РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 април 2011 година
за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(нотифицирано под номер C(2011) 2772)
(2011/278/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 10а от нея,
като имат предвид, че:
(1)
В член 10а от цитираната директива е формулирано изискване, че чрез обхващащи цялата Общност и напълно хармонизирани приложни мерки по отношение на разпределянето на безплатните квоти за емисии следва, доколкото е възможно, да бъдат определени предварително зададени показатели (ex-ante benchmarks), за да се осигури провеждането на безплатното разпределяне на квотите по начин, който да насърчи намаляването на емисиите на парникови газове и прилагането на енергийно ефективни начини на работа, като се вземат предвид най-ефективните технологии, заместители и алтернативни производствени процеси, високоефективната когенерация, енергоефективното използване на отпадни газове, използването на биомаса и улавянето и съхранението на въглероден диоксид - когато съществуват съответни съоръжения, и без да се стимулира повишаване на емисиите. Разпределянето на квотите трябва да бъде направено преди началото на съответния период на търгуване, така че да се даде възможност за добро функциониране на пазара.
(2)
При дефиниране на принципите за определяне на ex-ante показатели за отделните отрасли и подотрасли, отправна точка следва да бъдат средните работни показатели за емисиите на най-ефективните 10 % от инсталациите в даден отрасъл или подотрасъл в ЕС за периода 2007-2008 г. Показателите следва да се изчисляват по-скоро за видове продукти, а не на база на входящите суровини и енергия - с оглед постигането на максимални намаления на емисиите на парникови газове и подобрения на енергийната ефективност в рамките на всеки производствен процес в дадения отрасъл или подотрасъл.
(3)
При определянето на показателите Комисията проведе консултации със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли. Необходимата за определяне на показателите информация, включително данни за производството, емисиите и енергопотреблението на съответни инсталации, бе събрана във вида ѝ от февруари 2009 г. - респективно от индустриални асоциации, държави-членки и източници на платена информация, както и чрез анкета с участието на операторите на отделни инсталации.
(4)
Доколкото това бе възможно, Комисията разработи показатели за продуктите, както и за търгуваните между инсталациите междинни продукти, които се произвеждат при дейностите по приложение I към Директива 2003/87/ЕО. По принцип, за всеки продукт следва да бъде определен един показател. Ако някой продукт е пряк заместител на друг продукт, и за двата следва да бъде валиден един и същ продуктов показател, както и съответно определение на продукта.
(5)
Комисията прецени, че определянето на показател за даден продукт е възможно в тези случаи, при които - имайки предвид сложността на производствените процеси - съществуват определения и класификации, даващи възможност за верификация на производствените данни и за еднакво прилагане на продуктовия показател в целия Европейски съюз за целите на разпределянето на квоти за емисии. Не е правено каквото и да е разграничаване на база на географското разположение или на използваните технологии, суровини или горива, за да не се изкривява картината на „въглеродната“ ефективност в икономиката на Европейския съюз като цяло, както и за да се засили хармонизацията при преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии.
(6)
Стойностите на показателите следва да обхващат всички свързани със съответното производство преки емисии, включително емисиите от генерирането на използвана в производството измерима топлинна енергия, независимо дали тази измерима топлинна енергия е генерирана в съответния обект, или от друга инсталация. Емисиите, дължащи се на електропроизводство и на подавана извън инсталацията измерима топлинна енергия, включително - в случаите на екзотермични процеси - избегнатите емисии от алтернативно генериране на топлинна енергия или електроенергия или, също така, избегнатите емисии в случаите на генериране на електроенергия без преки емисии, бяха приспаднати при определянето на стойностите на показателите. В случай че не е възможно да се приспаднат емисиите, дължащи се на подавана извън инсталацията измерима топлинна енергия, то за тази топлинна енергия не би следвало да могат да се разпределят безплатни квоти за емисии.
(7)
За да се осигури, че въздействието на показателите води до намаление на емисиите на парникови газове, за някои производствени процеси, при които до известна степен са взаимнозаменяеми преките емисии (отговарящи на условията за безплатно разпределяне на квоти) и непреките емисии от електропроизводството (неотговарящи на условията за безплатно разпределяне на квоти съгласно Директива 2003/87/ЕО), при определянето на стойностите на показателите са взети предвид общите емисии, включително и непреките емисии от електропроизводството, така че да се осигурят равностойни условия за инсталациите с интензивно използване съответно на електроенергия и на горива. Но при разпределянето на квоти за емисии въз основа на такива показатели следва да се взема под внимание само делът на преките емисии в общите емисии - за да не се разпределят безплатно квоти за емисии, генерирани при електропроизводство.
(8)
При определянето на стойностите на показателите Комисията използва като отправна точка средноаритметичната стойност на данните за емисиите на парникови газове през 2007 и 2008 г. на емисионно най-ефективните 10 % от инсталациите, за които са събрани данни. Също така, в съответствие с член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО, за всички отрасли, за които има посочен показател в приложение I, Комисията проведе анализи - въз основа на получена от различни източници допълнителна информация, както и въз основа на специализирано проучване за най-ефективните техники и за потенциала за намаление на емисиите на европейско и международно ниво - дали тези отправни точки достатъчно добре отразяват най-ефективните техники, заместителите, алтернативните производствени процеси, високоефективната когенерация, ефективното оползотворяване на енергията на отпадните газове, използването на биомаса и улавянето и съхранението на въглероден диоксид (в случаите, когато съществуват подобни съоръжения). Данните, използвани за определяне на стойностите на показателите, са събрани от широк кръг източници с оглед да покриват максимален брой инсталации, които през 2007 и 2008 г. са произвеждали съответния продукт. Най-напред данни за емисиите на парникови газове на инсталациите, влизащи в обхвата на Европейската схема за търговия с емисии и произвеждащи продукти, за които са определени показатели, бяха събрани от (или от името на) съответните европейски отраслови асоциации, в съответствие с определени правила - така наречените „отраслови правилници“ (sector rule books). В допълнение към тези правилници Комисията предостави указания за критериите за качество и верификация на данните, използвани за определяне на показателите в рамките на Европейската схема за търговия с емисии. Второ, в допълнение на данните от европейските отраслови асоциации, данни бяха събирани и от консултанти, действащи от името на Европейската комисия (специално за такива инсталации, за които отсъстваха данни от отрасловите асоциации), а също така бяха предоставени данни и анализи от компетентни органи на държави-членки.
(9)
За да се осигури, че стойностите на показателите се базират на верни и съответстващи данни, Комисията проведе, с помощта на консултанти, задълбочени проверки на съответствието на отрасловите правилници, както и проверки на достоверността на отправните стойности, получени въз основа на съответните данни. В съответствие с изискванията в указанията за качество и верификация данните бяха верифицирани в необходимата степен от независими верификатори.
(10)
В случаите, когато съществуват инсталации, произвеждащи по няколко продукта, и разпределянето на емисиите за отделните продукти е счетено за невъзможно, в данните и при определянето на показателите са включени само такива инсталации, които произвеждат по един продукт. Това се отнася за продуктовите показатели за производството на вар, доломитна вар, бутилки и буркани от безцветно стъкло, бутилки и буркани от цветно стъкло, облицовъчни тухли, настилъчни тухли, изсушени чрез пулверизация прахообразни материали, непокрита висококачествена хартия, хартия тип тишу, хартия за гладки пластове на велпапе и хартия за навълняване, непокрит картон и покрит картон. За да се подобри значимостта и да се провери достоверността на резултатите, стойностите за средните работни показатели за емисиите на най-ефективните 10 % от инсталациите бяха сравнени с литературни данни за най-ефективните техники.
(11)
В случаите на липса на данни или когато събраните данни не бяха в съответствие с методиката за определяне на показателите, бе използвана за тази цел информация относно настоящите равнища на емисии и консумация при използване на най-ефективните техники - главно въз основа на справочните документи за най-добрите налични техники (BREFs), съставени съгласно Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (2). По-специално, поради липсата на данни за третирането на отпадните газове, подаваната извън инсталацията топлинна енергия и производството на електроенергия, стойностите на продуктовите показатели за кокса и течните черни метали (hot metal) са получени чрез изчисления на преките и непреките емисии на база на информация за съответните енергийни потоци от справочните документи за най-добрите налични техники (BREFs) и приетите обичайни стойности на коефициентите на емисиите, посочени в Решение 2007/589/ЕО на Комисията от 18 юли 2007 г. за формулиране на указания за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3). При определянето на продуктовия показател за агломерат данните бяха също коригирани въз основа на информация за енергийните потоци на база на съответния справочен документ за най-добрите налични техники, като бе взето под внимание и използването като гориво на отпадни газове, което се практикува в този отрасъл.
(12)
В случаите, при които не е възможно извеждане на продуктов показател, но въпреки това съществуват емисии на парникови газове, отговарящи на условията за безплатно разпределяне на квоти, тези квоти следва да бъдат разпределяни на базата на непреки видове подход за определяне на емисиите (fallback approaches) за отделни видове производства. Разработена бе йерархична последователност от три вида непряк подход, с оглед да се постигнат максимални намаления на емисиите и енергоспестявания, поне в някои части от съответните производствени процеси. Топлинният показател (heat benchmark) е подходящ за тези съпроводени с консумация на топлинна енергия процеси, при които се използва измерим топлоносител. Горивният показател (fuel benchmark) е подходящ за случаите, когато използваната в процеса топлина не може да се мери. Стойностите на топлинните и горивните показатели бяха изведени в съответствие с принципите за прозрачност и простота, като бяха използвани референтни стойности на КПД, съответстващи на широко разпространени видове горива; тези подходи могат да бъдат характеризирани като следващата по ред най-добра възможност (след пряко определените продуктови показатели за емисиите) от гледна точка на постигането на емисионна ефективност, тъй като топлинните и горивните показатели отчитат прилагането на енергоефективни техники. За технологичните емисии (process emissions) е подходящо квотите да бъдат разпределяни въз основа на исторически данни за емисиите. За да се осигури, че безплатното разпределяне на квоти за такива емисии дава достатъчни стимули за намаляване на емисиите на парникови газове, както и за да се избегне различно третиране на технологичните емисии, за които се разпределят квоти на база на исторически данни за емисиите (от една страна) и на такива технологични емисии, които попадат в обхвата на продуктов показател (от друга страна), при определяне на броя на безплатните квоти за емисии историческото равнище на активността на всяка инсталация следва да се умножава по коефициент 0,9700.
(13)
От 2013 г. нататък всички безплатни разпределения на квоти по член 10а от Директива 2003/87/ЕО следва да се правят съгласно тези правила. За да бъде задействана преходната система (предвидена в член 10а, параграф 11 от Директива 2003/87/ЕО), при която безплатно разпределяните квоти за емисии следва да намаляват - от 80 % от общото количество квоти през 2013 г. до 30 % от това количество през 2020 г., с оглед през 2027 г. да се постигне прекратяване на безплатното разпределяне на квоти - се въвеждат коефициентите, посочени в приложение VI. В случаите, когато даден отрасъл или подотрасъл е включен в списъка, определен с Решение 2010/2/ЕС на Комисията от 24 декември 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии (4), тези коефициенти не се прилагат. Разпределените съгласно настоящото решение квоти ще бъдат вземани предвид при определянето на бъдещи списъци на отрасли и подотрасли, за които се смята, че за изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
(14)
За да се улеснят събирането на данни от операторите и изчисляването на количествата квоти за емисии, които следва да бъдат разпределени от държавите-членки, всяка инсталация (в случаите, когато това е необходимо) следва да бъде разделена на подинсталации. Държавите-членки следва да осигуряват правилно определяне на емисиите на съответните подинсталации, без да има припокриване между подинсталациите.
(15)
Също така държавите-членки следва да осигуряват пълнота, съответствие и възможно най-висока точност на данните, получавани от операторите и използвани за разпределянето на квоти. Тези данни следва да бъдат верифицирани от независим верификатор, така че да се гарантира, че безплатното разпределяне на квоти за емисии се основава на сигурни и надеждни данни. Настоящото решение следва да съдържа специфични минимални изисквания за събирането и верификацията на данни с оглед да се улесни хармонизираното и съгласувано прилагане на правилата за разпределяне на квоти.
(16)
Количеството безплатно разпределяни квоти на работещи инсталации следва да се основава на исторически данни за производството им. За да се осигури, че референтният период е във възможно най-голяма степен представителен за индустриалните цикли, че обхваща съответния период, за който има налични данни с добро качество и че отчита в най-малка степен въздействието на специални обстоятелства, като например временно спиране на инсталациите, историческите равнища на активност следва да се базират на статистическата медиана на обема на производството през периода от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г. или, в случай че дадено равнище на активност е станало впоследствие по-високо - на статистическата медиана на обема на производството в периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2010 г. Също така е уместно да се взема предвид всяка значителна промяна в капацитета, настъпила през съответния период. За нови участници определянето на равнищата на активност следва да се базира на стандартно използване на капацитета, определено на база на информация за съответния сектор, или на специфично за дадената инсталация използване на капацитета.
(17)
Събраната от държавите-членки информация следва да улеснява прилагането на настоящото решение от компетентните органи и от Комисията.
(18)
С оглед да се избегне всякакво изкривяване на конкурентната среда и за да се осигури правилно функциониране на пазара за права на емисии, държавите-членки следва да осигурят при определянето на квотите за отделните инсталации отсъствие на каквото и да е двойно отчитане и дублирано разпределяне на квоти. Във връзка с това държавите-членки следва да обръщат особено внимание на случаите, когато един продукт (за който има определен показател) се произвежда в повече от една инсталация или когато повече от един продукт (за който има определени показатели) се произвеждат в една и съща инсталация, или когато има подаване на междинни продукти извън границите на съответните инсталации.
(19)
За да се осигури, че системата за търговия с емисии ще предизвиква намаления на емисиите във времето, в Директива 2003/87/ЕО е предвидено, че общото количество на квотите в ЕС следва да намалява линейно. Като се има предвид, че това намаляващо количество на квотите за целия ЕС се използва при определянето на максималното годишно количество квоти по член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, следва също така всички безплатни квоти за емисии, разпределяни въз основа на настоящото решение на инсталации, чиито квоти не попадат в максималното годишно количество по член 10а, параграф 5, да бъдат коригирани по същата линейна зависимост както общото количество на квотите в ЕС, като за базова година се използва 2013 г.
(20)
Единният коефициент за междусекторна корекция (uniform cross-sectoral correction factor), който трябва да се прилага ежегодно в периода 2013-2020 г. за инсталациите, които не са определени като произвеждащи електроенергия и които не са нови участници съгласно член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, следва да бъде определен въз основа на предварителното общо годишно количество на квотите за емисии през периода 2013-2020 г., изчислявано за тези инсталации съгласно настоящото решение, включително за инсталациите, които могат да бъдат изключени съгласно член 27 от цитираната директива. Това количество безплатни квоти за емисии, разпределяни за всяка година от посочения период, следва да бъде сравнявано с годишното количество на квотите, изчислявано съгласно член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО за инсталации, които не са производители на електроенергия или нови участници, като се взема предвид съответният дял в общото годишно количество квоти в ЕС, определено съгласно член 9 от цитираната директива, както и съответното количество емисии, които се включват в Европейската схема за търговия с емисии едва в периода от 2013 г. нататък.
(21)
В случаите на подаване на измерима топлинна енергия между две или повече инсталации разпределянето на безплатни квоти за емисии следва да се базира на потреблението на топлинна енергия на дадена инсталация, като се има предвид и рискът от изместване на въглеродни емисии. По този начин, за да се осигури, че броят на разпределяните безплатни квоти за емисии не зависи от структурата на снабдяването с топлинна енергия, квотите за емисии следва да се разпределят на потребителя на топлинна енергия.
(22)
За да се подобри значимостта на наличните данни за емисиите на парникови газове на инсталациите, обхванати от Европейската схема за търговия с емисии, продуктовите показатели за сулфитна, термомеханична и механична целулоза, както и за целулоза от вторично използвана хартия, се базират на информацията от справочни документи (BREF) за най-добрите налични техники, отразяващи използването на минерални разпалващи горива, както и използването на минерални горива (за сулфитната, термомеханичната и механичната целулоза) и на топлинна енергия (за вторичните хартиени суровини). Продуктовият показател за вестникарска хартия също се базира на най-ефективните техники, като в случая за получаването на достоверна стойност на показателя е отразено използването на топлинна енергия.
(23)
За да бъдат взети предвид допълнителните емисии на парникови газове, които не са отразени в данните, използвани при определяне на стойностите на показателите за някои видове инсталации, по-специално емисиите на метан, както и за да се осигури, че безплатното разпределяне на квоти за емисии на базата на съответните продуктови показатели отчита ефективността на процесите по отношение на емисиите на парникови газове и не създава стимули за увеличаване на емисиите, точките на индивидуалните данни по кривата на показателите за производството на азотна киселина бяха коригирани въз основа на предоставена от отрасъла информация за средната стойност на съответните емисии, както и информация от справочните документи за най-добри налични техники. Тази корекция е отразена в продуктовия показател за производството на азотна киселина.
(24)
За да се вземат предвид различията в конфигурациите на рафинериите, продуктовият показател за нефтохимическия отрасъл следва да се базира на подхода с използване на „приведени по СО2 тонове“ (наричан по-долу „CWT“). По този начин СWT се превръща в единствения продукт на рафинерията и съответният обем на производството се изчислява на база на определени видове производствени блокове, чиито продукти се „претеглят“ чрез емисионни коефициенти (отнесени спрямо емисиите при дестилация на суров нефт), наречени CWT коефициенти и изразяващи интензивността на емисиите на CO2 при средно равнище на енергийна ефективност, за един и същ стандартен вид гориво във всеки производствен блок с горивен процес и за средни технологични емисии на производствения блок. На тази база са получени изразяващите данните точки, използвани при определяне на продуктовия показател - чрез съпоставяне на действителните емисии на всяка рафинерия с нейното общо количество CWT. След което, за да се определи количеството на безплатните квоти за емисии, които да се разпределят на рафинериите, се прави корекция за изключване на потреблението и производството на електроенергия, за да бъде спазено изискването от член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО.
(25)
Като се има предвид широкият обхват на качествените характеристики на съответните продукти, продуктовите показатели за вар и доломитна вар се отнасят за вар със стандартно съдържание на калциев оксид и магнезиев оксид. Що се отнася до емисиите от горивния процес, използваните данни за специфичните емисии от горенето при производството на тези стандартни продукти са на база Решение 2007/589/ЕО.
(26)
При все че при определянето на редица продуктови показатели, като например тези за производството на амоняк и калцинирана сода, е прието, че всичкият получен при производствения процес CO2 се отделя в атмосферата, тези емисии следва да са обект на мониторинг и докладване в съответствие с регламента за мониторинг и докладване на емисиите от дейностите, посочени в приложение I, който следва да бъде приет до 31 декември 2011 г. съгласно член 14, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО, като се приема, че всичкият получен CO2 в резултат от тези производствени процеси се отделя в атмосферата, независимо от възможното използване на СО2 като суровина в химични производствени процеси.
(27)
Показателят за крекинг с водна пара не обхваща така наречените ценни химични вещества от добавъчно захранване, които не се произвеждат в рамките на основния процес, както и съответните емисии, но в съответните случаи на добавъчно захранване следва да се разглежда възможността за разпределяне на безплатни квоти за емисии, като се използват коефициентите за специфични емисии.
(28)
С оглед да се осигурят равностойни условия във връзка с производството на ароматни съединения в рафинериите и химичните заводи, разпределянето на безплатни квоти за емисии при производството на ароматни съединения следва да се базира на подхода CWT и да се прилага стойността на продуктовия показател за рафинерии.
(29)
Отчитайки, че при производството на винилхлориден мономер водородът се използва до известна степен и като гориво, замествайки конвенционални горива, например природен газ, като по този начин се намаляват преките емисии от горивния процес, но отчитайки също, че използването на водорода като суровина е за предпочитане от гледна точка на общата ефективност по отношение на емисиите на парникови газове, в показателя за винилхлоридния мономер използването на водород като гориво е отчетено като използване на природен газ.
(30)
С оглед да се осигурят равностойни условия във връзка с производството на водород и генераторен газ в рафинериите и химичните заводи, показателите за тези продукти следва да се базират на подхода CWT и на стойността на показателя за рафинерии. И за двата продукта продуктовите показатели се отнасят за определена обемна концентрация на водорода.
(31)
Тъй като от 2013 г. нататък по правило всички квоти за емисии от енергийния сектор ще се разпределят чрез тръжна продажба, имайки предвид възможностите на този отрасъл да прехвърля и на свои клиенти увеличените разходи за емисиите на въглероден диоксид, и че няма да има безплатно разпределяне на квоти за емисии за каквото и да е електропроизводство (с изключение на преходното безплатно разпределение в случаите на модернизация на генерирането на електроенергия и на електропроизводство от отпадни газове), в настоящото решение не следва да се разглежда безплатно разпределяне на квоти за емисии във връзка с производството или потреблението на електроенергия. От друга страна, съгласно член 10а, параграф 6 от Директива 2003/87/ЕО отраслите или подотраслите, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, могат да бъдат компенсирани за разходите във връзка с отразяването на емисиите на парникови газове в цените на електроенергията посредством финансови мерки, приети от държавите-членки в съответствие с действащите правила за държавната помощ, както и финансови мерки, които Комисията предстои да приеме в тази област.
(32)
Също така е уместно продуктовите показатели да отчитат ефективното оползотворяване на енергия от отпадни газове и емисиите, свързани с тяхното използване. За тази цел при определянето на стойностите на показателите за продукти, при чието производство се генерират отпадни газове, в голяма степен е отчетено въглеродното съдържание на тези отпадни газове. В случаите, когато отпадните газове при производствения процес се подават извън системните граници на съответния продуктов показател и се изгарят за производството на топлинна енергия извън системните граници на даден процес, определен в приложение I, съответните емисии следва да бъдат взети под внимание посредством разпределяне на допълнителни квоти за емисии на база на топлинния или горивния показател. Във връзка с общия принцип, че няма да се разпределят безплатни квоти за емисии от каквото и да е електропроизводство и за да се избегнат излишни изкривявания на конкурентната среда на пазара за електроснабдяване на промишлени инсталации и, също така, като се взема предвид наличието на въглеродна компонента в цената на електроенергията, е уместно в случаите, при които отпадни газове се подават при производствения процес извън системните граници на съответния продуктов показател и се изгарят с цел производство на електроенергия, да не се разпределят никакви допълнителни квоти, надхвърлящи въглеродното съдържание в отпадния газ, отразено в съответния продуктов показател.
