РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. július 13.)
az Interbev részére befizetett hozzájárulásokról
(az értesítés a C(2011) 4923. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(2012/131/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdése első albekezdésére (1),
miután az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében felszólította az érdekelteket, hogy terjesszék be észrevételeiket, és figyelembe véve ezen észrevételeket,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
Az ügy tárgyát képező intézkedéssel kapcsolatban kapott tájékoztatás alapján az Európai Bizottság 2001. október 2-i levelében kérdéseket tett fel a francia hatóságoknak az intézkedéssel kapcsolatban. Franciaország Európai Unió melletti Állandó Képviselete 2001. november 9-i levelében adott választ a Bizottságnak.
(2)
Mivel az intézkedést anélkül hajtották végre, hogy a Bizottságtól erre előzetesen felhatalmazást kértek és kaptak volna, az intézkedést NN 39/03 számmal a be nem jelentett támogatások között vették nyilvántartásba.
(3)
A Bizottság az eljárás tárgyát képező támogatással kapcsolatban 2003. július 9-i, C(2003) 2057. sz. levelével megindította az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárást.
(4)
Az eljárás megindításáról szóló határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2). A Bizottság felhívta a többi tagállamot és az érintett harmadik feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket a kérdéses támogatásokkal kapcsolatban. A Bizottsághoz nem érkeztek be észrevételek harmadik felektől. A francia hatóságok 2003. október 8-i és 10-i, illetve 2005. szeptember 13-i és november 29-i levelükben elküldték észrevételeiket.
(5)
2011. február 25-én a Bizottság egy kiegészítő tájékoztatást kérő levelet küldött Franciaországnak; 2011. március 29-én megbeszélést tartottak.
(6)
A francia hatóságok 2011. május 24-én kelt levelükben válaszoltak.
II. A KÉRDÉSES INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
1. AZ INTERBEV RÉSZÉRE BEFIZETETT HOZZÁJÁRULÁSOK
1.1. A SZAKMAKÖZI SZERVEZETEK ÉS A KÖTELEZŐVÉ TETT ÖNKÉNTES HOZZÁJÁRULÁSOK RENDSZERE
(7)
A szakmaközi szervezetek olyan társulások, amelyek vertikumonként tömörítik a mezőgazdasági termelés és - az adott esettől függően - a feldolgozóipar, a kereskedelem és a nagykereskedelem legreprezentatívabb szakmai családjait, és amelyeket szakmaközi szervezetekként elismer az illetékes közigazgatási hatóság. Létüket, feladataikat és működésüket az agrárrendtartás L. 631-1. cikke és az utána következő cikkek szabályozzák. Az illetékes hatóságoknak ahhoz, hogy egy ilyen társulást elismerjenek, meg kell győződniük arról, hogy a szóban forgó társulás megfelel-e különböző kritériumoknak, egyebek között arról, hogy alapszabálya megfelel-e a törvényes előírásoknak (az agrárrendtartás L. 632-1. cikke), valamint arról, hogy a szóban forgó szakmaközi szervezetet alkotó tagszervezetek reprezentatívak-e.
(8)
A szakmaközi szervezetek azzal a céllal jöttek létre, hogy egy vertikum összes láncszemének képviseletében lépjenek fel, folytassanak tevékenységeket, és evégből megállapodásokat is köthetnek. Ezeket a megállapodásokat, illetve a megállapodások által előirányzott tevékenységek költségeinek fedezésére szolgáló önkéntes hozzájárulások beszedését a későbbiekben tárcaközi rendelet útján kötelező érvényűvé is lehet tenni („ki lehet terjeszteni”) a vertikum összes szereplőjére, akár olyan szakmai szervezethez tartoznak ezek, amely tagja a szakmaközi szervezetnek, akár nem, amennyiben megfelelnek azoknak a célkitűzéseknek, amelyeket a törvény felsorol. E megállapodások fő célja, hogy elősegítsék a piac jobb megismerését, a szakemberek közötti kapcsolatok kialakítását, a jó minőségű termékek előállítását és értékesítésük ösztönzését. Az agrárrendtartás e megállapodások kiterjesztését csak abban az esetben engedélyezi, ha „közös érdek” megvalósulását célozzák „a közérdeknek megfelelő, a közös agrárpolitika szabályaival összeegyeztethető” tevékenységek révén (l. az agrárrendtartás L.632-3. cikkét).
(9)
A kötelezővé tett önkéntes hozzájárulások beszedésének és felosztásának módozatait egyedi módon kell szabályozni a szakmaközi szervezetek minden egyes megállapodása esetén.
1.2. AZ ÁLLAM SZEREPE
(10)
Noha a szakmaközi szervezetek jogi személyiséggel felruházott magánjogi szervezeteknek minősülnek, amelyek finanszírozása az érintett ágazatból befolyó befizetésekből történik, a kötelező önkéntes hozzájárulások rendszerének működése állami beavatkozást igényel, méghozzá az alábbi módon:
a)
a kiterjesztésre irányuló minden egyes kérelmet megelőzően szükséges, hogy a szakmaközi szervezetet a hatóságok elismerjék, valamint hogy a szakmaközi szervezet megfeleljen a nemzeti agrárpolitika és a közös agrárpolitika céljainak (lásd a (7) és a (8) preambulumbekezdést);
b)
elismerésük után a szakmaközi szervezetek kérhetik az államot, hogy tegye kötelezővé az általuk kötött megállapodásokat az azok kiterjesztésére vonatkozó tárcaközi rendelet útján. Ennek következtében az érintett termelő terület minden egyes gazdasági szereplője számára kötelezővé válik az adott reprezentatív szakmaközi szervezet által beszedett kötelező önkéntes hozzájárulás fizetése (lásd a (8) preambulumbekezdést);
c)
az agrárrendtartás L.632-8-1 cikke értelmében minden szakmaközi szervezet köteles benyújtani az illetékes hatóságokhoz a saját tevékenységéről szóló jelentést, valamint az egyes kiterjesztett megállapodások végrehajtásáról általa készített beszámolókat.
2. A TÁMOGATÁS CÉLJA
(11)
Az eljárás tárgyát képező támogatás célja a kutatási és fejlesztési, technikai segítségnyújtási, valamint promóciós célú tevékenységek előmozdítása az állattenyésztési ágazat érdekében.
2.1. AZ INTERBEV ÁLTAL BEVEZETETT HOZZÁJÁRULÁSOK
(12)
A hatóságok által kötelezővé tett szakmaközi hozzájárulások két típusa képezi a jelen határozat tárgyát. Egyrészt a különböző szarvasmarha- és juhfélék emberi fogyasztás célját szolgáló húsával és belsőségeivel, illetve az EU különböző tagállamaiba szállított vagy exportált, a szarvasmarhafélékhez vagy a juhfélékhez tartozó élő állatokkal kapcsolatos hozzájárulásról van szó, másrészt az Országos Állattenyésztési Alap számára befizetett hozzájárulásról („OÁA-hozzájárulás”).
(13)
Az Interbev számára befizetett hozzájárulásokat bevezető szakmaközi megállapodások, amelyek a jelen határozat tárgyát képezik, a következők:
A húsféleségekre vonatkozó hozzájárulások
Az Országos Állattenyésztési Alap (OÁA) számára befizetett hozzájárulások
Szakmaközi szervezeti megállapodások
A kierjesztésről szóló rendelet
Szakmaközi szervezeti megállapodások
A kiterjesztésről szóló rendelet
1995.7.25.
1995.12.18.
1994.6.15.
1995.12.18.
2001.6.12.
2001.9.19.
2001.4.19.
(14)
Az Országos Állattenyésztési és Húsipari Szakmaközi Egyesület (Interbev) az állattenyésztési és húsipari ágazat szakmaközi szervezete Franciaországban. 1979. október 9-én alapították az állattenyésztési és húsipari ágazat marhatenyésztőket, juhtenyésztőket és lótenyésztőket tömörítő reprezentatív szervezeteinek kezdeményezésére. Az Interbev az 1980. november 18-i rendelet révén lett elismert szervezet (3). Feladata, hogy védje és hangsúlyosan képviselje az állattenyésztés és az ágazatot alkotó ipari, kézműves és kereskedelmi tevékenységek közös érdekeit. Az Interbevet 1980-ban az állattenyésztési és a húsipari ágazat szakmaközi szervezetévé nyilvánították. Tizenhárom országos szakmai szervezet tartozik tagszervezetei közé. Ezek között az állattenyésztési és húsipari gazdasági ágazat különböző szakmái egyaránt megtalálhatók: állattenyésztők, élőállat-kereskedők, böllérek (vágóhidak), nagykereskedők, iparvállalatok, nagykereskedelmi vállalatok.
(15)
Két fő feladata a szakmaközi megállapodások létrehozása, illetve a kollektív kommunikáció. Ezeket a húságazatban végrehajtott kutatási programok egészítik ki. Az egyesület keretében kötött szakmaközi megállapodások határozzák meg az ágazat működését irányító szabályokat. E megállapodásokat a kiterjesztési eljárás keretében lehet benyújtani a hatóságoknak. A kiterjesztésnek a Földművelésügyi és a Gazdasági Minisztérium tárcaközi rendelete útján történő kihirdetése után a szakmaközi megállapodás által előírt intézkedések kötelező jelleggel érvényesek az ágazat valamennyi szereplője számára.
2.2. A HÚSOKKAL ÉS BELSŐSÉGEKKEL KAPCSOLATOS HOZZÁJÁRULÁS
(16)
Az Interbev - az 1995. december 18-i rendelet (4) értelmében kiterjesztés hatálya alá eső 1995. július 25-i szakmaközi megállapodás révén - a szarvasmarha- és juhfélékből származó, emberi fogyasztásra szánt húsféleségekkel és belsőségekkel, valamint az EU tagállamaiba szállított vagy exportált, a szarvasmarhafélékhez és a juhfélékhez tartozó élő állatokkal kapcsolatos hozzájárulást vezetett be.
(17)
A hozzájárulás a húsok és/vagy az élő állatok három kategóriájára vonatkozott, az alábbiak szerint:
a)
A Franciaországban levágott állatok emberi fogyasztásra szolgáló húsát és belsőségeit terhelő, a levágás időpontjában az állat tulajdonosaként vagy társtulajdonosaként nyilvántartott természetes, illetve jogi személyek által fizetendő hozzájárulást kilogrammonként 0,084 francia frankban („FRF”) (5) állapították meg.
b)
A Franciaországban történő fogyasztás céljából behozott vagy beszállított húsféleségeket terhelő, az ország területén első tulajdonosként vagy társtulajdonosként nyilvántartott természetes, illetve jogi személyek által fizetendő hozzájárulást kilogrammonként 0,042 FRF-ban állapították meg.
c)
Az EU valamely tagállamába szállított vagy exportált, a szarvasmarhafélékhez és a juhfélékhez tartozó élő állatokat terhelő, a hazai területen az állatok utolsó tulajdonosaként vagy társtulajdonosaként nyilvántartott természetes vagy jogi személyek által fizetendő hozzájárulást állatonként 7 FRF-ban állapították meg.
(18)
Az 1995. július 25-i szakmaközi megállapodás helyébe 2001. június 12-én egy új szakmaközi megállapodás lépett, amelynek kiterjesztéséről a 2001. szeptember 1-jén hozott rendelet (6) határozott. E rendelet első cikke értelmében a megállapodás a szóban forgó rendelet közzétételének napjától számított három évig, vagyis 2004. szeptember 30-ig érvényes.
(19)
A 2001. június 12-i szakmaközi megállapodás úgy rendelkezett, hogy a korábbi helyzet érvényességét a rendelkezés tárgyát képező húsokra és/vagy élő állatokra vonatkozóan meghosszabbítja, azzal az eltéréssel, hogy a Franciaországban levágott állatok emberi fogyasztásra szolgáló húsát, illetve belsőségeit terhelő hozzájárulás összegét 0,1574 FRF-ra (0,024 EUR), a Franciaországban történő fogyasztás céljából behozott vagy beszállított húsféleségeket terhelő hozzájárulás összegét 0,0656 FRF-ra (0,010 EUR), az EU valamely tagállamába szállított vagy exportált, a szarvasmarhafélékhez és a juhfélékhez tartozó élő állatokat terhelő hozzájárulás összegét pedig 11,15 FRF-ra (1,7 EUR) emeli.
(20)
A 2001. június 12-i megállapodás lehetővé tette a húsféléket terhelő hozzájárulás részleges visszafizetését, ha azokat az EU valamely tagállamába kiszállították vagy harmadik országokba exportálták. A visszafizetés mértékét kilogrammonként 0,0656 FRF-ban (0,010 EUR) állapították meg.
(21)
Az 1995-ben, illetve 2001-ben végrehajtott kiterjesztés egyaránt kizárta a hozzájárulások rendszeréből azokat a húsféléket, amelyeket Franciaországban történő fogyasztás céljából hoztak vagy szállítottak be. E termékekre tehát nem vonatkozik a húsféléket terhelő kötelező hozzájárulás.
2.3. AZ OÁA JAVÁRA FIZETENDŐ HOZZÁJÁRULÁS
(22)
Az 1994. június 15-i szakmaközi megállapodás révén, amelynek kiterjesztéséről az 1995. december 18-i rendelet (7), illetve a 2001. szeptember 19-i rendelet (8) rendelkezett, az Interbev bevezetett egy hozzájárulást az Országos Állattenyésztési Alap javára. Az utóbbi rendelet értelmében a megállapodás a szóban forgó rendelet közzétételének napjától számított három évig, vagyis 2004. szeptember 30-ig érvényes.
(23)
Ezt az Országos Állattenyésztési Konföderáció (OÁK) által irányított szakmai alapot a következő két fő céllal hozták létre: egyrészt azért, hogy ösztönözzék a szolgáltató szervezetek átszervezését és szorgalmazzák azok alkalmazkodását a termeléscsökkentés uniós politikájának kitett, egyre csökkenő számú állattenyésztő jövőbeni igényeihez, másrészt azért, hogy hozzájáruljanak a genetikai és az alkalmazott tudományos kutatások, vagyis két olyan kulcsfontosságú tényező kollektív eszközeinek fenntarthatóságához, amelyektől az állattenyésztés jövőbeli versenyképessége függ.
(24)
Az ezen alap finanszírozására szolgáló hozzájárulást a Franciaországban levágott szarvasmarha- és juhfélék tulajdonosaiként, illetve társtulajdonosaiként nyilvántartott természetes, illetve jogi személyektől szedik be. A francia hatóságok által közölt legfrissebb adatok szerint e hozzájárulás összegét nettó húsra számítva kilogrammonként 0,02 FRF-ban (0,003 EUR) állapították meg (illetve állatonként 7 FRF-ban - azaz 1,05 EUR-ban - a kifejlett szarvasmarhafélék, 2,40 FRF-ban - azaz 0,36 EUR-ban - a borjak, 0,36 FRF-ban - azaz 0,054 EUR-ban - a juhfélék vonatkozásában).
