РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно държавна помощ C 85/01 за ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP
(нотифицирано под номер C(2011) 9429)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/365/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея (1) от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/посочените разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Чрез три жалби, подадени през 1993 г., 1996 г. и 1997 г. от търговския радио- и телевизионен оператор Sociedade de independente comunicação, S. A. (SIC), Комисията бе уведомена, че Португалия ее приложила редица ad hoc мерки и годишни компенсационни мерки в полза на обществения португалски радио- и телевизионен оператор Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (RTP).
(2)
С писмо от 15 ноември 2001 г. Комисията уведоми Португалия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на няколко ad hoc мерки, предоставени на RTP.
(3)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Впоследствие, в член 1 от Решение 2005/406/ЕО на Комисията от 15 октомври 2003 г. относно ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP, бе установено, че някои от тези мерки, а именно държавната помощ от 68 006 млн. PTE, предоставена от Португалия на RTP под формата на споразумение със схемата за социално осигуряване през 1993 г., на вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г., са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (4). В допълнение, в член 2 от това решение се посочва, че някои мерки не съдържат държавна помощ, а именно освобождаването от такси за регистрация, плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протоколът за насърчаване на киното, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г.
(4)
На 26 юни 2008 г. Първоинстанционният съд отмени по Дело T-442/03 (5) част от Решение 2005/406/ЕО поради две причини. Той отмени член 2 от посоченото решение, тъй като констатира, че „освобождаване от такси за регистрация“ не представлява държавна помощ. Съдът установи, че задачата на Комисията е да определи, във връзка с ad hoc предимството, състоящо се от освобождаването от плащане на такси за регистрация и такси, свързани с преобразуването в публично дружество с ограничена отговорност (наричани по-долу „временно освобождаване“), дали е съвместимо с логиката на португалската система трансформирането на публичните предприятия в публични дружества с ограничена отговорност да възникне по законодателен път, или дали прибягването до законодателството е било дерогация, която е имала за цел да предостави предимство на публичните предприятия по отношение на други предприятия.
(5)
Във връзка с трайното предимство, произтичащо от неограничено освобождаване от такси за регистрация и други такси, по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или анотация на RTP (наричано по-долу „постоянно освобождаване“), Съдът установи, че макар да не е невероятно освобождаването в действителност да не е било постоянно (вж. параграфи 73 и 79 от решението), това не променя констатацията, че общият характер на това освобождаване не е бил демонстриран от Комисията. Съдът установи още, че макар и да е възможно RTP да е преобразувано от Португалия в публично дружество с ограничена отговорност, тъй като това е било счетено за необходимо за изпълнението на задачата за обществена услуга, това не е било придружено от достатъчно доказателства.
(6)
Съдът отхвърля жалбите по отношение на констатацията в Решение 2005/406/ЕО емитирането на облигации през 1994 г. и улесненията за плащане на лицензионната такса да не се класифицират като държавна помощ.
(7)
По отношение на съвместимостта на мерките за държавна помощ (член 1 от Решение 2005/406/ЕО), Съдът установи, че Комисията не може да се позове на докладите за обществена услуга и съдържаната в тях информация, без провеждане на външен одит за тези доклади, както се изисква от националното законодателство. Поради това Комисията не може да заключи, че мерките за държавна помощ са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора (сега 106, параграф 2 от ДФЕС и „вътрешния пазар“) (6). Съдът анулира член 1 от Решение 2005/406/ЕО.
(8)
След решението на Съда по Дело T-442/03, Комисията насочи вниманието на заинтересованите страни към факта, че разследването на Комисията в този случай е било подновено, и прикани трети страни да дадат своето мнение (7).
(9)
Комисията получи мнение от жалбоподателя на 10 март 2009 г., което беше препратено на Португалия на 8 април 2009 г. Допълнителни мнения от жалбоподателя бяха получени на 17 юни 2009 г., те бяха препратени на Португалия на 28 юли 2009 година. Португалия отговори на двете групи мнения с писма от 7 и 8 септември 2009 г. Португалия изпрати допълнителна информация на Комисията на 23 февруари 2010 г., 4 март 2010 г. и 15 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Португалия на 10 май 2010 г., с което по-специално поиска да бъдат проведени независими външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г.
