybevevőt, ha igazolja, hogy az érintett igénybevevő nem közölte vele az egyedi héa-azonosító számát.
(3) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően adóalanynak tekintheti a Közösség területén kívül letelepedett igénybevevőt:
a)
amennyiben beszerzi az igénybevevőtől annak illetékes adóhatósága által kibocsátott igazolást, amely bizonyítja, hogy az igénybevevő gazdasági tevékenységet folytat, és ezáltal lehetővé teszi, hogy a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról - a hozzáadottérték-adónak az ország területén nem honos adóalanyok részére történő visszatérítésének szabályairól szóló, 1986. november 17-i 86/560/EGK tanácsi irányelv (6) értelmében héa-visszatérítésben részesüljön;
b)
feltéve, hogy az igénybevevőnek nincs ilyen igazolása, amennyiben a szolgáltatásnyújtó rendelkezik az igénybevevő héa-azonosító számával, vagy az igénybevevő letelepedése szerinti ország által az igénybevevőnek kiadott, a vállalkozások azonosítására használt hasonló számmal, vagy bármely más olyan igazolással, amely bizonyítja, hogy az igénybevevő adóalany, és ha a szolgáltatásnyújtó rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - elvégzi az igénybevevő által megadott adatok pontosságának ésszerű szintű ellenőrzését.
2. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének minősége
19. cikk
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó, a 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikkében előírt szabályok alkalmazásában azon adóalany vagy azon adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személy, aki (amely) kizárólag magáncélra részesül szolgáltatásokban, beleértve a személyzete általi igénybevételt is, nem tekintendő adóalanynak.
A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása, például a nyújtott szolgáltatások jellegét illetően - úgy tekintheti, hogy a szolgáltatásokat az igénybevevő gazdasági tevékenység céljából veszi igénybe, amennyiben az igénybevevő az érintett ügylet tekintetében közölte vele az egyedi héa-azonosító számát.
Amennyiben az igénybevevő egy és ugyanazon szolgáltatást egyaránt igénybe veszi magáncélra - beleértve a személyzete általi igénybevételt is - és gazdasági tevékenység céljából is, e szolgáltatásnyújtás kizárólag a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének hatálya alá tartozik, amennyiben nem követ el joggal való visszaélést.
3. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének illetősége
20. cikk
Amennyiben az adóalanynak vagy az adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtott szolgáltatás a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik, és ez az adóalany egyetlen országban telepedett le vagy - székhely, illetve állandó telephely hiányában - egyetlen országban rendelkezik lakóhellyel és szokásos tartózkodási hellyel, e szolgáltatásnyújtás az említett országban adóztatandó.
A szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott információk alapján, amelyeket a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
Az információk közé tartozhat az igénybevevő letelepedése szerinti tagállam által megállapított héa-azonosító szám.
21. cikk
Amennyiben az adóalanynak vagy az adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtott szolgáltatás a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének a hatálya alá tartozik, és az adóalany különböző országokban telepedett le, ez a szolgáltatásnyújtás abban az országban adóztatandó, ahol az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van.
Mindazonáltal, ha a szolgáltatást az adóalany olyan állandó telephelyének nyújtják, amely a gazdasági tevékenységének székhelyétől eltérő helyen található, ez a szolgáltatásnyújtás a szolgáltatásban részesülő és azt a saját céljaira igénybe vevő állandó telephely helyén adóztatandó.
Amennyiben az adóalany nem rendelkezik gazdasági tevékenység szerinti székhellyel vagy állandó telephellyel, a szolgáltatás a lakóhelyén vagy a szokásos tartózkodási helyén adóztatandó.
22. cikk
(1) Az igénybevevő azon állandó telephelyének meghatározása érdekében, amely részére a szolgáltatást nyújtják, a szolgáltatásnyújtó megvizsgálja az általa nyújtott szolgáltatás jellegét és igénybevételét.