(33)
Продуктовите показатели отчитат също така историческите емисии от изгаряне във факел на отпадни газове във връзка с производството на даден продукт, като горивото, използвано за необходимо за безопасността изгаряне във факел, следва да се разглежда като гориво, използвано за производството на неизмерима топлинна енергия, така че да бъде отчетен задължителният характер на наличието на такива факли.
(34)
За борбата с изменението на климата и намаляването на въглеродната интензивност на икономиките са необходими значителни инвестиции. Следователно настоящото решение следва да се прилага по начин, който да насърчава инвестициите в чисти технологии във всеки един отрасъл и подотрасъл. В съответствие с Директива 2003/87/ЕО е възможно в бъдеще други политики и мерки да допълнят настоящите цели и да насърчават ефективното използване на квотите за генериране на значителни инвестиции в енергийно по-ефективни технологии. По-специално ако окончателното годишно количество на безплатните квоти за всички работещи инсталации, определено в съответствие с настоящото решение, падне значително под максималното годишно количество на квотите по член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, с изменение на настоящото решение би могло да се осигурят стимули за по-нататъшно намаляване на емисиите на парникови газове съгласно член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО чрез разпределяне на квоти на инсталации, които са в състояние да приложат новаторски технологии и допълнително да намалят емисиите на парникови газове.
(35)
Инвестициите в значителни увеличения на капацитета, даващи достъп до резерва за нови участници по член 10а, параграф 7 от Директива 2003/87/ЕО, следва да бъдат безспорни и в съответен размер, така че да се избегне ранно изчерпване на резерва от квоти, създаден за нови участници, а също изкривявания на конкурентната среда и излишни административни натоварвания, и да се осигури равноправно третиране на инсталациите в различните държави-членки. Ето защо е уместно да се определи праг за значителните промени на капацитета - да надхвърлят 10 % от инсталирания капацитет, както и да се въведе изискване, че промяната в инсталирания капацитет следва да води до значително по-висока или по-ниска активност на съответната инсталация. Също така при преценяването дали този праг е достигнат следва да бъдат вземани под внимание и постепенните увеличения или намаления на капацитета.
(36)
Като се има предвид, че броят на квотите в резерва за нови участници е ограничен, е уместно при предоставянето на значителни количества от такива квоти на нови участници да се прави оценка дали е гарантиран справедлив и равноправен достъп до оставащите количества квоти в този резерв. В зависимост от резултата от тази оценка може да бъде предвидена система за чакане на ред. В устройството на тази система и при определянето на съответните критерии за участие следва да бъдат отчетени различните разрешителни практики в държавите-членки, както и да се избегне всякаква злоупотреба и да не се предоставят стимули за използване на резервни квоти в неразумно продължителен период от време.
(37)
За да се осигури, че не се разпределят безплатни квоти за емисии на инсталации, които са излезли от експлоатация, в настоящото решение следва да бъдат предвидени мерки за дефиниране на такива инсталации и за забрана на издаването на квоти за тях, освен ако може да бъде установено, че съответната инсталация ще поднови своята работа след определен и разумно продължителен период от време.
(38)
За да може да се адаптира броят на квотите за емисии, разпределени на инсталация, която частично е излязла от експлоатация, са дефинирани специфични прагове за сравнение на намаленото и първоначалното равнище на активност. В такъв случай броят на разпределяните квоти за емисии следва да бъде уточнен, започвайки от следващата година след годината, в която инсталацията частично е излязла от експлоатация. В случай че такава инсталация отново достигне степен на активност над съответните прагове, първоначалният брой на квотите за емисии следва да бъде частично или дори изцяло възстановен, в зависимост от степента на експлоатация на инсталацията.
(39)
Където е необходимо, следва да се отчитат указанията за тълкуване на приложение I към Директива 2003/87/ЕО.
(40)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение са формулирани валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно Директива 2003/87/ЕО в периода от 2013 г. нататък.
Член 2
Обхват
Настоящото решение се отнася за безплатното разпределяне на квоти за емисии по глава III (стационарни инсталации) от Директива 2003/87/ЕО в периодите за търгуване от 2013 г. нататък, с изключение на преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии за модернизация на електрогенериращи инсталации съгласно член 10в от Директива 2003/87/ЕО.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„работеща инсталация“ („incumbent installation“) означава всяка инсталация, извършваща една или повече от дейностите, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, или дейност, обхваната за пръв път от Европейската схема за търговия с емисии съгласно член 24 от цитираната директива, която:
i)
е получила разрешително за емисии на парникови газове преди 30 юни 2011 г.; или
ii)
реално се експлоатира, получила е преди 30 юни 2011 г. всички съответни екологични разрешителни, включително, ако е необходимо, комплексно разрешително по Директива 2008/1/ЕО, и е постигнала преди 30 юни 2011 г. съответствие с всички останали критерии, определени в националната нормативна уредба на съответната държава-членка, въз основа на които инсталацията е получила разрешително за емисии на парникови газове;
б)
„подинсталация с продуктов показател“ („product benchmark sub-installation“) се определя от входящите и изходящите потоци и съответните емисии, свързани с производството на даден продукт, за който е формулиран показател в приложение I;
в)
„подинсталация с топлинен показател“ („heat benchmark sub-installation“) се определя от входящите и изходящите потоци и съответните емисии, които не са обхванати от подинсталация с продуктов показател и са свързани с производство или получаване от друга инсталация или обект, попадаща/попадащ в обхвата на Европейската схема за търговия с емисии (или и производство, и получаване) на измерима топлинна енергия в границите на инсталацията, ако тази измерима топлинна енергия:
-
се използва за производството на продукти, за получаване на механична енергия (но не и механична енергия, използвана за електропроизводство), за отопление или охлаждане (но не и за електропроизводство), или
-
се подава на друга инсталация или обект, която/който е извън рамките на Европейската схема за търговия с емисии, но не и ако топлинната енергия се подава за производство на електроенергия;
г)
„подинсталация с горивен показател“ („fuel benchmark sub-installation“) се определя от входящите и изходящите потоци и съответните емисии, които не са обхванати от подинсталация с продуктов показател и са свързани с получаването или производството чрез изгаряне на горива на неизмерима топлинна енергия - ако тази неизмерима топлинна енергия се използва за производството на продукти или за получаване на механична енергия (но не и за електропроизводство), за отопление или охлаждане (но не и за електропроизводство), като се включва и поддържането на необходимо за безопасността изгаряне във факел;
д)
„измерима топлинна енергия“ („measurable heat“) означава нетен пренос на топлинна енергия по установими тръбопроводи или газоходи, като се използва топлоносител - например (по-специално) пара, горещ въздух, вода, масла, течни метали или соли - на чийто поток е инсталиран или може да бъде инсталиран топломер;
е)
„топломер“ („heat meter“) означава топломер по смисъла на приложение MI-004 към Директива 2004/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) или всяко друго устройство, предназначено да измерва и записва количеството топлинна енергия на база на измерване на дебити и температури;
ж)
„неизмерима топлинна енергия“ („non-measurable heat“) означава всяка топлинна енергия, различна от измеримата топлинна енергия;
з)
„подинсталация с технологични емисии“ се определя от емисиите на различни от въглероден диоксид парникови газове, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, отделяни извън системните граници на съответния продуктов показател по приложение I, или също така от емисиите на въглероден диоксид, отделяни извън системните граници на съответния продуктов показател по приложение I в резултат на някоя от посочените по-долу дейности, или също така емисии, дължащи се на изгарянето на недоокислен въглерод, получен в резултат от тези посочени по-долу дейности, което изгаряне се извършва с цел производство на измерима топлинна енергия, неизмерима топлинна енергия или електроенергия, при условие че бъдат извадени емисиите, които биха се отделили от изгарянето на такова количество природен газ, което е с еквивалентна топлотворна способност на технически използваемото енергийно съдържание на недоокисления въглерод:
i)
химична или електролитна редукция на металните съставки в руди, концентрати или вторични материали;
ii)
отстраняване на примеси от метали и метални съставки;
iii)
разлагане на карбонати, с изключение на карбонатите, използвани в скрубери за димни газове;
iv)
реакции на химичен синтез с участие на въглеродосъдържащ материал, ако основната цел на реакциите не е производство на топлинна енергия;
v)
използване на въглеродосъдържащи добавки или суровини, чиято основна цел не е производство на топлинна енергия;
vi)
химична или електролитна редукция на оксиди на металоидни (т.е. полуметални) и на неметални елементи, като например на силициеви оксиди и на фосфати;
и)
„значително увеличение на капацитета“ („significant capacity extension“) означава значително нарастване на първоначалния инсталиран капацитет на дадена подинсталация, свързано с наличието на всяко от следните събития:
i)
настъпили са една или повече определими физически промени във връзка с нейната техническа конфигурация и функциониране, по-значителни от обикновена замяна на съществуваща производствена линия; и
ii)
подинсталацията може да бъде експлоатирана при капацитет, който е поне с 10 % по-висок от първоначалния инсталиран капацитет на подинсталацията преди промяната; или
iii)
подинсталацията, за която се отнасят физическите промени, има значително по-високо равнище на активност, което води до допълнително разпределяне на квоти за емисии в размер на над 50 000 квоти годишно, представляващи поне 5 % от предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии, разпределени на тази подинсталация преди промяната;
й)
„значително намаление на капацитета“ („significant capacity reduction“) означава една или повече определими физически промени, довели до значително понижение на първоначалния инсталиран капацитет на дадена подинсталация и на нейното равнище на активност, сравнимо по големина със значително увеличение на капацитета;
к)
„значителна промяна на капацитета“ („significant capacity change“) означава значително увеличение или намаление на капацитета;
л)
„добавен капацитет“ („added capacity“) означава разликата между първоначалния инсталиран капацитет на дадена подинсталация и инсталирания капацитет на същата подинсталация след негово значително увеличение, определен на база средната стойност на двата най-големи месечни обема на производството в рамките на първите 6 месеца на експлоатация след промяната;
м)
„отпаднал капацитет“ („reduced capacity“) означава разликата между първоначалния инсталиран капацитет на дадена подинсталация и капацитета на същата подинсталация след негово значително намаление, определен на база средната стойност на двата най-големи месечни обема на производството в рамките на първите 6 месеца на експлоатация след промяната;
н)
„начало на нормална експлоатация“ („start of normal operation“) означава верифицираният и одобрен първи ден от 90-дневен период на непрекъсната работа или в случаите, когато производственият цикъл в съответния отрасъл не предвижда непрекъсната работа - първият ден от 90-дневен период, състоящ се от специфични за отрасъла производствени цикли, през който инсталацията се експлоатира с поне 40 % от капацитета, за който са проектирани съоръженията, като в случаите, когато това е уместно, се отчитат специфичните за съответната инсталация експлоатационни условия;
о)
„начало на променена експлоатация“ („start of changed operation“) означава верифицираният и одобрен първи ден от 90-дневен период на непрекъсната работа или в случаите, когато производственият цикъл в съответния отрасъл не предвижда непрекъсната работа - първият ден от 90-дневен период, състоящ се от специфични за отрасъла производствени цикли, през който инсталацията се експлоатира с поне 40 % от променения капацитет, за който са проектирани съоръженията, като в случаите, когато това е уместно, се отчитат специфичните за съответната инсталация експлоатационни условия;
п)
„необходимо за безопасността изгаряне във факел“ („safety flaring“) означава изгарянето на факелни горива (pilot fuels) и силно променливи количества технологични или остатъчни газове в открито за атмосферни въздействия устройство, което изрично се изисква от съответните разрешения за инсталацията по причини за осигуряване на безопасността;
р)
„частно жилище“ („private household“) означава жилищна единица, в рамките на която лицата уреждат, индивидуално или по групи, своето снабдяване с измерима топлинна енергия;
с)
„верификатор“ („verifier“) означава компетентно и независимо лице или верификационна организация, поело(а) задължение да извърши и докладва процеса на верификация в съответствие с подробните изисквания, формулирани от държавите-членки съгласно приложение V към Директива 2003/87/ЕО;
т)
„разумна убеденост“ („reasonable assurance“) означава висока, но не абсолютна степен на убеденост, изразена категорично във верификационното становище, че в подложените на верификация данни липсват съществени неистини;
у)
„степен на убеденост“ („level of assurance“) означава степента, в която верификаторът е убеден в заключенията от верификацията, че е доказано дали в представените данни за инсталацията липсват или присъстват съществени неистини;
ф)
„съществени неистини“ („material misstatement“) означава значими неистини (пропуски, неверни твърдения или грешки, надхвърлящи допустимата неопределеност) в предоставените данни, които, съгласно професионалната преценка на верификатора, биха могли да повлияят значително на последващото използване на данните от страна на компетентния орган при пресмятане на количеството разпределяни квоти за емисии.
Член 4
Компетентен орган и закръгляване на резултатите от изчисленията
1. Държавите-членки трябва да предприемат необходимите административни мерки, включително определяне на подходящ компетентен орган или органи съгласно член 18 от Директива 2003/87/ЕО, за прилагането на разпоредбите на настоящото решение.
2. Резултатите от всички изчисления относно броя на квотите, извършвани в съответствие с настоящото решение, се закръгляват до най-близкото цяло число квоти.
ГЛАВА II
РАБОТЕЩИ ИНСТАЛАЦИИ
Член 5
Идентифициране на инсталациите
1. Всяка държава-членка трябва да идентифицира всички инсталации на своя територия, отговарящи на условията за безплатно разпределяне на квоти по член 10а от Директива 2003/87/ЕО.
2. Също така всяка държава-членка трябва да идентифицира всички произвеждащи топлинна енергия електропроизводители и малките инсталации, които могат да бъдат изключени от Европейската схема за търговия с емисии съгласно член 27 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 6
Разделяне на подинсталации
1. За целите на настоящото решение държавите-членки трябва да разделят условно всяка инсталация, отговаряща на условията за безплатно разпределяне на квоти за емисии по член 10а от Директива 2003/87/ЕО, на една или повече от следните видове подинсталации, както е необходимо в съответния случай:
а)
подинсталация с продуктов показател;
б)
подинсталация с топлинен показател;
в)
подинсталация с горивен показател;
г)
подинсталация с технологични емисии.
Тези подинсталации трябва да отговарят, доколкото е възможно, на реални физически части от инсталацията.
По отношение на подинсталациите с топлинен показател, горивен показател и технологични емисии държавите-членки трябва да правят ясно разграничение, въз основа на кодовете на NACE и Prodcom, по въпроса дали съответният процес е в отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС.
Когато дадена включена в Европейската схема за търговия с емисии инсталация е произвела и подала измерима топлинна енергия на инсталация или друга инсталация или обект, които не са включени в тази схема, държавите-членки ще считат, че съответният процес в подинсталацията с топлинен показател, водещ до производството на тази топлинна енергия, не обслужва отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС, освен ако компетентният орган е убеден, че потребителят на измеримата топлинна енергия принадлежи към отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС.
2. Сборът от входящите потоци, от изходящите потоци и от емисиите на всички подинсталации не трябва да надхвърля съответно входящите потоци, изходящите потоци и общите емисии на инсталацията.
Член 7
Събиране на базови данни
1. За всяка работеща инсталация, отговаряща на условията за безплатно разпределяне на квоти по член 10а от Директива 2003/87/ЕО, включително инсталациите, които се експлоатират само в отделни случаи, по-специално инсталациите които се държат в резерв или в готовност за включване, и инсталациите, работещи по сезонен график, държавите-членки трябва да съберат от съответния оператор цялата съответна информация и данни относно посочените в приложение IV параметри за периода, през който инсталацията е работила от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г. или съответно, в случаите, когато това е приложимо - от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2010 г.
2. Държавите членки трябва да съберат отделни данни за всяка подинсталация. Ако е необходимо, държавите-членки могат да поискат от съответния оператор допълнителна информация.
В случаите, когато поне 95 % от входящите потоци, изходящите потоци и съответните емисии на подинсталация с топлинен показател, подинсталация с горивен показател или подинсталация с технологични емисии обслужват отрасли или подотрасли, за които се смята, съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, или когато поне 95 % от входящите потоци, изходящите потоци и съответните емисии на подинсталация с топлинен показател, подинсталация с горивен показател или подинсталация с технологични емисии съответно обслужват отрасли или подотрасли, за които се смята, че не са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, държавите-членки могат да освободят съответния оператор от задължението да предостави данни, даващи възможност да се определи доколко съществува такъв риск.
3. Държавите-членки трябва да изискат от операторите да представят стойността на първоначалния инсталиран капацитет на всяка подинсталация с продуктов показател, която се определя, както следва:
а)
по принцип първоначалният инсталиран капацитет се определя на база средната стойност на 2-та най-големи месечни обема на производството в периода от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г., като се приема, че подинсталацията работи при такова натоварване 720 часа месечно в течение на 12 месеца в годината;
б)
в случаите, когато не е възможно да се определи първоначалният инсталиран капацитет съгласно посоченото в буква а), трябва да се направи експериментална проверка на капацитета на подинсталацията под надзора на верификатор, за да се гарантира, че използваните параметри са типични за съответния отрасъл и че резултатите от експерименталната верификация са представителни.
4. В случаите, когато дадена подинсталация е имала значителна промяна на капацитета си в периода от 1 януари 2005 г. до 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да изискват от оператора да представи, в допълнение към първоначалния инсталиран капацитет на съответната инсталация, определен съгласно параграф 3 преди началото на експлоатацията след промяната, също и стойността на добавения или съответно на отпадналия капацитет, както и стойността на инсталирания капацитет на подинсталацията след настъпилата значима промяна в капацитета (определен на база средната стойност на двата най-големи месечни обема на производството в рамките на първите 6 месеца на експлоатация след промяната). Държавите-членки ще считат този инсталиран капацитет след настъпилата значителна промяна на капацитета за първоначален инсталиран капацитет при оценяването на всяка една последваща значителна промяна на капацитета.
5. Държавите-членки трябва да получават, съхраняват и документират данни по начин, позволяващ тяхното съответно използване от компетентния орган.
Държавите-членки могат да поискат от оператора да използва електронен образец за попълване на данните или да специфицират файловия формат за подаване на данните. Държавите-членки са длъжни обаче да приемат ползването от оператора на всякакъв електронен образец или всякаква спецификация на файлов формат, публикувани от Комисията за целите на събирането на данни по настоящия член, освен ако съответният образец или спецификация на файлов формат на държавата-членка не изискват попълването поне на същите данни.
6. Входящите потоци, изходящите потоци и съответните емисии, за които са налице само данни за инсталацията като цяло, трябва да бъдат разпределени пропорционално на съответните подинсталации, както следва:
а)
в случаите, когато в една и съща производствена линия се произвеждат един след друг различни продукти, входящите потоци, изходящите потоци и съответните емисии трябва да бъдат разпределени последователно, въз основа на времето на годишно използване на всяка подинсталация;
б)
в случаите, когато не е възможно да се разпределят входящите потоци, изходящите потоци и съответните емисии съгласно посоченото в буква а), те трябва да бъдат разпределени на база на масите или обемите на отделните произвеждани продукти или като се използват оценки на съотношението на стойностите на свободната енергия на Гибс (free reaction enthalpies) при съответните химични реакции, или на база на друг подходящ начин на разпределяне, базиращ се на обоснована научна методика.
7. Държавите-членки трябва да изискват от операторите да представят пълни и съответстващи данни и да гарантират, че няма припокривания между инсталациите и двойно отчитане. По-специално държавите-членки трябва да осигурят прилагането от страна на операторите на надлежно усърдие и подаването на данни с най-високата възможна точност, така че да бъде осигурена разумна убеденост в достоверността на данните.
За тази цел държавите-членки трябва да осигурят подаване от страна на всеки оператор на доклад за използваната методика, съдържащ по-специално описание на инсталацията, на използваната методика за компилиране на данните, на различните източници на данни, на стъпките в изчисленията и, където случаят е такъв, на направените допускания и приложената методика за разпределяне на емисиите на съответните подинсталации съгласно параграф 6. Държавите-членки могат да изискват от операторите да демонстрират точността и пълнотата на предоставените данни.
8. В случаите на липса на данни държавите-членки трябва да изискват от оператора надлежно да оправдае всяка липса на данни.
Държавите-членки трябва да изискват от съответния оператор да замести всички липсващи данни с консервативни оценки, които по-специално да се основават на най-добрата индустриална практика и на актуалните научно-технически знания - преди или най-късно по време на верификацията от страна на верификатора.
Ако са налице частични данни, консервативна оценка означава екстраполираната стойност да не надхвърля 90 % от стойността, получена въз основа на наличните данни.
В случай че липсват данни за измеримите топлинни потоци в подинсталация с топлинен показател, може да бъде получена приблизителна стойност въз основа на съответната вложена енергия, умножена по измерения КПД на топлопроизводството, верифициран от верификатор. Ако не са налице такива данни за КПД, трябва да се използва референтна стойност на КПД, равна на 70 %, и да се умножи по съответната вложена енергия за производството на топлинна енергия.
9. Всяка държава-членка трябва при поискване да предоставя на Комисията достъп до данните, събрани в съответствие с посоченото в параграфи 1-6.
Член 8
Верификация
1. В процеса на събиране на данните съгласно член 7 държавите-членки трябва да приемат само такива данни, които са верифицирани като задоволителни от верификатор. Процесът на верификация трябва да се отнася до доклада за използваната методика и докладваните параметри, посочени в член 7 и приложение IV. При верификацията трябва да се разгледат надеждността, достоверността и точността на данните, предоставени от оператора, и да се достигне до верификационно становище, в което с разумна убеденост да бъде заявено дали в представените данни присъстват или не съществени неистини.
2. Държавите-членки трябва да осигурят, че верификаторът е независим от оператора, че той извършва дейностите си по правилен и обективен професионален начин и че разбира всяко от следните положения:
а)
разпоредбите на настоящото решение, както и всички съответни стандарти и указания;
б)
законодателните, регулаторните и административните изисквания, свързани с дейностите, които се верифицират;
в)
генерирането на цялата информация, свързана с всеки параметър или източник на емисии в инсталацията, по-специално във връзка със събирането, измерването, изчисляването и докладването на данните.