(25)
A francia hatóságok azt állítják, hogy az e hozzájárulásból befolyó bevételeket a genetikai állomány javítására, a genetikai információs rendszerre, biotechnológiai célokra és gazdasági tanulmányok készítésére fordítják.
2.4. AZ E HOZZÁJÁRULÁSOKBÓL FINANSZÍROZOTT TEVÉKENYSÉGEK
(26)
Az Interbevnek a húsfélékre megállapított hozzájárulásokból származó anyagi forrásait háromféle tevékenységre fordítják, úgymint:
a)
az ágazat érdekeit szolgáló kommunikációra és promócióra;
b)
technikai segítségnyújtásra;
c)
kutatásra és kísérletek folytatására.
(27)
A kommunikációs és promóciós tevékenység körébe tartozik például a minőségi hústermékekkel kapcsolatos különböző témájú kampányok finanszírozása, nevezetesen általánosabb jellegű kampányok a rádióban és a televízióban, valamint PR-tevékenységek. Külső piacokra illetve szakmai és promóciós vásárokra („szalonokra”) irányuló promóciós tevékenységeket is finanszíroznak.
(28)
A technikai segítségnyújtás keretébe tartozó tevékenységek része - egyebek között - az állattenyésztő gazdaságokkal kapcsolatos tanúsítás és minősítés, különösen az e tevékenységekbe bevont gazdasági szereplőkre nehezedő terhek megszüntetése érdekében. Az Interbev ezenkívül kollektív termékleírásokat is készít a vertikumok részére, valamint részt vesz az állattenyésztésre vonatkozó jó gyakorlatokkal kapcsolatos charta, illetve a húsfeldolgozásra vonatkozó jó gyakorlatok kódexének kidolgozásában és terjesztésében, valamint az egész vertikumban végbemenő tranzakciók átláthatóbbá tételében.
(29)
A kutatási és kísérleti tevékenységek azok, amelyek a leginkább alkalmazkodnak a vertikum igényeihez azáltal, hogy foglalkoznak - egyebek között - az élelmiszer-biztonság, a minőségirányítás és az állatjólét kérdéseivel.
(30)
Az Interbevnek az OÁA-hozzájárulásokból származó anyagi erőforrásait a következő tevékenységekre fordítják:
a)
a genetikai állomány javítását szolgáló kollektív tevékenységek;
b)
az állattenyésztő gazdaságokra vonatkozó információs rendszerek irányításának számítógépes rendszere;
c)
alkalmazott kutatással kapcsolatos tevékenységek;
d)
gazdasági tanulmányok;
e)
egyéb tevékenységek.
3. A KÉRDÉSES INTÉZKEDÉS IDŐTARTAMA
(31)
E határozat az 1996 és 2004 közötti időszakra vonatkozik, az utóbbi időpontban vesztette ugyanis érvényét a jelen eljárás tárgyát képező utolsó szakmaközi megállapodás.
4. KEDVEZMÉNYEZETTEK
(32)
A szóban forgó támogatási intézkedés kedvezményezettjei a szarvasmarha- és a juhfélék tenyésztésével foglalkozó gazdálkodók.
(33)
A szóban forgó támogatási intézkedés legfőbb végső kedvezményezettjei a mezőgazdasági termékek termelői, feldolgozói és nagykereskedői. Egyes tevékenységeket magánvállalkozások is elvégezhetnek az előbb felsoroltak számára.
(34)
E határozat nem befolyásolja a Bizottság álláspontját azzal kapcsolatban, hogy mennyire egyeztethető össze az Interbev által felügyelt tevékenységek elvégzésére kijelölt szolgáltatók kiválasztási eljárása a közbeszerzési szabályokkal.
5. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK (9)
(35)
A Bizottság először is a szóban forgó hozzájárulások jellegével kapcsolatban megjegyezte, hogy e hozzájárulásokat a francia kormány a szakmaközi megállapodások kiterjesztése révén tette kötelezővé. A megállapodások kiterjesztése úgy történt, hogy hoztak egy rendeletet, amelyet a Francia Köztársaság Hivatalos Lapjában közzétettek. Ebből az következik, hogy egy hatósági aktusra volt szükség ahhoz, hogy e hozzájárulások teljes körűen érvényre jussanak. Ennek alapján a Bizottság a vizsgálati eljárás megindításakor arra az álláspontra helyezkedett, hogy ebben a szóban forgó esetben adójellegű járulékokról, vagyis állami forrásról van szó, és hogy ez az adó jogellenes támogatásnak minősül, mert nem jelentették be.
(36)
Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások, 2007-2013 (10) (a továbbiakban: az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások) 194. pontja értelmében minden jogellenes támogatást a támogatás odaítélése idején érvényben lévő szabályok és iránymutatások szerint kell értékelni. Az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások 2007. január 1. óta vannak érvényben. A korábbi iránymutatás, az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások (2000-2006) (11)2000. január 1. óta volt érvényben. Következésképpen minden ezen időpont után nyújtott támogatást a 2000-es iránymutatások alapján kell értékelni. Ezzel szemben minden ezen időpont előtt nyújtott támogatást a 2000. január 1. előtt hatályos iránymutatások és gyakorlat alapján kell megítélni. A kérdéses támogatásokat 1996-tól kezdve nyújtották.
(37)
Miután olyan állami támogatásokról van szó, amelyeket adójellegű járulékból finanszíroztak, a Bizottságnak a támogatások által finanszírozott intézkedéseket, valamint magát a támogatások finanszírozását is vizsgálat tárgyává kellett tennie.
5.1. A TÁMOGATÁSOK
5.1.1. A promóciós tevékenységek
(38)
A Bizottság emlékeztetett arra, hogy a 2002. január 1. előtt nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét a mezőgazdasági termékek és egyes, az EGK-Szerződés II. melléklete által nem szabályozott termékek reklámozására vonatkozó nemzeti támogatás keretének fényében kell ellenőrizni (12), az ezt követő támogatásokat pedig az EK-Szerződés I. mellékletébe tartozó és egyes, az I. mellékletbe nem tartozó termékek reklámozásához nyújtott állami támogatásról szóló közösségi iránymutatás alapján kell ellenőrizni (13). Mindkét szöveg lényegében véve azonos elveket tartalmaz, és egyebek között olyan negatív és pozitív kritériumokat határoz meg, amelyeknek meg kell felelni. Ami a támogatásmaximalizálást illeti, e tevékenységeket a költségek minimum 50 %-áig magának az ágazatnak kell finanszíroznia. A szóban forgó esetben az intézkedéseket teljes egészében adójellegű járulékokból finanszírozták, így a szakma képviselőinek pénzügyi erőfeszítései szükségképpen elérik ezt a szintet. A Bizottság ezért a vizsgálati eljárás megindításakor úgy ítélte meg, hogy az alkalmazandó feltételeket tiszteletben tartották.
5.1.2. A technikai segítségnyújtás céljából folytatott tevékenységek
(39)
A Bizottság emlékeztetett arra, hogy a 2000. január 1. előtt nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét a tagállamok által az állattenyésztési ágazat számára és az állattenyésztésből származó termékek vonatkozásában nyújtott támogatások szempontjából hasznos intézkedésekre vonatkozó javaslaton alapuló bizottsági gyakorlat fényében kell ellenőrizni (14), az ezt az időpontot követően nyújtott támogatásokat pedig az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások alapján kell megvizsgálni. A Bizottságnak a 2000 előtti időszakra alkalmazandó gyakorlata és az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások lényegében azonos elveken alapulnak. Ennek értelmében az ilyen típusú támogatásokra az érvényes, hogy az elszámolható költségeket 100 %-ban a támogatásból fedezhetik. Továbbá a támogatásoknak valamennyi potenciálisan érdekelt gazdasági szereplő számára hozzáférhetőknek kell lenniük. A Bizottság ezért a vizsgálati eljárás megindításakor úgy ítélte meg, hogy az alkalmazandó feltételeket tiszteletben tartották.
5.1.3. A kutatásra és kísérletek végzésére irányuló tevékenységek
(40)
A Bizottság emlékeztetett arra, hogy e támogatások összeegyeztethetőségét a kutatás-fejlesztésre fordított állami támogatásra vonatkozó közösségi keretrendszer (15), valamint az e keretrendszert módosító bizottsági közlemény (16) fényében kell felmérni. Akár a 100 %-ot elérő támogatási arány is összeegyeztethető a közös piaccal a keretrendszerben megállapított következő négy feltétel teljesülése esetén: a támogatás legyen az ágazat szempontjából általános érdekű; az információkat közzé kell tenni a megfelelő újságokban; a munkálatok eredményeit költség és idő tekintetében egyenlő alapokon kell hozzáférhetővé tenni; és a támogatásnak meg kell felelnie az EU kötelezettségvállalásai között szereplő nemzetközi kereskedelmi kritériumoknak. A Bizottság tehát a vizsgálati eljárás megindításakor úgy ítélte meg, hogy az alkalmazandó feltételeket tiszteletben tartották.
5.1.4. Az OÁA-hozzájárulásból finanszírozott tevékenységek
(41)
A Bizottságban felmerült a kérdés, hogy pontosan milyen jellegűek azok az OÁA-hozzájárulásból finanszírozott tevékenységek, amelyek azt a célt szolgálták, hogy a szolgáltató szervezeteket saját struktúrájuk átszervezésére ösztönözzék és szorgalmazzák azok alkalmazkodását az állattenyésztők jövőbeli igényeihez, valamint hogy hozzájáruljanak a termeléscsökkentés uniós politikájának kitett, egyre csökkenő számú állattenyésztő jövőbeni igényeihez, továbbá hogy hozzájáruljanak a genetikai és az alkalmazott tudományos kutatások kollektív eszközeinek fenntarthatóságához. A francia hatóságoktól kapott tájékoztatás szerint az e hozzájárulásból származó bevételeket a genetikai állomány javítására, a genetikai információs rendszerre, biotechnológiai célokra és gazdasági tanulmányok készítésére fordították. A tájékoztatásnak ez a néhány eleme nem volt elégséges a Bizottság számára ahhoz, hogy megállapítsa, hogy ezen tevékenységek összeegyeztethetők-e az esetlegesen alkalmazandó közösségi rendelkezésekkel. A vizsgálati eljárás megindításakor tehát a Bizottság nem tudta megállapítani, hogy az OÁA-hozzájárulásból finanszírozott tevékenységek összeegyeztethetők voltak az EK-Szerződéssel (17).
5.2. A TÁMOGATÁSOK FINANSZÍROZÁSA
5.2.1. A húsfélékre kirótt hozzájárulás
(42)
1996. január 1. óta a hozzájárulást többek között a más tagállamokba szállított, a szarvasmarhafélékhez vagy a juhfélékhez tartozó élő állatok, valamint más tagállamokba szállított, szarvasmarha húsából vagy juh húsából előállított hústermékek alapján kell befizetni, noha ez utóbbiakra 2001-ben bevezették a hozzájárulás részleges visszatérítését. Az Európai Unió Bíróságának (a továbbiakban: a Bíróság) ítélete (18) értelmében az EUMSZ 110. cikkében a megkülönböztetésre vonatkozóan előírt tilalmat megsérti az adó, ha különösen a megadóztatott, a nemzeti piacon feldolgozott vagy értékesített nemzeti termékeket részesíti az adókivetésből származó bevétel felhasználásából eredő előnyökben, részlegesen kompenzálva az általuk viselt terhet, és ily módon hátrányos helyzetbe hozva az exportált nemzeti termékeket.
(43)
A Bizottság a vizsgálat megindításakor úgy vélte, hogy a más tagállamokba szállított termékekre és élő állatokra kivetett adóból származó bevétel, amelyet az Interbev által végzett promóciós, technikai segítségnyújtási, kutatási és kísérleti tevékenységek finanszírozására fordítottak, olyan finanszírozást valósíthat meg, amely a Szerződést és különösen annak 107. cikkét figyelembe véve összeegyeztethetetlen a belső piaccal, és következésképpen az ily módon finanszírozott állami támogatások összeegyeztethetetlenek a Szerződéssel. Az adó csakugyan hátrányosan érinthette a más tagállamokba irányuló exportra szánt állatok tenyésztését, mert a belőle származó bevételek felhasználása természetszerűleg alkalmas volt arra, hogy az exportált hazai termelés rovására a Franciaországban értékesített termelést hozza előnyös helyzetbe, ráadásul az adóztatás szintjének megállapítása során nem vették figyelembe azt, hogy így a hazai termékek eltérő mértékben tudnak hasznot realizálni attól függően, hogy Franciaországban vagy Franciaországon kívül kerülnek-e értékesítésre.
5.2.2. Az OÁA-hozzájárulás
(44)
A vizsgálati eljárás megkezdésekor rendelkezésre álló információk alapján megállapítható, hogy a vizsgálati eljárás adott szakaszában nem álltak a Bizottság rendelkezésére olyan adatok, amelyek arra utaltak volna, hogy ez a hozzájárulás kiterjedt az importált vagy más tagállamokba exportált állatokra is.
6. A KÖTELEZŐ ÖNKÉNTES HOZZÁJÁRULÁSOK ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE A PIACOK KÖZÖS SZERVEZÉSÉNEK RENDSZERÉVEL
(45)
Azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulások a 2003. május 22-i Freskot ítélet vonatkozásában (19) összeegyeztethetők-e a piacok közös szervezésének rendszerével (a továbbiakban: a közös piacszervezés, KPSZ), a Bizottság úgy véli, hogy a jelen esetben a kötelező önkéntes hozzájárulások sem közvetlenül, sem közvetve nem befolyásolták az érintett végtermékek árát, mert a levont hozzájárulások nincsenek kihatással a termékek árára, miután ezt a szabad piac működése határozza meg. Így a felvágottakra, illetve a tenyésztett élő állatokra kivetett terheket semlegesíti az a kedvezmény, amit a finanszírozott tevékenységek jelentenek. Következésképpen úgy lehet tekinteni, hogy az elvont hozzájárulásoknak az árra gyakorolt hatása igen korlátozott vagy nem is létezik.
III. FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(46)
A francia hatóságok 2003. október 8-i és 10-i levelükben nyújtották be észrevételeiket a Bizottság arra vonatkozó határozatával kapcsolatban, hogy a jelen ügyben szóban forgó támogatási intézkedésre vonatkozóan megindítja az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében előírt eljárást.
(47)
A francia hatóságok a Bizottság kiegészítő tájékoztatást kérő levelére válaszolva 2005. szeptember 13-i és november 29-i levelükben elküldték észrevételeiket.
(48)
A Bizottság által 2011. február 25-én Franciaországnak küldött, kiegészítő tájékoztatást kérő levél, valamint a 2011. március 29-én tartott megbeszélés nyomán a francia hatóságok a Bizottsághoz intézett 2011. május 24-i levelükben újabb észrevételeket terjesztettek elő.
