РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 декември 2011 година
относно присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г., с изключение на членове 10 и 11 от него
(2012/22/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) и член 218, параграф 8, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинският протокол“) представлява значително подобряване на режима по отношение на отговорността на превозвачите и обезщетението на пътници, превозвани по море. По-специално той предвижда обективна отговорност за превозвача, включително задължителна застраховка с право на пряк иск спрямо застрахователите в определени граници, както и правила относно компетентността на съдилищата и относно признаването и изпълнението на съдебни решения. Следователно Атинският протокол съответства на целта на Съюза за подобряване на правния режим по отношение на отговорността на превозвачите.
(2)
Атинският протокол изменя Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинската конвенция“) и предвижда в член 15, че двата инструмента се разглеждат и тълкуват заедно като един правен инструмент между страните по Атинския протокол.
(3)
По-голямата част от правилата на Атинския протокол са включени в правото на Съюза посредством Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия (1). По този начин Съюзът упражни компетентност по отношение на въпросите, уредени от този регламент. Държавите-членки обаче запазват компетентността си по отношение на редица разпоредби на Атинския протокол като клаузата за отказ от участие, с която им се разрешава да определят по-високи граници на отговорност от предвидените съгласно Атинския протокол. Между въпросите от Атинския протокол, попадащи в компетентност на държавите-членки, и въпросите, които попадат в областите на изключителна компетентност на ЕС, съществува взаимозависимост. Поради това по въпросите от Атинския протокол, попадащи в тяхна компетентност, държавите-членки следва да действат координирано, като отчитат своите задължения за лоялно сътрудничество.
(4)
Атинският протокол е открит за ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване от държави и от регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, прехвърлили компетентност на тези организации по определени въпроси, уредени от Атинския протокол.
(5)
Съгласно член 17, параграф 2, буква б) и член 19 от Атинския протокол регионални организации за икономическа интеграция могат да сключат Атинския протокол.
(6)
През октомври 2006 г. Правният комитет на Международната морска организация (ИМО) прие резерва и насоки за прилагане на Атинската конвенция („насоки на ИМО“) с цел разглеждане на определени въпроси в рамките на Атинската конвенция, като по-специално обезщетенията за вреди, свързани с тероризъм.
(7)
Регламент (ЕО) № 392/2009 възпроизвежда в своите приложения съответните разпоредби на консолидирания текст на Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и насоките на ИМО.
(8)
Съгласно разпоредбите на член 19 от Атинския протокол регионалните организации за икономическа интеграция трябва да декларират при подписване, ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване обхвата на своята компетентност по отношение на въпросите, уредени от Атинския протокол.
(9)
Поради това Съюзът следва да се присъедини към Атинския протокол и да направи резервата, която се съдържа в насоките на ИМО. Направената резерва не следва да се тълкува като промяна в настоящото разделение на областите на компетентност между Съюза и държавите-членки по отношение на удостоверенията и проверките от държавните органи.
(10)
Някои разпоредби от Атинския протокол се отнасят до съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси и следователно попадат в обхвата на част трета, дял V от Договора за функционирането на ЕС. Отделно решение, отнасящо се до тези разпоредбипредстои да бъде прието успоредно с настоящото решение.
(11)
Държавите-членки, които ще ратифицират или ще се присъединят към Атинския протокол, следва ако е възможно да го направят едновременно. Поради това държавите-членки следва да обменят информация относно състоянието на своите процедури за ратификация или присъединяване, за да подготвят, доколкото е възможно, едновременното депозиране на документите си за ратификация или присъединяване. При ратификация или присъединяване към Атинския протокол държавите-членки следва да направят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинския протокол“) се одобрява от името на Европейския съюз по отношение на въпросите, които са от изключителната компетентност на Съюза с изключение на членове 10 и 11 от него.
Текстът на Атинския протокол, с изключение на членове 10 и 11, се съдържа в приложението.
Член 2
1. Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(ат) документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол в съответствие с член 17, параграф 2, буква в), член 17, параграф 3 и член 19 от посочения протокол.
2. При депозиране на документа за присъединяване Съюзът прави следната декларация за компетентност:
„1.
Член 19 от Атинския протокол от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. предвижда, че регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, които са прехвърлили на тези организации компетентност по някои въпроси, уредени от посочения протокол, могат да го подпишат, при условие че направят декларацията, посочена в същия член. Съюзът реши да се присъедини към Атинския протокол и съответно прави такава декларация.
2.
Настоящите членове на Европейския съюз са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
3.
Настоящата декларация не се прилага към териториите на държавите-членки на Европейския съюз, в които не се прилага Договорът за функционирането на Европейския съюз, и не засяга мерки или позиции, които биха могли да бъдат приети по силата на протокола от заинтересованите държави-членки от името и в интерес на тези територии.
4.
Държавите-членки на Европейския съюз са предоставили изключителна компетентност на Съюза по отношение на мерките, приети въз основа на член 100 от Договора за функционирането на ЕС. Такива мерки са приети по отношение на членове 1 и 1а, член 2, параграф 2, членове 3-16 и членове 18, 20 и 21 от Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и разпоредбите на насоките на ИМО, посредством приемането на Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия.