3. В допълнение към изискванията, формулирани в Решение 2007/589/ЕО, държавите-членки трябва да осигурят спазването на всяко от следните минимални изисквания:
а)
верификаторът трябва да е планирал и извършил верификацията от позицията на професионална скептичност, осъзнавайки, че може да съществуват обстоятелства, които биха довели до съществени неистини в представените данни и информация;
б)
верификаторът трябва да е валидирал само такива докладвани параметри, които са определени с висока степен на сигурност. За постигането на висока степен на сигурност се изисква операторът да покаже, че:
i)
в докладваните параметри липсват несъответствия;
ii)
събирането на данните за параметрите е извършено в съответствие с приложимите научни стандарти или указания;
iii)
съответните записи на данни за инсталацията са пълни и съвместими помежду си;
в)
верификаторът трябва да е започнал верификационния процес със стратегически анализ на всички съответни дейности, извършвани в инсталацията, и да има общ поглед върху всички дейности и тяхното значение във връзка с разпределянето на квоти;
г)
верификаторът трябва да е взел предвид информацията, съдържаща се в разрешителното за емисии на парникови газове или в другите съответни екологични разрешителни, като например в комплексното разрешително съгласно Директива 2008/1/ЕО, по-специално във връзка с оценяването на първоначалния инсталиран капацитет на подинсталациите;
д)
верификаторът трябва да е анализирал присъщите рискове и рисковете при измерването и регулирането, свързани с обхвата и сложността на дейностите на оператора и във връзка с параметрите за разпределяне на квоти, които могат да доведат до съществени неистини, и да е съставил план за верификация в съответствие с този анализ на рисковете;
е)
верификаторът трябва, ако това е уместно, да е посетил обекта, за да инспектира работата на измервателните уреди и мониторинговите системи, да е провел срещи и да е събрал достатъчно информация и доказателства. Ако верификаторът е преценил, че не е необходимо посещение на обекта, той трябва да може изцяло да обоснове своето решение пред съответния компетентен орган;
ж)
верификаторът трябва да е изпълнил верификационния план, като е събрал данни в съответствие с определените методи за вземане на проби, проверки чрез обхождане, прегледи на документацията, аналитични процедури, процедури по преглед на данни, включително всякакви съответни доказателства, на които да бъде обосновано верификационното становище;
з)
верификаторът трябва да е поискал от оператора да предостави всякакви евентуално липсващи данни или да допълни липсващи раздели от одиторските проследявания, да обясни вариациите на параметрите или данните за емисиите, да преразгледа изчисленията или да коригира докладваните данни;
и)
верификаторът трябва да е изготвил вътрешен верификационен доклад. Във верификационния доклад трябва да са посочени данните, показващи, че стратегическият анализ, анализът на рисковете и верификационният план са изпълнени изцяло, както и да е дадена достатъчно информация в подкрепа на верификационните становища. Вътрешният верификационен доклад трябва да улеснява потенциална оценка при извършване на одит от страна на компетентния орган и акредитиращия орган;
й)
въз основа на констатациите от вътрешния верификационен доклад верификаторът трябва да е дал заключение дали докладваните параметри съдържат каквито и да са съществени неистини и дали са налице други въпроси, имащи отношение към верификационното становище;
к)
верификаторът трябва да е представил верификационната методика, своите констатации и верификационното становище във верификационния доклад, адресиран до оператора, който трябва да бъде подаден от оператора, заедно с доклада за методиката и докладваните параметри, до компетентния орган.
4. Държавите-членки трябва да не разпределят безплатни квоти за емисии на инсталация, за която съответните данни не са верифицирани като задоволителни.
Единственият случай, при който държава-членка може да реши да разпредели безплатни квоти за емисии на инсталация, при положение че данните за тази инсталация не са верифицирани като задоволителни, е ако държавата-членка се е убедила, че пропуските в данните, довели до отрицателно становище на верификатора, се дължат на изключителни или непредвидени обстоятелства, които не е било възможно да бъдат избегнати, дори и при полагане на всички надлежни грижи, и които са били извън контрола на оператора на съответната инсталация, по-специално обстоятелства от рода на природни бедствия, война, заплаха за война, терористични актове, революция, бунт, саботаж или актове на вандализъм.
5. Чрез верификациите държавите-членки трябва да осигуряват по-специално липса на припокривания между подинсталации и на двойно отчитане.
Член 9
Историческо равнище на активност
1. По отношение на работещите инсталации държавите-членки трябва да определят историческите равнища на активност на всяка инсталация за базовия период от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г. или, в случай че дадено равнище на активност е станало впоследствие по-високо - за базовия период от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2010 г., въз основа на данните, събрани съгласно член 7.
2. Продуктовото историческо равнище на активност се определя за всеки продукт, за който има определен продуктов показател съгласно посоченото в приложение I, от статистическата медиана на годишния обем на производството на този продукт в съответната инсталация през базовия период.
3. Топлинното историческо равнище на активност се определя от статистическата медиана за базовия период на историческото годишно количество получена измерима топлинна енергия (идваща от инсталация, влизаща в Европейската схема за търговия с емисии) или произведена измерима топлинна енергия, или и двете, използвана в рамките на границите на инсталацията за производство на продукти, на механична енергия (но не и механична енергия, използвана за електропроизводство), за отопление или охлаждане (но не и за електропроизводство), или подадена на друга инсталация или обект, която/който е извън Европейската схема за търговия с емисии (но не и ако подадената топлинна енергия се използва за електропроизводство), като така определеното количество измерима топлинна енергия се изразява в тераджаули/година.
4. Горивното историческо равнище на активност се определя от статистическата медиана за базовия период на историческото годишно потребление на горива за производството на неизмерима топлинна енергия, използвана за производството на продукти, на механична енергия (но не и механична енергия, използвана за електропроизводство), за отопление и охлаждане (но не и за електропроизводство), включително за необходимо заради безопасността изгаряне във факел, като така определеното количество неизмерима топлинна енергия се изразява в тераджаули/година.
5. За технологичните емисии, дължащи се на производството на продукти през посочения в параграф 1 базов период, историческото равнище на активност се определя от статистическата медиана на годишните исторически технологични емисии през базовия период, изразени в тонове СО2 еквивалент/година.
6. За целите на определяне на стойностите на статистическата медиана по параграфи 1-5 трябва да се вземат предвид само такива календарни години, в които инсталацията е работила поне 1 ден.
Ако инсталацията е работила в по-малко от две календарни години по време на съответния базов период, историческите равнища на активност трябва да бъдат изчислени въз основа на първоначалния инсталиран капацитет на всяка подинсталация, определен съгласно методиката по член 7, параграф 3, умножен по съответния коефициент на използване на капацитета, определен съгласно член 18, параграф 2.
7. Въз основа на дерогация от посоченото в параграф 2 държавите-членки трябва да определят продуктовите исторически равнища на активност за продуктите, за които са формулирани продуктови показатели в приложение III, въз основа на статистическата медиана на годишните исторически обеми на производството, определени по посочените в същото приложение формули.
8. Работещите инсталации, които се експлоатират при известни случаи, включително, по-специално, поддържаните в резерв или в режим на готовност инсталации, както и инсталациите, които работят по сезонен график и не са били експлоатирани поне един ден в дадена календарна година от базовия период, се вземат предвид при определянето на стойностите на статистическата медиана по параграф 1, ако са изпълнени всички от следните условия:
а)
трябва да бъде ясно показано, че съответната инсталация се използва при известни случаи - по-специално че редовно се експлоатира в режим на готовност или като резервна мощност или че редовно се експлоатира по сезонен график;
б)
инсталацията трябва да е обхваната от разрешително за емисии на парникови газове и от всички останали разрешителни по националната нормативна уредба на държавата-членка, необходими за експлоатация на инсталацията;
в)
технически е възможно инсталацията бързо да бъде включена да работи и съответните ремонтни работи се провеждат редовно.
9. В случай че на дадена работеща инсталация е изпълнено значително увеличение или намаление на капацитета през периода от 1 януари 2005 г. до 30 юни 2011 г., историческите равнища на активност на съответната инсталация трябва да се определят като сбор от определените съгласно параграф 1 стойности на статистическата медиана от преди значителната промяна в капацитета и съответните исторически равнища на активност на добавения или отпадналия капацитет.
Историческите равнища на активност на добавения или отпадналия капацитет се определят, като се изчислят разликите между първоначално инсталираните капацитети (определени съгласно член 7, параграф 3, преди да е започнала експлоатацията след промяната) и инсталираните капацитети след промяната (определени съгласно член 7, параграф 4) на всяка подинсталация, в която е настъпила значителна промяна на капацитета, и тези разлики бъдат умножени по историческата средна стойност на използване на капацитета на съответната инслация в годините преди началото на експлоатацията на променения капацитет.
Член 10
Разпределяне на квоти за емисии на ниво инсталация
1. Въз основа на данните, събрани съгласно член 7, държавите-членки трябва да изчисляват за всяка година броя на квотите за емисии, разпределяни безплатно в периода от 2013 г. нататък на всяка работеща инсталация на тяхна територия, в съответствие с посоченото в параграфи 2-8.
2. За целите на това изчисляване държавите-членки трябва първо да определят предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии поотделно за всяка подинсталация, както следва:
а)
за всяка подинсталация с продуктов показател - предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на този продуктов показател, посочена в приложение I, умножена по съответното историческо равнище на активност, отнасящо се за продукта;
б)
съответно за останалите видове подинсталации:
i)
за подинсталация с топлинен показател - предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на топлинния показател за измерима топлинна енергия, посочена в приложение I, умножена по съответното историческо равнище на активност на консумацията на измерима топлинна енергия;
ii)
за подинсталация с горивен показател - предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на горивния показател, посочена в приложение I, умножена по съответното историческо равнище на активност на консумацията на гориво;
iii)
за подинсталация с технологични емисии - предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година трябва да съответства на стойността на историческата активност във връзка с технологичните емисии, умножена по 0,9700.
3. Доколкото се подава измерима топлинна енергия към частни жилища и предварителният годишен брой на квотите за емисии, определен съгласно параграф 2, буква б), подточка i) за 2013 г., е по-малък от медианната стойност на годишните исторически емисии във връзка с производството на измерима топлинна енергия за частни жилища от тази подинасталация в периода от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г., предварителният годишен брой на квотите за емисии за 2013 г. трябва да бъде уточнен със съответната разлика. За всяка от годините в периода от 2014 до 2020 г. предварителният годишен брой на квотите за емисии, определен съгласно параграф 2, буква б), подточка i), трябва да бъде уточнен с разликата, с която предварителният годишен брой на емисиите за тази година е по-малък от съответен процент от гореспоменатата медианна стойност на годишните исторически емисии. Този процент ще е съответно 90 % за 2014 г. и ще намалява с 10 процентни пункта за всяка следваща година.
4. За целите по прилагането на член 10а, параграф 11 от Директива 2003/87/ЕО трябва стойностите на предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии (определени за всяка подинсталация съгласно параграф 2 от настоящия член, за съответната година, в случаите, когато тези подинсталации обслужват отрасли и подотрасли, за които се смята, че не са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии - съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС) да бъдат умножени по съответния коефициент, посочен в приложение VI.
В случаите, когато процесите в тези подинсталации обслужват отрасли или подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии - съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС коефициентът, по който трябва да бъдат умножени тези стойности за 2013 и 2014 г., е 1. Отраслите и подотраслите, за които съответният коефициент ще продължи да бъде 1 и за периода 2015-2020 г., ще бъдат определени съгласно член 10а, параграф 13 от Директива 2003/87/ЕО.
5. В случаите, когато поне 95 % от историческото равнище на активност на подинсталация с топлинен показател, подинсталация с горивен показател или подинсталация с технологични емисии обслужва отрасли или подотрасли, за които съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, се приема, че подинсталацията като цяло е изложена на такъв значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
В случаите, когато поне 95 % от историческото равнище на активност на подинсталация с топлинен показател, подинсталация с горивен показател или подинсталация с технологични емисии обслужват отрасли или подотрасли, за които съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС се смята, че не са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, се приема, че подинсталацията като цяло не е изложена на такъв значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
6. Предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за подинсталациите, получили измерима топлинна енергия от подинсталации, произвеждащи продукти, попадащи в обхвата на посочените в приложение I показатели за азотна киселина, трябва да бъде намален със стойността на историческата годишна консумация на такава топлина по време на базовия период (посочен в член 9, параграф 1), умножена по стойността на посочения в приложение I топлинен показател.
7. Предварителното годишно количество на безплатните квоти за емисии, които трябва да бъдат разпределени на всяка инсталация, се определя като сбор от съответните предварителни годишни количества на безплатните квоти за емисии на всяка от подинсталациите, изчислени съгласно посоченото в параграфи 2, 3, 4, 5 и 6.
В случаите, когато дадена инсталация включва подинсталации, произвеждащи целулоза (късовлакнеста сулфатна целулоза, дълговлакнеста сулфатна целулоза, термомеханична и механична целулоза, сулфитна целулоза или други видове целулоза, непопадащи в обхвата на продуктов показател) и подаващи измерима топлинна енергия към други технически свързани с тях подинсталации, при определянето на предварителния общ брой на безплатните квоти за емисии, без това да засяга предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии, предоставяни на други подинсталации на съответната инсталация, трябва да се отчита само предварителният годишен брой на емисиите за производството на тези продукти, които се продават на пазара и не се преработват в хартия в рамките на същата инсталация или на други технически свързани с нея инсталации.
8. При определянето на предварителния общ брой на безплатните квоти за емисии, разпределяни на всяка инсталация, държавите-членки трябва да осигурят, че емисиите не се отчитат двойно и че разпределяното количество квоти не е отрицателно. По-специално в случаите, когато даден междинен продукт, попадащ в обхвата на продуктов показател съгласно определението на съответните системни граници, както е посочено в приложение I, бива внесен в дадена инсталация, съответните емисии не трябва да бъдат двойно отчетени при определянето на първоначалния общ брой на безплатните квоти за емисии, разпределяни на двете съответни инсталации.
9. Окончателният общ годишен брой на безплатните квоти за емисии, разпределяни на всяка работеща инсталация, освен за инсталациите, попадащи в обхвата на посоченото в член 10а, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, се определя чрез умножаване на предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии, определен съгласно посоченото в параграф 7, по общия коефициент за междусекторна корекция, определен съгласно член 15, параграф 3.
За инсталациите, попадащи в обхвата на член 10а, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО и отговарящи на условията за разпределяне на безплатни квоти за емисии, окончателният общ годишен брой на безплатните квоти за емисии трябва да отговаря на предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии за всяка инсталация, определен съгласно посоченото в параграф 7 и коригиран годишно с линейния коефициент, посочен в член 10а, параграф 4 от Директива 2003/87/ЕО, като се използва за базово количество предварителният общ годишен брой на безплатните квоти за емисии, разпределени за съответната инсталация за 2013 г.
Член 11
Разпределяне на квоти за емисии за крекинг с водна пара
Въз основа на дерогация от член 10, параграф 2, буква а) предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии на подинсталация с продуктов показател, разпределяни във връзка с производството на ценни химически вещества (high value chemicals - наричани по-долу „HVC“), трябва да отговаря на: стойността на посочения в приложение I продуктов показател за крекинг с водна пара, умножена по историческото равнище на активност, определено съгласно приложение III, и умножена по отношението между общите преки емисии (включително емисиите във връзка с нетната внесена топлинна енергия) през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, изразени като тонове СО2 еквивалент, върху сбора на тези общи преки емисии и съответните косвени емисии през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, изчислени съгласно член 14, параграф 2. Към резултата от това изчисление трябва да се добавят: 1,78 тона въглероден диоксид за тон водород от медианното историческо производство на водород от добавъчно захранване, изразено в тонове водород, 0,24 тона въглероден диоксид за тон етилен от медианното историческо производство на етилен от добавъчно захранване, изразено в тонове етилен, и 0,16 тона въглероден диоксид за тон други HVC от медианното историческо производство на други HVC (освен водород и етилен) от добавъчно захранване, изразено в тонове HVC.
Член 12
Разпределяне на квоти за емисии при производството на винилхлориден мономер
Въз основа на дерогация от член 10, параграф 2, буква а) предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии на подинасталация с продуктов показател, разпределяни във връзка с производството на винилхлориден мономер (наричан по-долу „VCM“), трябва да отговаря на стойността на продуктовия показател за VCM, умножена по историческото равнище на активност за производството на VCM, изразено в тонове, и умножена по отношението между: преките емисии за производството на VCM (включително емисиите за нетната получена отвън топлинна енергия) през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, изчислени съгласно член 14, параграф 2 и изразени като тонове СО2 еквивалент, върху сбора на тези преки емисии и историческите косвени емисии във връзка с водорода, използван за производството на VCM през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, изразени като тонове СО2 еквивалент и изчислени на база на историческата консумация на топлинна енергия, получена чрез изгаряне на водород и изразена в тераджаули (TJ), умножена по 56,1 тона въглероден диоксид за тераджаул.
Член 13
Подаване на топлинна енергия между инсталации
В случаите, когато подинсталация с продуктов показател включва измерима топлинна енергия, получена от инсталация или друг обект, които не са включени в Европейската схема за търговия с емисии, първоначалният годишен брой на безплатните квоти за емисии, разпределяни на подинсталацията с продуктов показател, определен съгласно член 10, параграф 2, буква а), трябва да бъде намален с историческото количество топлинна енергия, получено през съответната година от инсталация или друг обект, които не са включени в Европейската схема за търговия с емисии, умножено по стойността на посочения в приложение I показател за измерима топлинна енергия.
Член 14
Заменяемост на гориво и електроенергия
1. За всеки вид подинсталация с продуктов показател, посочена в приложение I, в раздела с отчитане на заменяемостта на горивото и електроенергията, предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии трябва да отговаря на: стойността на посочения в приложение I съответен продуктов показател, умножена по историческото равнище на активност за този продукт и умножена по отношението между общите преки емисии във връзка с нетната получена отвън топлинна енергия през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, изразени като тонове СО2 еквивалент, върху сбора на тези общи преки емисии и съответните косвени емисии през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение.
2. За целите на изчислението по параграф 1 съответните косвени емисии се получават на база на съответното електропотребление (съгласно определението на обхванатите процеси и емисии в приложение I) през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, предназначено за производството на съответния продукт и изразено в мегаватчасове, умножено по 0,465 тона въглероден диоксид за мегаватчас, което дава косвените емисии, изразени в тонове въглероден диоксид.
За целите на изчислението по параграф 1 емисиите за нетната получена отвън топлинна енергия се получават на база на количеството измерима топлинна енергия, използвана за производството на съответния продукт и получена от инсталации, влизащи в Европейската схема за търговия с емисии през базовия период по член 9, параграф 1 от настоящото решение, умножено по стойността на посочения в приложение I показател за топлинна енергия.
ГЛАВА III
РЕШЕНИЯ ЗА РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА КВОТИ
Член 15
Национални мерки за изпълнение
1. Съгласно член 11, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО държавите-членки трябва в срок до 30 септември 2011 г. да представят на Комисията списък на инсталациите на тяхна територия, попадащи в обхвата на Директива 2003/87/ЕО, включително инсталациите, идентифицирани в съответствие с член 5, като се използва предоставеният от Комисията електронен образец.
2. Списъкът по параграф 1 трябва да съдържа следните данни за всяка работеща инсталация:
а)
идентификация на инсталацията и нейните граници, като се използва идентификационният код на инсталацията в Независимия дневник на транзакциите в Общността (CITL);
б)
идентификация на всяка подинсталация в дадена инсталация;
в)
за всяка подинсталация с продуктов показател - първоначалния инсталиран капацитет и годишните обеми на производството на съответния продукт в периода от 1 януари 2005 г. до 31 декември 2008 г.;
г)
за всяка инсталация и подинсталация - информация дали тя принадлежи или не към отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС;
д)
за всяка подинсталация - предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии за периода от 2013 до 2020 г., определен съгласно член 10, параграф 2;
е)
в допълнение към данните по буква г), за инсталациите, които не обслужат отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС - предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии за периода от 2013 до 2020 г., намаляващ с еднакви годишни количества, от 80 % от съответното количество през 2013 г. до 30 % през 2020 г., съгласно член 10, параграф 4;
ж)
за всяка инсталация - предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии за периода от 2013 до 2020 г., определен съгласно член 10, параграф 6.
В списъка трябва също да са посочени всички произвеждащи топлинна енергия електропроизводители и малките инсталации, които могат да бъдат изключени от Европейската схема за търговия с емисии съгласно член 27 от Директива 2003/87/ЕО.
3. След получаване на списъка по параграф 1 от настоящия член Комисията трябва да направи оценка на включването на всяка инсталация в списъка и на съответния предварителен общ брой на безплатните квоти за емисии.
След нотификация от всички държави-членки на предварителния общ брой на безплатните квоти за емисии за разпределяне в периода от 2013 до 2020 г. Комисията трябва да определя единния коефициент за междусекторна корекция съгласно посоченото в член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО. Този корекционен коефициент ще бъде определян чрез сравняване на сбора на предварителните общи годишни количества безплатни квоти за емисии, разпределяни на инсталациите, които не са производители на електроенергия, за всяка година от периода 2013-2020 г. (без да са коригирани с коефициентите по приложение VI), с годишното количество на квотите, изчислявано съгласно член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО за инсталации, които не са производители на електроенергия или нови участници, като се взема предвид съответният дял в общото годишно количество квоти в ЕС, определено съгласно член 9 от цитираната директива, както и съответното количество емисии, които се включват в Европейската схема за търговия с емисии едва в периода от 2013 г. нататък.
4. Ако Комисията не отхвърли включването на дадена инсталация в този списък, включително съответните предварителни общи годишни количества безплатни квоти за емисии, разпределени на тази инсталация, съответната държава-членка трябва да продължи с определянето на окончателното количество безплатни квоти за емисии за всяка година в периода от 2013 до 2020 г., в съответствие с член 10, параграф 9 от настоящото решение.
5. След определянето на окончателния годишен брой на квотите за емисии за всички работещи инсталации на тяхна територия държавите-членки трябва да представят на Комисията списък на стойностите на окончателния годишен брой на безплатните квоти за емисии за периода от 2013 до 2020 г., определени съгласно член 10, параграф 9.
Член 16
Промени в степента на риска от изместване на въглеродни емисии
В рамките на 3 месеца след приемането на списъка по член 10а, параграф 13 от Директива 2003/87/ЕО за годините от 2015 до 2020 г. или след приемането на всякаква добавка на списъка по Решение 2010/2/ЕС за 2013 и 2014 г. всяка държава-членка трябва да преразгледа списъка по член 15, параграф 1 от настоящото решение, като ясно посочи промените в оценяваната степен на наличие на инсталациите и подинсталациите на риск от изместване на въглеродни емисии, както и съответните промени в предварителното годишно количество на безплатните квоти за емисии (в случаите, при които са необходими такива промени) и да представи този преразгледан списък на Комисията.