(10)
Португалия отговори на молбата на Комисията за допълнителна информация с писмо от 8 юни 2010 г. и представи поисканите доклади за външните одити относно обществената услуга с писмо от 12 август 2010 г. Допълнителна информация от Португалия беше предоставена с писмо от дата 29 септември 2010 г. На 29 март 2011 г. беше проведена среща с Португалия и допълнителна информация бе предоставена от Португалия на Комисията на 17 юни 2011 г., 25 август 2011 г. и 26 октомври 2011 г.
С писмо, заведено на 15 декември 2011 г., Португалия по изключение се съгласи, това решение да се приеме на английски език като автентичен език.
(11)
Решението се занимава само с ad-hoc мерките, включени в решението за откриване на официална процедура по разследване. Някои от мерките, за които беше обявено в Решение 2005/406/ЕО, че не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, не са били анулирани от Съда по дело T-442/03 и следователно член 2 от Решение 2005/406/ЕО е станал окончателен. Тези мерки се отнасят до плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протокола относно кинопродукциите, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г. Въпреки това, както се изисква от Съда в дело T-442/03, Комисията ще направи нова оценка по отношение на временното и постоянно освобождаване от разходи за нотариални такси, както и от такси за регистрация и разходи по публикуване.
Настоящото решение е съсредоточено върху финансовата връзка между RTP и Португалия в периода от 1992 г. до 1998 г. по отношение на споразумението със схемата за социално осигуряване през 1993 г., вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и кредитът от 1998 г. Настоящото решение не се занимава с въпросите на правната класификация и съвместимостта с Договора за годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP, които са били предмет на Решението на Комисията от 22 март 2006 г. по дело № Е 14/05 (8). В допълнение, на 4 юли 2006 г. Комисията прие Решение относно споразумението за преструктуриране на финансирането на RTP, по дело NN 31/06 (9).
(12)
Въпреки това, за да има цялостна „картина“ на финансовите отношения между Португалия и RTP през периода, обхванат от разследването на Комисията по този случай, Комисията трябва да разглежда не само мерките ad hoc, но също и финансовата подкрепа, предоставена на RTP чрез годишни компенсационни плащания. Следователно това решение се отнася до годишните компенсационни плащания до степента, необходима за изясняване на позицията на Комисията относно ad hoc мерките.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА РАЗГЛЕЖДАНИТЕ ВЪПРОСИ
A. МЕРКИ В ПОЛЗА НА RTP
A.1. ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛЯ RTP
(13)
RTP (по онова време Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) е учредено като акционерно дружество с акт от 15 декември 1955 г., след решението на Португалия да създаде телевизионна компания, на която би била възложена концесия за предоставяне на обществена услуга на телевизионно излъчване (10). Концесионния договор за обществена услуга е подписан на 16 януари 1956 г.
(14)
С наредбa - закон № 674-d/75 от 2 декември 1975 г., RTP беше национализирана. Тази наредба преобразува RTP в публично предприятие с наименованието „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, към което в съответствие с наредбата бяха прехвърлени всички законни права и задължения на неговия предшественик.
(15)
RTP е имала монополно положение върху националния медиен пазар до осемдесетте години на двадесети век. То е обслужвало два телевизионни канали, RTP1 и RTP2. През 90-те години то е изправено пред конкуренцията на търговските радио- и телевизионни разпространители след като през февруари 1992 г. Португалия предостави лицензи на SIC и на търговския телевизионен оператор TVI да излъчват съответно по трети и по четвърти канал (11).
(16)
Със закон № 21/92 от 14 август 1992 г. RTP, ЕР се преобразува в публично акционерно дружество с наименование „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ и се одобрява неговият нов статут.
(17)
RTP осъществява едновременно дейности за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение и търговски дейности. На RTP е законно разрешено да упражнява търговска или промишлена дейност, свързана с дейността на телевизия (12).
(18)
Търговски дейности на RTP са извършвани чрез финансово участие в дружества, които са правно разграничени от RTP и имат своя собствена структура и счетоводна система.