5.
Упражняването на компетентността, която държавите-членки са прехвърлили на Европейския съюз съгласно Договора за функционирането на ЕС, подлежи по своята същност на непрекъснато развитие. В рамките на Договора за функционирането на ЕС компетентните институции могат да вземат решения, които да определят обхвата на компетентност на Европейския съюз. Поради тази причина Европейският съюз си запазва правото да изменя по съответен начин настоящата декларация, без това да представлява предпоставка за упражняването на компетентността му по въпросите, уредени от Атинския протокол. Европейският съюз ще уведоми генералния секретар на Международната морска организация за изменената декларация.“
3. Лицето или лицата, определени съгласно параграф 1 от настоящия член, правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол.
Член 3
Съюзът депозира документа за присъединяването си към Атинския протокол до 31 декември 2011 г.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да депозират документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол в разумен срок и при възможност до 31 декември 2011 г.
2. Държавите-членки правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2011 година.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2011. december 12.)
az Európai Uniónak a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvhöz - a 10. és 11. cikkei kivételével - való csatlakozásáról
(2012/22/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben annak 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával és 218. cikke (8) bekezdésének első albekezdésével,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,
mivel:
(1)
A tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyv (a továbbiakban: az athéni jegyzőkönyv) jelentős előrelépést jelent a tengeri utasszállítók felelőssége és a tengeren utazókat megillető kártérítések tekintetében. A jegyzőkönyv egyrészt a szállítókra vonatkozóan szigorú felelősségi rendszerről rendelkezik, és kötelező biztosítás megkötését írja elő, amelynek értelmében a károsultak - meghatározott összeghatárokon belül - közvetlen kereseti joggal élhetnek a biztosítóval szemben, másrészt szabályokat állapít meg a joghatóságra, valamint a határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozóan. Az athéni jegyzőkönyv tehát összhangban van a fuvarozók felelősségére vonatkozó jogi szabályozás javítását célzó uniós törekvéssel.
(2)
Az athéni jegyzőkönyv módosítja a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményt (a továbbiakban: az athéni egyezmény), és 15. cikkében rögzíti, hogy e két jogi okmányt az athéni jegyzőkönyv részes felei egyetlen okmányként kezelik és értelmezik.
(3)
Az athéni jegyzőkönyvben szereplő szabályok többségét a tengeri utasszállítók baleseti felelősségéről szóló, 2009. április 23-i 392/2009/EK európai parlamenti és tanács rendelet (1) beépítette az uniós jogba. Az Unió tehát az említett rendelet által szabályozott kérdésekben gyakorolta hatáskörét. A tagállamok azonban továbbra is fenntartják hatáskörüket az athéni jegyzőkönyv számos rendelkezésének, így például azon kívülmaradási záradéknak a vonatkozásában, amely lehetővé teszi számukra, hogy az athéni jegyzőkönyvben előírtnál magasabb felelősségi korlátot rögzítsenek. Az athéni jegyzőkönyv szerinti tagállami hatáskörök kérdései és az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozó kérdések összefüggnek egymással. Ezért a tagállamoknak az athéni jegyzőkönyv hatálya alá tartozó kérdésekben összehangoltan kell fellépniük, figyelembe véve a lojális együttműködési kötelezettségüket.
(4)
Az athéni jegyzőkönyv megerősítésre, elfogadásra, jóváhagyásra vagy csatlakozásra nyitva áll államok, valamint az olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek előtt, amelyek részére a szervezetet létrehozó szuverén államok az athéni jegyzőkönyv által szabályozott egyes ügyeket illetően átadták hatáskörüket.
(5)
Az athéni jegyzőkönyv 17. cikke (2) bekezdésének b) pontja és 19. cikke értelmében az athéni jegyzőkönyvhöz a regionális gazdasági integrációs szervezetek is csatlakozhatnak.
(6)
Az athéni egyezmény egyes - különösen a terrorizmushoz kapcsolódó károk miatti kártérítésekkel kapcsolatos - kérdéseinek rendezése érdekében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet jogi bizottsága 2006 októberében az athéni jegyzőkönyv végrehajtására vonatkozóan IMO fenntartást és iránymutatásokat (a továbbiakban: IMO-iránymutatások) fogadott el.
(7)
A 392/2009/EK rendelet mellékletei tartalmazzák az athéni jegyzőkönyvvel módosított athéni egyezmény konszolidált változatának releváns rendelkezéseit, valamint az IMO-iránymutatásokat.
(8)
Az athéni jegyzőkönyv 19. cikke értelmében a regionális gazdasági integrációs szervezetek a jegyzőkönyv aláírásának, megerősítésének, elfogadásának, jóváhagyásának vagy az ahhoz való csatlakozásnak az időpontjában kötelesek nyilatkozni arról, hogy az athéni jegyzőkönyvben szabályozott kérdésekben milyen mértékű hatáskörrel rendelkeznek.