ГЛАВА IV
НОВИ УЧАСТНИЦИ И ЗАКРИВАНИЯ
Член 17
Заявка за безплатни квоти за емисии
1. При получаване на заявка от страна на нов участник държавите-членки трябва въз основа на настоящите правила да определят количеството на безплатните квоти за емисии, които трябва да бъдат разпределени, след като съответната инсталация влезе в нормална експлоатация и бъде определен нейният първоначален инсталиран капацитет.
2. Държавите-членки трябва да приемат само такива заявки, които са подадени на компетентния орган в рамките на една година след началото на нормална експлоатация на съответната инсталация или подинсталация.
3. Държавите-членки трябва да разделят съответната инсталация на подинсталации съгласно посоченото в член 6 от настоящото решение и трябва да изискват от оператора да подаде на съответния компетентен орган заедно със заявката по параграф 1 цялата съответна информация и данни относно всеки параметър, включен в списъка в приложение V, поотделно за всяка подинсталация. Ако е необходимо, държавите-членки могат да поискат от оператора да представи и по-детайлизирани данни.
4. За инсталациите по член 3, буква з) от Директива 2003/87/ЕО, с изключение на инсталациите, в които е настъпило значително увеличение на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да изискат от оператора да определи първоначалния инсталиран капацитет на всяка подинсталация съгласно методиката, зададена в член 7, параграф 3, като използва като основа непрекъснатия 90-дневен период, на база на който е определено началото на нормална експлоатация. Стойностите на първоначалния инсталиран капацитет на всяка подинсталация трябва да бъдат одобрени от съответната държава-членка, преди държавите-членки да изчисляват разпределяните квоти за емисии за съответната инсталация.
5. Държавите-членки трябва да приемат само такива данни, подадени съгласно настоящия член, които са верифицирани като задоволителни от верификатор съгласно изискванията по член 8, за да се осигури, че докладваните данни са надеждни и верни.
Член 18
Равнища на активност
1. За инсталациите по член 3, буква з) от Директива 2003/87/ЕО, с изключение на инсталациите със значително увеличение на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да определят равнищата на активност на всяка инсталация, както следва:
а)
продуктовото историческо равнище на активност се определя за всеки продукт, за който има определен продуктов показател съгласно посоченото в приложение I, от първоначалния инсталиран капацитет за производството на този продукт на съответната инсталация, умножен по стандартния коефициент на използване на капацитета;
б)
топлинното историческо равнище на активност се определя от първоначалния инсталиран капацитет за получаване от инсталации, влизащи в Европейската схема за търговия с емисии, за производство, или и за двете, на измерима топлинна енергия, използвана в границите на инсталацията за производство на продукти, за получаване на механична енергия (но не и за електропроизводство), за отопление или охлаждане (но не и за електропроизводство) или за подаване на топлинната енергия на друга инсталация или обект, които не влизат в Европейската схема за търговия с емисии (но не и ако подадената топлинна енергия се използва за електропроизводство), умножен по съответния коефициент на използване на капацитета;
в)
горивното равнище на активност се определя от първоначалния инсталиран капацитет за потребление на горива, използвани за производството на неизмерима топлинна енергия, консумирана за производството на продукти, за получаване на механична енергия (но не и за електропроизводство), за отопление и охлаждане (но не и за електропроизводство) в съответната инсталация, включително за необходимо заради безопасността изгаряне във факел, умножен по съответния коефициент на използване на капацитета;
г)
равнището на активност по отношение на технологичните емисии се определя от първоначалния инсталиран капацитет за генериране на технологични емисии на производствения блок, умножен по съответния коефициент на използване на капацитета.
2. Стандартният коефициент на използване на капацитета, споменат в параграф 1, буква а), трябва да бъде изчислен и публикуван от Комисията въз основа на данните, събрани от държавите-членки съгласно член 7 от настоящото решение. За всеки посочен в приложение I продуктов показател той ще е равен на 80-ия перцентил на средните стойности на годишните коефициенти на използване на капацитета за всички инсталации, произвеждащи съответния продукт. Средната стойност на годишния коефициент на използване на капацитета за всяка инсталация, произвеждаща съответния продукт, се определя, като се раздели средната годишна продукция за периода 2005-2008 г. на първоначалния инсталиран капацитет.
Съответният коефициент на използване на капацитета, споменат в параграф 1, букви б)-г), трябва да бъде определен от държавите-членки въз основа на надлежно обоснована и независимо верифицирана информация за прогнозната нормална експлоатация на инсталацията, ремонтите, обичайния производствен цикъл, енергоефективните техники и типичното използване на капацитета в съответния отрасъл, в съпоставка със специфична за отрасъла информация.
При определяне на съответния коефициент на използване на капацитета по параграф 1, буква г), в съответствие с посоченото в предходното изречение, държавите-членки трябва също да вземат предвид надлежно обоснована и независимо верифицирана информация за емисионната интензивност на входящите материали и за използването на емисионно ефективни техники.
3. За инсталациите, в които е настъпило значително увеличение на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да определят, в съответствие с параграф 1, равнищата на активност само на добавения капацитет на подинсталациите, за които се отнася значителното увеличение на капацитета.
За инсталациите, в които е настъпило значително намаление на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да определят, в съответствие с параграф 1, равнищата на активност само на добавения капацитет на подинсталациите, за които се отнася значителното намаление на капацитета.
Член 19
Разпределяне на квоти за емисии на нови участници
1. За целите на разпределянето на квоти за емисии на нови участници, с изключение на квотите за инсталации по член 3, буква з), трето тире от Директива 2003/87/ЕО, държавите-членки трябва да изчисляват предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии от момента на началото на нормална експлоатация на инсталацията, за всяка подинсталация поотделно, както следва:
а)
за всяка подинсталация с продуктов показател предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година трябва да съответства на стойността на този продуктов показател, умножена по съответното равнище на активност, отнасящо се за продукта;
б)
за всяка подинсталация с топлинен показател предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на този топлинен показател за измерима топлинна енергия съгласно посоченото в приложение I, умножена по съответното равнище на активност при консумацията на измерима топлинна енергия;
в)
за всяка подинсталация с горивен показател предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на горивния показател съгласно посоченото в приложение I, умножена по съответното равнище на активност на консумацията на гориво;
г)
за всяка подинсталация с технологични емисии предварителният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година трябва да съответства на стойността на активност във връзка с технологичните емисии, умножена по 0,9700.
При изчисляването на предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии са валидни mutatis mutandis разпоредбите в член 10, параграфи 4-6 и 8 и в членове 11, 12, 13 и 14 от настоящото решение.
2. За независимо верифицираните емисии на нови участници, генерирани преди започването на нормална експлоатация, трябва да бъдат разпределени допълнителни квоти въз основа на историческите емисии, изразени в тонове СО2 еквивалент.
3. Предварителният общ годишен брой на безплатните квоти за емисии се определя като сбор от съответните предварителни годишни количества на безплатните квоти за емисии на всички подинсталации, изчислени съгласно посоченото в параграф 1, и допълнителните квоти по параграф 2. Трябва да се прилага разпоредбата от член 10, параграф 7, второ изречение.
4. Държавите-членки следва без забавяне да нотифицират до Комисията предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии. Квотите за емисии от резерва за нови участници, създаден съгласно член 10а, параграф 7 от Директива 2003/87/ЕО, се разпределят на база на принципа „пръв дошъл - пръв обслужен“, като се гледа датата на получаване на горепосочената нотификация.
Комисията може да отхвърли предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии за съответната инсталация. Ако Комисията не отхвърли този предварителен общ годишен брой на безплатните квоти за емисии, съответната държава-членка пристъпва към определянето на окончателния годишен брой на безплатните квоти за емисии.
5. Окончателният годишен брой на безплатните квоти за емисии трябва да съответства на предварителния общ годишен брой на безплатните квоти за всяка инсталация, определен в съответствие с параграф 3 от настоящия член и коригиран с коефициента на линейно намаление, посочен в член 10а, параграф 7 от Директива 2003/87/ЕО, като за базова стойност се използва окончателният годишен брой на безплатните квоти за емисии за 2013 г.
6. Когато бъдат издадени или планирани да бъдат издадени половината от квотите, заделени до 2020 г. като резерв за нови участници съгласно член 10а, параграф 7 от Директива 2003/87/ЕО, без да се смята количеството квоти, което е разполагаемо по член 10а, параграф 8 от Директива 2003/87/ЕО, Комисията ще прецени дали да въведе система за чакане на ред, така че да се осигури справедливост при управлението на резерва.
Член 20
Разпределяне на квоти за емисии по реда за нови участници при значително увеличение на капацитета
1. В случай че в някоя инсталация е настъпило значително увеличение на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва, въз основа на заявка от оператора и без това да накърнява разпределянето на квоти на съответната инсталация по член 10, да определят въз основа на формулираната в член 19 методика броя на квотите за емисии, които трябва да бъдат разпределени във връзка с увеличението на капацитета.
2. Държавите-членки трябва да изискват от оператора да предостави заедно със заявката доказателства, показващи, че са изпълнени критериите за значително увеличение на капацитета, както и да предостави информацията по член 17, параграф 3, необходими като придружителна документация за всяко решение за разпределяне на квоти за емисии. По-специално държавите-членки трябва да изискват от оператора да представи допълнителния капацитет и инсталирания капацитет на съответната подинсталация, след като данните за нейното значително увеличение на капацитета бъдат верифицирани от верификатор като задоволителни, съгласно изискванията по член 8. При оценяване на следваща значителна промяна в капацитета държавите-членки трябва да считат този значително увеличен капацитет за първоначален инсталиран капацитет.
Член 21
Значително намаление на капацитета
1. В случай че в някоя инсталация е настъпило значително намаление на капацитета след 30 юни 2011 г., държавите-членки трябва да определят с колко трябва да бъде намалено количеството на безплатните квоти във връзка с това намаление на капацитета. За тази цел държавите-членки трябва да поискат от оператора да представи отпадналия капацитет и инсталирания капацитет на подинсталацията, след като данните за нейното значително намаление на капацитета бъдат верифицирани от верификатор като задоволителни, съгласно изискванията по член 8. При оценяване на следваща значителна промяна в капацитета държавите-членки трябва да считат този значително намален капацитет за първоначален инсталиран капацитет.
2. Държавите-членки трябва да намалят предварителния годишен брой на безплатните квоти за емисии за всяка подинсталация със съответния предварителен годишен брой на безплатните квоти за емисии на тази подинсталация, изчислен съгласно член 19, параграф 1, съответстващ на намалението на капацитета.
След това държавите-членки трябва да определят предварителния общ годишен брой квоти на съответната инсталация, като използват методиката, която е била приложена за определяне на предварителния общ годишен брой квоти преди значителното намаление на капацитета, както и окончателния общ годишен брой на безплатните квоти за емисии на съответната инсталация, в съответствие с член 10, параграф 9.
3. Количеството разпределени квоти за инсталацията трябва да бъде съответно коригирано, считано от следващата година след годината, в която е настъпило значителното намаление на капацитета, или ако значителното намаление на капацитета е настъпило преди 2013 г. - считано от 2013 г.
Член 22
Спиране на експлоатацията на дадена инсталация
1. За дадена инсталация се счита, че експлоатацията ѝ е спряла, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
изтекъл е срокът на разрешителното за емисии на парникови газове, на комплексното разрешително съгласно Директива 2008/1/ЕО или на всяко друго съответно екологично разрешително;
б)
разрешителното по буква а) е било оттеглено;
в)
експлоатацията на инсталацията е технически невъзможна;
г)
инсталацията не работи, въпреки че по-рано е работила, като подновяването на експлоатацията е технически невъзможно;
д)
инсталацията не работи, въпреки че по-рано е работила, като операторът не може да потвърди дали експлоатацията на тази инсталация ще бъде подновена в рамките на 6 месеца след спирането на експлоатацията. Държавите-членки могат да удължават този период до максимум 18 месеца, ако операторът може да се обоснове, че инсталацията не може да поднови дейността си в рамките на 6 месеца поради изключителни и непредвидими обстоятелства, които не е било възможно да бъдат избегнати при упражняване на цялото надлежно старание и които са извън контрола на оператора на съответната инсталация поради събития от рода на природни бедствия, войни, заплахи за война, терористични актове, революции, бунтове, саботажи или актове на вандализъм.
2. Условието в параграф 1, буква д) не е в сила по отношение на инсталации, които се държат в резерв или в режим на готовност, и на инсталации, които се експлоатират по сезонен график, ако са изпълнени всички условия, както следва:
а)
операторът има разрешително за емисии на парникови газове, както и всички други съответни разрешителни;
б)
технически е възможно да се започне експлоатация, без да се правят физически промени в инсталацията;
в)
провеждат се редовно ремонти.
3. В случаите, когато експлоатацията на дадена инсталация е спряна, съответната държава-членка трябва да не издава квоти за емисии от тази инсталация, считано от следващата година след спирането на експлоатацията.
4. Държавите-членки могат временно да прекратят издаването на квоти за емисии на инсталация в състоянието по параграф 1, буква д), докато не бъде установено, че експлоатацията на съответната инсталация ще бъде подновена.
Член 23
Частично спиране на експлоатацията на дадена инсталация
1. Счита се, че експлоатацията на дадена инсталация е частично спряла, ако една подинсталация, за която са разпределени поне 30 % от окончателния годишен брой на безплатните квоти за емисии на тази инсталация, или над 50 000 квоти, намали своето равнище на активност през дадена календарна година с поне 50 % в сравнение с равнището на активност, използвано за изчисляване на квотите за подинсталацията съгласно член 9, или в съответните случаи - съгласно член 18 (което равнище на активност по-долу се нарича „първоначално равнище на активност“).
2. Разпределените квоти за емисии на инсталация с частично спряла експлоатация трябва да бъдат коригирани, считано от следващата година след годината, в която експлоатацията частично е спряла, или ако частичното спиране е настъпило преди 1 януари 2013 г. - считано от 2013 г., както следва:
Ако равнището на активност на подинсталацията по параграф 1 е намаляло в интервала от 50 до 75 % от първоначалното равнище на активност, тази подинсталация трябва да получи само половината от първоначално разпределените квоти.
Ако равнището на активност на подинсталацията по параграф 1 е намаляло в интервала от 75 до 90 % от първоначалното равнище на активност, тази подинсталация трябва да получи само 25 % от първоначално разпределените квоти.
Ако равнището на активност на подинсталацията по параграф 1 е намаляло с 90 % или повече в сравнение с първоначалното равнище на активност, за тази подинсталация не трябва да се разпределят безплатни квоти.
3. Ако равнището на активност на подинсталацията по параграф 1 достигне стойност над 50 % от първоначалното равнище на активност, инсталацията с частично спряла експлоатация трябва да получи първоначално разпределените ѝ квоти, считано от годината, следваща след календарната година, в която равнището на активност е надхвърлило прага от 50 %.
4. Ако равнището на активност на подинсталацията по параграф 1 достигне стойност над 25 % от първоначалното равнище на активност, инсталацията с частично спряла експлоатация трябва да получи половината от първоначално разпределените ѝ квоти, считано от годината, следваща календарната година, в която равнището на активност е надхвърлило прага от 25 %.
Член 24
Промени в експлоатацията на дадена инсталация
1. Държавите-членки трябва да осигурят предоставяне от операторите на компетентния орган ежегодно - в срок до 31 декември, на цялата съответна информация за всякакви планирани или реално настъпили промени в капацитета, равнището на активност и експлоатацията на дадена инсталация.
2. В случай че има промяна в капацитета на инсталацията, равнището на активност или експлоатацията, които имат значение за разпределението на квоти за инсталацията, държавите-членки трябва да представят на Комисията, използвайки предоставения от Комисията електронен образец, цялата съответна информация, включително преразгледаното предварително общо годишно количество на безплатните квоти за емисии от съответната инсталация, определено в съответствие с настоящото решение, преди да определят окончателното общо годишно количество на безплатните квоти за емисии. Комисията може да отхвърли преразгледаното предварително общо количество на безплатните квоти за емисии от съответната инсталация.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
Член 25
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 април 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. április 27.)
a kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról
(az értesítés a C(2011) 2772. számú dokumentummal történt)
(2011/278/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10a. cikkére,
mivel:
(1)
Az irányelv 10a. cikke előírja, hogy a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására vonatkozóan a Közösség egészében alkalmazandó, teljes mértékben harmonizált végrehajtási intézkedéseknek lehetőség szerint előzetes referenciaértékeket kell meghatározniuk annak biztosítására, hogy az ingyenes kiosztás módja ösztönözze az üvegházhatású gázok (ÜHG) kibocsátásának csökkentését és az energiafelhasználás tekintetében hatékony műszaki megoldásokat, figyelembe véve a leghatékonyabb műszaki megoldásokat, a helyettesítő megoldásokat, az alternatív termelési folyamatokat, a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelést, a hulladékgázokból való hatékony energia-visszanyerést, a biomassza-használatot, valamint a CO2 leválasztását és tárolását, amennyiben ehhez rendelkezésre állnak létesítmények, továbbá hogy az intézkedések ne ösztönözzenek a kibocsátás növelésére. A kiosztandó mennyiségeket a piac megfelelő működése érdekében a kereskedési időszak kezdete előtt rögzíteni kell.
(2)
Az egyes ágazatokra vonatkozó előzetes referenciaértékek meghatározására szolgáló elvek rögzítése során a kiindulópontot az ágazat vagy alágazat uniós létesítményei leghatékonyabb 10 %-ának 2007-2008 közötti átlagteljesítménye adja. A referenciaértékeket elviekben a termékek - és nem a ráfordítások - alapján kell kiszámítani, az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésének és az energiahatékonysági megtakarításnak az érintett ágazat vagy alágazat termelési folyamata során való maximalizálása érdekében.
(3)
A referenciaértékek meghatározása érdekében a Bizottság konzultált az érintett érdekelt felekkel, köztük az érintett ágazatokkal és alágazatokkal. A referenciaértékek meghatározásához szükséges információkat, valamint a létesítménynek a termelésre, a kibocsátásokra és az energiafelhasználásra vonatkozó adatait 2009 februárjáig gyűjtötték az iparszövetségektől, a tagállamoktól, nyilvános és kereskedelmi forgalomban elérhető forrásokból, illetve a létesítmények részvételét kérő felmérés segítségével.
(4)
A Bizottság lehetőség szerint referenciaértékeket alakított ki a 2003/87/EK irányelv I. mellékletében felsorolt tevékenységek során előállított termékek, valamint a létesítmények közötti áruforgalomban lévő köztes termékek esetében. Elviekben minden termékhez meg kell határozni egy referenciaértéket. Amennyiben egy termék egy másik termék közvetlen helyettesítő terméke, mindkét termékre azonos referenciaértéknek és kapcsolódó termékmeghatározásnak kell vonatkoznia.
(5)
A Bizottság - a termelési eljárások összetettségére való tekintettel - úgy vélte, hogy valamely termék referenciaértéke akkor határozható meg, ha rendelkezésre állnak azok a termékmeghatározások és -besorolások, amelyek lehetővé teszik a termelési adatok hitelesítését és a termék-referenciaértéknek a kibocsátási egységek kiosztásának célját szolgáló, Unió-szerte egységes alkalmazását. Földrajzi alapon, a felhasznált technológiák, nyersanyagok vagy tüzelőanyagok alapján nem történt különbségtétel, annak érdekében, hogy az Unió gazdaságában ne torzuljanak a szén-dioxid-hatékonysági komparatív előnyök, és hogy fokozódjon a kibocsátási egységek átmeneti ingyenes kiosztásának harmonizációja.
(6)
A referenciaértékeknek ki kell terjedniük valamennyi, termeléssel kapcsolatos közvetlen kibocsátásra, beleértve a termeléshez felhasznált mérhető hő termelésével kapcsolatos kibocsátást is, függetlenül attól, hogy a mérhető hőt a helyszínen vagy más létesítményben termelték-e. A referenciaértékek meghatározásának nem képezték alapját a villamosenergia-termeléssel és a mérhető hő exportjával kapcsolatos kibocsátások, beleértve az exoterm folyamatok esetében alternatív hő- vagy villamosenergia-termeléssel elkerült kibocsátást, illetve a közvetlen kibocsátással nem járó villamosenergia-termelést is. Amennyiben a mérhető hő exportjával kapcsolatos kibocsátás levonása nem volt lehetséges, e hő a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására nem volt jogosult.
(7)
Annak biztosítása érdekében, hogy a referenciaértékek az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentéséhez vezessenek azon termelési folyamatok esetében, amelyekben a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására jogosult közvetlen kibocsátások, illetve a villamosenergia-termelésből származó, a 2003/87/EK irányelv alapján ingyenes kiosztásra nem jogosult közvetett kibocsátások egymással bizonyos mértékig kölcsönösen felcserélhetők, a referenciaértékek meghatározásakor figyelembe vették a villamosenergia-termeléssel kapcsolatos közvetett kibocsátásokat is tartalmazó összkibocsátást annak biztosítása érdekében, hogy a tüzelőanyag- és villamosenergia-intenzív létesítmények egyenlő versenyfeltételekkel rendelkezzenek. A kibocsátási egységeknek az érintett referenciaértékek alapján történő ingyenes kiosztásához az összkibocsátásból csak a közvetlen kibocsátásokra eső részt kell figyelembe venni annak érdekében, hogy a villamos energiával kapcsolatos kibocsátások tekintetében elkerülhető legyen a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása.
(8)
A referenciaértékek meghatározásához a Bizottság az üvegházhatású gázok szempontjából 2007-2008-ban leghatékonyabb azon létesítmények 10 %-a ÜHG-teljesítményének számtani átlagát vette kiindulópontnak, amelyekről adatokat gyűjtöttek. Ezen túlmenően minden olyan ágazat esetében, amelyhez az I. mellékletben termék-referenciaérték szerepel, a Bizottság - a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (1) bekezdésével összhangban - a különböző forrásokból kapott kiegészítő információk alapján, illetve az európai és nemzetközi szinten leghatékonyabb műszaki megoldásokat és csökkentési potenciált elemző tanulmány alapján elemezte, hogy e kiindulópontok elegendő mértékben tükrözik-e a leghatékonyabb műszaki megoldásokat, helyettesítő megoldásokat, alternatív termelési folyamatokat, nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelést, a hulladékgázokból való hatékony energia-visszanyerést, a biomassza-használatot, valamint a szén-dioxid leválasztását és tárolását, amennyiben ehhez rendelkezésre állnak létesítmények. A referenciaértékek meghatározásához felhasznált adatokat a források széles köréből merítették annak érdekében, hogy az elemzés a 2007-ben és 2008-ban referenciaértékkel rendelkező terméket előállító lehető legtöbb létesítményre kiterjedjen. Először is a referenciaértékkel rendelkező termékeket előállító, a kibocsátáskereskedelmi rendszerbe tartozó létesítmények ÜHG-teljesítményével kapcsolatos adatokat a vonatkozó európai ágazati szövetségek által vagy nevében gyűjtötték, meghatározott szabályok, az ún. ágazati szabálykönyvek alapján. E szabálykönyvekhez hivatkozási alapként a Bizottság iránymutatást biztosított az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere referenciaérték-adatainak minőségi és hitelesítési kritériumairól. Másodszor, az európai ágazati szövetségek általi adatgyűjtés kiegészítéseképpen az Európai Bizottság nevében tanácsadók gyűjtöttek adatokat az iparág adatai között nem szereplő létesítményektől, valamint a tagállamok illetékes hatóságai is rendelkezésre bocsátottak adatokat és elemzéseket.