Amennyiben a nyújtott szolgáltatás jellege és igénybevétele nem teszi lehetővé, hogy a szolgáltatásnyújtó azonosítsa azt az állandó telephelyet, amely részére a szolgáltatást nyújtja, akkor a szolgáltatásnyújtó ezen állandó telephely azonosításához különösen azt vizsgálja meg, hogy a szerződésben, illetve a megrendelőlapon szereplő információk, valamint az igénybevevő tagállama által az igénybevevőnek kiadott és az igénybevevő által a szolgáltatásnyújtóval közölt héa-azonosító szám alapján az állandó telephely-e a szolgáltatás igénybevevője, és hogy az állandó telephely fizet-e a szolgáltatásért.
Amennyiben a szolgáltatás igénybevevőjének azon állandó telephelye, amely részére a szolgáltatást nyújtják, e bekezdés első és második albekezdése alapján nem határozható meg, vagy amennyiben a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan szerződés keretében nyújtják az adóalanynak, amely meg nem határozható vagy nem számszerűsíthető módon egy vagy több szolgáltatást tartalmaz, a szolgáltatásnyújtó jogosan tekintheti úgy, hogy a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az, ahol az igénybevevő székhelye van.
(2) E cikk alkalmazása nem érinti az igénybevevő kötelezettségeit.
23. cikk
(1) 2013. január 1-jétől amennyiben a 2006/112/EK irányelv 56. cikkének (2) bekezdésének első albekezdésével összhangban a szolgáltatásnyújtás azon a helyen adóztatandó, ahol az igénybevevő letelepedett vagy - ennek hiányában - ahol lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van, a szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott tényszerű információ alapján, amelyet a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
(2) Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 58. és 59. cikkével összhangban a szolgáltatásnyújtás azon a helyen adóztatandó, ahol az igénybevevő letelepedett vagy - ennek hiányában - ahol lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van, a szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott tényszerű információ alapján, amelyet a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
24. cikk
(1) 2013. január 1-jétől amennyiben a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdése első albekezdésének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan nem adóalanynak nyújtják, aki különböző országokban telepedett le, vagy akinek lakóhelye az egyik országban, állandó tartózkodási helye pedig egy másik országban található, az említett szolgáltatások teljesítési helyének meghatározásakor az a hely élvez elsőbbséget, amelyik a tényleges igénybevétel helyén történő adóztatást leginkább biztosítja.
(2) Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 58. és 59. cikkének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan nem adóalanynak nyújtják, aki különböző országokban telepedett le, vagy akinek lakóhelye az egyik országban, állandó tartózkodási helye pedig egy másik országban van, az említett szolgáltatások teljesítési helyének meghatározásakor az a hely élvez elsőbbséget, amelyik a tényleges igénybevétel helyén történő adóztatást leginkább biztosítja.
4. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevője jogállásának, minőségének és illetőségének meghatározása
25. cikk
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó szabályok alkalmazásához kizárólag az adóztatandó tényállás teljesítésének időpontjában fennálló körülményeket kell figyelembe venni. A szolgáltatások igénybevételében ezt követően bekövetkező bármilyen változás nem befolyásolja a szolgáltatás teljesítési helyének meghatározását, feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést.
5. Alszakasz
Az általános szabályok hatálya alá tartozó szolgáltatásnyújtás
26. cikk
Azon ügylet, amelyben egy szervezet adóalanyoknak labdarúgó-mérkőzés televíziós közvetítési jogát átruházza, a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik.
27. cikk
A nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben előírt hozzáadottérték-adóvisszatérítés részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/9/EK tanácsi irányelv (7) szerinti adó-visszatérítés iránti kérelem ügyintézésével kapcsolatos szolgáltatásnyújtás a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik.
28. cikk
A 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikke alapján kell megállapítani a temetés megszervezésének keretében nyújtott szolgáltatások teljesítési helyét, amennyiben azok egyetlen szolgáltatást képeznek.