A.2. МЕРКИ (13)
(19)
Годишните компенсационни плащания към RTP представляват основният механизъм за компенсиране на RTP за неговите задължения за обществена услуга. През периода от 1992 г. до 1998 г., RTP е получило годишни компенсационни плащания, възлизащи на 66 495 милиона PTE (около 332 млн. EUR) (14) за покриване на разходите по неговите задължения за обществена услуга. Правното основание за годишните компенсационни плащания е член 5 от Закон № 21/92 (15).
(20)
Таблица 1 дава разбивка на годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г., който е обхванат от настоящото решение.
Таблица 1
Сума на годишните компенсационни плащания, 1992-1998 г.
(PTE и млн. EUR)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Източник: Резолюция на Съвета на министрите
(21)
По времето, когато RTP е преобразувано в публично дружество с ограничена отговорност, португалското законодателство относно регистрацията на дружества може да се опише по следния начин. В член 7, параграф 1 от кодекса на португалските дружества (Código das Sociedades Comerciais), във версията му, която е в сила към момента на преобразуването на RTP, се посочва, че уставът (contrato de sociedade) на всяко търговско дружество трябва да бъде оформен официално чрез нотариален акт.
В член 18, параграф 5 от кодекса на дружествата се посочва, че актът, с който се създава публично дружество с ограничена отговорност, след като дружеството е било учредено в надлежната правна форма, трябва да се регистрира в търговския регистър. Регистрацията е задължителна в съответствие с член 15, параграф 1 и параграф 3, буква а) от Закона за търговския регистър (Código do Registo Comercial) и член 166.o от кодекса за дружествата.
В съответствие с член 70, параграф 1, буква а) от Закона за търговския регистър, във версията му, която е в сила по това време, актът, с който се създава публично акционерно дружество, трябва да бъде публикуван в Diário da República (вж. член 70, параграф 2 (17)). Публикуването трябва да се извърши ex officio от служителя за сметка на заинтересованата страна (вж. член 71, параграф 1 от Закона за търговския регистър).
(22)
При преобразуването му в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. RTP е освободено от плащане на нотариални такси и такси за регистрация, свързани с регистрацията на юридическото преобразуване на RTP от публично дружество в публично акционерно дружество. Стойността на освобождаванията е 33 млн. PTE (приблизително 164 000 EUR). Обикновено съгласно португалското право, всички юридически лица трябва да платят такси, начислявани при създаване на предприятие и при изменение на учредителния акт на дружеството или при други съответни изменения на дружеството.
(23)
Правното основание за освобождаването от такси за регистрация е член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, който предвижда, че:
„с настоящото уставът на RTP SA (…) се одобрява; не е необходимо той да бъде трансформиран в документ, а ще бъде автоматично регистриран, без такси и разходи, във Вестника на Републиката (Diário da República), в който ще бъде публикуван.“
(24)
Член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 се получава от прилагането на Закон 84/88 от 20 юли 1988 г. относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества. В член 1 от Закон № 84/88 се предвижда, че публичните предприятия, дори ако са национализирани, биха могли да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества. Той гласи:
„публичните предприятия […] могат да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества, притежавани изцяло или в по-голямата си част от публични субекти, в съответствие с Конституцията и с този закон.“
(25)
В член 3, параграф 2 от Закон № 84/88 относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества се предвижда също, че такава наредба-закон трябва да одобри устава на публичното акционерно дружество. В съответствие с член 3, параграф 3 от Закон № 84/88 наредбата-закон представлява достатъчен документ, за да бъдат изпълнени изискванията за регистрация (18).
(26)
Съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 RTP е освободено от плащане на други регистрационни такси, пряко свързани с промяната на правното естество на дружеството. Член 11, параграф 2 гласи:
„Всички действия по вписване, регистриране, отбелязване пред всички служби по вписвания, администрации или публични органи, по-конкретно националния регистър на юридическите лица, службите по вписване на ипотеки и службата за прехвърляне на собственост на превозните средства, се извършват въз основа на обикновена молба, подписана от двама от членовете на управителния съвет на дружеството и при освобождаване от всички данъци и такси.“
(27)
Португалия твърди, че разпоредбата на член 11, параграф 2 произтича от прилагането на Наредбa-закон № 404/90 (19) и потвърждава приложимостта към RTP на разпоредба относно общото прилагане. Въз основа на член 1 от този закон, на предприятията, които до 31 декември 1993 г., са изпълнили актове на сътрудничество или концентрация, може да бъде предоставено освобождаване от данъка върху прехвърлянето на дълготрайни активи, които са били необходими за концентрацията или сътрудничеството. В член 1 от същия закон се предвижда също така и освобождаване от възнагражденията и други законови такси, които могат да бъдат изискуеми за изпълнението на тези актове.