(49)
A francia hatóságok megállapítják, hogy a Bizottság arra az álláspontra helyezkedett, hogy a kötelezővé tett szakmaközi hozzájárulásokból származó bevételi források adójellegű járulékoknak tekinthetők, amelyek versenytorzító hatást fejthetnek ki a belső piacon. A francia hatóságok megállapítják továbbá, hogy az intézkedéseket be kellett volna jelenteni. A következőket észrevételezték:
1. A BIZOTTSÁG ÁLTAL INDÍTOTT VIZSGÁLAT TÁRGYA A FRANCIA HATÓSÁGOK SZERINT
(50)
Az 1994. június 15-i, illetve az 1995. december 18-i szakmaközi megállapodások végrehajtása során az állattenyésztési alap, illetve az Interbev részére beszedésre került hozzájárulásokat illetően a francia hatóságok úgy vélik, hogy a Bizottság e hozzájárulások vizsgálatát az 1995. január 16-i (NN 34/1995 támogatással kapcsolatos) és 1996. március 18-i levelével megkezdte, illetve az 1996. július 15-i (SG (96) D/6396) levelével befejezte. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy „a szóban forgó intézkedések kizárólagosan a 2328/91/EGK tanácsi rendelet hatálya alá esnek, így azoknak az említett rendelet szerinti vizsgálat tárgyát kell képezniük. E rendelet 35. cikkének (2) bekezdése kizárja a szerződés 92. és 93. cikkének alkalmazását.”
(51)
A francia hatóságok a Bizottság azon kijelentésére válaszolva, hogy az annak idején nem nyilvánított véleményt az Interbev által folytatott egyéb tevékenységekkel kapcsolatban (mivel az NN 34/95 számú ügy kizárólag az anyateheneket tenyésztő gazdaságok átszervezésére irányuló befektetésekre vonatkozott), kijelentették, hogy a Bizottság 1996. március 18-i levelére adott válaszukban kifejtették, hogy „az országos állattenyésztési alapot azzal a céllal hozták létre, […] hogy javítsák a szelekciót az állattenyésztés terén, illetve hogy támogassák a tudományos, különösen a genetikai kutatást. […]” (2005. szeptember 13-i levél).
(52)
Tehát a francia hatóságok úgy vélik, hogy a Bizottság teljes mértékben tisztában volt az Interbev által finanszírozott kommunikációs, promóciós, kutatási és kísérleti tevékenységekkel, valamint a szóban forgó üggyel kapcsolatban kiegészítő tájékoztatást kérhetett volna a francia hatóságoktól. Mivel a Bizottság semmilyen választ nem adott erre a közleményre, a francia hatóságok ebből arra a következtettek, hogy a Bizottság kielégítőnek találta a tájékoztatást.
(53)
A Bizottság azon állításával kapcsolatban, mely szerint 1996. május 30-án elküldött levelükben további tájékoztatást kértek, a francia hatóságok későbbi válaszukban azt állították, hogy egyetlen kiegészítő tájékoztatást kérő levelet sem kaptak a Bizottságtól, valamint hogy a Bizottság 1996. május 30. és 2001. október 2. között tanúsított tétlensége úgy tekinthető, mint az általa ismert tevékenységek összeegyeztethetőségének hallgatólagos elfogadása.
(54)
Sőt, a francia hatóságok azt is állítják, hogy a Bizottság tisztában volt azokkal a kommunikációs tevékenységekkel, amelyeket az Interbev a C 18/95. számú dokumentum keretében a juhtenyésztő vertikum érdekében folytatott.
(55)
Következésképpen, miután a Bizottság azóta sem folytatta le az e megállapodásokkal kapcsolatos vizsgálatot, a francia hatóságok álláspontja szerint ők jogosan vélték úgy, hogy a Bizottság nem ellenezte azok végrehajtását.
(56)
Ilyen körülmények között a francia hatóságok úgy vélték, hogy ezen eljárás kizárólag a 2001. június 12-i szakmaközi megállapodásra irányul.
(57)
A francia hatóságok 2011. május 24-i levelükben, illetve a 2011. március 29-i megbeszélésen végül átadták a Bizottságnak a teljes érintett időszakra vonatkozó adatokat.
2. A FRANCIA HATÓSÁGOK MAGYARÁZATA ARRÓL, HOGY MIÉRT NEM JELENTETTÉK BE A TÁMOGATÁST
(58)
Ami a 2001. június 12-én megkötött új szakmaközi megállapodások végrehajtása során az Interbev és az OÁA számára beszedett hozzájárulásokból fedezett tevékenységeket illeti, a francia hatóságok felfogása szerint nem tűnt szükségesnek ezek bejelentése, miután ezeket a tevékenységeket kizárólagosan az érintett vertikumból bevételezett magánforrásokból finanszírozták.
3. AZ INTERBEV ÁLTAL FOLYTATOTT TEVÉKENYSÉGEK
(59)
Ami az Interbev által folytatott tevékenységeket illeti, a francia hatóságok tudomásul veszik, hogy a Bizottság a 2001. november 9-i levélben szereplő információk elemzését követően úgy ítélte meg, hogy ezek összeegyeztethetők az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásokkal (2000-2006), illetve a mezőgazdasági termékek, valamint egyes, az I. mellékletbe nem tartozó termékek reklámozásához nyújtott állami támogatásról szóló közösségi iránymutatásokkal. A francia hatóságok megerősítik, hogy az e határozat által érintett időszakban az Interbev ezeket a népszerűsítési, technikai segítségnyújtási, kutatási és kísérleti tevékenységeket ugyanolyan feltételekkel finanszírozta, mint a korábbi, a 2001. november 9-i levélben ismertetett tevékenységeket.
4. AZ OÁA KÖZBEIKTATÁSÁVAL FOLYTATOTT KUTATÁSI ÉS TECHNIKAI SEGÍTSÉGNYÚJTÁSI TEVÉKENYSÉGEK
(60)
A francia hatóságok az eljárás megindításáról szóló határozatra adott válaszlevelükben (2003. október 8. és 10.) az alábbi magyarázatokat adták az OÁA-val kapcsolatban.
(61)
Az OÁA forrásaiból folytatott tevékenységek technikai segítségnyújtásra, illetve alkalmazott kutatásra irányultak. A francia hatóságok megerősítették, hogy ezeket az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások (2000-2006) 14. és 17. pontjának figyelembevételével alakították ki.
(62)
A francia hatóságok először is leszögezték, hogy az OÁA által beszedett összegeket az alábbi célokra fordították:
a)
a genetikai állomány javítását célzó kollektív tevékenységek;
b)
az állattenyésztő gazdaságokra vonatkozó információs rendszerek irányításának számítógépes rendszere;
c)
alkalmazott kutatással kapcsolatos tevékenységek;
d)
gazdasági tanulmányok;
e)
egyéb tevékenységek.
4.1. A GENETIKA TERÜLETE
(63)
A genetika területén az OÁA részvétele szigorúan a Genetikai Állományjavítás Országos Szervezete keretében folytatott, illetve a Genetikai Állományjavítás Országos Bizottsága által meghatározott egyes kollektív tevékenységek nyomon követésére szorítkozott. E bizottságban az állami szervek, a szakma, a kutatás és az oktatás képviselői foglalnak helyet.
(64)
Az OÁA által rendelkezésre bocsátott összegeket főként az Állattenyésztési Intézet genetikai részlege által folytatott tevékenységek nyomon követésének finanszírozására használták fel. A részleg főbb feladatai: a terepen dolgozó azon szervezetek támogatása, amelyek hozzájárulnak a kérődző állatokkal kapcsolatos genetikai fejlesztéshez; a terepen alkalmazható eljárásokat meghatározó műszaki előírások kidolgozása, frissítése és fejlesztése; a tenyészállatok genetikai fejlesztéséhez szükséges adatok közös számítástechnikai adatkapcsolatok útján történő rögzítésének és értékelésének ellenőrzése; az indexálási eljárások adaptálása az INRA-val (a francia Országos Mezőgazdasági Kutatóintézettel) való partnerség keretében; a nemzetközi adatcsere-eljárások felhasználása, illetve a hivatalos indexek terjesztése Franciaországban.
4.2. AZ ÁLLATTENYÉSZTÉSBEN HASZNÁLATOS INFORMÁCIÓS ESZKÖZÖK MEGÚJÍTÁSA ÉS FEJLESZTÉSE
(65)
Az OÁA az állattenyésztésben alkalmazott információs rendszerek megújítása és fejlesztése révén hozzájárul a genetikai információs rendszer (GIR) megújításához. Ennek az 1995-ben megkezdett megújításnak az a célja, hogy korszerűsítsék és egységesítsék a több mint húsz évvel korábban bevezetett kollektív információs rendszert annak érdekében, hogy biztosítsák a genetikai adatok hatékonyabb kezelését, egyszersmind lehetővé téve az indexáláshoz szükséges új alkalmazások integrációját, valamint a költségek csökkentését.
(66)
Az OÁA részt vett továbbá egy olyan, az állattenyésztésben használható professzionális információs rendszerrel kapcsolatos terv gazdasági, műszaki és jogi vonatkozású megvalósíthatósági tanulmányának elkészítésében, amelynek célja a hivatalos azonosítási adatok és más biztosítható adatok szakmai és szakmaközi hasznosításának előmozdítása.
4.3. BEAVATKOZÁSOK AZ ALKALMAZOTT KUTATÁS TERÜLETÉN
(67)
Több alkalmazott kutatási program kapott támogatást az OÁA-tól, amelynek feladatai közé tartozik, hogy folyamatosan részt vegyen az állattenyésztési vertikum számára közérdekűnek tekinthető kutatásokban. Így például támogatásban részesült a szaporodással kapcsolatos alkalmazott kutatási és a biotechnológiai eljárásokra vonatkozó technológiatranszfer-program (embriótranszfer, szexálás, in vitro megtermékenyítés, klónozás). E kutatások kiterjednek az embriológia területén alkalmazott új technikákra, amelyek különösen ígéretesek abból a szempontból, hogy a jövőben hogyan lehet felhasználni a molekuláris markereket, illetve hogyan lehet markereket alkalmazni a szelekció során. A program eredményeképpen jelentős előrehaladást sikerült elérni a klasszikus embrióátültetés hatékonyságának növelése, az embriók szexálásával kapcsolatos francia módszer kidolgozása és optimalizálása, az ultrahangos módszerrel végzett petesejt-punkció módszerének kidolgozása, illetve az in vitro megtermékenyítés technikájának javítása terén.
(68)
Az OÁA ezenkívül részt vett a homológ rekombinációval kapcsolatos kísérleti projektben is. Az INRA által irányított projekt a transzgén módszer alkalmazásával állatok genomjának kontrollált módosítására irányult oly módon, hogy transzgént juttattak a DNS-lánc kiválasztott helyére. E célirányos művelet arra szolgál, hogy egy gént egy másikkal helyettesítsenek anélkül, hogy genetikailag módosított szervezeteket használnának fel hozzá.
(69)
Ezenkívül az OÁA részt vett a szarvasmarhák és juhok elektronikus azonosítására irányuló IDEA programban. Az OÁA hozzájárult továbbá a közösségi IDEA programba felvett országos projektek finanszírozásához. E program célja az új elektronikus technikák alkalmazása révén javítani az állatok azonosításának megbízhatóságát.
4.4. GAZDASÁGTUDOMÁNYI TEVÉKENYSÉGEK
(70)
Az OÁA-t felkérték, hogy vegyen részt olyan gazdaságtudományi tevékenységek finanszírozásában, amelyek az állattenyésztés megszervezéséhez feltétlenül szükségesek, például azért, hogy megfelelő választ tudjanak adni a KAP egymást követő reformjai, az EU bővítése, az utóbbi években bekövetkezett válságok, illetve a nemzetközi környezet megváltozása folytán felvetődött kérdésekre.
(71)
A kutatásokat az Állattenyésztési Intézet irányítása alatt álló „Állattenyésztési Gazdasági Csoport” elnevezésű csoport vezetésével végezték el. Az Intézet közreműködése biztosítja a szakma által igényelt különböző tevékenységek közötti összhangot, illetve azt, hogy ezek a tevékenységek megfelelő kiegészítést nyújtsanak a már létező tanulmányokhoz.
(72)
Az elvégzett munka a következő tevékenységekben öltött konkrét formát: a franciaországi és az európai tej- és húságazatban jelentkező konjunktúrák szoros figyelemmel kísérése, havi gazdasági jelentések készítése, amelyek alapos elemzést adnak Franciaország, Európa és a világ állattenyésztésének gazdasági vonatkozásairól, valamint egyes specifikus - például az árakkal és a termelési költségekkel, illetve az EU és a WTO keretében folytatott tárgyalások alakulásával kapcsolatos - kutatások.
(73)
Az Állattenyésztési Gazdasági Csoport keretében létrehozott gazdasági megfigyelőközpont tevékenysége kiterjed a gazdaságok működésével kapcsolatos, az állattenyésztési hálózatok révén hozzáférhető konkrét ismeretekre, és biztosítja a szinergiát a makrogazdasági és a mikrogazdasági megközelítés között.
4.5. EGYÉB TEVÉKENYSÉGEK
(74)
Egyébiránt az OÁA feladatai közé tartozik, hogy alkalmanként támogassa olyan új közös projektek elindítását, amelyek célja, hogy megkönnyítsék az állattenyésztés alkalmazkodását a társadalmi és gazdasági körülmények változásához; ilyen projekt például az állattenyésztésben azon alkalmazott jó gyakorlatok chartájának kidolgozása, amelyek a legjelentősebb ilyen típusú kollektív eljárásnak számítanak Európában, valamint az állattenyésztő szakmáról szóló kommunikációs projekt, amelynek célja, hogy a kergemarhakór (BSE) okozta második válság után helyreállítsa az állattenyésztők és az állampolgárok közötti kölcsönök megértést.
4.6. AZ UNIÓS SZABÁLYOZÁS
(75)
A francia hatóságok kiemelték, hogy valamennyi finanszírozott akció a szarvasmarha-tenyésztők és juhtenyésztők számára általános érdekű tevékenységnek számít; nincs szó olyan tevékenységekről, amelyek haszna egyes gazdasági szereplőkre vagy akár a gazdasági szereplők egyes csoportjaira korlátozódna.
(76)
Az OÁA pénzügyi részvétele a legtöbb esetben nem éri el ezen vizsgálatok és kutatások költségeinek 50 %-át. Egyes konkrét projektek esetében meghaladhatja az 50 %-ot, de a támogatás mértéke egyetlen esetben sem haladja meg a 100 %-ot.
4.6.1. Technikai segítségnyújtás
(77)
A gazdasági vizsgálatok finanszírozása során betartják egyrészt, hogy a megítélt támogatás egy állattenyésztőre jutó összege nem haladhatja meg a háromévenkénti 100 000 EUR-s összeghatárt, másrészt betartják azt a szabályt is, amelynek értelmében valamennyi állattenyésztő számára lehetővé kell tenni a kutatási eredményekhez való hozzáférést.