29. cikk
Az e rendelet 41. cikke alkalmazásának sérelme nélkül, a szövegfordítási szolgáltatások nyújtása a 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikke hatálya alá tartozik.
6. Alszakasz
Közvetítők által nyújtott szolgáltatás
30. cikk
A 2006/112/EK irányelv 46. cikkében említett közvetítők által nyújtott szolgáltatások magukban foglalják az igénybevevő nevében és javára eljáró közvetítői szolgáltatásokat, valamint a szolgáltatásnyújtó nevében és javára eljáró közvetítői szolgáltatásokat.
31. cikk
A más nevében és javára eljáró közvetítők által nyújtott olyan szolgáltatás, amelynek célja a szállodaiparon vagy hasonló funkciót ellátó egyéb ágazaton belüli szállásnyújtásban való közvetítés:
a)
a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik, ha adóalanyként eljáró adóalanynak, vagy pedig adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtják;
b)
a 2006/112/EK irányelv 46. cikke hatálya alá tartozik, ha nem adóalanynak nyújtják.
7. Alszakasz
Kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási, valamint hasonló szolgáltatások nyújtása
32. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 53. cikkében említett kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló eseményekre történő belépésre vonatkozó szolgáltatások magukban foglalnak olyan szolgáltatásokat, amelyek alapvető jellemzője, hogy - jegy vagy díjfizetés ellenében, beleértve az előfizetés, bérlet vagy rendszeres díj formájában történő díjfizetést is - biztosítják az adott eseményre történő belépés jogát.
(2) Az (1) bekezdés különösen az alábbi esetekben alkalmazandó:
a)
előadásokra, színházi előadásokra, cirkuszi előadásokra, vásárokra, vidámparkokba, koncertekre, kiállításokra, valamint egyéb hasonló kulturális eseményekre történő belépés joga;
b)
sporteseményekre - például mérkőzésekre vagy versenyekre - történő belépés joga;
c)
oktatási és tudományos eseményekre - például konferenciákra és szemináriumokra - történő belépés joga.
(3) Létesítmények - például fitnesztermek vagy hasonló létesítmények - díj fizetése ellenében történő használata nem tartozik az (1) bekezdés hatálya alá.
33. cikk
A 2006/112/EK irányelv 53. cikkében említett járulékos szolgáltatások magukban foglalják azokat a szolgáltatásokat, amelyek a kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló eseményekre történő belépéshez közvetlenül kapcsolódnak, és amelyeket az eseményen részt vevő személyeknek elkülönülten, ellenértékért nyújtanak.
E járulékos szolgáltatások magukban foglalják különösen a ruhatár és a mosdó használatát, azonban nem foglalják magukban azon szolgáltatásokat, amelyek kizárólag a jegyértékesítés közvetítéséből állnak.
8. Alszakasz
Az árufuvarozáshoz és személyszállításhoz járulékosan kapcsolódó szolgáltatások, az ingók értékbecslése és az azon végzett munkák
34. cikk
Az olyan, nem adóalanynak nyújtott szolgáltatások esetén, amelyek során az adóalany kizárólag összeszerel különböző gépalkatrészeket, amelyek mindegyikét a szolgáltatás igénybevevője bocsátott a rendelkezésére, a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyét a 2006/112/EK irányelv 54. cikke szerint kell megállapítani, kivéve, ha az összeszerelt termékek ingatlanba épülnek be.
9. Alszakasz
Éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások nyújtása közlekedési eszközökön
35. cikk
A 2006/112/EK irányelv 57. cikkében említett, a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem pedig az egyes utasok által megtett utazás határozza meg.
36. cikk
Amennyiben az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatást a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során nyújtják, ez a szolgáltatásnyújtás a 2006/112/EK irányelv 57. cikke hatálya alá tartozik.
Amennyiben az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatást egy ilyen szakaszon kívül, de valamely tagállam vagy harmadik ország területén vagy harmadik területen nyújtják, ez a szolgáltatásnyújtás az említett irányelv 55. cikke hatálya alá tartozik.