(9)
Annak biztosítása érdekében, hogy a referenciaértékek helyes és szabályszerű adatokon alapuljanak, a Bizottság tanácsadók bevonásával alaposan ellenőrizte az ágazati szabálykönyvek megfelelőségét, valamint az adatokból származtatott kiindulási értékek hitelességét. A minőségről és hitelesítésről szóló iránymutatásban foglaltaknak megfelelően az adatokat a szükséges mértékben független hitelesítők ellenőrizték.
(10)
Amennyiben egy létesítményben több terméket gyártanak, és nem tekintették megvalósíthatónak, hogy az egyes termékekhez kibocsátást rendeljenek, az adatgyűjtés csak az egyetlen terméket gyártó létesítményekre terjedt ki, és csak azokat vonta be a referenciaérték-meghatározásba. Ez vonatkozik a következő termékek referenciaértékére: mész, dolomitmész, színtelen üvegből készült palackok és tégelyek, színes üvegből készült palackok és tégelyek, burkolótégla, padlóburkoló, porlasztott por, nem bevont finompapír, tissue papír, testliner és hullám alappapír, nem bevont és bevont karton. Az eredmények szignifikanciájának növelése és hitelességének ellenőrzése érdekében a leghatékonyabb létesítmények 10 %-a átlagteljesítményének értékeit összevetették a leghatékonyabb műszaki megoldásokról szóló szakirodalmi adatokkal.
(11)
Amennyiben nem álltak rendelkezésre adatok vagy a referenciaérték-meghatározás módszertanával összhangban gyűjtött adatok, az aktuális kibocsátási és felhasználási szintekre, továbbá a leghatékonyabb műszaki megoldásokra vonatkozó, elsősorban - a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 2008. január 15-i 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (2) összhangban létrehozott - az elérhető legjobb technikákról szóló referenciadokumentumokból (BREF) származó információkat felhasználva vezették le a referenciaértékeket. A hulladékgázok kezelésével, a hőexporttal és a villamosenergia-termeléssel kapcsolatos adatok hiánya miatt különösen a koksz és a forró fém termék-referenciaértékeit származtatták a közvetlen és közvetett kibocsátások kiszámításából, a vonatkozó BREF energiaáramlással kapcsolatos releváns információi, illetve a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és jelentésére vonatkozó iránymutatások létrehozásáról szóló, 2007. július 18-i 2007/589/EK bizottsági határozatban (3) meghatározott alapértelmezett kibocsátási tényezők alapján. A szinterezett érc termék-referenciaértéke esetében az adatok a vonatkozó BREF energiaáramlással kapcsolatos releváns információi alapján, az ágazatbeli hulladékgáz-égetés figyelembevétele mellett helyesbítés tárgyát is képezték.
(12)
Ha nem lehetett termék-referenciaértéket levezetni, de keletkeznek a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására jogosult üvegházhatású gázok, a kibocsátási egységeket általános tartalék-referenciaértékek alapján kell kiosztani. Annak érdekében, hogy legalább az érintett termelési folyamatok egyes részei esetében maximalizálható legyen az ÜHG-kibocsátások csökkentése és az energiatakarékosság, három tartalék-referenciaértéket állítottak hierarchikus sorrendbe. A hő-referenciaérték azon hőfogyasztási folyamatoknál alkalmazandó, ahol mérhető hővezetőt használnak. A tüzelőanyag-referenciaértéket ott kell alkalmazni, ahol nem mérhető hőt használnak fel. A hő- és tüzelőanyag-referenciaértékek levezetése az átláthatóság és egyszerűség elve alapján történt, egy széles körben hozzáférhető, az ÜHG-hatékonyság szempontjából a második legjobbnak tekinthető tüzelőanyag referencia-hatékonyságának felhasználásával, energiahatékony műszaki megoldások figyelembevételével. A technológiai kibocsátások esetében a kibocsátási egységeket a múltbeli kibocsátások alapján kell kiosztani. Annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen kibocsátásoknál a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása elegendő ösztönzőt biztosítson az ÜHG-kibocsátás csökkentése, valamint a múltbeli kibocsátások alapján kiosztott technológiai kibocsátások, illetve valamely termék-referenciaérték rendszerhatárainak keretén belüli kibocsátások eltérő kezelésének elkerülése érdekében az ingyenes kibocsátási egységek számának meghatározásához az egyes létesítmények múltbeli tevékenységi szintjét egy 0,9700-es szorzótényezővel kell szorozni.
(13)
2013-tól a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke szerinti valamennyi ingyenes kiosztást e szabályokkal összhangban kell végrehajtani. A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (11) bekezdésében előírt átmeneti rendszer hatálybaléptetése érdekében - amelynek értelmében az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek számát a 2013-ban kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségének 80 %-áról e mennyiség 30 %-ára kell csökkenteni 2020-ban, 2027-re pedig meg kell szűnnie az ingyenes kiosztásnak - a VI. mellékletben meghatározott szorzótényezők alkalmazandók. Amennyiben valamely ágazat vagy alágazat a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok listájának a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározásáról szóló, 2009. december 24-i 2010/2/EU bizottsági határozat (4) által meghatározott, a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatokat vagy alágazatokat felsoroló listában szerepel, e szorzótényezők nem alkalmazandók. Az e határozat szerinti kiosztásokat figyelembe fogják venni a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok vagy alágazatok jövőbeli listájának meghatározásakor.
(14)
Az üzemeltetőktől való adatgyűjtés és a tagállamoknak kiosztandó kibocsátási egységek kiszámításának megkönnyítése érdekében - szükség esetén - valamennyi létesítményt létesítményrészekre kell felosztani. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kibocsátásokat helyesen rendeljék a vonatkozó létesítményrészhez, és hogy ne legyenek átfedések a létesítményrészek között.
(15)
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az üzemeltetőktől gyűjtött és a kiosztás céljaira felhasznált adatok hiánytalanok, következetesek és a lehető legpontosabbak legyenek. Ezt független hitelesítőnek kell hitelesítenie annak biztosítása érdekében, hogy a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása szilárd és megbízható adatokon alapuljon. A kiosztásra vonatkozó szabályok összehangolt és következetes alkalmazásának elősegítése érdekében e határozatnak egyedi minimumkövetelményeket kell előírnia az adatgyűjtésre és -hitelesítésre vonatkozóan.
(16)
A meglévő létesítményeknek kiosztandó ingyenes kibocsátási egységek mennyiségének múltbeli termelési adatokon kell alapulnia. Annak biztosítása érdekében, hogy a referencia-időszak a lehető legnagyobb mértékben reprezentálja az ipari ciklusokat, hogy a megfelelő időszakot fedje le, amelyre vonatkozóan jó minőségű adatok állnak rendelkezésre, és hogy csökkentse az olyan különleges körülmények hatását, mint például a létesítmények ideiglenes bezárása, a múltbeli tevékenységi szinteket a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszak mediántermelésére vagy, amennyiben az magasabb volt, a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti időszak mediántermelésére alapozták. Ugyancsak célszerű figyelembe venni bármely jelentős kapacitásváltozást, amelyre a vonatkozó időszakban került sor. Az új belépőknél a tevékenységi szintek meghatározását ágazat- vagy létesítményspecifikus kapacitásfelhasználáson alapuló szabványos kapacitásfelhasználásra kell alapozni.
(17)
A tagállamok által összegyűjtött információknak elő kell segíteniük e határozatnak az illetékes hatóságok és a Bizottság általi alkalmazását.
(18)
A versenytorzulás elkerülése és annak biztosítása érdekében, hogy a szén-dioxid-piac rendben működjön, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az egyes létesítmények kiosztásának meghatározásakor kétszeres beszámításra vagy párhuzamos kiosztásra ne kerülhessen sor. E tekintetben a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk az olyan esetekre, ahol a referenciaértékkel rendelkező terméket több létesítményben állítják elő, ahol ugyanazon létesítményben több referenciaértékkel rendelkező terméket állítanak elő, vagy a létesítmények határait átlépő kereskedelmi forgalomban lévő köztes termékek esetében.
(19)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kibocsátáskereskedelmi rendszer idővel valóban csökkentse a kibocsátásokat, a 2003/87/EK irányelv előírja, hogy a kibocsátási egységek mennyiségének Unió-szerte lineárisan kell csökkennie. Mivel a kibocsátási egységek éves maximális mennyiségének meghatározásakor az Unió-szerte kiosztandó mennyiség csökkenését veszik figyelembe - a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (5) bekezdésének megfelelően - az e határozat alapján az olyan létesítményeknek kiosztott valamennyi ingyenes kibocsátási egységet, amelyekre a 10a. cikk (5) bekezdésében említett éves maximális összeg nem vonatkozik, ugyanolyan lineáris módon kell kiigazítani, mint a kibocsátási egységek Unió-szerte kiosztott mennyiségét, referenciaévnek 2013-at véve.
(20)
A villamosenergia-termelőnek és új belépőnek nem minősülő létesítményekre a 2013-2020 közötti időszak minden évében - a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésével összhangban - alkalmazandó egységes, ágazatközi korrekciós tényezőt a 2013-2020 közötti időszakban ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes teljes éves összege alapján kell meghatározni, amelyet e létesítmények esetében - ideértve az irányelv 27. cikkének értelmében kizárható létesítményeket is - e határozat alapján számítanak ki. Az időszak minden évében kiosztott kibocsátási egységek mennyiségét össze kell vetni a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésével összhangban kiszámított éves kibocsátásiegység-mennyiségekkel a villamosenergia-termelőnek vagy új belépőnek nem minősülő létesítmények esetében, figyelembe véve az említett irányelv 9. cikke alapján meghatározott éves közösségi összmennyiségből való vonatkozó részesedést, valamint az uniós rendszerbe csak 2013-tól felvett vonatkozó kibocsátási mennyiséget.
(21)
Amennyiben két vagy több létesítmény között mérhető hő van kereskedelmi forgalomban, a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának az egyik létesítmény hőfogyasztásán kell alapulnia, és figyelembe kell vennie a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatát. Így annak biztosítása érdekében, hogy az ingyenesen kiosztandó kibocsátási egységek száma független legyen a hőellátási struktúrától, a kibocsátási egységeket a hőfogyasztó részére kell kiosztani.
(22)
Az uniós rendszerbe tartozó létesítmények ÜHG-teljesítményéről rendelkezésre álló adatok szignifikanciájának erősítése érdekében a szulfitcellulóz, a termomechanikai úton előállított cellulóz és a mechanikai úton előállított cellulóz, illetve a visszanyert papír termék-referenciaértékei a leghatékonyabb műszaki megoldásokkal kapcsolatos BREF-információkon alapulnak, amelyek az üzemindításhoz használt fosszilis tüzelőanyagok, fosszilis tüzelőanyagok (a szulfitcellulóz, a termomechanikai úton előállított cellulóz és a mechanikai úton előállított cellulóz esetében) és hőenergia (a visszanyert papír esetében) használatát tükrözik. Az újságpapír termék-referenciaértéke ugyancsak a leghatékonyabb technológiákon alapul, amelyek - szignifikáns referenciaérték levezetése érdekében - hőenergia használatát tükrözik.
(23)
Az egyes létesítmények esetében a referenciaértékek meghatározásához szükséges adatokban nem tükröződő további ÜHG-kibocsátás, különösen a metánkibocsátás figyelembevétele, illetve annak biztosítása érdekében, hogy a kibocsátási egységeknek a termék-referenciaértéken alapuló ingyenes kiosztása figyelembe vegye a folyamatok ÜHG-hatékonyságát és ne jelentsen ösztönzőt a kibocsátás növelésére, a létesítmények egyéni adatpontjai a salétromsav referenciaérték-görbéjén az e kibocsátások átlagára vonatkozóan az iparág által szolgáltatott információk és a BREF-ből származtatott információk alapján helyesbítés tárgyát képezték. A salétromsav termék-referenciaértéke tükrözi e kiigazítást.
(24)
A finomítók konfigurációja terén meglévő különbségek figyelembevétele érdekében a finomítóágazat termék-referenciaértékének a „CO2 súlyozott tonna” (a továbbiakban: CWT) megközelítésen kell alapulnia. Így az adott finomító egyetlen terméke a CWT, termelésének kiszámítása pedig meghatározott általános folyamategységek alapján történik, amelyek mindegyikét súlyozzák a nyers desztillációra vonatkozó kibocsátási szorzótényezővel, amelyet CWT-szorzótényezőnek neveznek, és az átlagos szintű energiahatékonyság melletti CO2-kibocsátási intenzitást reprezentálja, ugyanazon szabványos tüzelőanyag-típusra minden egyes égési folyamategység esetében és a folyamategység átlagos technológiai kibocsátása esetében. Ennek alapján a termék-referenciaérték meghatározására felhasznált adatpontok levezetése a tényleges kibocsátásoknak az egyes finomítók összes CWT-értékével való összevetéssel történik. A kibocsátási egységeknek a finomítók számára történő ingyenes kiosztása tehát helyesbítés tárgyát képezi, hogy a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (1) bekezdésével való összhang érdekében kizárják a villamosenergia-felhasználást és -termelést.
(25)
Mivel igen változatos termékminőségeket lehet elérni, a mész és a dolomitmész termék-referenciaértékei a kalcium-oxid és a magnézium-oxid tekintetében szabványos összetételre vonatkoznak. Az e szabványos termékek előállítására specifikus, égetésből származó kibocsátásra vonatkozó adatok felhasználása a 2007/589/EK határozat alapján történik.
(26)
Míg több termék-referenciaérték, így például az ammóniára és nyers szódára vonatkozó referenciaértékek is azt feltételezik, hogy a gyártási folyamatokból származó valamennyi CO2-t a légkörbe bocsátják ki, a kibocsátásokat nyomon kell követni és be kell jelenteni - a 2003/87/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdése értelmében 2011. december 31-ig elfogadásra kerülő - az I. mellékletben felsorolt tevékenységekből származó kibocsátások nyomon követéséről és bejelentéséről szóló rendelettel összhangban, feltételezve, hogy az említett gyártási folyamatok során keletkezett összes CO2-t a légkörbe bocsátják ki, függetlenül attól, hogy a CO2 egyéb vegyi gyártási folyamatok alapanyagaként elviekben felhasználható-e.
(27)
A gőzzel végzett krakkolás referenciaértéke nem terjed ki azokra az úgynevezett pótlólagosan betáplált értékes vegyi anyagokra, amelyeket nem a főfolyamat során állítanak elő, illetve a kapcsolódó kibocsátásokra, adott esetben azonban figyelembe kell venni a pótlólagosan betáplált anyagokat a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásához, fajlagos kibocsátási tényezők alkalmazásával.
(28)
Annak biztosítása érdekében, hogy a finomítókban, illetve vegyi üzemekben egyenlő versenyfeltételek legyenek aromás vegyületek előállításához, az aromás vegyületek esetében a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának a CWT-megközelítésen kell alapulnia és a finomítók termék-referenciaértékét kell alkalmazni.
(29)
Tekintettel arra, hogy a vinil-klorid monomer előállítása során bizonyos mértékben hidrogént használnak a hagyományos tüzelőanyagok - például földgáz - helyettesítésére, ezáltal csökkentve az égetési folyamat közvetlen kibocsátását, ugyanakkor tekintettel arra, hogy a hidrogén nyersanyagként való használata ÜHG-összhatékonyság szempontjából kedvezőbb, a vinil-klorid monomer referenciaértékét úgy kell tekinteni, mintha nem hidrogént, hanem földgázt használnának tüzelőanyagként.
(30)
Annak biztosítása érdekében, hogy a finomítókban, illetve vegyi üzemekben egyenlő versenyfeltételek legyenek hidrogén és szintetikus gáz előállításához, e termékek referenciaértékének a CWT-megközelítésen és a finomítók referenciaértékén kell alapulnia. Mindkét termék-referenciaérték egy meghatározott hidrogén-térfogat-koncentrációra vonatkozik.
(31)
Mivel 2013-tól az energiaágazatra teljes körű árverési szabálynak kell vonatkoznia, figyelembe véve az ágazat azon képességét, hogy a magasabb szén-dioxid-árak költségeit továbbhárítsa, valamint azt, hogy a villamosenergia-termelés kapcsán ingyenesen nem osztható ki kibocsátási egység - kivéve a villamosenergia-termelés korszerűsítéséhez és a hulladékgázokból előállított villamos energiához kapcsolódó átmeneti ingyenes kiosztást -, e határozat nem terjedhet ki a villamos energia termeléséhez vagy fogyasztásához kapcsolódó kibocsátási egységek ingyenes kiosztására. Mindazonáltal a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (6) bekezdése szerint a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentősen kitettnek tekintett ágazatok vagy alágazatok számára az állami támogatásokra alkalmazandó és az e területen a Bizottság által a jövőben elfogadandó szabályokkal összeegyeztethető pénzügyi intézkedéseket fogadhatnak el a tagállamok e költségek kompenzálása érdekében.
(32)
Ugyancsak helyénvaló, hogy a termék-referenciaértékek figyelembe vegyék a hulladékgázokból való hatékony energia-visszanyerést és a felhasználásukhoz kapcsolódó kibocsátásokat. Ennek érdekében azon termékek referenciaértékeinek meghatározásánál, amelyek előállítása hulladékgázokat keletkeztet, a hulladékgázok szén-dioxid-tartalmát nagymértékben figyelembe vették. Amennyiben a hulladékgázokat a termelési folyamatból a vonatkozó termék-referenciaérték rendszerhatárain kívülre exportálják és hőtermelés céljából az I. mellékletben meghatározott, referenciaértékkel rendelkező folyamat rendszerhatárain kívül elégetik, a kapcsolódó kibocsátásokat úgy kell figyelembe venni, hogy a hő- vagy tüzelőanyag-referenciaérték alapján további kibocsátási egységeket osztanak ki. Azon általános elv fényében, miszerint bármely villamosenergia-termeléssel kapcsolatban nem oszthatók ki ingyenesen kibocsátási egységek, nehogy szükségtelenül torzuljon a verseny az ipari létesítményeknek szolgáltatott villamos energia piacain, és figyelembe véve a villamos energia árában foglalt szén-dioxid-árakat, helyénvaló, hogy amennyiben a hulladékgázokat a termelési folyamatból a vonatkozó termék-referenciaérték rendszerhatárain kívülre exportálják, és villamos energia termelése céljából elégetik, a vonatkozó termék-referenciaértékbe beszámított hulladékgáz széngáztartalmán túl ne osszanak ki kibocsátási egységeket.
(33)
A termék-referenciaértékek figyelembe veszik a hulladékgázoknak az egy adott termék előállításához kapcsolódó fáklyázásából származó múltbeli kibocsátásait is, és a biztonsági fáklyázáshoz felhasznált tüzelőanyagot e fáklyák kötelező jellegének figyelembevétele érdekében nem mérhető hő termeléséhez felhasznált tüzelőanyagnak kell tekinteni.
(34)
Jelentős beruházási erőfeszítésekre van szükség az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez és a gazdaságok szén-dioxid-intenzitásának csökkentéséhez. E határozatot ennélfogva olyan módon kell alkalmazni, hogy minden egyes ágazatban és alágazatban támogassa a tiszta technológiákba való beruházást. A 2003/87/EK irányelvvel összhangban a jövőben más politikák és intézkedések is hozzájárulhatnak e célhoz, és ösztönözhetik a kibocsátási egységek hatékony felhasználását arra, hogy nagyobb energiahatékonyságú technológiákba történő jelentős beruházásokat érjenek el. Nevezetesen, amennyiben a valamennyi meglévő létesítménynek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek e határozattal összhangban meghatározott végleges éves összege jelentősen a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésében említett éves maximális kibocsátásiegység-mennyiségek alá csökken, akkor - a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (1) bekezdésével összhangban - e határozat módosítása ösztönzőket biztosíthat az ÜHG-kibocsátások további csökkentésére, az ÜHG-kibocsátásokat tovább csökkentő innovatív technológiák alkalmazására képes létesítményeknek történő kibocsátásiegység-kiosztással.
(35)
A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (7) bekezdésében előírt, az új belépők részére elkülönített tartalékhoz való hozzáférést biztosító jelentős kapacitásbővítésekbe való beruházásoknak egyértelműnek kell lenniük, és bizonyos nagyságrendet el kell érniük, az új belépők számára létrehozott kibocsátásiegység-tartalék korai kimerülésének, a verseny torzulásának, minden szükségtelen adminisztratív tehernek az elkerülése, valamint a létesítményekkel szembeni, tagállamokon belüli egyenlő bánásmód biztosítása érdekében. Ezért helyénvaló a jelentős kapacitásváltozás küszöbét az intézmény beépített kapacitásának 10 %-ában meghatározni, és előírni, hogy a beépített kapacitásban bekövetkező változásnak jelentősen magasabb vagy alacsonyabb tevékenységi szintet kell eredményeznie az érintett létesítménynél. Az említett küszöb elérésének értékelésekor azonban figyelembe kell venni a növekményes kapacitásbővítéseket, illetve -csökkentéseket.
(36)
Mivel az új belépők számára fenntartott kibocsátási egységek száma korlátozott, ha jelentős mennyiségű kibocsátási egység kiosztására kerül sor, indokolt felmérni, hogy továbbra is garantált-e a tartalékalapban fennmaradó kibocsátási egységekhez való igazságos és méltányos hozzáférés. A felmérés következtetéseinek fényében szükség lehet várólistás rendszer lehetőségének biztosítására. Az ilyen rendszerek kialakításakor és meghatározásakor figyelembe kell venni az egyes tagállamok eltérő engedélyezési gyakorlatát, elejét kell venni a visszaéléseknek, és nem szabad ösztönzést adni a kibocsátási egységek indokolatlanul hosszú ideig való tartalékolására.