4.6.2. Alkalmazott kutatás
(78)
A francia hatóságok megerősítették, hogy minden egyes gazdasági elemzés adatait, azokat is, amelyek egy-egy kutatási program során kerültek begyűjtésre, mihelyt véglegesnek tekinthetők, széles körben közreadják. Rendszeresen publikálják és terjesztik az alap által támogatott valamennyi vizsgálat eredményeit annak érdekében, hogy az állattenyésztők és a terepen dolgozó szervezeteik felhasználhassák azokat, azokhoz hátrányos megkülönböztetés nélkül hozzáférhessenek.
(79)
Két nagy terjesztési csatorna, egyrészt az állattenyésztők szakmai szervezetei, másrészt pedig az állattenyésztési intézet útján juttatják el a széles körben terjesztett műszaki és gazdasági kiadványokat a tenyésztőkhöz és a gyakorlati szakemberekhez.
(80)
A kutatások általános érdekű jellegét figyelembe véve nem tervezik az eredmények kereskedelmi célú kiaknázását. E tevékenységek valódi haszonélvezői mindazok a szarvasmarha-tenyésztők és juhtenyésztők, akikhez a kutatások elméleti és gyakorlati eredményei eljutnak.
(81)
A finanszírozott kutatások során sem a termelők, sem a feldolgozók nem részesülnek semmilyen közvetlen anyagi juttatásban.
5. A BEHOZOTT ÁLLATOKAT ÉS HÚSFÉLESÉGEKET TERHELŐ HOZZÁJÁRULÁSOK
5.1. AZ INTERBEV ÁLTAL BESZEDETT HOZZÁJÁRULÁSOKRÓL
(82)
A más tagállamokból vagy harmadik országokból származó, Franciaországba behozott húsféleségek franciaországi adóztatásával kapcsolatban a Bizottság a francia hatóságok által több ízben hozzá eljuttatott tájékoztatások alapján azt állapította meg, hogy az 1995 és 2001 közötti szakmaközi megállapodásokat kiterjesztő tárcaközi rendeletek hatálya nem terjedt ki az importált húsféleségekre.
5.2. AZ OÁA ÁLTAL BESZEDETT HOZZÁJÁRULÁSOKRÓL
(83)
Végezetül a Bizottság megállapította, hogy az OÁA számára befizetett hozzájárulás az ország területén kívül tenyésztett, vágóállatként Franciaországba behozott állatok esetében is alkalmazható.
(84)
Mint azt 2003. október 6-i levelük mutatja, a francia hatóságok tudomásul vették, hogy az uniós jog értelmében ez a kifogás helytálló. Tehát hozzáfogtak a megállapodás szövegének módosításához, kizárva belőle az ország területén kívül tenyésztett, Franciaországba vágóállatként behozott állatok után fizetendő hozzájárulásokat. A francia hatóságok szándéka az volt, hogy az új szöveget - annak formalizálása és aláírása után - haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz.
(85)
Ilyen körülmények között a francia hatóságok azt is hozzátették, hogy az élőállat-behozatal gyakorlatilag jelentéktelen mértékű volt, és nem járt volna versenytorzulás veszélyével. A vámhatóság adatai szerint az importált „kifejlett szarvasmarhafélék” száma 2001-ben 24 933 darab, 2002-ben pedig 22 250 darab volt. Országos szinten hozzávetőleg 4 millió állatot vágnak le, az élőállat-behozatal a teljes levágott mennyiségnek mindössze 0,58 %-át teszi ki. Egyébiránt ezek az importált marhák 70 %-ban kiváló alkatú, magas áron értékesített állatok, amelyeket egy speciális észak-franciaországi fogyasztói kör igényeinek kielégítése céljából hoznak be az országba. Figyelembe véve ezeknek az állatoknak az átlagos behozatali árát (a vámhatóság szerint élősúlyban 1,50 EUR/kg, ami 2,5 EUR/kg nettó súlynak felel meg), az ezen állatok után felszámított OÁA-hozzájárulás nagyságrendileg az állat értékének mintegy ezredrészét teszi ki.
(86)
A francia hatóságok szerint egyrészt a beszedett kötelező önkéntes hozzájárulások minimális összegre rúgtak, mivel a behozott élő állatok után fizetendő hozzájárulást gyakran, sőt utóbb már rendszeresen nem fizették be, másrészt pedig a szóban forgó kötelező önkéntes hozzájárulás összegének az állatok értékéhez viszonyított értéke olyan csekély volt, hogy nem járhatott versenytorzító hatással. A francia hatóságok 2011. május 24-i levelükhöz néhány példányt mellékeltek a hozzájárulások kiszámítására szolgáló nyomtatványokból, illetve vállalatok bevallásaiból, amelyek azt bizonyították, hogy a visszafizetés egyes esetekben megtörtént, noha nem is volt kötelező.
(87)
A francia hatóságok 2005. szeptember 13-i, illetve 2011. május 24-i levelükben megerősítették, hogy 2003-tól kezdve az OÁA részére befizetett hozzájárulás kizárólag a Franciaországban tenyésztett és levágott állatokra vonatkozott (20).
6. A MÁS TAGÁLLAMOKBA KIVITT ÁLLATOKRA ÉS HÚSOKRA KIVETETT HOZZÁJÁRULÁS
6.1. AZ INTERBEV RÉSZÉRE BEFIZETETT HOZZÁJÁRULÁSOKRÓL
(88)
A Bizottság a más tagállamokba kivitt húsokra kivetett hozzájárulásokkal kapcsolatban utalt arra, hogy fennállhat a hátrányos megkülönböztetés veszélye, miután a járulékok kivetése során nem veszik figyelembe azt, hogy egyes hozzájárulás-köteles termékeket kivisznek az ország területéről, és így attól lehet tartani, hogy egy ilyen intézkedés a Franciaországban értékesített belföldi termelést hozza előnyös helyzetbe.
(89)
Ahogy a (16) és az azt követő preambulumbekezdésekben bemutatásra került, a más tagállamokba kiszállított húsféleségek után 0,0126 EUR/kg kötelező önkéntes hozzájárulást, a 2001. június 12-i szakmaközi megállapodás után pedig 0,024 EUR/kg kötelező önkéntes hozzájárulást kellett befizetni. Egyébként a fent említett megállapodás után a visszatérítés mértékét 0,010 EUR/kg-ban állapították meg.
(90)
A más tagállamokba kiszállított élő állatok után beszedett kötelező önkéntes hozzájárulással kapcsolatban a francia hatóságok 2011. május 24-i levelükben magyarázattal szolgáltak annak bizonyítására, hogy az említett kötelező önkéntes hozzájárulások arányban álltak az e befizetésekből finanszírozott tevékenységekből származó haszonnal.
(91)
A francia hatóságok magyarázata szerint az élőállat-kivitel a növendékmarhákra vonatkozott: ahogy a (17) és azt követő preambulumbekezdésekben bemutatásra került, ezen állatokra olyan kötelező önkéntes hozzájárulást vetettek ki, amelyet fejkvóta, nem pedig a hús kilogrammja alapján számítottak ki.
(92)
A francia hatóságok egyúttal eljuttatták azt a számítást is, amely lehetővé teszi az állat testsúlya és a kilogramm szerinti hozzájárulás arányának hozzávetőleges megállapítását. Az 1995. július 25-i szakmaközi megállapodás szerint a szarvasmarhafélék után fizetendő kötelező önkéntes hozzájárulás a hasított test esetében kilogrammonként 0,084 FRF, a kiszállított élő állatok után fizetendő kötelező önkéntes hozzájárulás pedig kifejlett szarvasmarhánként 7 FRF (4. cikk). Egy növendékmarha élősúlyban 250-280 kg-ot nyom, ami a hús átlagában kifejezve (65 %-os arányt feltételezve) 163 kg-nak felel meg. Ebből következően a 7 FRF/darab mértékű hozzájárulás 0,042 FRF/kg-os hozzájárulásnak felel meg, ami nagyjából a felét teszi ki a húsfélékre kivetett hozzájárulásnak.
(93)
A 2001. június 12-i szakmaközi megállapodás fenntartotta ennek a rendelkezésnek az érvényességét, és nem változtatott az egyenérték-arányon sem. Az összegek (euróban kifejezve) az alábbiak voltak: a vágáskor fizetendő kötelező önkéntes hozzájárulás a hasított test esetében kilogrammonként 0,024 EUR (2. cikk), élő állatok kiszállítása esetén kifejlett szarvasmarhánként 1,7 EUR (4. cikk). A kifejlett szarvasmarhák darabjáért fizetendő 1,7 EUR mértékű hozzájárulás kilogrammonként 0,0104 EUR hozzájárulásnak felel meg, ami a húsfélékre kirótt hozzájárulásnak nagyjából a felét teszi ki.
(94)
A francia hatóságok becslése szerint a más tagállamokba kivitt termékek (élő állatok és húsféleségek) után beszedett kötelező önkéntes hozzájárulás összege (38 136 670 EUR) az Interbev által 1995 és 2004 között beszedett kötelező önkéntes hozzájárulás teljes összegének (252 855 282 EUR) mintegy 15 %-át teszi ki. Általánosságban szemlélve az 1995 és 2004 között eltelt időszakot, a francia hatóságok úgy ítélik meg, hogy a szóban forgó bevételek arányban állnak a más tagállamokba kiszállított termékek esetében e befizetésekből finanszírozott tevékenységekből származó haszonnal.
(95)
A francia hatóságok megállapítják továbbá, hogy a Franciaországon kívülre kiszállított élő állatok és húsféleségek egyrészt anyagi előnyhöz jutottak az ország területén kívül folytatott tevékenységek következtében, amelyek összege 21 490 848 EUR, másrészt ezek a tevékenységek hasznosak voltak az állatok és a termékek számára, függetlenül azok rendeltetési helyétől. A francia hatóságok álláspontja szerint úgy kell tekinteni, hogy az állatok és termékek számára hasznos tevékenységek támogatására befolyt összegből (91 231 075 EUR) mindössze 28 280 000 EUR-t fordítottak az ország területén kívül folytatott tevékenységek finanszírozására.
(96)
A külföldre szállított élő állatokat és termékeket érintő akciók jórészt promóciós tevékenységek voltak (például: nemzetközi vásárok, szakmai és PR-célú tájékoztató tevékenységek, „zöld hét” Berlinben, darabolás oktatását célzó külföldi tanfolyamok). Azok a tevékenységek, amelyek az összes állatra és termékre kiterjedtek, függetlenül attól, hogy azok felvevő piaca Franciaországban vagy külföldön volt-e, elsősorban reklámtevékenységeket foglaltak magukban (például az európai minőségi marhahússal, a belsőségekkel vagy a húsállatokkal kapcsolatos reklámkampányokat), de szerepeltek köztük kutatási tevékenységek is, amelyeket az állatjólét, a minőséggazdálkodás, a marhahúsokra vonatkozó termékbevizsgálással és nyomonkövethetőséggel kapcsolatos eljárások területén folytattak, és amelyek eredményeit széles körben terjesztették Franciaországon belül és kívül egyaránt.
(97)
Összességében a francia hatóságok úgy vélik, hogy a Franciaországon kívülre szállított termékeknek a szakmaközi szervezetek tevékenységéből származó haszna 49 770 000 EUR volt. Ezt az összeget össze kell vetni az általuk befizetett kötelező önkéntes hozzájárulások összegével (38 136 670 EUR). Az 1995 és 2004 közötti időszakban kivitelre került franciaországi termelés után befizetett kötelező önkéntes hozzájárulások részaránya egyensúlyban volt a francia termelőknek az Interbev által finanszírozott tevékenységekből származó hasznával.
6.2. AZ OÁA RÉSZÉRE BEFIZETETT HOZZÁJÁRULÁSOKRÓL
(98)
A francia hatóságok 2005. szeptember 13-i levelükben megerősítették, hogy a kiszállított termékek e tekintetben nem estek az OÁA részére befizetendő hozzájárulás kivetése alá.
IV. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
(99)
Az egyes piacok közös szervezését szabályozó különböző rendeleteknek megfelelően az EUMSZ 107. és 108. cikke a Szerződés I. mellékletében felsorolt valamennyi, a közös piacszervezés hatálya alá eső mezőgazdasági termékre vonatkozik (ide tartozik az összes mezőgazdasági termék, kivéve a lóhúst, a mézet, a kávét, a mezőgazdasági eredetű alkoholt, az alkoholból készült ecetet és a parafát).
1. AZ EUMSZ 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE SZERINTI TÁMOGATÁS FENNÁLLÁSA
(100)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint amennyiben e Szerződés másként nem rendelkezik, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(101)
Az ügy tényállásának időpontjában az EUMSZ 107-109. cikkeinek alkalmazását a marhahúságazatra a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló 1254/1999/EK tanácsi rendelet (21) 40. cikke tette lehetővé. Ennek elfogadása előtt az ágazatban a marhahús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27-i 805/68/EGK tanácsi rendelet (22) 24. cikke volt az irányadó. A rendelkezések alkalmazását a juhhús- és a kecskehúságazatra a juhhús és kecskehús piacának közös szervezéséről szóló, 2001. december 19-i 2529/2001/EK tanácsi rendelet (23) 23. cikke tette lehetővé. Ennek elfogadása előtt az ágazatra a juhhús és kecsehús piacának közös szervezéséről szóló, 1998. november 3-i 2467/98/EK tanácsi rendelet (24) 22. cikke volt az irányadó, ez utóbbi elfogadása előtt pedig a juhhús és kecskehús piacának közös szervezéséről szóló, 1989. szeptember 25-i 3013/89/EGK tanácsi rendelet (25) 27. cikke vonatkozott az ágazatra.
(102)
Jelenleg az EUMSZ 107-109. cikkének alkalmazását az e határozat (32) és azt követő preambulumbekezdéseiben szereplő két ágazat esetében a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (26) 180. cikke teszi lehetővé (27).
1.1. SZELEKTÍV KEDVEZMÉNY FENNÁLLÁSA
(103)
A Bíróság szerint formájától függetlenül támogatásnak minősül az a beavatkozás, amely közvetlenül vagy közvetve alkalmas vállalkozások előnyben részesítésére, illetve amely olyan gazdasági előnynek tekinthető, amelyet a kezdeményezett vállalkozás általános piaci feltételek között nem érhetett volna el (28). A jelen esetben a nyújtott támogatás a szarvasmarha-tenyésztő, illetve a juhtenyésztő ágazatban működő egyes vállalkozásoknak kedvezett, olyan akciók szervezése révén, amelyek alkalmasak voltak arra, hogy az Interbev által képviselt termelőket, illetve vertikumokat juttassák előnyökhöz.
(104)
Továbbá a Bíróság joggyakorlata szerint támogatásnak kell tekinteni azokat a beavatkozásokat, amelyek különböző módon könnyítenek a vállalkozás költségvetésére általában nehezedő terheken, és amelyek - noha nem minősülnek a szó szoros értelmében vett szubvenciónak - a szubvenciókkal azonos természetűek és hatásúak (29).