37. cikk
A részben a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során, részben pedig az ilyen szakaszon kívül, de valamely tagállam területén nyújtott, Közösségen belüli éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatás teljesítési helyét teljes egészében azon teljesítési helyre vonatkozó szabályok szerint kell meghatározni, amelyet az éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatásnyújtás megkezdésekor kell alkalmazni.
10. Alszakasz
Közlekedési eszközök bérbeadása
38. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 56. cikkében és 59. cikke első bekezdésének g) pontjában említett „közlekedési eszköz” magában foglalja a motorizált vagy motor nélküli járműveket és egyéb, személyeknek vagy áruknak egyik helyről a másikra történő fuvarozására, szállítására tervezett, járművek által húzható, vontatható vagy tolható berendezéseket és eszközöket, amelyeket rendes körülmények között fuvarozásra, illetve szállításra terveztek és arra ténylegesen alkalmasak.
(2) Az (1) bekezdésben említett közlekedési eszközök közé tartoznak különösen a következő járművek:
a)
közúti járművek, például gépkocsik, motorkerékpárok, biciklik, triciklik és lakókocsik;
b)
pótkocsik és félpótkocsik;
c)
vasúti kocsik;
d)
hajók;
e)
repülőgépek;
f)
kifejezetten beteg- és sérültszállításra tervezett járművek;
g)
mezőgazdasági vontatók és egyéb mezőgazdasági járművek;
h)
mechanikusan vagy elektronikusan hajtott kerekesszékek.
(3) Nem minősülnek az (1) bekezdésben említett közlekedési eszközöknek a tartósan helyhez rögzített járművek és a konténerek.
39. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 56. cikke alkalmazásában a bérbeadás tárgyát képező közlekedési eszköz folyamatos birtoklásának vagy használatának időtartamát az érintett felek között létrejött szerződés alapján kell meghatározni.
A szerződés olyan vélelemként szolgál, amely a folyamatos birtoklás vagy használat tényleges időtartamának megállapítása érdekében bármilyen ténybeli vagy jogi eszközzel megdönthető.
A 2006/112/EK irányelv 56. cikke szerinti rövid távú bérbeadás szerződéses időtartamának vis maior következtében történő túllépésének ténye nem érinti a közlekedési eszköz folyamatos birtoklása vagy használata időtartamának a megállapítását.
(2) Amennyiben ugyanazon közlekedési eszköz ugyanazon felek közötti bérbeadása egymást követő szerződések tárgyát képezi, akkor a közlekedési eszköz folyamatos birtoklása vagy használata időtartamának megállapításához az összes szerződés szerinti időtartamot kell figyelembe venni.
Az első albekezdés alkalmazásában egy adott szerződés és annak meghosszabbításai egymást követő szerződéseknek minősülnek.
A hosszú távúnak minősülő bérbeadási szerződést megelőző, rövid távú szerződés, illetve szerződések időtartama azonban nem kérdőjelezhető meg, feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést.
(3) Feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést, az ugyanazon felek közötti egymást követő, azonban eltérő közlekedési eszközre vonatkozó bérbeadási szerződések nem tekinthetők a (2) bekezdés szerinti egymást követő szerződéseknek.
40. cikk
A 2006/112/EK irányelv 56. cikke (1) bekezdésében említettek szerint a hely, ahol a közlekedési eszközt ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják, az a hely, ahol a megrendelő vagy a nevében eljáró harmadik személy azt ténylegesen birtokba veszi.
11. Alszakasz
Közösségen kívüli nem adóalanyok részére nyújtott szolgáltatások
41. cikk
A szövegfordítási szolgáltatásoknak a Közösségen kívül letelepedett nem adóalany részére történő nyújtása a 2006/112/EK irányelv 59. cikke első bekezdése c) pontja hatálya alá tartozik.