(28)
Португалия заяви, че в миналото RTP на няколко пъти е платило нотариални такси и такси за регистрация, свързани с определени увеличения на капитала и с други действия след преустройството му в публично акционерно дружество (20).
(29)
В периода от 1983 г. до 1989 г., RTP „натрупа“ дълг към социалноосигурителната схема на PTE в размер на 2 189 млн., произтичащи от невъзможността му да плаща социални осигуровки. В основата на това задължение е спор между RTP и администрацията на службата за социална сигурност относно тълкуването на удръжките за социално осигуряване за извънреден труд и хонорари на творците.
(30)
Администрацията за социално осигуряване излага своето тълкувание в член 2, буква д) на Наредба за изпълнението № 12/83 от 12 февруари 1983 г. За да се избегне съдебна процедура, двете страни постигнаха споразумение, съгласно което администрацията на службата за социално осигуряване се отказва от искането си за лихви за забавено плащане и приема разсрочено плащане на дълга. След уреждането на правния спор наредбата за изпълнението не е анулирана.
(31)
На 6 май 1993 г. съвместен указ на Министерството на финансите и Министерството на социалната сигурност официално разрешава разсрочване на дълга на 120 месечни вноски и отменя глобите и лихвите, дължими за сумата от 1 206 млн. PTE (6 млн. EUR).
(32)
Условията за разрешаване на изключителните договорености за уреждане на задълженията на RTP към схемата за социална сигурност са изложени в посочената по-горе наредба-закон № 411/91. В член 2, алинея 1 от цитираната по-горе наредба-закон се предвижда, че разрешението за това трябва да е задължително, за да се гарантира жизнеспособността на длъжника и договореностите да могат да се прилагат inter alia на основание, че, както е предвидено в член 2, буква г) на наредбата-закон, в предприятието с дългове „е било обект на временно ползване, самоуправление на служителите или държавна намеса.“
(33)
През периода от 1994 г. до 1997 г. Португалия увеличава капитала на RTP всяка година. Поместената по-долу таблица дава преглед на различните увеличения на капитала, които възлизат на 46 800 млн. PTE (233 млн. EUR).
Таблица 2
Увеличение на акционерния капитал на RTP 1994-1997 г.
(в млн. PTE)
Година
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
Увеличение на акционерния капитал
10 000
12 800
10 000
14 000
Дялов капитал към 31 декември
22 708
35 508
45 508
59 508
Източник: баланс на RTP.
(34)
В договорите за обществена услуга, които Португалия е сключила с RTP се предвижда участието на държавата в инвестициите, направени от RTP, за предпочитане под формата на увеличаване на капитала (21).
(35)
През декември 1998 г. бе сключен договор между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP за второстепенен заем от Фонда за стабилизиране на публичните дългове (Fundo de regularização da dívida Pública), предоставен на RTP, в който се определят условията за заем в размер на 20 000 млн. PTE (99,8 млн. EUR), за увеличаване на капитала на RTP.
(36)
Фондът за стабилизиране на публичните дългове се управлява от Институт за управление на публичния дълг (Instituto de Gestão de Crédito Público), на който е възложено управлението на дълга на португалската държава и изпълнението на централизирана програма за заеми в съответствие със Закона за обществения дълг (22) и насоките, установени от португалското правителство. Този институт е под ръководството и контрола на Министерството на финансите на Португалия (23).
(37)
От датата, на която сумите са били на разположение на RTP, заемът е предмет на плащания на годишни лихви по 12-месечния Lisbor лихвен процент, изчислен на първата дата на всеки период, плюс 20 базисни пункта (24).
(38)
Съгласно договора кредитът е трябвало да бъде върнат на 31 декември 2003 г., но е могъл да бъде продължен за следващ период от една или две години по взаимно съгласие. RTP не е платило лихва по заема, тъй като в договора се предвижда, че лихвата, платима по първите четири годишни плащания, следва да се капитализира (25).