(37)
Annak biztosítása érdekében, hogy ne osszanak ki ingyenesen kibocsátási egységet már nem működő létesítménynek, e határozatnak elő kell írnia olyan intézkedéseket, amelyek meghatározzák az ilyen létesítményeket, és megtiltják a kibocsátási egységek kiosztását, kivéve, ha megállapítható, hogy a létesítmény meghatározott és ésszerű időn belül ismét működni fog.
(38)
A működését részben beszüntető létesítménynek kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségének kiigazítása érdekében a csökkentett tevékenységi szint és a kezdeti tevékenységi szint összevetésével egyedi küszöbértékek meghatározására került sor. A kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét tehát megfelelően ki kell igazítani azt az évet követő évben, amikor a létesítmény részlegesen beszüntette működését. Amennyiben a szóban forgó létesítmény ismét a küszöbértékeket meghaladó tevékenységi szintet ér el, a kiosztandó kibocsátási egységek kezdeti mennyiségét - a létesítmény működési szintjének függvényében - részben vagy teljesen vissza kell állítani.
(39)
Adott esetben figyelembe lett véve a 2003/87/EK irányelv I. mellékletében szereplő értelmezési iránymutatás.
(40)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az éghajlatváltozással foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
E határozat a kibocsátási egységek 2013-tól esedékes harmonizált ingyenes kiosztásának uniós szintű átmeneti szabályait határozza meg a 2003/87/EK irányelv értelmében.
2. cikk
Hatály
E határozatot a 2003/87/EK irányelv III. fejezetében (helyhez kötött létesítmények) szereplő kibocsátási egységek ingyenes kiosztására kell alkalmazni a 2013-tól kezdődő kereskedési időszakokban, kivéve a 2003/87/EK irányelv 10c. cikkének értelmében villamosenergia-termelés korszerűsítése céljából kiosztott kibocsátási egységek átmeneti ingyenes kiosztását.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E határozat alkalmazásában:
a)
„meglévő létesítmény”: a 2003/87/EK irányelv I. mellékletében felsorolt egy vagy több tevékenységet, vagy az irányelv 24. cikkével összhangban az uniós rendszerbe először felvett tevékenységet végző bármely olyan létesítmény, amely:
i.
2011. június 30. előtt kapott üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedélyt; vagy
ii.
ténylegesen működik, 2011. június 30-ig valamennyi szükséges környezetvédelmi engedélyt megszerzett, köztük adott esetben a 2008/1/EK irányelvben előírt engedéllyel is rendelkezik, és 2011. június 30-ig teljesített az érintett tagállam nemzeti jogrendjében meghatározott valamennyi egyéb olyan feltételt, amelyek alapján a létesítmény jogosult lett volna az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedélyre;
b)
„létesítményrész termék-referenciaértéke”: olyan termék előállításához kapcsolódó ráfordítás, teljesítmény és a megfelelő kibocsátás, amelyhez az I. mellékletben referenciaértéket határoztak meg;
c)
„hő-referenciaérték szerinti létesítményrész”: a létesítményrész termék-referenciaértékével le nem írható olyan ráfordítás, teljesítmény és a megfelelő kibocsátás, amely
-
a létesítmény határain belül termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások céljából a létesítmény határain belül elfogyasztott, de nem villamosenergia-ellátási célú, mérhető hő termeléséhez, illetve az uniós rendszerben részt vevő másik létesítménytől vagy egyéb entitástól való behozatalához, illetve mindkettőhöz, vagy
-
az uniós rendszerben nem szereplő létesítmény vagy egyéb entitás számára történő kivitelhez kapcsolódik, kivéve a villamos energia termelési célú kivitelét;
d)
„tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész”: a létesítményrész termék-referenciaértékével le nem írható olyan ráfordítás, teljesítmény és a megfelelő kibocsátás, amely termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások céljából elfogyasztott, de nem villamosenergia-ellátási célú, nem mérhető hő tüzelőanyag-égetéssel, azon belül akár biztonsági fáklyázással történő termeléséhez kapcsolódik;
e)
„mérhető hő”: azonosítható csővezetéken vagy vezetéken, hővezető közeg - például különösen gőz, forró levegő, víz, olaj, folyékony fémek és sók - használatával szállított nettó hőáram, amelynek mérésére hőmennyiségmérő van vagy lehet üzembe helyezve;
f)
„hőmennyiségmérő”: a 2004/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) MI-004. mellékletének értelmében vett hőmennyiségmérő, vagy egyéb olyan készülék, amely áramlási mennyiség és hőmérséklet alapján mérni és rögzíteni tudja a termelt hőenergia mennyiségét;
g)
„nem mérhető hő”: a mérhető hőtől eltérő valamennyi hő;
h)
„technológiai kibocsátások szerinti létesítményrész”: a szén-dioxid kivételével a 2003/87/EK irányelv I. mellékletében felsorolt üvegházhatású gázok kibocsátása, amely az I. mellékletben felsorolt termék-referenciaérték rendszerhatárain kívül történik, vagy olyan szén-dioxid-kibocsátás, amelyre az I. mellékletben felsorolt termék-referenciaérték rendszerhatárain kívül, mérhető vagy nem mérhető hő, valamint villamos energia előállítása céljából az alábbi tevékenységek eredményeképpen termelt tökéletlenül oxidálódott szén égetéséből eredő kibocsátás nyomán keletkező alábbi kibocsátások és tevékenységek eredményeképpen kerül sor, azzal a feltétellel, hogy levonásra kerül az a kibocsátás, amely az elégetett tökéletlenül oxidálódott szén technológiailag felhasználható energiatartalmával egyenértékű mennyiségű földgáz égetéséből adódott volna:
i.
ércek, dúsítmányok és szekunder anyagok fémvegyületeinek kémiai vagy elektrolitikus redukciója;
ii.
fémek és fémvegyületek szennyeződéseinek eltávolítása;
iii.
karbonátok bomlása, a füstgázas dörzsöléshez használt karbonátok kivételével;
iv.
kémiai szintézis, amelyben széntartalmú anyag vesz részt a reakcióban, a hőtermelésen kívül más elsődleges célból;
v.
széntartalmú adalékanyagok vagy nyersanyagok felhasználása a hőtermelésen kívüli más elsődleges célból;
vi.
félfém-oxidok vagy nemfém-oxidok (például szilikon-oxidok és foszfátok) kémiai vagy elektrolitikus redukciója;
i)
„jelentős kapacitásbővítés”: a létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának jelentős növelése, melynek során az alábbiak mindegyike teljesül:
i.
a műszaki konfigurációt és a működést érintő egy vagy több azonosítható fizikai változás következik be, kivéve valamely meglévő feldolgozósor egyszerű cseréjét; és
ii.
a létesítményrészt a változás előtti kezdeti beépített kapacitásánál legalább 10 %-kal magasabb kapacitáson lehet üzemeltetni; vagy
iii.
a fizikai változások által érintett létesítményrész jelentősen magasabb tevékenységi szintje valósul meg, amely további - évi 50 000 kibocsátási egységet meghaladó - kibocsátási egységek kiosztását eredményezi, azaz a szóban forgó létesítményrész változás előtti állapotát tekintve az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek éves előzetes számának legalább 5 %-át teszi ki;
j)
„jelentős kapacitáscsökkentés”: a létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának és tevékenységi szintjének - a jelentős kapacitásbővítésnek tekintett nagyságrenddel megegyező mértékű - jelentős csökkentése egy vagy több pontosan beazonosítható fizikai változás eredményeképpen;
k)
„jelentős kapacitásváltozás”: jelentős kapacitásbővítés vagy jelentős kapacitáscsökkentés;
l)
„hozzáadott kapacitás”: a létesítményrésznek a kezdeti beépített kapacitása és a jelentős kapacitásbővítést követő beépített kapacitása közötti különbség, amelynek meghatározásához a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagát kell alapul venni;
m)
„csökkentett kapacitás”: a létesítményrésznek a kezdeti beépített kapacitása és a jelentős kapacitáscsökkentést követő beépített kapacitása közötti különbség, amelynek meghatározásához a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagát kell alapul venni;
n)
„üzemszerű működés kezdete”: egy folyamatos 90 napos időszak hitelesített és jóváhagyott első napja, vagy - amenynyiben az érintett ágazat szokásos termelési ciklusa nem tesz szükségessé folyamatos működést - egy ágazatspecifikus termelési ciklusokra felosztott 90 napos időszak első napja, amelynek során a létesítmény rendeltetése szerinti teljes kapacitásának legalább 40 %-án üzemel, adott esetben figyelembe véve sajátos működési körülményeit;
o)
„megváltozott működés kezdete”: egy folyamatos 90 napos időszak hitelesített és jóváhagyott első napja, vagy - amenynyiben az érintett ágazat szokásos termelési ciklusa nem tesz szükségessé folyamatos működést - egy ágazatspecifikus termelési ciklusokra felosztott 90 napos időszak első napja, amelynek során a módosított létesítményrész rendeltetése szerinti teljes kapacitásának legalább 40 %-án üzemel, adott esetben figyelembe véve sajátos működési körülményeit;
p)
„biztonsági fáklyázás”: őrlánghoz szükséges tüzelőanyagok és rendkívül ingadozó mennyiségű, technológiai vagy visszamaradt gázok légköri zavaroknak kitett egységben történő elégetése, amelyet a vonatkozó engedélyek biztonsági okokból kifejezetten előírnak a létesítmény számára;
q)
„magánháztartás”: egyazon lakóhelyen élők egysége, akik önállóan vagy csoportosan gondoskodnak mérhető hőellátást biztosító megoldásról;
r)
„hitelesítő”: olyan illetékes, független személy vagy hitelesítő testület, aki vagy amely a hitelesítési eljárás lebonyolításáért és az azzal kapcsolatos jelentéstételért felel, a 2003/87/EK irányelv V. melléklete értelmében a tagállamok által meghatározott részletes követelményekkel összhangban;
s)
„kellő bizonyosság”: nagyfokú, de nem abszolút bizonyosság, amely kifejezetten érvényre jut a hitelesítői véleményben arra vonatkozóan, hogy az ellenőrzésnek alávetett adatok lényegi valótlanságoktól mentesek;
t)
„a bizonyosság szintje”: annak mértéke, hogy a hitelesítő állásfoglalásában mennyire tartja bizonyítottnak, hogy egy létesítmény által benyújtott adatok lényegi valótlanságoktól mentesek vagy sem;
u)
„lényegi valótlanság” a benyújtott adatokban talált jelentős tévedés (kihagyás, félrevezetés és hiba, a megengedhető mértékű bizonytalanságot nem számítva), amely a hitelesítő szakmai megítélése szerint befolyásolhatja az illetékes hatóság későbbi adatértelmezését a kibocsátási egységek kiosztásával kapcsolatos számítások elkészítésekor.
4. cikk
Illetékes hatóság és kerekítés
(1) A tagállamok meghozzák az e határozat szabályainak végrehajtásához szükséges közigazgatási intézkedéseket, beleértve az illetékes hatóságnak vagy hatóságoknak a 2003/87/EK irányelv 18. cikkével összhangban történő kijelölését.
(2) A kibocsátási egységek számára vonatkozó, az e határozattal összhangban végzett valamennyi számítást a legközelebbi kibocsátási egységre kell felkerekíteni.
II. FEJEZET
MEGLÉVŐ LÉTESÍTMÉNYEK
5. cikk
A létesítmények azonosítása
(1) Valamennyi tagállam azonosítja a területén található és a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének értelmében ingyenes kiosztásra jogosult valamennyi létesítményt.
(2) Valamennyi tagállam azonosítja továbbá valamennyi hőtermelő villamosenergia-termelőt és kisebb létesítményt, amely a 2003/87/EK irányelv 27. cikkének értelmében az uniós rendszerből kivehető.
6. cikk
Létesítményrészekre történő felosztás
(1) E határozat alkalmazásában a tagállamok a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének értelmében ingyenes kiosztásra jogosult valamennyi létesítményt egy vagy több létesítményrészre osztanak fel az előírtaknak megfelelően:
a)
termék-referenciaérték szerinti létesítményrész;
b)
hő-referenciaérték szerinti létesítményrész;
c)
tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész;
d)
technológiai kibocsátások szerinti létesítményrész.
A létesítményrészeknek a lehetséges mértékben meg kell felelniük a létesítmény fizikai részeinek.
A hő-referenciaérték, a tüzelőanyag-referenciaérték és technológiai kibocsátások szerinti létesítményrészek esetében a tagállamoknak - a NACE- és Prodcom-kódok alapján - egyértelműen különbséget kell tenniük aközött, hogy a vonatkozó folyamat a 2010/2/EU határozatban meghatározott, a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának általános megítélés szerint jelentős mértékben kitett ágazatot vagy alágazatot szolgál-e ki vagy sem.
Ha az uniós rendszerben részt vevő létesítmények egyike az uniós rendszeren kívüli létesítmény vagy egyéb entitás számára termelt vagy exportált mérhető hőt, a tagállamok ezt úgy értékelik, hogy a kérdéses hő esetében a hő-referenciaérték szerinti létesítményrész vonatkozó eljárása nem olyan ágazatot vagy alágazatot szolgál, amely a 2010/2/EU határozatban foglaltaknak megfelelően a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának általános megítélés szerint jelentős mértékben ki van téve, hacsak az illetékes hatóság kielégítő bizonyítékkal nem rendelkezik a tekintetben, hogy a mérhető hő fogyasztója a 2010/2/EU határozatban foglaltak szerint a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak vagy alágazatnak minősül.
(2) Az egyes létesítményrészek ráfordításainak, teljesítményének és kibocsátásának összege nem haladhatja meg a létesítmény összes ráfordítását, teljesítményét és kibocsátását.
7. cikk
Alapadatok gyűjtése
(1) A tagállamok a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke értelmében ingyenes kiosztásra jogosult valamennyi meglévő létesítmény esetében - beleértve a csak alkalmanként üzemeltetett, különösen a tartalék- vagy készenléti üzemmódban tartott, illetve a szezonális rendszerben üzemelő létesítményeket - a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszak, vagy adott esetben a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti időszak valamennyi olyan évére vonatkozóan, amikor a létesítmény üzemelt, összegyűjtenek az üzemeltetőtől valamennyi vonatkozó információt és adatot a IV. mellékletben felsorolt minden egyes paraméterre vonatkozóan.
(2) A tagállamok az adatokat az egyes létesítményrészek tekintetében külön-külön gyűjtik. Szükség esetén a tagállamok kérhetik az üzemeltetőtől, hogy több adatot szolgáltasson.
Amennyiben a hő-referenciaértékhez, a tüzelőanyag-referenciaértékhez és a technológiai kibocsátáshoz tartozó létesítményrészek ráfordításainak, teljesítményének és kapcsolódó kibocsátásainak 95 %-a a 2010/2/EU határozatban meghatározott, a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatot vagy alágazatot szolgál, illetve amennyiben a hő-referenciaértékhez, a tüzelőanyag-referenciaértékhez és a technológiai kibocsátáshoz tartozó létesítményrészek ráfordításainak, teljesítményének és kapcsolódó kibocsátásainak 95 %-a a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatától mentes ágazatot vagy alágazatot szolgál, a tagállamok mentesíthetik az üzemeltetőt azon adatszolgáltatási kötelezettség alól, amely lehetővé tenné a CO2-kibocsátás-áthelyezésnek való kitettség alapján történő különbségtételt.
(3) A tagállamok arra kötelezik az üzemeltetőt, hogy adja meg a termék-referenciaérték szerinti egyes létesítményrészek kezdeti beépített kapacitásának adatait az alábbiak szerint:
a)
a kezdeti beépített kapacitás elvben a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszakban mért két legmagasabb havi termelési mennyiség átlaga, abból kiindulva, hogy az adott létesítményrész ezzel a terheléssel működött a hónap 720 órájában, az év 12 hónapjában;
b)
amennyiben a kezdeti beépített kapacitás nem határozható meg az a) pont szerint, egy hitelesítő felügyelete mellett a létesítményrész kapacitásának kísérleti hitelesítésére kerül sor annak biztosítása érdekében, hogy az alkalmazott paraméterek jellemzőek legyenek az érintett ágazatra, és hogy a kísérleti hitelesítés eredményei reprezentatívak legyenek.
(4) Azon meglévő létesítményrészek vonatkozásában, amelyeknél 2005. január 1. és 2011. június 30. között jelentős kapacitásváltozás történt, a tagállamok előírják az üzemeltető számára, hogy az adott létesítményrész (3) bekezdés szerint meghatározott kezdeti beépített kapacitásán túl a megváltozott működés kezdetéig szolgáljon adatokkal a kapacitásbővülés vagy adott esetben a kapacitáscsökkenés értékéről, valamint a létesítményrész jelentős kapacitásváltozás utáni beépített kapacitásáról, amelynek meghatározásához a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagát kell alapul venni. A tagállamok az adott létesítményrész vonatkozásában ezt a beépített kapacitást tekintik majd a jelentős kapacitásváltozáson átesett létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának a későbbi jelentős kapacitásváltozás mértékének felmérésekor.
(5) A tagállamoknak oly módon kell beszerezniük, nyilvántartásba venniük és dokumentálniuk az adatokat, hogy az illetékes hatóság azokat megfelelően fel tudja használni.
A tagállamok az adatszolgáltatáshoz megkövetelhetik az üzemeltetőtől elektronikus formanyomtatvány használatát, vagy meghatározhatnak egy fájlformátumot. El kell azonban fogadniuk a tagállamoknak, ha az üzemeltető bármely olyan elektronikus formanyomtatványt vagy fájlformátumot használ, amelyet a Bizottság az e cikk szerinti adatgyűjtés céljából tett közzé, kivéve, ha a tagállam által előírt formanyomtatvány vagy fájlformátum szükségessé teszi legalább ugyanazon adatok szolgáltatását.
(6) Az olyan ráfordításokat, teljesítményeket és megfelelő kibocsátásokat, amelyek esetében csak a létesítmény egészére vonatkozó adatok állnak rendelkezésre, arányosan hozzá kell rendelni a vonatkozó létesítményrészekhez a következőképpen:
a)
ahol ugyanazon a gyártósoron egymás után különböző termékeket állítanak elő, a ráfordításokat, a teljesítményt és a kapcsolódó kibocsátásokat sorrendben kell hozzárendelni az egyes létesítményrészekhez, azok éves használati ideje alapján;
b)
amennyiben a ráfordításokat, a teljesítményt és a kapcsolódó kibocsátásokat nem lehetséges az a) pont szerint hozzárendelni, az egyes előállított termékek tömege vagy térfogata alapján, a szerepet játszó kémiai reakciók szabad reakcióentalpiáinak aránya alapján tett becslésekből, vagy tudományosan megalapozott módszertanra épülő, e célra alkalmas egyéb elosztási kulcs használatával kell ezt megtenni.
(7) A tagállamoknak elő kell írniuk az üzemeltetők számára, hogy hiánytalan és következetes adatokat szolgáltassanak, gondoskodva arról, hogy ne forduljon elő kétszeres beszámítás és ne legyenek átfedések a létesítményrészek adatai között. A tagállamoknak az adatok kellő bizonyosságú integritása érdekében különösen azt kell biztosítaniuk, hogy az üzemeltetők kellő gondossággal járjanak el, és a lehető legpontosabb adatokat nyújtsák be.
Ennek érdekében a tagállamok biztosítják, hogy minden üzemeltető benyújtson egy olyan módszertani jelentést is, amely tartalmazza különösen a létesítmény leírását, az alkalmazott összeállítási módszereket, a különböző adatforrásokat, a számítási lépéseket és - adott esetben - a (6) bekezdéssel összhangban a vonatkozó létesítményrészeknek szánt kibocsátáskiosztáshoz alkalmazott feltevéseket és módszereket. A tagállamok előírhatják az üzemeltető számára a benyújtott adatok pontosságának és hiánytalanságának bizonyítását.
(8) Hiányzó adatok esetén a tagállam előírja az üzemeltető számára annak megfelelő indoklását.
A tagállamok előírják az üzemeltető számára, hogy valamennyi hiányzó adatot - különösen a legjobb iparági gyakorlaton és a legújabb tudományos és műszaki ismereteken alapuló - óvatos becslésekkel pótoljanak, a hitelesítő általi hitelesítés előtt vagy legkésőbb a hitelesítés során.
Az adatok részleges rendelkezésre állása esetén az óvatos becslés azt jelenti, hogy az extrapolált érték nem haladhatja meg a rendelkezésre álló adatok felhasználásával kapott érték 90 %-át.
Amennyiben a hő-referenciaértékhez tartozó létesítményrész esetében nem állnak rendelkezésre adatok a mérhető hőáramlásról, közelítő értéket lehet levezetni a megfelelő energiaráfordítás, valamint a hőtermelés hitelesítő által hitelesített mért hatékonysága szorzatából. Amennyiben ezek a hatékonysági adatok nem állnak rendelkezésre, 70 %-os referenciahatékonyságot kell alkalmazni a mérhető hő előállításának megfelelő energiaráfordításán.
(9) Az (1)-(6) bekezdés alapján gyűjtött adatokat valamennyi tagállam kérésre a Bizottság rendelkezésére bocsátja.
8. cikk
Hitelesítés
(1) A 7. cikk szerinti adatgyűjtési folyamat során a tagállamok csak olyan adatokat fogadhatnak el, amelyeket egy hitelesítő kielégítő módon hitelesített. A hitelesítési folyamat a módszertani jelentéshez és a 7. cikkben, valamint a IV. mellékletben említett bejelentett paraméterekhez kapcsolódik. A hitelesítés az üzemeltető által szolgáltatott adatok megbízhatóságát, hitelességét és pontosságát vizsgálja, következtetései hitelesítői vélemény formájában jelennek meg, amely kellő bizonyossággal megállapítja, hogy az ellenőrzésnek alávetett adatok lényegi valótlanságoktól mentesek.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a hitelesítő az üzemeltetőtől független személy legyen, aki megalapozott, tárgyilagos és szakképzett módon jár el, valamint tisztában van:
a)
e határozat rendelkezéseivel, továbbá a vonatkozó szabványokkal és útmutatással;
b)
a hitelesítésnek alávetett tevékenységekkel kapcsolatos jogalkotási, szabályozási és közigazgatási követelményekkel;
c)
a létesítmény egyes kibocsátási paramétereivel vagy forrásával kapcsolatos információk keletkezésével, különös tekintettel az adatok gyűjtésével, mérésével, számításával és bejelentésével kapcsolatos információkra.