(105)
Ami a kedvezmény fennállását illeti, ezt a húságazat érdekében végrehatott tevékenységek potenciális kedvezményezettjei, illetve a kérdéses szakmaközi hozzájárulások és azok finanszírozásának szintjén kell megállapítani. A jelen esetben a támogatás előnyt nyújtott egyes, a szarvasmarha-tenyésztő, illetve a juhtenyésztő ágazatban működő vállalkozásoknak azáltal, hogy olyan tevékenységek megvalósítását segítette elő, amelyek alkalmasak voltak arra, hogy a vertikum termelői számára hozzanak hasznot.
1.2. AZ ÁLLAM ÁLTAL VAGY ÁLLAMI FORRÁSBÓL NYÚJTOTT TÁMOGATÁS
(106)
A Bíróság ítélkezési gyakorlatának értelmében ahhoz, hogy egy előny állami támogatásnak minősüljön, először az szükséges, hogy azt az állam közvetlenül vagy közvetve, állami források felhasználásával nyújtsa, míg másodsorban az, hogy az államnak betudható intézkedésnek minősüljön (30).
(107)
A szóban forgó hozzájárulások (a kötelező önkéntes hozzájárulások) természetét illetően a Bizottság úgy ítéli meg, hogy adójellegű járulékokról, tehát állami forrásokról van szó. A Bizottság értékelését a következő megfontolásokra alapozta.
(108)
Először is hangsúlyozni kell, hogy a joggyakorlat állandóságának megfelelően és különös tekintettel a Salvat ítélet 139. pontjára (31), a magán- és állami szervezetek közötti különbségtétel „a Szerződés állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazása szempontjából nem bizonyul meghatározó tényezőnek”. Továbbá a Ladbroke ítélet (32) világosan megerősíti, hogy az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése „minden olyan pénzügyi eszközt magában foglal, amellyel a közszféra ténylegesen támogathat egyes vállalkozásokat, függetlenül attól, hogy azok az állami törzsvagyonba tartoznak-e. Következésképpen, még akkor is, ha az (…) összegek nem tartoznak a Kincstár törzsvagyonába, az a tény, hogy változatlanul állami ellenőrzés alatt maradnak, és így az illetékes nemzeti hatóságok rendelkezésre állnak, elégséges az állami forrássá minősítésükhöz és hogy a szóban forgó intézkedések a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá essenek.”
(109)
Először is e joggyakorlat fényében a Bizottság úgy véli, hogy abból a tényből, hogy e kötelező önkéntes hozzájárulások a magánszektorból származnak, és hogy nem állnak folyamatosan az állam rendelkezésére, nem vonható le az a következtetés, hogy e hozzájárulások az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatályán kívül esnek. Ezért a Bizottságnak meg kell vizsgálnia a fent említett kötelező önkéntes hozzájárulásokból származó jövedelmek feletti állami ellenőrzés mértékét is, valamint azt, hogy állam mekkora mértékben képes a támogatási intézkedések finanszírozására szolgáló források felhasználását meghatározni.
(110)
A vizsgált esettel kapcsolatban a Bizottság megjegyzi, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulások bevezetésének előfeltételét képezi a kormánynak - az Interbev jóváhagyásán keresztüli - beleegyezése. Még ha az Interbev magánjogi jogalanynak minősül is, a kötelező önkéntes hozzájárulások általa történő bevezetéséhez az szükséges, hogy működését és céljait az állam jóváhagyja (lásd e határozat (14) preambulumbekezdését).
(111)
A mezőgazdasági törvény ugyancsak rendelkezik arról, hogy a hozzájárulások az érintett foglalkozás minden művelőjére nézve kötelezők, amint azokat egy tárcaközi rendelet kiterjeszti (lásd e határozat (10) preambulumbekezdését). Mindebből kiderül, hogy az ilyen típusú hozzájárulások csak valamely hivatalos jogi aktuson keresztül képesek maradéktalanul kifejteni hatásukat (33).
(112)
Mindezen tények figyelembevételével a Bizottság megállapítja, hogy a vizsgált kötelező önkéntes hozzájárulások állami ellenőrzés alatt állóknak és állami forrásoknak tekinthetők.
(113)
Másodsorban a kötelező önkéntes hozzájárulásokból származó bevétel felhasználását a célok és a szakmaközi szervezetnek a mezőgazdasági törvényben előírt működése határozza meg (lásd a (7)-(10) preambulumbekezdést). Ily módon az államnak lehetősége van arra, hogy meghatározza az kötelező önkéntes hozzájárulásokból származó bevételek felhasználását, illetve hogy finanszírozza az Interbev által megvalósított támogatási intézkedéseket. Az Interbev által nyújtott kedvezmények ezáltal állami forrásból származóknak minősülnek.
(114)
Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy a C-345/02. számú Pearle ügyben (34) a Bíróság azonosított bizonyos olyan mutatókat, amelyek lehetővé teszik annak megállapítását, hogy az adójellegű járulékok állami forrásoknak tekintendők-e abban az esetben, ha azokat alapvetően valamely szakmaközi szervezet szedi be a tagjai javára.
(115)
A Bíróság által javasolt teszttel összhangban a gazdaság bizonyos ágazatainak vállalatait képviselő közvetítő szervezetek által összegyűjtött kötelező hozzájárulások csak abban az esetben tekintendők állami forrásoknak, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
az adott intézkedést az adott ágazat vállalatait és alkalmazottait képviselő szakmai testület határozza meg, és ez az intézkedés nem állami politikák megvalósítására szolgál;
b)
az intézkedés által megvalósítandó cél finanszírozását teljes egészében a szektor vállalatainak hozzájárulásai fedezik;
c)
a finanszírozás módozatait és a hozzájárulások arányát/összmennyiségét a szakmai testületeken belül a munkaadók és a munkavállalók képviselői állapítják meg, az állam ebben a folyamatban semmilyen formában nem vesz részt;
d)
a hozzájárulásokat kötelezően az intézkedés finanszírozására kell fordítani, állami beavatkozás nem lehetséges.
(116)
Ugyanakkor világosan látszik, hogy a jelenlegi intézkedés nem felel meg a Pearle ítélet által támasztott minden feltételnek. Mindenekelőtt az Interbev létrehozását, működését és célkitűzéseit a nemzeti jogszabályok határozzák meg (lásd a (10) és (14) preambulumbekezdést), a kötelező önkéntes hozzájárulásból történő finanszírozása pedig állami beavatkozást igényel (lásd a (10) preambulumbekezdést). Továbbá a mezőgazdasági törvény 632-2-1. cikke értelmében a szakmaközi szervezetek hozzájárulnak az nemzeti és uniós gazdaságpolitikák megvalósításához, és az állami támogatások odaítélésénél prioritásokat élvezhetnek. Az Interbev tehát olyan eszköznek tekinthető, amely az állam által elősegítendőnek vélt és a szakmaközi szervezet szempontjából általános érdekűnek számító tevékenységek megvalósítását segíti elő (lásd a (40), valamint a (61) és az azt követő preambulumbekezdéseket). Továbbá, ahogyan arról az Interbev alapszabálya is rendelkezik, a szakmaközi szervezet költségvetése közvetlen állami támogatással is kiegészíthető. Végül pedig a finanszírozott kutatások általános érdekéből adódóan (lásd a (10) preambulumbekezdést) nem lehet biztonsággal megállapítani, hogy a támogatások kedvezményezettjei feltétlenül az adók befizetésére kötelezettek lesznek.
(117)
A fenti megfontolásokra tekintettel a Bizottság arra az álláspontra jutott, hogy a szóban forgó intézkedések az államhoz kötődnek és állami forrásokból kerülnek finanszírozásra.
1.3. A KERESKEDELEM ÉS A VERSENY TORZULÁSA
(118)
A támogatások akkor tartoznak az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá, ha torzítják a tagállamok közötti kereskedelmet és versenyt. Ennek feltétele, hogy a támogatások kedvezményezettjei gazdasági tevékenységet végezzenek.
(119)
Annak megállapítása érdekében, hogy e támogatás az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá esik-e, végső soron azt kell meghatározni, hogy e támogatás torzítja-e a tagállamok közötti kereskedelmet és versenyt.
(120)
A Bíróság megállapította, hogy amennyiben valamely tagállam által nyújtott kedvezmény a vállalatok valamely csoportjának pozícióját a konkurens vállalatokkal szemben javítja az Unión belüli kereskedelemben, akkor úgy kell tekinteni, hogy az adott előny befolyásolja a szóban forgó kereskedelmet (35), ez pedig elégséges a verseny torzulásának bizonyításához.
(121)
Azt, hogy létezik a tagállamok között kereskedelem a húságazatban, meggyőzően bizonyítja azon szervezet létezése, amely az ágazatban a piac közös szervezését irányítja (36). Példaként említhető, hogy Franciaország vonatkozásában a hústermékek Unión belüli kereskedelme az uniós húságazat teljes kereskedelmi forgalmának 15 %-át teszi ki (37).
(122)
A támogatások tehát befolyásolhatják a tagállamok közötti kereskedelmet, amennyiben az adott országban zajló termelést könnyítik meg a más tagállamokban zajló termeléssel szemben. A húsipar az e határozat által érintett időszakban nagymértékben ki volt téve a versenynek közösségi szinten, és ily módon minden olyan intézkedésre érzékenyen reagált, amely egyik vagy másik tagállam termelését támogatta.
1.4. KÖVETKEZTETÉSEK AZ INTÉZKEDÉSEK „TÁMOGATÁS” JELLEGÉRŐL AZ EUMSZ 107. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN
(123)
A Bizottság a fenti megfontolásokat figyelembe véve úgy véli, hogy a szóban forgó ügyben hozott intézkedések a támogatások kedvezményezettjei számára olyan kedvezményt nyújtnak, amelyből mások nem tudnak részesedni, és bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítják a versenyt, vagy azzal fenyegetnek, mivel torzíthatják a tagállamok közötti kereskedelmet.
(124)
Mindezek ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá esik és állami támogatásnak minősül.
2. A TÁMOGATÁSOK ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGÉNEK VIZSGÁLATA
2.1. A HATÁROZAT HATÁLYA
(125)
A francia hatóságok úgy vélik, hogy - mint fentebb kifejtésre került - a fent említett határozat csak a 2001. június 12-i szakmaközi megállapodásra vonatkozik (lásd az (56) preambulumbekezdést).
(126)
A Bizottság az NN 34/95 sz. állami támogatás keretében az OÁA-hozzájárulással vagy az e pályázathoz kötődő támogatásfinanszírozási rendszerrel kapcsolatban nem rendelkezett információkkal (38). Ezenkívül álláspontja csak az állattenyésztők bizonyos csoportjának - például az állatok első beszerzése céljából - nyújtott támogatásokra vonatkozott. A Bizottság ugyancsak nem foglalt állást a kötelező önkéntes hozzájárulások rendszerével vagy a genetikai állomány javítását célzó támogatásokkal, a genetikai információs rendszerrel, a biotechnológiával vagy a gazdasági kutatásokkal, a promóciós, technikai segítségnyújtási, kutatási és kísérletezési tevékenységekkel kapcsolatban, amelyeket az Interbev által begyűjtött hozzájárulásból finanszíroztak, és amelyeket az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése értelmében nem jelentettek be.
(127)
Ezekről a tevékenységről Franciaország az NN 49/96 számú állami támogatási üggyel kapcsolatos, 1996. április 29-i levelében említést tett, de csak az OÁA hatáskörébe tartozó tevékenységekről.
(128)
Erre a levélre válaszolva a Bizottság 1996. május 30-i levelében (VI/021559) kiegészítő tájékoztatást kért, hogy felmérhesse azon pénzügyi eszközök körét és jellegét, amelyek a tenyésztéssel foglalkozó és az állatok azonosításában és kiválasztásában szerepet játszó szervezetek átalakítását lehetővé teszik. A Bizottság emellett egy adatlap kitöltését is kérte. Mindazonáltal a francia hatóságok nem vették figyelembe ezt a levelet, és a Bizottság sem hozta nyilvánosságra álláspontját az ügyben arra vonatkozóan, hogy az érintett tevékenységek a belső piaccal összeegyeztethetők-e. A Bizottság az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése alapján 2003. július 9-i levelében (39) megindította a szóban forgó támogatásra vonatkozó eljárást.
(129)
Az 1994. június 15-én az állattenyésztési alap, illetve az 1995. december 18-án az Interbev javára kötött szakmaközi megállapodásokat, valamint az ezen megállapodások által finanszírozott állami támogatásokat mindig az állami támogatásokról szóló szabályozások fényében kellene vizsgálni, amennyiben e támogatásokat a Bizottság nem hagyta jóvá.
(130)
Ebből következően e határozat egyaránt vonatkozik az 1994. június 15-én az állattenyésztési alap, illetve az 1995. december 18-án az Interbev javára kötött megállapodásokra. E megállapodások vizsgálatakor a Bizottság nem foglalt állást az említett szakmaközi hozzájárulásokból finanszírozott tevékenységekkel kapcsolatban.
(131)
Az (57) preambulumbekezdésben jelzettek szerint a francia hatóságok ezt az értelmezést hallgatólagosan elfogadták.
2.2. AZ EUMSZ 107. CIKKE (3) BEKEZDÉSÉNEK VÉGREHAJTÁSA
(132)
Az EUMSZ 107. cikke néhány kivételt állapít meg az állami támogatások és az EUMSZ összeegyeztethetetlenségének általános elve alól, annak ellenére, hogy a kivételek közül némelyek nyilvánvalóan nem alkalmazhatók, nevezetesen azok, amelyekről a (2) bekezdés rendelkezik. E kivételekre a francia hatóságok sem hivatkoztak.
(133)
Ami a Szerződés 107. cikkének (3) bekezdésében előírt eltéréseket illeti, ezeket a regionális vagy ágazati célzatú támogatási rendszerek, illetve az általános támogatási rendszerek egyedi alkalmazási eseteiben igen szigorúan kell értelmezni. Az eltéréseket nevezetesen csak olyan esetekben lehet alkalmazni, ha a Bizottság arra a megállapításra juthat, hogy a támogatás szükséges valamely szóban forgó cél megvalósításához. Ha a vizsgált eltéréseket olyan támogatásokra is alkalmazzák, amelyek nem nyújtanak hasonló közösségi ellentételezést, az egyet jelentene azzal, hogy megengedik a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolását és a közösségi érdek szempontjából indokolatlan versenytorzulásokat, és ezzel arányosan egyes tagállamok piaci szereplőinek jogosulatlan előnyökhöz való hozzájutását.
(134)
A Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó támogatások nem az olyan térségek gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatások voltak, ahol rendkívül alacsony az életszínvonal vagy jelentős az alulfoglalkoztatottság a 107. cikk (3) bekezdésének a) pontja értelmében. Továbbá ezek nem valamely közös európai érdeket szolgáló fontos projekt megvalósításának előmozdítására vagy egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott támogatások a 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja értelmében. A támogatások továbbá nem a kultúra és a kulturális örökség előmozdítására nyújtott támogatások a 107. cikk (3) bekezdésének d) pontja értelmében.