(39)
Договорът, сключен през декември 1998 г. между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP е изготвен в съответствие с насоките, определени в съвместна резолюция на държавните секретари, отговарящи за медиите, за държавната хазна и за финансите, от 17 декември 1998 г.
Б. ФИНАНСОВОТО СЪСТОЯНИЕ НА RTP
(40)
Както е показано в следната таблица, RTP е понесло загуби през периода, който е предмет на разследването на Комисията. През 1996 г. финансово състояние на RTP се е влошило до такава степен, че неговият нетен собствен капитал е бил отрицателен.
Таблица 3
Икономически и финансови данни на RTP за периода от 1993 г. до 1998 г.
(в млн. PTE)
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Нетна печалба (загуба)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Нетни активи
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Активи
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Финансови задължения (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Източник: Финансови отчети на RTP.
В. ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНА УСЛУГА НА RTP ОТ 1992 Г. ДО 1998 Г.
(41)
RTP е задължено да предоставя обществената услуга за телевизия. Различни закони определят дефиницията, възлагането и финансирането на тази услуга.
(42)
Закон № 58/90, който регулира дейността телевизионно излъчване, определя условията за частните радио- и телевизионни оператори, както и задължението на държавата да гарантира обществената услуга телевизионното излъчване (27). По отношение на устава на RTP Закон № 21/92 определя основните задължения за обществена услуга и финансирането на тази услуга.
(43)
Два договора за обществени услуги, подписани между португалската държава и RTP през 1993 г. и през 1996 г., описват по-подробно обществената услуга и нейното финансиране, (по-долу или „стар договор за обществена услуга“ или „нов договор за обществена услуга“ или „договори за обществена услуга“, когато са посочени и двата договора) (28).
(44)
Член 4 от Закон № 21/92 предвижда сключването на концесионен договор между Португалия и RTP и определя основните задължения за обществена услуга, които трябва да бъдат извършени по силата на този договор. В член 4, параграф 2 от същия закон се установяват общите принципи, които RTP трябва да спазва при извършване на дейността си като концесионер (29), а в член 4, параграф 3 се описват задълженията на обществената телевизионна услуга (30).
(45)
Договорите за обществена услуга потвърждават задълженията за обществена услуга на RTP. Първо, на RTP са наложени общи задължения и задължения, свързани със съдържанието на програмите (31). RTP трябва да предоставя услугата за обществена телевизия, като част от нея то трябва да излъчва два канала и да предоставя общо покритие за населението на континентална Португалия. Първият канал е от по-общ характер и от него се изисква да представя по-общ вид програми. Вторият канал трябва да бъде насочен повече към специфични групи и да осигурява образователни, културни и научни програми. Един от каналите трябва да обхваща автономните региони на Азорските острови и Мадейра.
(46)
Второ, договорите за обществена услуга предвиждат специфични програмни задължения за RTP (32). Определени са стандарти за качеството на програмите (като плурализъм, безпристрастна информация и др.) и съдържанието на програмите (нови художествени филми, спорт, деца, португалска култура, местни новини, развлечения). RTP трябва да предоставя гледаемо време за определени органи, за подпомагане на киното и други форми аудиовизуални продукции, за насърчаване на производството на образователни или учебни програми, за обмен на програми с автономните региони на Азорските острови и Мадейра и за насърчаване на сътрудничеството с други доставчици на обществената услуга телевизия в Европейския съюз. Освен това то трябва да изпълнява специфични програмни задължения, свързани с международно сътрудничество. Например, трябва да произвежда програми и да ги излъчва за португалските общности, които живеят в чужбина, в португалоезичните страни в Африка и в Макао. Необходимо е да се гарантира функционирането на RTP в Мадейра и на Азорските острови и да се запазят производствените центрове и делегациите в чужбина.
(47)
Трето, договорите за обществена услуга налагат определени специфични задължения на RTP. Например, RTP трябва да поддържа аудиовизуални архиви, да въвежда технологични иновации в своето оборудване и дейности, да подпомага Националния театър „S. Carlos“ и да предоставя други услуги, които ще бъдат посочени на ad hoc основа.