VI. FEJEZET
ADÓALAP
(A 2006/112/EK IRÁNYELV VII. CÍME)
42. cikk
Amennyiben a termékértékesítő vagy a szolgáltatásnyújtó a hitelkártyával vagy betéti kártyával történő fizetés elfogadásának feltételeként megköveteli, hogy az ügyfél adott összeget fizessen neki vagy egy másik vállalkozásnak, és az érintett ügyfél által fizetendő teljes ár a fizetési módtól függetlenül változatlan marad, akkor a 2006/112/EK irányelv 73-80. cikkének megfelelően az ügyfél által fizetett összeg beleszámít a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás adóalapjába.
VII. FEJEZET
ADÓMÉRTÉK
43. cikk
A 2006/112/EK irányelv III. mellékletének 12. pontjában említett „üdülőhelyi szállásbiztosítás” magában foglalja a kempingekben felállított és szállás céljára szolgáló sátrak, lakókocsik vagy mobil házak bérbeadását.
VIII. FEJEZET
ADÓMENTESSÉG
1. SZAKASZ
Egyes közhasznú tevékenységek adómentessége
(A 2006/112/EK irányelv 132., 133. és 134. cikke)
44. cikk
A 2006/112/EK irányelv 132. cikke (1) bekezdése i) pontjának feltételei szerint nyújtott szakképzési és szakmai átképzési szolgáltatások magukban foglalják a közvetlenül egy ágazathoz vagy szakmához kapcsolódó oktatást is, valamint a szakmai célú ismeretek megszerzését vagy felfrissítését szolgáló oktatást. A szakképzés vagy szakmai átképzés időtartama e tekintetben nem befolyásoló tényező.
2. SZAKASZ
Egyéb tevékenységekre nyújtott adómentesség
(A 2006/112/EK irányelv 135., 136. és 137. cikke)
45. cikk
A 2006/112/EK irányelv 135. cikke (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott adómentesség a „színplatinára” (platinum nobles) nem alkalmazandó.
3. SZAKASZ
Adómentességek import esetén
(A 2006/112/EK irányelv 143., 144. és 145. cikke)
46. cikk
A 2006/112/EK irányelv 144. cikkében említett adómentesség alkalmazandó olyan fuvarozási szolgáltatásokra, amelyek ingóságoknak a lakóhely megváltoztatásából fakadó importjához kapcsolódnak.
4. SZAKASZ
Adómentességek export esetén
(A 2006/112/EK irányelv 146. és 147. cikke)
47. cikk
A 2006/112/EK irányelv 146. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott, magáncélra szolgáló közlekedési eszközök magukban foglalják a nem természetes személyek, például az említett irányelv 13. cikke értelmében vett közjogi szervezetek, illetve az egyesületek által nem gazdasági tevékenység céljából használt közlekedési eszközöket.
48. cikk
Annak meghatározása érdekében, hogy - az utasok személyi poggyászában szállított termékek értékesítésére alkalmazható adómentesség feltételeként - a valamely tagállam által a 2006/112/EK irányelv 147. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontjával összhangban megállapított értékhatárt túllépték-e, a szükséges számítást a számlaérték alapján kell elvégezni. Több termék összevont értékét csak akkor lehet alkalmazni, ha valamennyi termék az azokat értékesítő azonos adóalany által azonos vevő részére kiállított, azonos számlán szerepel.
5. SZAKASZ
Egyes, exportnak minősülő ügyletekre vonatkozó adómentesség
(A 2006/112/EK irányelv 151. és 152. cikke)
49. cikk
A 2006/112/EK irányelv 151. cikkében előírt adómentesség alkalmazandó az elektronikus szolgáltatásokra is, ha ezeket olyan adóalany nyújtja, akire az említett irányelv 357-369. cikke szerinti, az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alkalmazandó.