(135)
A 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja mindazonáltal előírja, hogy a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben. Az említett cikkben meghatározott eltérés alkalmazásához a támogatásoknak meg kell felelniük az állami támogatásokról szóló vonatkozó közösségi szabályoknak.
2.3. A BE NEM JELENTETT INTÉZKEDÉSEKRE ALKALMAZANDÓ IRÁNYMUTATÁSOK
(136)
Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások 194. pontja és a jogszerűtlen állami támogatás értékelésénél alkalmazható szabályok megállapításáról szóló bizottsági közlemény (40) értelmében minden, a 659/1999/EK tanácsi rendelet (41) 1. cikkének f) pontja értelmében jogellenes támogatást a támogatásnyújtás idején hatályos szabályokkal összhangban kell értékelni (42).
(137)
Az agrárágazatra vonatkozó specifikus iránymutatások 2000. január 1-jétől vannak érvényben. Az ezen időpont után nyújtott valamennyi támogatás értékelését az érintett időszakra érvényes iránymutatások alapján kell elvégezni. 2000. január 1. és 2006. december 31. között az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások voltak érvényben. 2007. január 1. óta az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások (2007-2013) vannak érvényben.
(138)
Ezzel szemben az említett időpont előtt nyújtott valamennyi támogatás értékelését a 2001. január 1. előtt alkalmazott gyakorlat és rendelkezések fényében kell elvégezni.
2.4. A KÖTELEZŐ ÖNKÉNTES HOZZÁJÁRULÁSOKNAK A MEZŐGAZDASÁGI PIACOK KÖZÖS SZERVEZÉSÉNEK RENDSZERÉVEL VALÓ ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE
(139)
Azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulások a 2003. május 22-iFreskot ítélet (43) vonatkozásában összeegyeztethetők-e a KPSZ rendszerével, a Bizottság úgy véli, hogy a jelen esetben a kötelező önkéntes hozzájárulások sem közvetlenül, sem közvetve nem befolyásolják az érintett végtermékek árát, mert a levont hozzájárulások nincsenek kihatással a termékek árára, miután ezt a szabad piac működése határozza meg. Így a felvágottakat, illetve a tenyésztett élő állatokat terhelő elvonást semlegesíti az a kedvezményt, amit a finanszírozott tevékenységek jelentenek. Következésképpen úgy lehet tekinteni, hogy az elvont hozzájárulásoknak az árra gyakorolt hatása igen korlátozott.
(140)
A rendelkezésre álló információk alapján e rendszer finanszírozása kapcsán nem merül fel kifogás.
2.5. A TEVÉKENYSÉGEK ELEMZÉSE AZ ALKALMAZANDÓ RENDELKEZÉSEK TÜKRÉBEN
2.5.1. A húsféleségekre vonatkozó hozzájárulások által lehetővé vált tevékenységek
2.5.1.1. Promóció
(141)
Ami a promóciós tevékenység elősegítését célzó támogatásokat illeti, a 2002. január 1. előtt nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét a bizonyos mezőgazdasági termékek és az EGK-Szerződés II. melléklete által nem szabályozott termékek reklámozására vonatkozó nemzeti támogatás keretének fényében kell ellenőrizni (44), az ezt követő támogatásokat pedig az EK-Szerződés I. mellékletébe tartozó, és egyes, az I. mellékletbe nem tartozó termékek reklámozásához nyújtott állami támogatásról szóló közösségi iránymutatás alapján kell ellenőrizni (45).
(142)
Az 1987. évi keret, valamint a 2002. évi iránymutatás lényegében azonos elveket tartalmaz. Negatív és pozitív kritériumokat határoznak meg, amelyeknek minden nemzeti támogatási programnak meg kell felelnie. A kérdéses intézkedések ezért nem lehetnek az EUMSZ 34. cikkének vagy a másodlagos közösségi jognak ellentmondó, reklámtevékenységgel kapcsolatos intézkedések, és nem irányulhatnak bizonyos vállalkozásokra. A francia hatóságok által megküldött tájékoztatás alapján megállapítható, hogy ezen intézkedések célja többnek is megfelel az imént hivatkozott keret és iránymutatás által megfogalmazott pozitív kritériumok közül, mivel ezek közül némelyek a mezőgazdasági termékfelesleg levezetésének, míg mások a minőségi termékek és egészséges élelmiszerek előállításának céljába illeszkednek.
(143)
A francia hatóságok kifejtették továbbá, hogy a reklámtevékenység révén sugárzott üzeneteknek semmiképpen sem céljuk, hogy lebeszéljék a fogyasztókat a más tagállamokból származó termékek vásárlásáról, illetve hogy rossz hírbe hozzák ezeket a termékeket, továbbá nem szolgálják egy védjegy, egy bizonyos vállalkozás vagy egy egyéni termelő érdekeit.
(144)
Ami a támogatásmaximálást illeti, a reklámtevékenységek legfeljebb 50 %-ban finanszírozhatók állami forrásokból, a fennmaradó összeget a szakmai szervezeteknek és a kedvezményezett szakmaközi szervezeteknek kell szolgáltatniuk önkéntes hozzájárulásokból vagy adójellegű juttatások beszedéséből, illetve kötelező hozzájárulásokból. A jelen esetben az intézkedéseket teljes egészében adójellegű járulékokból finanszírozzák, így az ágazati szereplők által ezekhez a kampányokhoz nyújtott pénzügyi hozzájárulás természetszerűleg eléri a kampányok költségeinek 50 %-át.
(145)
A Bizottság megállapítja, hogy a promóciós intézkedések finanszírozására nyújtott állami támogatás a jelen esetben összhangban volt a vonatkozó közösségi rendelkezésekben szereplő kritériumokkal.
2.5.1.2. Technikai segítségnyújtás
(146)
A 2000. január 1. előtt nyújtott technikai segítségnyújtási támogatások összeegyeztethetőségét a tagállamok által az állattenyésztési ágazat számára és az állattenyésztésből származó termékek vonatkozásában nyújtott támogatások szempontjából hasznos intézkedésekre vonatkozó javaslaton alapuló bizottsági gyakorlat fényében kell ellenőrizni (46), az ezt az időpontot követően nyújtott támogatásokat pedig az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások alapján kell megvizsgálni (47).
(147)
A Bizottság 2000 előtt alkalmazott gyakorlata és a 2000-ben elfogadott, agrárágazatra vonatkozó iránymutatás lényegében azonos elveket tartalmaz. Ennek értelmében az, hogy az ilyen típusú támogatásokra az érvényes, hogy az elszámolható költségeket 100 %-ban a támogatásból fedezhetik, érvényes az informatikai és számviteli segítségnyújtási tevékenységekre, az új technikák közérthetővé tételét célzó, valamint a mezőgazdaságban dolgozók képzésével kapcsolatos tevékenységekre.
(148)
2000-ben az iránymutatások elfogadása során egy újabb feltétel került meghatározásra, amely szerint lehetővé kell tenni, hogy e támogatásokból - tárgyilagosan megállapított feltételek mellett - a szóban forgó területen tevékenykedő minden támogatható személy részesülhessen, továbbá a megítélt támogatás egy kedvezményezettre jutó összege nem haladhatja meg a háromévenkénti 100 000 EUR-t, illetve a kkv-k esetében a támogatható kiadások 50 %-át, attól függően, hogy e két eset közül melyik a nagyobb összegű. A francia hatóságok kifejtették, hogy az elvégzett munkálatokhoz való hozzáférés feltétele minden esetlegesen érdekelt ágazati szereplő esetén teljes mértékben teljesül. A Bizottság a francia hatóságok által eljuttatott információk alapján, a kedvezményezettek nagy számára tekintettel megállapítja, hogy a támogatás felső határával kapcsolatos feltétel teljes mértékben teljesül.
(149)
A Bizottság megállapítja, hogy jelen esetben a technikai segítségnyújtási tevékenységek finanszírozására nyújtott állami támogatások megfeleltek a vonatkozó közösségi jogszabályok által meghatározott kritériumoknak.
2.5.1.3. Kutatási és kísérleti tevékenység
(150)
A kutatási és kísérleti tevékenységeket illetően a 2000. január 1. előtt nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét a kutatás-fejlesztésre fordított állami támogatásra vonatkozó közösségi keretrendszer, valamint az e keretrendszert módosító bizottsági közlemény fényében, a 2000. január 1. után nyújtott támogatásokat pedig az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások alapján kell értékelni, amely iránymutatások a 17. pontjukban az említett keretre hivatkoznak.
(151)
Az uniós szabályozás értelmében akár a 100 %-ot elérő támogatási arány is összeegyeztethető a közös piaccal a keretrendszerben megállapított következő négy feltétel teljesülése esetén:
a)
a támogatás az érintett ágazat számára általános érdeket testesít meg, anélkül, hogy a verseny jogellenes torzulását idézné elő más ágazatokban;
b)
az információt megfelelő, legalább egy nemzeti terjesztési csatornával rendelkező újságokban közzé kell tenni, és azt nem lehet egy adott szervezet tagjaira korlátozni, annak érdekében, hogy biztosítsák, hogy valamennyi, e tevékenységben potenciálisan érdekelt piaci szereplő könnyen tájékozódhasson arról, hogy a tevékenység folyamatban van vagy végrehajtották, valamint annak biztosítására, hogy az eredmények kérelemre valamennyi érdekelt félhez eljussanak. Ezt az információt olyan időpontban kell közzétenni, amely nem későbbi annál az információnál, amelyet az adott szervezet tagjai számára biztosíthatnak;
c)
a munkák eredményeit felhasználás céljából valamennyi érintett fél, beleértve a kedvezményezett felet is, rendelkezésére bocsátja, költségek és idő szempontjából egyenlő feltételekkel;
d)
a támogatás megfelel a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguayi Fordulóján elfogadott mezőgazdasági megállapodásnak (48) a „Hazai támogatás: a csökkentési kötelezettségvállalások alóli mentesség alapja” című, 2. mellékletében előírt feltételeknek.
(152)
A francia hatóságok kifejtették e tekintetben, hogy az Interbev szakmai kutatási és kísérleti tevékenységei a vertikum valamennyi szereplője számára általános érdekeket testesítenek meg. Ezenkívül az egyesület képzések szervezésével és dokumentációk, rövidebb írások, összefoglalók, információs prospektusok és számítógépes adathordozók hozzáférhetővé tételével nyilvánosságra hozza a megszerzett ismereteket és a szakmai ajánlásokat. A szarvasmarha- és juhágazatban megkülönböztetés nélkül azonos időben és egyszerű kérésre minden állattenyésztő, böllér, hentes, feldolgozó vagy eladó értesülhet az eredményekről és lehetősége van a kutatási összefoglalókhoz hozzáférni. Végül a francia hatóságok garantálják, hogy a finanszírozott tevékenységek alapján nincs helye közvetlen kifizetésnek a termelők vagy a feldolgozók felé, és hogy e tevékenységek megfelelnek az Európai Unió által előírt nemzetközi kereskedelmi kritériumoknak.
(153)
A Bizottság megállapítja, hogy a kutatási és kísérleti tevékenység céljára folyósított állami támogatások megfeleltek vonatkozó közösségi jogszabályok által meghatározott feltételeknek.
2.5.2. Az OÁA által végzett tevékenységek
2.5.2.1. Technikai segítségnyújtás
(154)
A 2000. január 1. előtt nyújtott technikai segítségnyújtási támogatások összeegyeztethetőségét a tagállamok által az állattenyésztési ágazat számára és az állattenyésztésből származó termékek vonatkozásában nyújtott támogatások szempontjából hasznos intézkedésekre vonatkozó javaslaton alapuló bizottsági gyakorlat fényében kell ellenőrizni (49), az ezen időpont után nyújtott támogatások esetében pedig az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások alapján kell ezt megtenni (50).
(155)
A Bizottság 2000 előtt alkalmazott gyakorlata és a 2000-ben elfogadott, agrárágazatra vonatkozó iránymutatás lényegében azonos elveket tartalmaz. Ennek értelmében az, hogy az ilyen típusú támogatásokra az érvényes, hogy az elszámolható költségeket 100 %-ban a támogatásból fedezhetik, érvényes az informatikai és számviteli segítségnyújtási tevékenységekre, az új technikák közérthetővé tételét célzó, valamint a mezőgazdaságban dolgozók képzésével kapcsolatos tevékenységekre.
(156)
2000-ben az iránymutatások elfogadása során egy újabb feltétel került meghatározásra, amely szerint lehetővé kell tenni, hogy e támogatásokból - tárgyilagosan megállapított feltételek mellett - a szóban forgó területen tevékenykedő minden támogatható személy részesülhessen, továbbá a megítélt támogatás egy kedvezményezettre jutó összege nem haladhatja meg a háromévenkénti 100 000 EUR-t, illetve a kkv-k esetében a támogatható kiadások 50 %-át, attól függően, hogy e két eset közül melyik a nagyobb összegű.
(157)
A francia hatóságok kiemelték, hogy valamennyi finanszírozott tevékenység a szarvasmarha-tenyésztők és juhtenyésztők összessége számára általános érdekeket testesít meg; nincs szó olyan tevékenységről, amelyek haszna egyes gazdasági szereplőkre vagy akár a gazdasági szereplők egyes csoportjaira korlátozódna.
(158)
Az OÁA pénzügyi részvétele a legtöbb esetben nem éri el ezen vizsgálatok és kutatások költségeinek 50 %-át. Egyes konkrét projektek esetében meghaladhatja az 50 %-ot, de a támogatás mértéke egyetlen esetben sem haladja meg a 100 %-ot.
(159)
A gazdasági tanulmányok finanszírozása során betartják egyrészt azt, hogy a megítélt támogatás egy állattenyésztőre jutó összege nem haladhatja meg a háromévenkénti 100 000 EUR-s összeghatárt, másrészt azt a szabályt, melynek értelmében valamennyi állattenyésztő számára lehetővé kell tenni a kutatási eredményekhez való hozzáférést.
(160)
A Bizottság megállapítja, hogy jelen esetben a szakmai segítségnyújtási tevékenységek finanszírozására nyújtott állami támogatások megfeleltek a vonatkozó közösségi jogszabályok által meghatározott feltételeknek.
2.5.2.2. Kutatási és kísérleti tevékenység
(161)
A kutatási és kísérleti tevékenységeket illetően a 2000. január 1. előtt nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét a kutatás-fejlesztésre fordított állami támogatásra vonatkozó keretrendszer, valamint az e keretrendszert módosító bizottsági közlemény fényében, a 2000. január 1. után nyújtott támogatásokat pedig az agrárágazatra vonatkozó iránymutatások alapján kell értékelni, amely iránymutatások a 17. pontjukban az említett keretre hivatkoznak.