(9)
Az Uniónak ezért csatlakoznia kell az athéni jegyzőkönyvhöz és élnie kell az IMO-iránymutatásokban foglalt fenntartással. E fenntartás nem értelmezhető az Unió és a tagállamok között a tanúsítás és az állami hatósági ellenőrzések tekintetében fennálló hatáskörmegosztás módosításaként.
(10)
Az athéni jegyzőkönyv egyes rendelkezései a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködést érintik, és ezért az EUMSZ harmadik része V. címének hatálya alá tartoznak. E rendelkezésekre vonatkozóan folyamatban van egy külön határozat elfogadása a jelen határozat elfogadásával párhuzamosan.
(11)
Az athéni jegyzőkönyvet megerősíteni kívánó vagy a jegyzőkönyvhöz csatlakozni kívánó tagállamoknak ezt lehetőség szerint egyidejűleg kell megtenniük. Megerősítő vagy csatlakozási okirataik lehetőség szerinti egyidejű letétbe helyezésének előkészítése érdekében ezért a tagállamoknak tájékoztatniuk kell egymást megerősítési vagy csatlakozási eljárásaik állásáról. Az athéni jegyzőkönyv megerősítésekor, vagy az ahhoz való csatlakozáskor a tagállamoknak élniük kell az IMO-iránymutatásokban foglalt fenntartással,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Tanács az Európai Unió nevében jóváhagyja az Európai Uniónak a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvhöz (a továbbiakban: az athéni jegyzőkönyv) való csatlakozását az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozó kérdések tekintetében, a 10. és 11. cikkeinek kivételével.
Az athéni jegyzőkönyv szövegét - a 10. és 11. cikk kivételével - a melléklet tartalmazza.
2. cikk
(1) A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a jegyzőkönyv 17. cikke (2) bekezdésének c) pontja, 17. cikkének (3) bekezdése és 19. cikke értelmében az Unió athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó csatlakozási okiratának letétbe helyezésére felhatalmazott személyt vagy személyeket.
(2) A csatlakozási okirat letétbe helyezésekor az Unió az alábbi hatásköri nyilatkozatot teszi:
„1.
A tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi athéni jegyzőkönyv 19. cikke úgy rendelkezik, hogy a szuverén államok által létrehozott azon regionális gazdasági integrációs szervezetek, amelyeknek a jegyzőkönyvben szabályozott egyes kérdések az átruházott hatáskörükbe tartoznak, azzal a feltétellel írhatják alá a jegyzőkönyvet, hogy megteszik a szóban forgó cikkben említett nyilatkozatot. Az Unió úgy döntött, hogy csatlakozik az athéni jegyzőkönyvhöz, és ennek megfelelően megteszi ezt a nyilatkozatot.
2.
Az Európai Unió tagállamai jelenleg a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, Málta, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság és Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága.
3.
Ez a nyilatkozat nem vonatkozik az Európai Unió tagállamainak azon területeire, amelyekre az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) nem alkalmazandó, és nem sérti az e területek nevében és érdekében az érintett tagállamok által a jegyzőkönyv alapján esetlegesen elfogadott aktusokat vagy álláspontokat.
4.
Az Európai Unió tagállamai az EUMSZ 100. cikke alapján elfogadott intézkedések vonatkozásában kizárólagos hatáskörrel ruházták fel az Európai Uniót. A tengeri utasszállítók baleseti felelősségéről szóló, 2009. április 23-i 392/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadása révén ilyen intézkedések elfogadására került sor az athéni jegyzőkönyvvel módosított athéni egyezmény 1. és 1a. cikke, 2. cikkének (2) bekezdése, 3-16. cikke, 18., 20. és 21. cikke tekintetében, valamint az IMO-iránymutatások rendelkezései vonatkozásában.
5.
A tagállamok által az EUMSZ szerint az Európai Unióra ruházott hatáskörök gyakorlása természeténél fogva állandó fejlődésben van. Az EUMSZ keretében az illetékes intézmények határozatokat hozhatnak az Európai Unió hatáskörének mértékéről. Az Európai Unió ezért fenntartja a jogot arra, hogy ezt a nyilatkozatot ennek megfelelően módosítsa, anélkül, hogy ez előfeltétele lenne az athéni jegyzőkönyvben szabályozott kérdések tekintetében fennálló hatásköre gyakorlásának. Az Európai Unió értesíteni fogja a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet főtitkárát a módosított nyilatkozatról.”.
(3) Az e cikk (1) bekezdésének megfelelően kijelölt személy vagy személyek az Unió athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó csatlakozási okiratának letétbe helyezésekor él az IMO-iránymutatásokban foglalt fenntartással.
3. cikk
Az Unió 2011. december 31-ig letétbe helyezi az athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó csatlakozási okiratát.
4. cikk
(1) A tagállamok megteszik az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy ésszerű időn belül, és lehetőség szerint 2011. december 31-ig letétbe helyezzék az athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó megerősítő vagy csatlakozási okirataikat.
(2) A tagállamok az athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó megerősítő vagy csatlakozási okirataik letétbe helyezésekor élnek az IMO-iránymutatásokban foglalt fenntartással.
Kelt Brüsszelben, 2011. december 12-én.