(48)
В член 5 от Закон № 58/90 на RTP се възлага концесия за обществената услуга телевизионно разпространение за период от 15 години, който може да бъде подновен за допълнителен срок от 15 години, с обхват на честотите, съответстващ на първи и втори канал. В член 4 от Закон № 21/92 се посочва, че RTP е концесионер на обществената услуга за телевизионно разпространение. В точка 1, буква а) от договора за обществени услуги се потвърждава, че RTP е доставчик на обществената услуга телевизия (33).
(49)
Договорите за обществена услуга (34) предвиждат създаването на Съвет за обществено мнение (Conselho de opinião), състоящ се от представители на различни части от общественото мнение, който може да се намесва, за да преценява дали RTP спазва своите общи и специфични задължения по отношение на обществената услуга за телевизионно разпространение.
(50)
RTP е задължено да предостави на министъра на финансите публичен бизнес план и бюджет за изпълнението на неговата задача за обществена услуга, (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) за следващата година, придружено от становища, издадени от борда на одиторите на RTP и Съвета за обществено мнение. Освен това то трябва да представи доклад за изпълнението на своите задължения за обществена услуга през предходната година (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, („доклади за обществена услуга“), придружени от становище на борда на одиторите на RTP (35).
(51)
Министърът на финансите и членът на правителството, отговорящ за медиите, следва да проверят спазването на договорите за обществена услуга. Генералният инспектор на финансите е необходимо да провери финансовия план. Освен това годишен одит на докладите за обществена услуга трябва да бъде извършен от външен специализиран одитор (36).
(52)
Новият договор за обществени услуги също така предвижда санкции, които да се наложат от Португалия при нарушение на договора, под формата на глоби, изземване, възстановяване или прекратяване на договора.
(53)
В периода от 1992 г. до 1998 г., в RTP са извършени външни одити относно всички негови годишни отчети от независим одитор.
(54)
RTP също е представило докладите за обществена услуга за всички години, с изключение на доклада за обществена услуга за 1992 г., тъй като задължението за външните одити е посочено за първи път в стария договор за обществена услуга, датиращ от 1993 г. Португалия твърди, че за годините от 1995 г. до 1998 г. законово независим одитор е предоставил благоприятно и автономно становище относно докладите за обществена услуга (37). Португалия твърди също, че всички доклади за обществена услуга през този период са били придружени от становище на борда на одиторите на RTP и от одитор на генералния инспектор на финансите (Inspecção-Geral de Finanças), който е независим от RTP.
Ситуацията по отношение на външните одити на докладите за обществена услуга може да бъде описана, както следва:
(55)
Докладите за обществена услуга от 1993 г. и 1994 г. съдържат декларация за съответствие, съгласно която задълженията за обществена услуга на RTP са изпълнени, но само от страна на управлението на RTP.
(56)
За годините 1995, 1996, 1997 и 1998 г., докладът за обществена услуга съдържа декларации за съответствието от външен одитор, независим от дружеството, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial DAS Contas), според които одитът не е разкрил никакви въпроси, които биха оказали значително влияние върху пресмятането на компенсаторните плащания за RTP, посочени в докладите за тези години.
(57)
През 2010 г. Португалия представи на Комисията по-пълни външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г. Външните одити на докладите за обществена услуга за този период са били организирани от регулатора за националните медии, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Те са били осъществени за този период от Pedro Roque SROC, външен одитор, който е независим от RTP (38). Португалия също така представи обобщаващ доклад, включващ резултатите от одитите за всички години.
Външен одит на доклада за обществената услуга вече е съществувал за 1998 г. Този външен одит за 1998 г. е проведен от BDO Binder, външен одитор „BDO Binder report“) (39).
(58)
Мандатът на одитите за периода 1992-1997 г. е бил да се оцени за всяка година дали RTP изпълнило мандата си, както е предвидено в договорите за обществена услуга, които са били в сила към момента и дали съществува съответствие между разходите за обществени услуги и компенсационните плащания. Външните одити изброяват задълженията за обществена услуга, произтичащи от договорите за обществена услуга, вземат предвид различните закони, уреждащи задълженията за обществена услуга на RTP (например Закона за телевизията № 58/90 от 7 септември 1990 г.), както и обществения бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) и докладите за обществена услуга. Външните одити проучват дали задълженията за обществена услуга са спазени. Докладите правят сравнение между компенсационните плащания от страна на Португалия спрямо установените разходи в докладите за обществена услуга.