(162)
Az uniós szabályozás értelmében akár a 100 %-ot elérő támogatási arány is összeegyeztethető a közös piaccal a keretrendszerben megállapított következő négy feltétel teljesülése esetén:
a)
a támogatás az érintett ágazat számára általános érdeket testesít meg, anélkül, hogy a verseny jogellenes torzulását idézné elő más ágazatokban;
b)
az információt megfelelő, legalább egy nemzeti terjesztési csatornával rendelkező újságokban közzé kell tenni, és azt nem lehet egy adott szervezet tagjaira korlátozni, annak érdekében, hogy biztosítsák, hogy valamennyi, e tevékenységben potenciálisan érdekelt piaci szereplő könnyen tájékozódhasson arról, hogy a tevékenység folyamatban van vagy végrehajtották, valamint annak biztosítására, hogy az eredmények kérelemre valamennyi érdekelt félhez eljussanak. Ezt az információt olyan időpontban kell közzétenni, amely nem későbbi annál az információnál, amelyet az adott szervezet tagjai számára biztosíthatnak;
c)
a munkák eredményeit felhasználás céljából valamennyi érintett fél, beleértve a kedvezményezett felet is, rendelkezésére bocsátja, költségek és idő szempontjából egyenlő feltételekkel;
d)
a támogatás megfelel a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguayi Fordulóján elfogadott mezőgazdasági megállapodásnak a „Hazai támogatás: a csökkentési kötelezettségvállalások alóli mentesség alapja” című, 2. mellékletében előírt feltételeknek.
(163)
Jelen esetben minden egyes gazdasági elemzés adatait, azokat is, amelyek egy-egy kutatási program során kerültek begyűjtésre, mihelyt véglegesnek tekinthetők, széles körben közreadják. Rendszeresen publikálják és terjesztik az alap által támogatott valamennyi tanulmány eredményét annak érdekében, hogy az állattenyésztők és a terepen dolgozó szervezetek felhasználhassák azokat, azokhoz hátrányos megkülönböztetés nélkül hozzáférhessenek.
(164)
Két nagy terjesztési csatorna, egyrészt az állattenyésztők szakmai szervezetei, másrészt pedig az állattenyésztési intézet útján juttatják el a széles körben terjesztett műszaki és gazdasági kiadványokat a tenyésztőkhöz és a gyakorlati szakemberekhez.
(165)
Figyelembe véve, hogy a kutatások általános érdekűek, az eredmények semmilyen kereskedelmi felhasználását nem tervezik. Így fel sem merül a felhasználási jog átruházásából származó költségek vagy a felhasználási joghoz való hozzáférés feltételeinek a kérdése. E tevékenységek valódi haszonélvezői mindazok a szarvasmarha-tenyésztők és juhtenyésztők, akikhez a kutatások elméleti és gyakorlati eredményei eljutnak.
(166)
A finanszírozott tevékenységek alapján nincs helye közvetlen kifizetésnek a termelők vagy a feldolgozók felé. E tevékenységek megfelelnek a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguayi Fordulójának keretében Marrakechben elfogadott mezőgazdasági megállapodásnak a „Hazai támogatás: a csökkentési kötelezettségvállalások alóli mentesség alapja” című, 2. mellékletében előírt feltételeknek.
(167)
A Bizottság megállapítja, hogy jelen esetben a kutatási és kísérleti tevékenységek finanszírozására nyújtott állami támogatások megfeleltek a vonatkozó közösségi jogszabályok által meghatározott feltételeknek.
2.6. A TÁMOGATÁS FINANSZÍROZÁSA
(168)
Mivel az állami támogatások finanszírozása adó jellegű járulékokból (kötelező önkéntes hozzájárulásokból) történik, a Bizottságnak mind a finanszírozott intézkedéseket, vagyis a támogatást, mind pedig a finanszírozás módját meg kell vizsgálnia. A Bíróság szerint (51), amennyiben a támogatás finanszírozási módja, különösen kötelező hozzájárulások esetében, a támogatási intézkedés szerves részét képezi, a Bizottságnak a támogatás vizsgálatakor tekintettel kell lennie e finanszírozási módra.
(169)
Annak meghatározásában, hogy a finanszírozási mód a támogatási intézkedés szerves részét képezi-e, számos tényező játszik szerepet: az adó bevétele kizárólag a támogatás finanszírozására szolgál és kötelező módon a támogatás finanszírozásához van rendelve (52), az adót a támogatási intézkedésre kell fordítani az adott országos szintű szabályozás értelmében (53), továbbá az adó összegének közvetlenül kihatással kell lennie az állami támogatás összegére (54).
(170)
E kritériumoknak az érintett intézkedésekre történő alkalmazása a Bizottságot az alábbi megjegyzések megtételére készteti. Először is, a szóban forgó intézkedések jogi alapja, vagyis a szakmaközi megállapodások, amelyeket egy rendelet terjeszt ki, rendelkeznek a kötelező elvonásokról. Ez azt jelenti, hogy minden elvonás kizárólag az érintett alap javára történhet anélkül, hogy az állam vagy az Interbev általános költségvetését gyarapítaná. Az elvonást tehát a támogatás finanszírozása számára kell fenntartani és kiutalni az érvényben lévő országos szintű szabályozásnak megfelelően. Másodsorban, a támogatási intézkedéseket kizárólag az ágazati elvonásokból lehet finanszírozni. Az Interbev egyéb forrásainak felhasználása a tervbe vett tevékenységek finanszírozására semmiképpen sem lehetséges. Következésképpen megállapítható, hogy az adó összege közvetlenül hatást gyakorol az állami támogatás összegére.
(171)
Mindezek alapján a Bizottság úgy véli, hogy a támogatás finanszírozásának módja, jelen esetben a kötelező önkéntes hozzájárulások, a támogatási intézkedések szerves részét képezik, és a támogatás összeegyeztethetőségének vizsgálatakor figyelembe kell venni azokat. Mivel ez a finanszírozási mód ellentétes lehet az EUMSZ 110. cikkével, a Bizottság nem állapíthatja meg a támogatási rendszer összeférhetőségét, amennyiben az a behozott és a hazai (55), illetve a kivitt és a hazai termékek között megkülönböztetést tesz (56).
(172)
Jelen esetben az elvonás mind a hazai termelés, mind pedig (a húsféleségekre kivetett kötelező önkéntes hozzájárulások formájában) a kivitt húsféleségek és élő állatok, illetve (az OÁA által beszedett kötelező önkéntes hozzájárulások formájában) a behozott húsféleségek és állatok után is bevételezésre került.
(173)
A Bizottság vizsgálata a húsféleségekre megállapított hozzájárulás egyes aspektusaira, valamint az OÁA számára befizetett hozzájárulásra terjed ki, amennyiben az említett hozzájárulások kihatással lehetnek a Közösségen belüli kereskedelemre.
2.6.1. A húsféleségekre megállapított hozzájárulások (az Interbev javára fizetendő hozzájárulások)
2.6.1.1. Behozott húsféleségek
(174)
Ahogyan a (82) preambulumbekezdésben kifejtésre került, 1996 és 2004 között a francia törvényhozás nem tett kötelezővé a behozott húsféleségek után fizetendő hozzájárulást. Ezért az ilyen hozzájárulás kikerül e határozat hatálya alól, mivel nem minősül állami támogatásnak. Hiányzik ugyanakkor a (10) preambulumbekezdésben szereplő meghatározó tényezők egyike, a kötelező érvény. Ebből, továbbá a fentebb leírtakból következik, hogy a behozott termékekre kivetett adókból finanszírozott intézkedések nem minősülnek állami támogatásnak, és ezért nem képezik részét e határozatnak.
2.6.1.2. Kivitt termékek
(175)
Ahogy a (16) és az azt követő preambulumbekezdésekben bemutatásra került (57), 1996. január 1. óta a más tagállamokba szállított termékek után is fizetendő hozzájárulás, noha 2001-ben bevezették e hozzájárulás részleges visszatérítését. Ez a hozzájárulás a Bíróság joggyakorlata szerint az exportőröket hátrányos megkülönböztetésben részesíti, amennyiben a hozzájárulásból finanszírozott intézkedések nem őket célozzák, és nem kompenzálják az általuk viselt terhet (58). Be kell bizonyítani tehát, hogy az ezen hozzájárulásból származó bevételek nem hozták kedvezőbb helyzetbe a francia piacra szánt hazai termelést az exportra történő hazai termeléssel szemben.
(176)
Az intézkedések, amelyek a kivitt élő állatokkal és termékekkel kapcsolatban születtek, nagyrészt promóciós műveleteket (például nemzetközi vásárok, szakmai és PR-célú tájékoztató tevékenységek, a berlini nemzetközi zöld hét megrendezése, a darabolás oktatását célzó külföldi tanfolyamok) jelentettek.
(177)
Azok a tevékenységek, amelyek az összes állatra és termékre kiterjedtek, függetlenül attól, hogy azok felvevőpiaca Franciaországban vagy külföldön volt-e, elsősorban reklámtevékenységeket foglaltak magukban (például az európai minőségi marhahússal, a belsőségekkel vagy a húsállatokkal kapcsolatos reklámkampányokat), de szerepeltek köztük kutatási tevékenységek is, amelyeket az állatjólét, a minőséggazdálkodás, a marhahúsokra vonatkozó termékbevizsgálással és nyomonkövethetőséggel kapcsolatos eljárások területén folytattak, és amelyek eredményeit széles körben terjesztették Franciaországon belül és kívül egyaránt.
i. Más tagországokba szállított húsféleségek és élő állatok
(178)
A francia hatóságok szerint azok a tevékenységek, amelyek kizárólag vagy a hazai termékekkel együtt a más tagországokba szállítandó termékeket hozták előnyösebb helyzetbe, nem merítik ki a kötelező önkéntes hozzájárulásokból finanszírozott tevékenységek teljes körét.
(179)
Szükséges évenkénti bontásban és összesítve is megállapítani, hogy a más tagországokba szállított termékek részesültek-e a szakmaközi szervezetek tevékenységeiből.
(180)
A következő táblázat a kötelező önkéntes hozzájárulásból származó bevételeknek az Interbev különböző fellépései szerinti megoszlását foglalja össze éves bontásban, valamint az exportra szánt, illetve összesítve az exportra szánt és a hazai termékekkel kapcsolatos tevékenységek arányát is ismerteti.
Év
Valamennyi termékkel kapcsolatos tevékenységek
Csak a franciaországi termékekkel kapcsolatos tevékenységek
Csak a kivitt termékekkel kapcsolatos tevékenységek
Tevékenységek évenkénti összesítésben
A finanszírozott tevékenységek %-ában megadva
(kerekített érték)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
A táblázatból kitűnik, hogy a vizsgált időszak egészében a kivitt termékek átlagosan 44 %-os arányban részesedtek a kötelező önkéntes hozzájárulásokból finanszírozott tevékenységekből. Hozzá kell tenni, hogy a francia hatóságok jelezték, hogy ugyanebben az időszakban a kivitt termékek után fizetendő hozzájárulásokból származó összes bevétel aránya 15 % volt (59). A francia hatóságok továbbá azt is megjegyezték, hogy a 15 % csak átlagot jelent, és a számokat éves bontásban is közzétették, amelyből látható, hogy a kivitt termékek után fizetendő hozzájárulások mértéke egy esetben sem haladta meg a 18 %-ot.
ii. Az EUMSZ 110. cikkével való összeegyeztethetőség
(182)
A Bíróság Nygard ügyben hozott ítéletének ismeretében (60), valamint figyelembe véve azt, hogy az adóból finanszírozott intézkedések az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatásnak minősülnek, valamint azt, hogy az adó nem ellentétes az EUMSZ 110. cikkével, vagyis nem megkülönböztető jellegű, amennyiben azon kivitt termékekre és élő állatokra egyaránt kiszabják, amelyek az adóból származó kedvezményekből arányosan részesedtek, a Bizottság megállapítja, hogy az Interbev tevékenységeinek finanszírozása céljából a kivitt termékekre kivetett adóból származó bevételek a támogatás finanszírozásának olyan formáját jelentik, amely az EUMSZ szabályaival, különösen annak 107. cikkével összeegyeztethető. Ezzel összhangban azt is megállapítja, hogy az ily módon finanszírozott állami támogatások az említett szerződéssel összeegyeztethetők.
2.6.2. Az OÁA által bevezetett hozzájárulások
2.6.2.1. Behozott élő állatok
(183)
A francia hatóságok szerint 2003-ig az OÁA javára beszedett hozzájárulásokat a Franciaországon kívül tenyésztett, de vágásra az országba szállított élő állatokra is ki kellett volna terjeszteni.
(184)
A Bizottság által megfogalmazott kétségek nyomán a francia hatóságok bejelentették, hogy a szakmaközi megállapodás szövegét módosították, kizárva belőle a Franciaországba behozott vagy szállított élő állatok után kirótt mindennemű hozzájárulást. A francia hatóságok szerint ezek a hozzájárulások kizárólag a Franciaországban tenyésztett és levágott állatokra vonatkoznak.
(185)
A szakmaközi megállapodás módosításait nem közölték a Bizottsággal. A Bizottsághoz kizárólag a 2005. február 2-i utasítást (lásd a (87) preambulumbekezdést) juttatták el, amely arról rendelkezik, hogy az OÁA javára beszedett hozzájárulási kötelezettség csak azokra a húsféleségekre vonatkozik, amelyek Franciaország területén tenyésztett és Franciaország európai területén levágott állatokból származnak.
(186)
Következésképpen 1996. január 1. és 2004. szeptember 30. között a hozzájárulási kötelezettség azokra a húsféleségekre is kiterjedt, amelyek Franciaországban levágott, de az ország területén kívül tenyésztett állatokból származtak.
(187)
A francia hatóságok nem tudták bizonyítani, hogy az e hozzájárulásokból finanszírozott tevékenységek az ország területén kívül működő állattenyésztőknek kedveztek volna. Valójában a kötelező önkéntes hozzájárulás megfizetésére kötelezettek, akik termékeiket exportálták, semmiféle visszatérítésben vagy kedvezményben nem részesültek, az említett tevékenységekből származó haszonból sem részesülhettek teljes egészében. Mivel kutatási, fejlesztési és technikai segítségnyújtási tevékenységről van szó, ezek elméletileg csak hazai termékeknek (Franciaországban tenyésztett és levágott szarvasmarhák húsa) kedvezhetnek.
(188)
Az a tény, hogy akkoriban az élőállat-behozatal marginális jelenség volt (61), és hogy az állatimportőröknek, amennyiben arra igényt tartottak, a gyakorlatban lehetőségük volt a behozott élő állatok összsúlyát bejelenteni, így azzal a mennyiséggel a hozzájárulási kötelezettséget visszatérítés formájában csökkenteni, a Bizottság véleményét közvetlenül nem befolyásolja. Emellett minden, akár csak a legkisebb mértékű megkülönböztetés is az EUMSZ 110. cikkének hatálya alá esik.