(3) A 2007/589/EK határozatban foglalt követelményeken túlmenően a tagállamok biztosítják az alábbi minimumkövetelmények mindegyikének teljesülését:
a)
a hitelesítő a hitelesítést kritikus szakmai hozzáállással tervezte meg és végezte el, szem előtt tartva, hogy lehetnek olyan körülmények, amelyek miatt a benyújtott adatokban lényegi valótlanságok szerepelhetnek;
b)
a hitelesítő csak akkor hitelesítette a bejelentett paramétereket, ha ezt nagyfokú bizonyossággal tudta megtenni. A nagyfokú bizonyosság eléréséhez az üzemeltetőnek bizonyítania kell, hogy
i.
a bejelentett paraméterek ellentmondásoktól mentesek;
ii.
a paraméterek gyűjtése az alkalmazandó szabványoknak vagy útmutatásnak megfelelően történt;
iii.
a létesítmény vonatkozó nyilvántartásai hiánytalanok és ellentmondásmentesek;
c)
a hitelesítő a hitelesítési eljárást a létesítményben folytatott valamennyi vonatkozó tevékenység stratégiai elemzésével kezdte, és rálátással rendelkezik az összes tevékenységre és azoknak a kiosztásra gyakorolt hatására;
d)
a hitelesítő figyelembe vette az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedélyben vagy más vonatkozó környezetvédelmi engedélyekben (például a 2008/1/EK irányelv szerinti engedélyben) feltüntetett információkat, különösen a létesítményrészek kezdeti beépített kapacitásának felmérésekor;
e)
a hitelesítő elemezte az üzemeltető tevékenységének összetettségéből adódó és a kiosztási paraméterekkel összefüggő ellenőrzési kockázatokat, amelyek lényegi valótlanságokhoz vezethetnek, és ezen kockázatelemzés alapján dolgozta ki hitelesítési tervét;
f)
a hitelesítő adott esetben helyszíni bejárást végzett, hogy megtekintse a mérőműszerek és -rendszerek működését, szóbeli adatgyűjtést folytasson és elegendő információt és bizonyítékot gyűjtsön. Ha a hitelesítő nem ítélte célravezetőnek a helyszíni bejárás lefolytatását, ezt teljes egészében meg kell tudnia indokolni a megfelelő hatóság számára;
g)
a hitelesítő a hitelesítési tervet úgy hajtotta végre, hogy a meghatározott mintavételi módszerekkel, helyszíni szemlékkel, dokumentumok tanulmányozásával, analitikai eljárásokkal és adatvizsgálati eljárásokkal olyan adatokat gyűjtött - ideértve minden lényeges kiegészítő információt is - amelyek a hitelesítő szakvélemény alapjául fognak szolgálni;
h)
a hitelesítő felkérte az üzemeltetőt, hogy adja meg az esetleg hiányzó adatokat, illetve töltse ki az auditnapló esetleg hiányos részeit, adjon magyarázatot a kibocsátási adatok eltéréseire, vizsgálja felül a számításait vagy helyesbítse a jelentésben megadott adatokat;
i)
a hitelesítő elkészítette a belső hitelesítő jelentést. A hitelesítő jelentés rögzíti azokat az információkat, amelyek igazolják, hogy a stratégiai elemzést, a kockázatelemzést és a hitelesítési tervet maradéktalanul végrehajtották, és elegendő információt szolgáltat a hitelesítő szakvélemények alátámasztására. A belső hitelesítő jelentésnek továbbá lehetővé kell tennie, hogy az illetékes hatóság és az akkreditációs testület adott esetben értékelhesse az auditot;
j)
a hitelesítő döntést hozott arról, hogy a bejelentett paraméterek tartalmaznak-e lényegi valótlanságokat, valamint arról, hogy vannak-e a belső hitelesítő jelentés megállapításain alapuló hitelesítő szakvélemény szempontjából releváns egyéb kérdések;
k)
a hitelesítő ismertette a hitelesítési módszertant, saját megállapításait és a hitelesítő szakvéleményt egy, az üzemeltetőnek címzett hitelesítő jelentésben, amelyet az üzemeltető a bejelentett paraméterekkel együtt benyújt az illetékes hatósághoz.
(4) A tagállamok nem oszthatnak ki ingyenesen kibocsátási egységeket olyan létesítménynek, ahol a létesítményre vonatkozó adatokat nem hitelesítették kielégítő módon.
A tagállamok csak akkor oszthatnak ki ingyenesen kibocsátási egységeket olyan létesítménynek, ahol a létesítményre vonatkozó adatokat nem hitelesítették kielégítő módon, ha számukra kielégítően bebizonyosodik, hogy a hitelesítő döntéséhez vezető adatbeli hiányosságok olyan kivételes, előre nem látható körülményeknek tudhatók be, amelyeket akkor sem lehetett volna elkerülni, ha a lehető leggondosabban járnak el, és amelyek kívül esnek az érintett létesítmény üzemeltetőjének hatáskörén, különösen természeti katasztrófák, háború, háborús fenyegetettség, terrorcselekmények, forradalom, lázadás, szabotázs vagy vandalizmus körülményei között.
(5) A hitelesítés során a tagállamoknak különösen biztosítaniuk kell, hogy ne legyenek a létesítményrészek között átfedések és ne legyen kettős számítás.
9. cikk
Múltbeli tevékenységi szint
(1) A meglévő létesítmények esetében a tagállamok a 7. cikk szerint gyűjtött adatok alapján meghatározzák minden létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit a 2005. január 1-jétől2008. december 31-ig terjedő alapidőszakra, vagy ha magasabbak, a 2009. január 1-jétől2010. december 31-ig terjedő alapidőszakra.
(2) A termékhez kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint minden olyan termék esetében, amelyhez az I. mellékletben említettek szerint termék-referenciaértéket határoztak meg az adott terméknek az érintett létesítményben az alapidőszak alatti éves múltbeli mediántermelésére vonatkozik.
(3) A hőhöz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint a létesítmény határain belül az alapidőszak során termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások céljából elfogyasztott, de nem villamosenergia-ellátási célú mérhető hő termeléséhez, illetve az uniós rendszerben részt vevő létesítménytől való behozatalához, illetve mindkettőhöz, valamint az uniós rendszerben nem szereplő létesítmény vagy egyéb entitás számára történő kivitelhez, de nem villamosenergia-termelés célú kivitelhez kapcsolódó, terajoule/évben kifejezett éves múltbeli medián értéke.
(4) A tüzelőanyaghoz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint az alapidőszak során termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások, valamint biztonsági fáklyázás céljából felhasznált, de nem villamosenergia-ellátási célú nem mérhető hő termeléséhez elfogyasztott tüzelőanyag terajoule/évben kifejezett éves múltbeli medián értéke.
(5) Az érintett létesítményben az (1) bekezdésben említett alapidőszakban termékek előállításával kapcsolatban bekövetkezett technológiai kibocsátások esetében a folyamathoz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint az éves múltbeli medián technológiai kibocsátásokra vonatkozik, szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezve.
(6) Az (1)-(5) bekezdésben említett mediánértékek meghatározásához csak azokat a naptári éveket kell figyelembe venni, amikor a létesítmény legalább egy napig üzemelt.
Amennyiben a létesítmény a releváns alapidőszakban kevesebb mint két naptári évig üzemelt, a múltbeli tevékenységi szinteket az egyes létesítményrészeknek a 7. cikk (3) bekezdésében foglalt módszertan szerint meghatározott kezdeti beépített kapacitása alapján, a 18. cikk (2) bekezdése szerint meghatározott, vonatkozó kapacitásfelhasználási szorzótényezővel szorozva kell kiszámítani.
(7) A (2) bekezdéstől eltérve, azon termékek esetében, amelyekre a III. mellékletben említett termék-referenciaértékek alkalmazandók, a tagállamok a termékhez kapcsolódó múltbeli tevékenységi szintet az éves múltbeli mediántermelés alapján, az ugyanezen mellékletben szereplő képletekkel összhangban határozzák meg.
(8) Az (1) bekezdésben említett mediánértékek meghatározásakor figyelembe kell venni a csak alkalmanként üzemeltetett meglévő létesítményeket, többek között különösen a tartalék- vagy készenléti üzemmódban tartott, illetve a szezonális rendszerben üzemelő létesítményeket, illetve azokat, amelyek az alapidőszak valamely adott naptári évében nem üzemeltek legalább egy napig, amennyiben valamennyi alábbi feltétel teljesül:
a)
egyértelműen bizonyított, hogy a létesítményt csak alkalmanként használják, különösen ha rendszeresen készenléti vagy tartalékkapacitásként, vagy rendszeresen szezonális rendszerben üzemeltetik;
b)
a létesítmény rendelkezik üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedéllyel, valamint a tagállam nemzeti jogrendjében a létesítmény üzemeltetéséhez előírt valamennyi egyéb engedéllyel;
c)
az üzemeltetés megkezdése rövid időn belül lehetséges és rendszeresen végeznek karbantartást.
(9) Azon meglévő létesítmények esetében, amelyeknél a 2005. január 1. és 2011. június 30. közötti időszakban jelentős kapacitásbővítésre vagy -csökkentésre került sor, a létesítmény érintett múltbeli tevékenységi szintje az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott mediánértékek összege, a jelentős kapacitásváltozás, valamint a hozzáadott vagy a csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjei nélkül.
A hozzáadott vagy a csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjei a 7. cikk (3) bekezdésével összhangban megállapított jelentős kapacitásváltozáson átesett egyes létesítményrészeknek a megváltozott működés kezdetét megelőző kezdeti beépített kapacitásai és a 7. cikk (4) bekezdésével összhangban megállapított jelentős kapacitásváltozás utáni beépített kapacitás különbségének, valamint az érintett létesítmény vonatkozásában a megváltozott működés kezdetét megelőző években jellemző múltbeli átlagos kapacitásfelhasználás szorzatával egyenlőek.
10. cikk
A létesítmény szintjén történő kiosztás
(1) A 7. cikk szerint gyűjtött adatok alapján a tagállamok a (2)-(8) bekezdéssel összhangban minden évre kiszámítják a 2013-tól kezdődően ingyenesen kiosztandó kibocsátási egységek számát a területükön található valamennyi meglévő létesítmény vonatkozásában.
(2) E számítás alkalmazásában a tagállamok először is minden létesítményrész esetében külön-külön határozzák meg az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes számát a következők szerint:
a)
minden termék-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében valamely adott évre ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma az e termék-referenciaérték I. mellékletben említett értéke és a termékkel kapcsolatos vonatkozó múltbeli tevékenységi szint szorzatának felel meg;
b)
valamint
i.
a hő-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében valamely adott évre ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma a mérhető hőre vonatkozó hő-referenciaérték I. mellékletben említett értéke és a mérhető hő fogyasztására vonatkozó, hővel kapcsolatos múltbeli tevékenységi szint szorzatának felel meg;
ii.
a tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében valamely adott évre ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma a tüzelőanyag-referenciaérték I. mellékletben említett értéke és a tüzelőanyag-fogyasztásra vonatkozó, tüzelőanyaggal kapcsolatos múltbeli tevékenységi szint szorzatának felel meg;
iii.
a technológiai kibocsátás szerinti létesítményrész esetében a kibocsátási egységek valamely adott évre ingyenesen kiosztott előzetes éves száma a folyamathoz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint 0,9700-del megszorzott értékének felel meg.
(3) Amennyiben a mérhető hő magánháztartásokba szánt export- és a kibocsátási egységeknek a (2) bekezdés b) pontjának i. alpontja szerint 2013-ra meghatározott előzetes éves száma alacsonyabb, mint az adott létesítményrész által 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszakban a magánháztartásoknak exportált mérhető hő előállításához kapcsolódó múltbeli kibocsátások medián éves értéke, a kibocsátási egységek 2013-ra meghatározott előzetes éves számát a különbségnek megfelelően ki kell igazítani. A 2014-2020 közötti időszak minden évében a kibocsátási egységeknek a (2) bekezdés b) pontjának i. alpontja szerint meghatározott előzetes éves számát olyan mértékben kell kiigazítani, hogy az adott évre a kibocsátási egységek előzetes éves száma alacsonyabb legyen, mint a fentiekben említett múltbeli kibocsátások medián éves értékének százalékos aránya. Ez a százalékos arány 2014-ben 90 %, majd minden azt követő évben 10 százalékponttal csökken.
(4) A 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (11) bekezdésének végrehajtásához a kibocsátási egységek ingyenesen kiosztott, az érintett évre e cikk (2) bekezdése alapján az egyes létesítményrészek tekintetében meghatározott előzetes éves számára a VI. mellékletben említett szorzótényezőket kell alkalmazni, amennyiben az e létesítményrészekben zajló folyamatok olyan ágazatokat vagy alágazatokat szolgálnak ki, amelyeket nem tekintenek a 2010/2/EU határozatban meghatározott CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitettnek.
Amennyiben az e létesítményrészekben zajló folyamatok a 2010/2/EU határozatban meghatározott CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatokat vagy alágazatokat szolgálnak ki, a 2013-ra és 2014-re alkalmazandó szorzótényező 1. Azokat az ágazatokat és alágazatokat, amelyek esetében a szorzótényező a 2015-2020 közötti időszakra 1, a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (13) bekezdése alapján kell meghatározni.
(5) Amennyiben a hő-referenciaérték szerinti létesítményrész, a tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész vagy a technológiai kibocsátás szerinti létesítményrész múltbeli tevékenységi szintjének legalább 95 %-a a 2010/2/EU határozatban meghatározott CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatokat vagy alágazatokat szolgál ki, úgy tekintendő, hogy a létesítményrész egésze jelentős mértékben ki van téve CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának.
Amennyiben a hő-referenciaérték szerinti létesítményrész, a tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrész vagy a technológiai kibocsátás szerinti létesítményrész múltbeli tevékenységi szintjének legalább 95 %-a a 2010/2/EU határozatban meghatározott CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának jelentős mértékben nem kitett ágazatokat vagy alágazatokat szolgál ki, úgy tekintendő, hogy a létesítményrész egésze nincs jelentős mértékben kitéve CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának.
(6) Az I. mellékletben említett salétromsav-referenciaértékek hatálya alá tartozó termékeket előállító létesítményrészekből származó mérhető hőt kapott létesítményrészeknek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves számát az adott hőnek a 9. cikk (1) bekezdésében említett alapidőszak alatti éves múltbeli fogyasztásának és e mérhető hő I. mellékletben említett hő-referenciaértékének szorzatával kell csökkenteni.
(7) Az egyes létesítményeknek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyisége a valamennyi létesítményrész számára ingyenesen kiosztott - a (2)-(6) bekezdésnek megfelelően kiszámított - kibocsátási egységek előzetes éves számának összege.
Amennyiben valamely létesítmény olyan létesítményrészeket foglal magában, amelyek cellulózt (rövid rostú nátroncellulózt, hosszú rostú nátroncellulózt, termomechanikai úton előállított cellulózt és mechanikai úton előállított cellulózt, szulfitcellulózt vagy más, termék-referenciaértékkel nem leírható cellulózt) gyártanak és a mérhető hőt technológiailag kapcsolódó egyéb létesítményrészeknek exportálják, az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyisége - függetlenül attól, hogy az adott létesítmény létesítményrészeinek előzetesen összesen mennyi kibocsátási egységet osztottak ki ingyenesen évente, az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyisége kapcsán a létesítményrész által gyártott termékek közül csak a kereskedelmi forgalomba hozottakat veszi számításba, ugyanezen létesítményrész vagy ahhoz technológiailag kapcsolódó más létesítmény által egyéb papírtermékek alapanyagaként felhasznált termékeket nem.
(8) Az egyes létesítményeknek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségének meghatározásakor a tagállamok biztosítják, hogy ne számítsák kétszer a kibocsátásokat, illetve a kiosztás értéke ne legyen negatív. Amennyiben valamely létesítmény különösen az I. mellékletben meghatározott rendszerhatárok fogalommeghatározása szerinti termék-referenciaérték hatálya alá tartozó köztes terméket importál, a kibocsátások nem számolhatók kétszer a mindkét érintett létesítmény számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségének meghatározásakor.
(9) A 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (3) bekezdésének hatálya alá tartozó létesítmények kivételével az egyes meglévő létesítmények számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves összmennyisége a (7) bekezdéssel összhangban meghatározott létesítmények számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 15. cikk (3) bekezdésével összhangban meghatározott ágazatközi korrekciós tényezővel megszorzott előzetes éves összmennyisége.
A 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (3) bekezdésének hatálya alá tartozó és a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására jogosult létesítmények esetében az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves összmennyisége az egyes létesítmények számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a (7) bekezdéssel összhangban meghatározott, és a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (4) bekezdésében említett lineáris szorzótényezővel kiigazított előzetes éves összmennyisége, amelynek meghatározásakor referenciául az adott létesítmény számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 2013. évi előzetes éves összmennyisége szolgál.
11. cikk
A gőzzel végzett krakkolás tekintetében alkalmazott kiosztás
A 10. cikk (2) bekezdésének a) pontjától eltérve, azon termék-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében, amely értékes vegyi anyagok termeléséhez kapcsolódik, az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek éves előzetes száma az I. mellékletben említett, gőzzel végzett krakkolás termék-referenciaértéknek a III. melléklettel összhangban meghatározott múltbeli tevékenységi szinttel megszorzott és a közvetlen összkibocsátás hányadosával megszorzott értéke, ideértve az e határozat 9. cikke (1) bekezdésében említett alapidőszakban a nettó importált hőből származó, szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett kibocsátásokat és e közvetlen összkibocsátások összegét, valamint az e határozat 9. cikke (1) bekezdésében említett alapidőszakban a szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett, a 14. cikk (2) bekezdése alapján kiszámított vonatkozó közvetett kibocsátásokat. E számítás eredményéhez hozzá kell adni a következőket: a hidrogén tonnájaként 1,78 tonna szén-dioxid és a pótlólag betáplált hidrogén múltbeli mediántermelésének hidrogéntonnában kifejezett szorzata, az etilén tonnájaként 0,24 tonna szén-dioxid és a pótlólag betáplált etilén múltbeli mediántermelésének etiléntonnában kifejezett szorzata, valamint az értékes vegyi anyagok tonnájaként 0,16 tonna szén-dioxid és a hidrogénen és etilénen kívüli egyéb, pótlólag betáplált értékes vegyi anyagok múltbeli mediántermelésének értékes vegyianyag-tonnában kifejezett szorzata.
12. cikk
A vinil-klorid monomer tekintetében alkalmazott kiosztás
A 10. cikk (2) bekezdésének a) pontjától eltérve, a vinil-klorid monomer (a továbbiakban: VCM) gyártásához kapcsolódó létesítményrész esetében az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek éves előzetes száma a vinilkloridmonomer-referenciaértéknek a tonnában kifejezett vinilkloridmonomer-gyártás múltbeli tevékenységi szintjével megszorzott, és az e határozat 9. cikke (1) bekezdésében említett alapidőszakbeli vinilkloridmonomer-gyártás szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett, a 14. cikk (2) bekezdésének megfelelően kiszámított közvetlen kibocsátási hányadosával megszorzott értéke (amelybe a nettó hőimportból származó kibocsátás is beletartozik), és az e határozat 9. cikke (1) bekezdésében említett alapidőszakbeli vinilkloridmonomer-gyártáshoz kapcsolódó közvetlen kibocsátások és hidrogénnel kapcsolatos kibocsátások szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett - a hidrogéntüzelésből eredő múltbeli hőfogyasztás terajoule-ban kifejezett értéke és terajoule-onként 56,1 tonna szén-dioxid szorzata alapján kiszámított - összegével egyenlő.
13. cikk
Létesítmények közötti hőáramlás
Amennyiben egy termék-referenciaérték szerinti létesítményrész olyan mérhető hővel rendelkezik, amelyet az uniós rendszeren kívüli létesítménytől vagy más entitástól importált, az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma a 10. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerint meghatározott termék-referenciaérték szerinti, érintett létesítményrész esetében a tárgyévben az uniós rendszeren kívüli létesítményből vagy más entitásból származó múltbeli hőimport értéke és a mérhető hőre vonatkozóan az I. mellékletben előírt hő-referenciaérték szorzatával csökken.
14. cikk
A tüzelőanyag és a villamos energia felcserélhetősége
(1) Az I. mellékletben említett valamennyi termék-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében - tekintettel a tüzelőanyag és a villamos energia felcserélhetőségére - az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma az I. mellékletben megállapított vonatkozó termék-referenciaértéknek, a termékhez kapcsolódó múltbeli tevékenységi szintnek és az e határozat 9. cikkének (1) bekezdésében említett alapidőszakbeli nettó importált hőből származó, szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett kibocsátást is tartalmazó közvetlen összkibocsátás hányadosával megszorzott értékének szorzatával, továbbá az e közvetlen összkibocsátások, valamint az e határozat 9. cikkének (1) bekezdésében említett alapidőszakon belüli vonatkozó közvetett kibocsátásoknak az összegével egyenlő.
(2) Az (1) bekezdés szerinti számítás alkalmazásában a vonatkozó közvetett kibocsátások az I. mellékletben szereplő folyamat- és kibocsátásmeghatározásokban megadott vonatkozó villamosenergia-fogyasztásra utalnak az e határozat 9. cikke (1) bekezdésében említett alapidőszakban az érintett termék előállításához szükséges villamos energia megawattóránként 0,465 tonna szén-dioxiddal megszorzott értékeként kiszámítva, szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezve.
Az (1) bekezdés szerinti számítás alkalmazásában a nettó importált hőből származó kibocsátás az érintett termék előállításához szükséges, az uniós rendszer hatálya alá tartozó létesítményekből az e határozat 9. cikkének (1) bekezdésében említett alapidőszakban importált mérhető hő mennyiségének, valamint az I. mellékletben említett hő-referenciaértéknek a szorzatára vonatkozik.
III. FEJEZET
KIOSZTÁSI HATÁROZATOK
15. cikk
Nemzeti végrehajtási intézkedések
(1) A 2003/87/EK irányelv 11. cikkének (1) bekezdésével összhangban a tagállamok 2011. szeptember 30-ig a Bizottság által rendelkezésre bocsátott elektronikus formanyomtatvány kitöltésével megküldik a Bizottságnak a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó, területükön működő létesítmények listáját, amely az 5. cikk szerint azonosított létesítményeket is tartalmazza.