50. cikk
(1) Ahhoz, hogy egy, az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorcium (ERIC) közösségi jogi keretéről szóló, 2009. június 25-i 723/2009/EK tanácsi rendeletben (8) említett, az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorciumként (ERIC) létrehozandó szerv a 2006/112/EK irányelv 143. cikke (1) bekezdésének g) pontja és 151. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontja alkalmazásában nemzetközi szervként legyen elismerhető, a létrehozáskor az alábbi követelmények mindegyikének teljesülnie kell:
a)
külön jogi személyiséggel és teljes körű jogképességgel rendelkezik;
b)
az uniós jog alapján hozták létre és annak hatálya alá tartozik;
c)
tagjai közt vannak tagállamok, és adott esetben harmadik országok és kormányközi szervezetek, de nincsenek magánjogi szervezetek;
d)
közösen követendő, alapvetően nem gazdasági jellegű, meghatározott és jogszerű célokkal rendelkezik.
(2) A 2006/112/EK irányelv 143. cikke (1) bekezdésének g) pontjában és 151. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontjában foglalt adómentesség alkalmazandó az (1) bekezdésben említett ERIC-re, ha a fogadó tagállam nemzetközi szervezetként ismeri el.
Az ilyen adómentesség korlátait és feltételeit az ERIC tagjai között létrejött megállapodásban kell rögzíteni a 723/2009/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének d) pontjával összhangban. Amennyiben a termékeket nem adják fel és nem fuvarozzák el abból a tagállamból, amelyben a termékértékesítésre sor kerül, valamint szolgáltatások esetében az adómentesség a 2006/112/EK irányelv 151. cikkének (2) bekezdésével összhangban héa-visszatérítés útján is biztosítható.
51. cikk
(1) Amennyiben a termék vevője vagy a szolgáltatás igénybevevője a Közösségben, de nem abban a tagállamban telepedett le, ahol a teljesítés történik, az e rendelet II. mellékletében meghatározott héa- és/vagy jövedékiadó-mentességi igazolás szolgál annak megerősítésére - amennyiben az a szóban forgó igazolás mellékletében szereplő magyarázó megjegyzéseknek megfelel -, hogy az ügylet a 2006/112/EK irányelv 151. cikke szerinti adómentességben részesül.
Az említett igazolás használatakor az a tagállam, ahol a termék vevője vagy a szolgáltatás igénybevevője letelepedett, dönthet arról, hogy közös héa- és jövedékiadó-mentességi igazolást, vagy két külön igazolást használ-e.
(2) Az (1) bekezdésben említett igazolást a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága bélyegzi le. Mindazonáltal, ha a termékeket vagy szolgáltatásokat hivatalos célra szánják, a tagállamok az általuk meghatározandó feltételek mellett felmenthetik a vevőt, illetve igénybevevőt azon követelmény alól, hogy az igazolást lebélyegeztessék. E felmentés visszaélés esetén visszavonható.
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az igazolás lebélyegzéséért felelős szervek meghatározására kijelölt kapcsolattartóról, és arról, hogy milyen mértékben tekintenek el az igazolás lebélyegzésének követelményétől. A Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot a tagállamoktól kapott adatokról.
(3) Amennyiben közvetlen adómentességet alkalmaznak abban a tagállamban, ahol az ügyletet teljesítették, a termékértékesítő vagy szolgáltatásnyújtó az e cikk (1) bekezdésében említett igazolást a termék vevőjétől vagy szolgáltatás igénybevevőjétől kapja meg és azt nyilvántartásában megőrzi. Ha az adómentességet a 2006/112/EK irányelv 151. cikke (2) bekezdésének megfelelően héa-visszatérítés útján biztosítják, az igazolást az érintett tagállamhoz benyújtott visszatérítési kérelemhez kell csatolni.
IX. FEJEZET
ADÓLEVONÁS
(A 2006/112/EK IRÁNYELV X. CÍME)
52. cikk
Amennyiben az import szerinti tagállam a vámalakiságok elvégzését elektronikus úton lehetővé tevő rendszert vezetett be, a 2006/112/EK irányelv 178. cikkének e) pontja szerinti „importokmány” kifejezés vonatkozik az ilyen dokumentumok elektronikus változataira is, amennyiben azok lehetővé teszik az adólevonási jog gyakorlásának ellenőrzését.