(189)
Figyelembe véve a Bíróság által a Nygard ügyben hozott ítélet (62) következményeit, valamint azt a körülményt, hogy az adóból finanszírozott intézkedések az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatásnak tekintendők, illetve hogy az adó az EUMSZ 110. cikkével ellentétben hátrányosan megkülönböztető jellegű, amennyiben olyan, más tagállamokból származó termékekre is alkalmazták, amelyek az ebből az adóból származó haszonból nem részesedtek teljes mértékben, a Bizottság megállapítja, hogy a más tagállamokból behozott élő állatokra az OÁA tevékenységeinek finanszírozása céljából kivetett adókból származó bevétel a támogatás olyan jellegű finanszírozását jelenti, amely a Szerződés és különösen annak 107. cikke értelmében összeegyeztethetetlen a belső piaccal, továbbá azt is megállapítja, hogy az ily módon finanszírozott állami támogatások az említett szerződéssel összeegyeztethetetlenek.
2.6.2.2. Kivitt élő állatok
(190)
Mivel az OÁA részére fizetendő hozzájárulások a Franciaország területén tenyésztett vagy levágott állatokra vonatkoznak, a Bizottság megállapítja, hogy a kiszállított termékek nem esnek az OÁA részére befizetendő hozzájárulás kivetése alá, következésképpen e határozat ezekre nem vonatkozik.
3. A TÁMOGATÁSOK JOGELLENES VOLTA
(191)
A Bizottság, mint azt az eljárás megindításáról szóló határozatban már jelezte, hangsúlyozza, hogy Franciaország az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésével ellentétben nem tájékoztatta az önkéntes hozzájárulás kötelezővé tételéről szóló kiterjesztő rendeletekről azok hatálybaléptetése előtt, továbbá azokról a tevékenységekről sem küldött tájékoztatást, amelyeket e hozzájárulásokból finanszíroznak (lásd e határozat (2) preambulumbekezdését).
(192)
A 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja a jogellenes támogatást olyan új támogatásként határozza meg, amelyet az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével vezettek be. Az állami támogatás bejelentésének kötelezettségéről az említett jogszabály 2. cikke rendelkezik.
(193)
Mindenekelőtt ami a szóban forgó hozzájárulások jellegét illeti, a Bizottság megjegyzi, hogy egy hatósági aktusra van szükség ahhoz, hogy e hozzájárulások teljes körűen érvényre jussanak. Ebből következően a Bizottság megállapítja, hogy jelen esetben adójellegű járulékokról, vagyis állami forrásokról van szó.
(194)
Amennyiben a kötelező önkéntes hozzájárulások olyan állami forrásoknak minősülnek (mint ahogy a (106) és az azt követő preambulumbekezdésekben szerepelt), amelyek teljes mértékben egy támogatási rendszerhez tartoznak ((171) és az azt követő preambulumbekezdések), továbbá azokat a húságazat vállalatainak kedvezményekben történő részesítésének finanszírozására fordították, akkor a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése értelmében ezeket a hozzájárulásokat kötelezően be kell jelenteni a Bizottság számára.
(195)
A (123) és (124) preambulumbekezdés értelmében, mivel a Franciaország által megvalósított intézkedések állami támogatásokat tartalmaznak, olyan új támogatásokról van szó, amelyeket a Bizottságnál nem jelentették be, ebből következően a Szerződés értelmében jogellenesnek minősülnek.
(196)
A jogosulatlan állami támogatások megítélésére alkalmazandó szabályokról szóló bizottsági közlemény (63) értelmében minden, a 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja értelmében jogellenes támogatást a támogatásnyújtás idején hatályos szabályokkal összhangban kell értékelni.
V. KÖVETKEZTETÉSEK
(197)
A Bizottság a fent előadottak alapján arra az álláspontra helyezkedik, hogy a szóban forgó rendszer kötelező önkéntes hozzájárulásokból történő finanszírozása nem esik kifogás alá, amennyiben azt mind a hazai termékekre, mind pedig az országból kivitt termékekre és élő állatokra alkalmazzák (ilyen volt a jelen esetben a „húsfélékre kirótt hozzájárulás”) 1996 és 2004 között.
(198)
Ha viszont a hozzájárulások kirovását a behozott élő állatokra is kiterjesztik (ilyen volt a jelen esetben az élő állatok után az OÁA javára fizetendő hozzájárulás 1996 és 2004 között), a fenti megállapításokból az következik, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulások rendszere összeegyeztethetetlen a belső piaccal, mert megsérti az EUMSZ 110. cikkét, mivel Franciaország nem tudta bizonyítani, hogy a behozott termékek is ugyanolyan mértékben részesültek a hozzájárulások nyújtotta előnyökből, mint a hazai termékek.
(199)
Egyébként az itt kifogásolt támogatásokat nem jelentették be az EUMSZ 108. cikke 3. bekezdésének megfelelően a Bizottságnak, vagyis ennek folytán jogellenes támogatásoknak minősülnek a 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja értelmében.
(200)
A Bizottság sajnálkozását fejezi ki amiatt, hogy Franciaország az említett támogatásokat az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdését megsértve valósította meg.
(201)
Mivel olyan támogatásokról van szó, amelyeket anélkül nyújtottak, hogy megvárták volna a Bizottság végső határozatát, célszerű emlékeztetni arra, hogy mivel az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében foglalt eljárási szabályok kötelező érvényűek, és ezen szabályok közvetlen hatályát a Bíróság is több alkalommal elismerte több ítéletében (64), utólag nem lehet orvosolni a tárgyalt támogatások jogellenes voltát (65).
(202)
A Bíróság emlékeztetett arra, hogy ha egy támogatással kapcsolatos olyan intézkedést, amelynek szerves részét képezi a finanszírozás módja, a bejelentési kötelezettség megsértésével hajtottak végre, a nemzeti bíróságoknak elvben kötelességük elrendelni a támogatás céljára specifikusan bevételezett adó vagy hozzájárulás visszafizetését. Arra is emlékezet a Bíróság, hogy a nemzeti bíróságok feladata, hogy védjék a jogalanyok jogait olyan esetekben, amikor a nemzeti hatóságok esetlegesen megsértik a támogatások végrehajtására vonatkozóan az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatában előírt, közvetlen hatállyal bíró tilalmat. Az arra jogosult jogalany által hivatkozott és a nemzeti bíróságok által megállapított ilyen jogsértés esetén a nemzeti bíróságok kötelesek a nemzeti jogrendnek megfelelően minden jogkövetkezményt alkalmazni mind az érintett támogatási intézkedések megvalósítására irányuló aktusok érvényessége, mind pedig a nyújtott pénzügyi támogatás behajtása tekintetében (66).
(203)
A Bizottság helyénvalónak tartja a jelen esetben feltételt megállapító határozat meghozatalát, élve a 659/1999/EK rendelet 7. cikkének (4) bekezdése adta lehetőséggel, mely szerint a Bizottság a határozatát olyan feltételektől teheti függővé, amelyek lehetővé teszik számára a belső piaccal való összeegyeztethetőség elismerését, illetve olyan kötelezettségeket állapíthat meg, amelyek révén ellenőrizheti határozata betartását.
(204)
Abból a célból, hogy orvosolja az EUMSZ 110. cikkének megsértését, és visszamenőleg kiküszöbölje a hátrányos megkülönböztetést, Franciaországnak vissza kell fizetnie az adónak a behozott termékekre kivetett részét (élő állatok után az OÁA javára 1996 és 2004 között kivetett hozzájárulások), a támogatásokból származó azon kedvezmények arányában, amelyekből nem részesültek. Ennek a jogsértésnek az orvoslása összeegyeztethetővé tenné a támogatásokat az EUMSZ 107. cikkével.
(205)
A Bizottság megszabja azokat a feltételeket, amelyeknek meg kell felelni az említett visszafizetés során. Vagyis Franciaországnak vissza kell fizetnie az adó visszafizetésére kötelezettek számára az adónak azt a részét, amelyet a fent említett behozott termékekre vetett ki az adó bevezetésének időpontja és 2004. szeptember 30-a között, teljes mértékben betartva az alábbi feltételeket:
a)
ha bizonyítékokkal tudnak szolgálni arra, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulásokat behozott termékekre is kivetették, az adó befizetésére kötelezettek a nemzeti jogrendnek megfelelően megállapított, de a jelen határozatról szóló hivatalos értesítés keltétől számított hat hónapnál semmiképpen sem rövidebb határidővel visszaigényelhetik a befizetett adónak azt az arányos részét, amelyből kizárólag a belföldi termékeknek származott előnyük;
b)
Franciaország olyan intézkedést hoz, amely megszünteti a behozott termékek esetlegesen hátrányos megkülönböztetését. Franciaország ennek érdekében egy referencia-időszakra vonatkoztatva megállapítja, hogy pénzben kifejezve hogyan aránylanak egymáshoz a nemzeti termékek után a tárgyalt adó, illetve azon kedvezmények, amelyeket e termékek kizárólagos jelleggel élveznek;
c)
a visszafizetésnek a kérelem benyújtásától számított legfeljebb hat hónapos időtartamon belül kell megtörténnie;
d)
a visszafizetett összegeket a jelenlegi helyzethez kell igazítani, a kivetés kezdetétől a tényleges visszafizetés időpontjáig eltelt teljes időszakra számítandó kamatokat figyelembe véve. Ezeket a kamatokat a referencia-kamatlábak megállapítására és az aktualizálásra vonatkozó módszer által megszabott bizottsági referencia-kamatlábak alapján számítják ki;
e)
a francia hatóságok elfogadnak minden olyan ésszerű bizonyítékot az adó befizetésére kötelezettek részéről, amely annak bizonyítására szolgál, hogy az általuk adó címén befizetett összegek más tagállamokból származó termékre voltak kivetve;
f)
a visszafizetésre való jogosultságot nem lehet más feltételektől függővé tenni, például attól, hogy az adót nem hárították át;
g)
abban az esetben, ha egy adófizető még nem fizette volna meg az adót, a francia hatóságok hivatalosan lemondanak arról, hogy az illető a más tagállamokból behozott termékekre kivetett adó azon arányos részét befizesse, amelyről bebizonyosodott, hogy kizárólagosan a hazai termékek támogatásának finanszírozását szolgálná. A hatóságok az ennek elmaradásából adódó esetleges késedelmi kamatokról is lemondanak;
h)
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy ha a Bizottság felkéri erre, teljes körű jelentést terjeszt be annak igazolására, hogy megfelelő módon hajtotta végre a visszafizetést célzó intézkedést;
i)
ha kiderül, hogy valamely másik tagállamban hasonló adót vetettek ki ugyanazon termékekre, amelyek adókötelesnek minősülnek Franciaországban, a francia hatóságok kötelezettséget vállalnak arra, hogy az adó befizetésére kötelezettek számára visszafizetik az adónak azt a részét, amely az e tagállamból származó termékeket terhelte;
j)
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy e határozatot ismerteti mindazokkal, akik potenciálisan az adó befizetésére vannak kötelezve,
ELFOGADTA A KÖVETKEZŐ HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Franciaország által az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével bevezetett, promóciós, népszerűsítési, technikai segítségnyújtási, kutatási és fejlesztési tevékenységek céljaira fordított, adó jellegű járulékból finanszírozott állami támogatások (az 1996 és 2004 között más tagállamokba kiszállított húsféleségekre és élő állatokra, illetve az 1996 és 2004 között behozott élő állatokra kivetett kötelező önkéntes hozzájárulás) az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjának értelmében az adó bevezetésének időpontjától a 2004. szeptember 30-ig terjedő időszakban összeegyeztethetők a belső piaccal, amennyiben Franciaország betartja az e cikk (2) bekezdésében felsorolt feltételeket.
(2) Franciaország köteles az alábbiakban felsorolt feltételek teljes mértékű betartása mellett a befizetésre kötelezettek részére visszafizetni az adó azon részét, amelyet az adó bevezetésének időpontja és 2004. szeptember 30. között eltelt időszakban behozott termékekre vetettek ki:
a)
ha bizonyítékokkal tudnak szolgálni arra, hogy a kötelező önkéntes hozzájárulásokat behozott termékekre is kivetették, az adó befizetésére kötelezettek a nemzeti jogrendnek megfelelően megállapított, de a jelen határozatról szóló hivatalos értesítés keltétől számított hat hónapnál semmiképpen sem rövidebb határidővel visszaigényelhetik a befizetett adónak azt az arányos részét, amelyből kizárólag a belföldi termékeknek származott előnyük;
b)
Franciaország olyan intézkedést hoz, amely megszünteti a behozott termékek esetlegesen hátrányos megkülönböztetését. Franciaország ennek érdekében egy referencia-időszakra vonatkoztatva megállapítja, hogy pénzben kifejezve hogyan aránylanak egymáshoz a nemzeti termékek után a tárgyalt adó címén beszedett összegek, illetve azon kedvezmények, amelyeket e termékek kizárólagos jelleggel élveznek;
c)
a visszafizetésnek a kérelem benyújtásától számított legfeljebb hat hónapnyi időtartamon belül kell megtörténnie;
d)
a visszafizetett összegeket a jelenlegi helyzethez kell igazítani, a kivetés kezdetétől a tényleges visszafizetés időpontjáig eltelt teljes időszakra számítandó kamatokat figyelembe véve. Ezeket a kamatokat a referencia-kamatlábak megállapítására és az aktualizálásra vonatkozó módszer által megszabott bizottsági referencia-kamatlábak alapján számítják ki;
e)
a francia hatóságok elfogadnak minden olyan ésszerű bizonyítékot az adó befizetésére kötelezettek részéről, amely annak bizonyítására szolgál, hogy az általuk adó címén befizetett összegek más tagállamokból származó termékre voltak kivetve;
f)
a visszafizetésre való jogosultságot nem lehet más feltételektől függővé tenni, például attól, hogy az adót nem hárították át;
g)
abban az esetben, ha egy adófizető még nem fizette volna meg az adót, a francia hatóságok hivatalosan lemondanak arról, hogy az illető a más tagállamokból behozott termékekre kivetett adó azon arányos részét befizesse, amelyről bebizonyosodott, hogy kizárólagosan a hazai termékek támogatásának finanszírozását szolgálná. A hatóságok az ennek elmaradásából adódó esetleges késedelmi kamatokról is lemondanak;
h)
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy ha a Bizottság felkéri erre, teljes körű jelentést terjeszt be annak igazolására, hogy megfelelő módon hajtotta végre a visszafizetést célzó intézkedést;
i)
ha kiderül, hogy valamely másik tagállamban hasonló adót vetettek ki ugyanazon termékekre, melyek adókötelesnek minősülnek Franciaországban, a francia hatóságok kötelezettséget vállalnak arra, hogy az adó befizetésére kötelezettek számára visszafizetik az adónak azt a részét, amely az e tagállamból származó termékeket terhelte;
j)
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy e határozatot ismerteti mindazokkal, akik potenciálisan az adó befizetésére vannak kötelezve.
2. cikk
Franciaország e határozat kézhezvételétől számítva két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot a határozat rendelkezéseinek való megfelelés érdekében meghozott intézkedésekről.
3. cikk
E határozat címzettje a Francia Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. július 13-án.