(59)
За всички години, които се разследват, т.е. 1992-1997 г., одитите стигат до заключението, че по същество RTP е изпълнило основните си задължения за телевизионно разпространение. Одитите също така посочват, че „по отношение на съответствието между предоставените задачи за обществена услуга и компенсацията на „реалните и действителните разходи“, няма съществени нарушения, които да влияят на съответствието със законодателството, което е било в сила към момента.“ За всички години в обобщения доклад се констатира, че компенсационните плащания от Португалия, са били по-малки от посочените суми във всички доклади за обществена услуга. Одитите са публикувани на уебсайта на ERC (40). По същия начин докладът на BDO (BDO Binder report) не сочи никакво свръхкомпенсиране за предоставената обществена услуга.
(60)
Член 5 от Закон № 21/92 предоставя на RTP право да получи обезщетение за своите задължения за обществена услуга. Това право се потвърждава и в договорите за обществена услуга.
(61)
В допълнение към системата от годишни компенсационни плащания (вж. съображение 19 по-горе), договорите за обществена услуга предвиждат финансиране от Португалия за:
а)
плащане на специфични услуги съгласно споразуменията за предоставяне на договорените услуги или тези, които предстои да бъдат договорени между публичната администрация и RTP (41);
б)
държавно участие във всички инвестиции, направени от RTP, особено тези за инфраструктурата, необходима за експлоатацията на центровете за производство и разпространяване в автономните региони на Азорските острови и Мадейра, за аудиовизуални архиви и международни предавания на RTP, както и за други технологични инвестиции, които RTP е длъжно да прави (42).
(62)
За да определи разходите и приходите на задълженията за обществена услуга, които отговарят на условията за компенсационни плащания, RTP прилага аналитична счетоводна система. В договорите за обществена услуга се определят критериите за изчисляване на приемливите разходи за компенсация по отношение на всяко задължение за обществена услуга (43).
(63)
Въз основа на аналитичната счетоводна система, спомената в предходния параграф, RTP разпределя разходите и приходите (например, за персонал и оборудване), за да обхване определен брой дейности (като управление на програмите, преки и косвени програмни разходи, дифузионни и емисионни разходи, разходи за маркетинг и други административни разходи).
(64)
Преките разходи на различните дейности са разделени между различните разходни позиции (например RTP 1, RTP 2, RTPi и RTP África). Непреките разходи са разпределени за пера от разходите въз основа на последователни аналитични критерии (например, броят на часовете на излъчване) (44).
(65)
Аналитичната счетоводна система има следните характеристики:
а)
в рамките на договорите за обществена услуга само нетните оперативни разходи могат да се компенсират в съответствие с метода, описан в договорите за обществена услуга. Финансовите разходи, извънредните разходи и разпоредбите, които не са пряко свързани с дадена дейност, са изключени от обезщетение (45);
б)
с оглед изчисляване на нетните оперативни разходи, които могат да се възстановяват, RTP трябва да приспадне оперативните приходи, произтичащи от всяко задължение за обществена услуга;
в)
старият договор за обществена услуга не е допускал компенсация за обществената услуга от общ характер под формата на задължение за експлоатация на RTP 1 и RTP 2 и за покриване на автономните региони с един от каналите (46);
г)
по силата на новия договор за обществени услуги оперативните разходи на RTP 1 и RTP 2 могат да бъдат компенсирани, но не се допуска допълнителна компенсация в случай, че реалните нетни оперативни разходи на RTP 1 и RTP 2 превишават планираните разходи (47).
(66)
RTP е докладвала относно нетните разходи по предоставяне на обществената услуга в годишните доклади за обществената услуга, в съответствие с метода за изчисление на разходите, описан в съображения 60-65. Поместената по-долу таблица дава преглед на разходите за всяка дейност по обществената услуга, за която RTP има право да получи компенсационни плащания.