X. FEJEZET
AZ ADÓALANYOK ÉS EGYES NEM ADÓALANYOK KÖTELEZETTSÉGEI
(A 2006/112/EK IRÁNYELV XI. CÍME)
1. SZAKASZ
Héa fizetésére kötelezett személyek
(A 2006/112/EK irányelv 192a -205. cikke)
53. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 192a. cikkének alkalmazásában kizárólag az adóalany olyan állandó telephelyét kell figyelembe venni, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik azon termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítéséhez, amelyben részt vesz.
(2) Amennyiben az adóalany a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén állandó telephellyel rendelkezik, úgy kell tekinteni, hogy e telephely a 2006/112/EK irányelv 192a. cikkének b) pontja értelmében nem vesz részt a termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban, kivéve, ha az adóalany ezen állandó telephelyének tárgyi és személyi erőforrásait az említett tagállamon belüli, adóztatandó termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítésével szükségszerűen együtt járó feladatokhoz használja fel, a teljesítés előtt vagy az alatt.
Amennyiben az állandó telephely erőforrásait kizárólag adminisztratív támogatási feladatokhoz - például könyveléshez, számlázáshoz és követelések behajtásához -használják fel, akkor ezek nem tekinthetők termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítéséhez felhasznált erőforrásoknak.
Mindazonáltal, ha a számlán az állandó telephely szerinti tagállam által megállapított héa-azonosító számot tüntetik fel, akkor ezt az állandó telephelyet úgy kell tekinteni, mint amely részt vett az említett tagállamban teljesített termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban, kivéve, ha az ellenkezőjét bizonyítják.
54. cikk
Amennyiben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén van, a 2006/112/EK irányelv 192a. cikke nem alkalmazandó, függetlenül attól, hogy az említett székhely részt vesz-e az adóalany által az említett tagállamon belül teljesített termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban.
2. SZAKASZ
Vegyes rendelkezések
(A 2006/112/EK irányelv 272. és 273. cikke)
55. cikk
A 2006/112/EK irányelv 262. cikkében említett ügyletek tekintetében azok az adóalanyok, akik (amelyek) részére az említett irányelv 214. cikkének megfelelően egyedi héa-azonosító számot kell megállapítani, valamint a héa-azonosító számmal rendelkező nem adóalany jogi személyek, ha adóalanyként járnak el, kötelesek közölni a héa-azonosító számukat - amint az a rendelkezésükre áll - a részükre terméket értékesítővel vagy a szolgáltatásnyújtóval.
A 2006/112/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett azon adóalanyok, akik (amelyek) Közösségen belüli termékbeszerzése e rendelet 4. cikkének első bekezdésével összhangban nem tartozik a héa hatálya alá, nem kötelesek közölni az egyedi héa-azonosító számukat a részükre terméket értékesítővel, ha az említett irányelv 214. cikke (1) bekezdésének d) vagy e) pontja alapján állapítják meg a részükre a héa-azonosító számot.
XI. FEJEZET
KÜLÖNÖS SZABÁLYOZÁS
1. SZAKASZ
A befektetési aranyra vonatkozó különös szabályozás
(A 2006/112/EK irányelv 344-356. cikke)
56. cikk
A 2006/112/EK irányelv 344. cikke (1) bekezdésének l. pontjában szereplő, a „nemesfémpiacok által elfogadott súlyok”-ra történő hivatkozás magában foglalja legalább az e rendelet III. mellékletében feltüntetett mértékegységeket és kereskedési súlyokat.