(2) Az (1) bekezdésben említett lista minden egyes meglévő létesítményre vonatkozóan különösen a következőket tartalmazza:
a)
a létesítménynek és határainak azonosító adatai a CITL-jegyzékbeli azonosító kód alapján;
b)
a létesítmény minden egyes létesítményrészének azonosító adatai;
c)
az egyes termék-referenciaérték szerinti létesítményrészek kezdeti beépített kapacitása, valamint az érintett termék éves gyártási mennyisége a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszakban;
d)
az egyes létesítmények és létesítményrészek esetében arra vonatkozó információ, hogy a 2010/2/EU határozatban meghatározott CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának általános megítélés szerint jelentős mértékben kitett ágazatnak vagy alágazatnak minősülnek-e;
e)
minden egyes létesítményrész esetében a 2013-2020 közötti időszakban az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 10. cikk (2) bekezdésével összhangban meghatározott előzetes éves száma;
f)
a d) ponton túlmenően, a 2010/2/EU határozatban meghatározott, a CO2-kibocsátás-áthelyezés kockázatának általános megítélés szerint jelentős mértékben kitett ágazatokat vagy alágazatokat nem kiszolgáló létesítményrészek esetében a 2013-2020 közötti időszakban az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma - a 10. cikk (4) bekezdésével összhangban meghatározottak szerint - egyenlő összegekkel, a 2013-as mennyiség 80 %-áról 2020-ban 30 %-ra csökken;
g)
minden egyes létesítmény esetében a 2013-2020 közötti időszakban az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 10. cikk (6) bekezdésével összhangban meghatározott előzetes éves összmennyisége.
A lista megnevezi az összes hőtermelő villamosenergia-termelőt és a 2003/87/EK irányelv 27. cikke értelmében az uniós rendszerből kizárható kisebb létesítményeket is.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett lista kézhezvételét követően a Bizottság értékeli az egyes létesítményeknek a listába történő felvételét és az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek kapcsolódó éves összmennyiségét.
Miután minden tagállam értesíti a Bizottságot a 2013-2020 közötti időszakban ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségéről, a Bizottság meghatározza a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésében említett egységes, ágazatközi korrekciós tényezőt. Ennek meghatározása a következőképpen történik: a 2013-2020 közötti időszak minden évében - a VI. mellékletben említett tényezők alkalmazása nélkül - a villamosenergia-termelő létesítmények figyelmen kívül hagyásával ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségeinek összegét össze kell vetni a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésével összhangban kiszámított éves kibocsátásiegység-mennyiségekkel a villamosenergia-termelőnek vagy új belépőnek nem minősülő létesítmények esetében, figyelembe véve az említett irányelv 9. cikkének megfelelően meghatározott éves uniós összmenynyiségből való vonatkozó részesedést, és az uniós rendszerbe csak 2013-tól felvett vonatkozó kibocsátási mennyiségeket.
(4) Amennyiben a Bizottság nem utasítja el valamely létesítmény e listába való felvételét, beleértve az e létesítmény számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek éves előzetes összmennyiségét is, az érintett tagállam e határozat 10. cikkének (9) bekezdésével összhangban meghatározza a 2013-2020 közötti időszak minden évében ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves mennyiségét.
(5) Miután a tagállamok meghatározták a területükön található összes meglévő létesítmény végleges éves összmennyiségét, listát kell küldeniük a Bizottságnak a 2013-2020 közötti időszakban ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 10. cikk (9) bekezdésével összhangban meghatározott előzetes éves összmennyiségeiről.
16. cikk
Változások a CO2-kibocsátás-áthelyezésnek való kitettség terén
A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (13) bekezdésében említett, a 2015-2020 közötti időszakra vonatkozó lista elfogadásától, illetve a 2010/2/EU határozatban előírt lista 2013. és 2014. évi kiegészítéseinek elfogadásától számított három hónapon belül minden tagállam felülvizsgálja az e határozat 15. cikkének (1) bekezdésében említett listát, és egyértelműen jelzi a létesítmények és létesítményrészek CO2-kibocsátás-áthelyezésnek való kitettségében bekövetkezett változásokat, valamint adott esetben az ingyenes kiosztás kapcsolódó előzetes éves mennyiségét, és e listát benyújtja a Bizottságnak.
IV. FEJEZET
ÚJ BELÉPŐK ÉS ZÁRADÉKOK
17. cikk
Ingyenes kiosztás iránti kérelem
(1) Egy új belépő általi kérelem esetén a tagállamok a jelen szabályok alapján meghatározzák az érintett létesítmény üzemszerű működésének megkezdését, valamint a kezdeti beépített kapacitás megállapítását követően ingyenesen kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét.
(2) A tagállamok csak azokat a kérelmeket fogadják el, amelyeket a kérelmezők az érintett létesítmények vagy létesítményrészek üzemszerű működésének megkezdésétől számított egy éven belül benyújtottak az illetékes hatósághoz.
(3) A tagállamok e határozat (6) bekezdésének megfelelően létesítményrészekre osztják az érintett létesítményt és előírják az üzemeltető számára, hogy az (1) bekezdésben említett kérelemmel együtt az V. mellékletben felsorolt valamennyi paraméterre vonatkozó minden releváns információt és adatot az egyes létesítményrészek tekintetében külön-külön nyújtson be az illetékes hatósághoz. Szükség esetén a tagállamok előírhatják, hogy az üzemeltető jobban részletezett adatokat szolgáltasson.
(4) A 2003/87/EK irányelv 3. cikkének h) pontjában említett létesítmények esetében - a 2011. június 30-át követően jelentősen bővített létesítmények kivételével - a tagállamok előírják az üzemeltetők számára, hogy a 7. cikk (3) bekezdésében meghatározott módszertant követve minden egyes létesítményrész tekintetében határozzák meg a kezdeti beépített kapacitást, azt a folyamatos 90 napos időszakot véve alapul, amelynek alapján az üzemszerű működés kezdete referenciaként meg lett állapítva. A tagállamoknak az adott létesítményhez rendelt kiosztási mennyiség kiszámítását megelőzően el kell fogadniuk az egyes létesítményrészek kezdeti beépített kapacitásával kapcsolatban megadott értékeket.
(5) A bejelentett adatok megbízhatóságának és helytállóságának biztosítása érdekében a tagállamok az e cikk értelmében szolgáltatott adatokat kizárólag akkor fogadhatják el, ha azokat a 8. cikkben megállapított követelményekkel összhangban egy hitelesítő kielégítőnek ítélte.
18. cikk
Tevékenységi szintek
(1) A 2003/87/EK irányelv 3. cikkének h) pontjában említett létesítmények esetében - a 2011. június 30-át követően jelentősen bővített létesítmények kivételével - a tagállamok meghatározzák az egyes létesítmények tevékenységi szintjeit a következők szerint:
a)
minden olyan termék esetében, amelyhez az I. mellékletben említettek szerint termék-referenciaértéket határoztak meg, a termékhez kapcsolódó tevékenységi szint megegyezik az érintett létesítményben az adott termék előállításához tartozó, standard kapacitásfelhasználási tényezővel megszorzott kezdeti beépített kapacitással;
b)
a hőhöz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint a létesítmény határain belül termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások céljából elfogyasztott, de nem villamosenergia-ellátási célú mérhető hő termeléséhez, illetve az uniós rendszerben részt vevő létesítménytől való behozatalához, illetve mindkettőhöz, valamint az uniós rendszeren kívüli létesítmény vagy egyéb entitás számára történő kivitelhez, de nem villamosenergia-termelés célú kivitelhez kapcsolódó kezdeti beépített kapacitás, valamint a vonatkozó kapacitásfelhasználási tényező szorzata;
c)
a tüzelőanyaghoz kapcsolódó tevékenységi szint az érintett létesítményben termékek előállítása vagy - a villamos energia előállítását kivéve - mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások, valamint biztonsági fáklyázás céljából felhasznált, de nem villamosenergia-ellátási célú nem mérhető hő termeléséhez elfogyasztott tüzelőanyaggal kapcsolatos kezdeti beépített kapacitás, valamint a vonatkozó kapacitásfelhasználási tényező szorzata;
d)
a technológiai kibocsátás szerinti tevékenységi szint a folyamategység technológiai kibocsátásainak előállításához tartozó kezdeti beépített kapacitásnak és a vonatkozó kapacitásfelhasználási tényezőnek a szorzata.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában említett standard kapacitásfelhasználási tényezőt a Bizottság határozza meg és teszi közzé a tagállamok által az e határozat 7. cikkével összhangban elvégzett adatgyűjtés alapján. Az I. mellékletben említett minden egyes termék-referenciaérték esetében ez az érintett terméket előállító összes létesítményre meghatározott éves átlagos kapacitásfelhasználási tényező 80 százalékának felel meg. Az érintett terméket előállító egyes létesítmények éves átlagos kapacitásfelhasználási tényezője a 2005-2008 közötti időszakra vonatkozó átlagos éves termelés és a kezdeti beépített kapacitás hányadának felel meg.
Az (1) bekezdés b)-d) pontjában említett vonatkozó kapacitásfelhasználási tényezőt a tagállamok határozzák meg a létesítmény tervezett üzemszerű működésével, karbantartásával, rendes termelési ciklusával, energiahatékony műszaki megoldásaival, és a létesítmény ágazatspecifikus információkhoz viszonyított, az adott ágazatra jellemző kapacitásfelhasználásával kapcsolatos, kellően megalapozott és független hitelesítő által hitelesített információk alapján.
Az (1) bekezdés d) pontjában említett vonatkozó kapacitásfelhasználásnak az előző mondatnak megfelelő meghatározásakor a tagállamoknak a ráfordítás kibocsátásintenzitásával és az ÜHG-hatékony műszaki megoldásokkal kapcsolatos, kellően megalapozott és független hitelesítő által hitelesített információkat is figyelembe kell venniük.
(3) Azon létesítmények esetében, amelyek kapacitását 2011. június 30. után jelentősen bővítették, a tagállamok csak azon létesítményrészek hozzáadott kapacitásának esetében határozzák meg a tevékenységi szinteket az (1) bekezdésnek megfelelően, amelyekre a jelentős bővítés kiterjed.
Azon létesítmények esetében, amelyek kapacitását 2011. június 30. után jelentősen csökkentették, a tagállamok csak azon létesítményrészek csökkentett kapacitásának esetében határozzák meg a tevékenységi szinteket az (1) bekezdésnek megfelelően, amelyekre a jelentős csökkentés kiterjed.
19. cikk
Új belépőknek történő kiosztás
(1) A kibocsátási egységek új belépőknek történő kiosztásához - a 2003/87/EK irányelv 3. cikke h) pontjának harmadik francia bekezdésében említett létesítményeknek történő kiosztás kivételével - a tagállamok a létesítmény üzemszerű működésének megkezdésétől ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek az egyes létesítményrészekre lebontott, előzetes éves számát a következőképpen számítják ki:
a)
minden egyes termék-referenciaérték szerinti létesítményrész esetében valamely adott évre ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma az e termék-referenciaérték és a termékkel kapcsolatos tevékenységi szint szorzatának felel meg;
b)
az egyes hő-referenciaérték szerinti létesítményrészek esetében az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma az e mérhető hőre vonatkozóan az I. mellékletben említett hő-referenciaérték és a hővel kapcsolatos tevékenységi szint szorzatának felel meg;
c)
az egyes tüzelőanyag-referenciaérték szerinti létesítményrészek esetében az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves száma az I. mellékletben említett tüzelőanyag-referenciaérték és a tüzelőanyaggal kapcsolatos tevékenységi szint szorzatának felel meg;
d)
az egyes technológiai kibocsátások szerinti létesítményrészek esetében a kibocsátási egységek valamely adott évre ingyenesen kiosztott előzetes éves száma a folyamathoz kapcsolódó tevékenységi szint 0,9700-tel megszorzott értékének felel meg.
Az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves számának kiszámítására e határozat 10. cikkének (4)-(6) és (8) bekezdése, valamint 11., 12., 13. és 14. cikke mutatis mutandis alkalmazandó.
(2) Az új belépőknek az üzemszerű működés megkezdése előtt keletkezett, független hitelesítő által hitelesített kibocsátásai esetében, a további kibocsátási egységek kiosztása a szén-dioxid tonna-egyenértékben kifejezett múltbeli kibocsátások alapján történik.
(3) Az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyisége a valamennyi létesítményrész számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek az (1) bekezdéssel összhangban kiszámított előzetes éves számainak, valamint a (2) bekezdésben említett további kibocsátási egységek számának összegével egyenlő. A 10. cikk (7) bekezdésének második mondata alkalmazandó.
(4) A tagállamok késedelem nélkül tájékoztatják a Bizottságot az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségéről. A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (7) bekezdése értelmében az új belépők számára létrehozott tartalékból a kibocsátási egységeket „érkezési sorrendben” osztják ki ezen értesítés kézhezvételének időpontját figyelembe véve.
A Bizottság elutasíthatja az érintett létesítmény vonatkozásában ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségét. Amennyiben a Bizottság nem emel kifogást az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségével kapcsolatban, a tagállamok következő lépésként meghatározhatják az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves összmennyiségét.
(5) Az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves mennyisége az egyes létesítmények számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek az e cikk (3) bekezdésével összhangban meghatározott, évente a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (7) bekezdésében említett lineáris tényezővel kiigazított előzetes éves összmennyiségének felel meg, az érintett létesítmény számára 2013-ban ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves összmennyiségét tekintve viszonyítási alapnak.
(6) Amennyiben a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (7) bekezdése értelmében az új belépőknek elkülönített kibocsátási egységek mennyiségének felét - a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (8) bekezdése értelmében rendelkezésre álló kibocsátási egységek mennyisége ellenére - 2020-ig kiutalják vagy ki kell utalni új belépőknek, a Bizottság felméri, hogy szükséges-e várólistás rendszert életbe léptetni annak biztosítása érdekében, hogy a tartalékhoz való hozzáférést méltányos módon irányítsák.
20. cikk
Új belépő számára jelentős kapacitásbővítést követő kiosztás
(1) Amennyiben egy létesítmény kapacitását 2011. június 30. után jelentősen bővítették, a tagállamok - az üzemeltető kérelmére és a valamely létesítménynek a 10. cikk szerinti kiosztás sérelme nélkül - a 19. cikkben előírt módszer alapján meghatározzák a bővítés tekintetében ingyenesen kiosztandó kibocsátási egységek számát.
(2) A tagállamok előírják az üzemeltető számára, hogy - a kiosztásról való döntés támogatása érdekében - a kérelemmel együtt nyújtsa be a jelentős kapacitásbővítés kritériumainak teljesülésére vonatkozó bizonyítékokat, és bocsássa rendelkezésre a 17. cikk (3) bekezdésében említett információkat. A tagállamok kiváltképp arra kötelezik az üzemeltetőt, hogy a 8. cikkben foglalt követelményekkel összhangban adják meg a létesítményrésznek a hitelesítő által hitelesített jelentős kapacitásbővítés utáni hozzáadott kapacitását és beépített kapacitását. A tagállamok az adott létesítményrész vonatkozásában ezt a beépített kapacitást tekintik majd a jelentősen megnövelt kapacitású létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának a későbbi jelentős kapacitásváltozás mértékének megítélésekor.
21. cikk
Jelentős kapacitáscsökkentés
(1) Amennyiben egy létesítmény kapacitását 2011. június 30. után jelentősen csökkentették, a tagállamok meghatározzák, hogy az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek számát e csökkentésre tekintettel mennyivel csökkentik. Ehhez a tagállamok különösen arra kötelezik az üzemeltetőt, hogy a 8. cikkben foglalt követelményekkel összhangban adják meg a létesítményrésznek a hitelesítő által hitelesített jelentős kapacitáscsökkentés utáni csökkentett kapacitását és beépített kapacitását. A tagállamok az adott létesítményrész vonatkozásában ezt a beépített kapacitást tekintik majd a jelentősen lecsökkentett kapacitású létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának a későbbi jelentős kapacitásváltozás mértékének megítélésekor.
(2) A tagállamok az egyes létesítményrészek számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek előzetes éves számát a jelentős kapacitáscsökkenés mértékének megfelelően csökkentik az érintett létesítményrész számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységeknek a 19. cikk (1) bekezdésének megfelelően kiszámított előzetes éves számával.
A tagállamok a 10. cikk (9) bekezdésének megfelelően ezt követően a jelentős kapacitáscsökkenést megelőző előzetes éves összmennyiség meghatározásához alkalmazott módszertan alapján kiszámítják az érintett létesítmény előzetes éves összmennyiségét, valamint az érintett létesítmény számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves összmenynyiségét.
(3) A létesítmény számára történő kiosztás ennek megfelelően a kapacitáscsökkentés évét követő évtől, illetve amennyiben a jelentős kapacitáscsökkentés 2013. január 1-je előtt történt, 2013-tól módosul.
22. cikk
A létesítmény működésének beszüntetése
(1) Valamely létesítmény működését beszüntetettnek tekintik, amennyiben az alábbi feltételek valamelyike teljesül:
a)
lejárt az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedély, a 2008/1/EK irányelv szerint hatályos engedély, vagy bármely egyéb, vonatkozó környezetvédelmi engedély;
b)
az a) pontban említett engedélyeket visszavonták;
c)
a létesítmény üzemeltetése műszakilag nem lehetséges;
d)
a létesítmény nem üzemel, de korábban üzemelt, és az üzemeltetés újraindítása műszakilag nem lehetséges;
e)
a létesítmény nem üzemel, de korábban üzemelt és az üzemeltető nem tudja megállapítani, hogy a létesítmény legkésőbb hat hónappal a működés beszüntetését követően újra üzemelni fog. A tagállamok ezt az időszakot legfeljebb 18 hónappal meghosszabbíthatják, ha az üzemeltető igazolni tudja, hogy a létesítmény hat hónapon belül nem tudja folytatni működését olyan kivételes és előre nem látható körülmények miatt, amelyeket a legteljesebb gondosság mellett sem lehetett volna elkerülni, és amelyek kívül esnek az érintett létesítmény üzemeltetőjének hatáskörén, különösen természeti katasztrófák, háború, háborús fenyegetés, terrorcselekmények, forradalom, lázadás, szabotázs vagy vandalizmus előfordulásakor.
(2) Az (1) bekezdés e) pontja nem alkalmazandó a tartalék- vagy készenléti üzemmódban tartott és a szezonális rendszerben üzemeltetett létesítményekre, amennyiben valamennyi alábbi feltétel teljesül:
a)
az üzemeltető rendelkezik az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedéllyel és valamennyi más vonatkozó engedéllyel;
b)
az üzemeltetés megindítása a létesítményen végzett fizikai változtatások nélkül műszakilag lehetséges;
c)
rendszeresen végeznek karbantartást.
(3) Amennyiben egy létesítmény beszüntette működését, az érintett tagállam a működés beszüntetésének évét követő évtől nem utalhat ki kibocsátási egységeket az adott létesítménynek.
(4) A tagállamok az (1) bekezdés e) pontjában említett létesítmények esetében felfüggeszthetik a kibocsátási egységek kiutalását, amíg megállapítást nem nyert, hogy a létesítmény újraindítja működését.
23. cikk
A létesítmény működésének részleges beszüntetése
(1) Valamely létesítmény működése részlegesen beszüntetettnek tekintendő, ha egy olyan létesítményrész, amely legalább 30 %-kal hozzájárul a létesítménynek ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves mennyiségéhez vagy több mint 50 000 kibocsátási egység kiosztásához, tevékenységi szintjét egy adott naptári évben a létesítményrésznek kiosztott mennyiség kiszámításához használt, a 9. cikknek vagy, adott esetben, a 18. cikknek megfelelően kiszámított tevékenységi szinthez (a továbbiakban: kezdeti tevékenységi szint) képest legalább 50 %-kal csökkenti.
(2) A működését részlegesen beszüntető létesítmény számára történő kibocsátásiegység-kiosztást a működés részleges beszüntetésének évét követő évben, illetve amennyiben a részleges beszüntetésre 2013. január 1-je előtt került sor, 2013-tól az alábbiak szerint kell kiigazítani:
Amennyiben az (1) bekezdésben említett létesítményrész tevékenységi szintje a kezdeti tevékenységi szinthez képest 50-75 %-kal csökken, a létesítményrész csak az eredetileg kiosztott kibocsátási egységek felét kapja.
Amennyiben az (1) bekezdésben említett létesítményrész tevékenységi szintje a kezdeti tevékenységi szinthez képest 75-90 %-kal csökken, a létesítményrész csak az eredetileg kiosztott kibocsátási egységek 25 %-át kapja.
Amennyiben az (1) bekezdésben említett létesítményrész tevékenységi szintje a kezdeti tevékenységi szinthez képest legalább 90 %-kal csökken, az érintett létesítményrész számára nem osztanak ki ingyenesen kibocsátási egységeket.
(3) Amennyiben az (1) bekezdésben említett létesítményrész tevékenységi szintje meghaladja a kezdeti tevékenységi szint 50 %-át, a működését részlegesen beszüntető létesítményrész a tevékenységi szint 50 %-os küszöbe meghaladásának naptári évét követő évben a számára eredetileg kiosztott kibocsátási egységeket kapja meg.
(4) Amennyiben az (1) bekezdésben említett létesítményrész tevékenységi szintje meghaladja a kezdeti tevékenységi szint 25 %-át, a működését részlegesen beszüntető létesítményrész a tevékenységi szint 25 %-os küszöbe meghaladásának naptári évét követő évben a számára eredetileg kiosztott kibocsátási egységek felét kapja meg.
24. cikk
A létesítmény működésében bekövetkező változások
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az üzemeltető minden év december 31-ig benyújtson a létesítmény kapacitásával, tevékenységi szintjével és működésével kapcsolatos bármely tervezett vagy tényleges változásra vonatkozó minden lényeges információt az illetékes hatóságnak.
(2) Amennyiben a létesítménynek kiosztott mennyiségre hatással lévő változás következik be a létesítmény kapacitásában, tevékenységi szintjében vagy működésében, a tagállamok az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek végleges éves összmennyiségének meghatározása előtt a Bizottság által rendelkezésre bocsátott elektronikus formanyomtatvány használatával benyújtanak a Bizottsághoz minden lényeges információt, ideértve az érintett létesítménynek az e határozattal összhangban meghatározott, ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek felülvizsgált előzetes éves összmennyiségét is. A Bizottság elutasíthatja az érintett létesítmény számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek felülvizsgált előzetes éves összmennyiségét.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉS
25. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2011. április 27-én.