57. cikk
A 2006/112/EK irányelv 345. cikkében említett aranyérme-felsorolás meghatározása céljából az említett irányelv 344. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában található, az „árra” és „szabadpiaci értékre” történő hivatkozás a minden év április 1-jén érvényes árat és szabadpiaci értéket jelenti. Ha április 1-je olyan napra esik, amikor nem állapítanak meg ilyen értékeket, akkor a következő olyan napon érvényes értékeket kell alkalmazni, amikor ilyen értékek megállapítására sor kerül.
2. SZAKASZ
Nem adóalanyok számára elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás
(A 2006/112/EK irányelv 357-369. cikke)
58. cikk
Amennyiben egy naptári negyedév során a 2006/112/EK irányelv 357-369. cikkében meghatározott elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozást alkalmazó, nem letelepedett adóalany az említett irányelv 363. cikkében meghatározott kizáró kritériumok közül legalább egyet teljesít, az adóazonosítót megállapító tagállam kizárja az érintett nem letelepedett adóalanyt a különös szabályozásból. Ebben az esetben a nem letelepedett adóalanyt a negyedév során utólag bármikor ki lehet zárni a különös szabályozásból.
A kizárást megelőzően, de a kizárás naptári negyedévében elektronikus úton nyújtott szolgáltatások tekintetében a nem letelepedett adóalany köteles a 2006/112/EK irányelv 364. cikkének megfelelően a teljes negyedévre vonatkozó héa-bevallást benyújtani. A bevallási kötelezettség nem befolyásolja azt az esetleges kötelezettséget, hogy az adóalany valamely tagállamban az általános rendelkezésekben előírtak szerint héa-azonosító számot kapjon.
59. cikk
A 2006/112/EK irányelv 364. cikke értelmében minden bevallási időszak (naptári negyedév) önálló bevallási időszak.
60. cikk
A héa-bevallásnak a 2006/112/EK irányelv 364. cikkében előírtak szerinti benyújtását követően az abban szereplő adatok utólagos módosítására kizárólag ennek a bevallásnak a módosításával kerülhet sor, és nem egy későbbi bevallásban történő módosítással.
61. cikk
A 2006/112/EK irányelv 357-369. cikke szerinti elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alapján benyújtott héa-bevallásban szereplő összeg nem kerekíthető sem lefelé sem felfelé a legközelebbi pénzegységre. A héa pontos összegét kell bevallani és befizetni.
62. cikk
Ha az azonosítót megállapító tagállam a 2006/112/EK irányelv 364. cikke értelmében elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozóan benyújtott héa-bevallás alapján fizetendő összegnél magasabb összeget szedett be, a többletet közvetlenül az érintett adóalanynak téríti vissza.
Ha az azonosítót megállapító tagállam egy később hibásnak bizonyuló héa-bevallásnak megfelelő összeget szedett be, és az érintett tagállam az összeget már szétosztotta a fogyasztás szerinti tagállamok között, akkor ezek a tagállamok a beszedett többletet közvetlenül a nem letelepedett adóalanynak térítik vissza, és a kiigazításról értesítik az azonosítót megállapító tagállamot.
63. cikk
A 2006/112/EK irányelv 367. cikke szerint befizetett héa összegének az említett irányelv 364. cikke alapján benyújtott héa-bevalláshoz kell kapcsolódnia. A befizetett összeget kizárólag erre a bevallásra hivatkozva lehet később módosítani, és azt nem lehet egy másik bevallásba átvinni, vagy egy későbbi bevallásban módosítani.
XII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
64. cikk
Az 1777/2005/EK rendelet hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre való hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben foglalt megfelelési táblázatnak megfelelően.
65. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2011. július 1-jétől kell alkalmazni.
Azonban:
-
a 3. cikk a) pontját, a 11. cikk (2) bekezdésének b) pontját, a 23. cikk (1) bekezdését és a 24. cikk (1) bekezdését 2013. január 1-jétől kell alkalmazni,
-
a 3. cikk b) pontját 2015. január 1-jétől kell alkalmazni,
-
a 11. cikk (2) bekezdésének c) pontját 2014. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 15-én.