Таблица 4
Нетни отчетени и подлежащи на възстановяване разходи за обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Телетекст
112,9
86,8
Функциониране на RTP в международен план
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Директно предаване на RTP 1 на Азорските острови и на Мадейра
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Аудиовизуални архиви
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Сътрудничество с португалоезичните страни в Африка
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Диференциал на покритие
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Делегации/кореспонденти
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Фондация за Национален театър „S. Carlos“
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Насърчаване на киното
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Функциониране на автономни регионални центрове
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Телевизионно предаване за конкретни органи
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Спортна телевизия (48)
- 440,0
Нетни оперативни разходи на RTP 1
16 946,1
11 916,6
Нетни оперативни разходи на RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Общо нетни оперативни разходи
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Източник: Португалските органи и докладите за обществена услуга.
(67)
Поместената по-долу таблица дава преглед на инвестициите на RTP в оборудване за дейностите, свързани с обществената услуга. Тя представя както реалните инвестиции в дейности по обществената услуга, както са посочени в годишните финансови отчети, така и инвестициите, отчетени в докладите за обществена услуга. Реалните инвестиции в дейности, свързани с обществената услуга, са били по-високи от инвестициите, отчетени в докладите за обществената услуга.
Таблица 5
Инвестиции в дейностите по обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Общо
Финансови отчети
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Доклади за обществената услуга
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Разлика
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Източник: финансови отчети на RTP и доклади за обществената услуга.
(68)
Целта на ad hoc мерките е била компенсиране на RTP за задълженията за обществена услуга, наложени върху него, и финансиране на неговите инвестиции.
(69)
В Португалия операторът на обществени услуги не е избран в резултат на конкурентна процедура, съгласно която всички заинтересовани предприятия са имали възможност да посочат сумата на компенсацията, която би била необходима за поемане на концесията за обществена услуга телевизионно разпръскване. RTP е назначено от правителството за осигуряване на обществената услуга телевизия.
(70)
От 1992 г. насам, както търговски, така и обществени радио- и телевизионни оператори, са активни на португалския телевизионен пазар. С изключение на RTP, търговските оператори SIC и TVI са лицензирани за излъчване на телевизионни канали. SIC е първият частен оператор, започнал излъчване на 6 октомври 1992 година. Мерките в полза на RTP биха могли да доведат до нарушаване на конкуренцията на пазара на телевизионно разпръскване.
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(71)
След започване от страна на Комисията на процедура за разследване по този случай няколко заинтересовани страни дадоха мнение относно мерките, посочени в съображения 21-39. Следващите съображения дават общ поглед върху съответните мнения, получени от заинтересованите страни, категоризирани по мярка.
(72)
В настоящия раздел са посочени само мнения, отнасящи се до въпросите, които са останали отворени, след решението на Съда по Дело T-442/03, а именно тези, отнасящи се до освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, както и във връзка с другите мерки (споразумението със схема за социално осигуряване през 1993 г., вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г.), както е посочено в член 1 от Решение 2005/406/ЕО. Тези мнения на заинтересовани страни включват становища, представени след първото решение на Комисията за откриване на официална процедура от 15 ноември 2001 г., както и коментари, получени след публикуване на покана за представяне на мнения от 24 декември 2008 г. (49)
(73)
SIC и TVI заявиха, че освобождаването от нотариални такси и такси за регистрация е изключение от правилата, които обикновено се прилагат съгласно португалското законодателство за всяка промяна в уставите на предприятия. SIC е на мнение, че обхватът на освобождаването не се ограничава до преобразуването на RTP през 1992 г. Въз основа на член 11, параграф 2 от закон № 21/92 RTP се ползва от общо освобождаване от плащане на такси и права за всякакъв вид вписвания и регистрация.
(74)
TVI е на мнение, че RTP също е освободено от плащането на разходи, свързани с публикуването на нотариален акт.
(75)
Относно вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г., SIC, ACT (асоциацията на търговските радио- и телевизионни оператори), италианският търговски радио- и телевизионен оператор Mediaset и TVI дадоха мнение, че разумен акционер не би увеличил капитала на дружество с характеристиките на RTP. Въпросните вливания на капитал са направени в предприятие с голям дефицит без последователен план за преструктуриране, който да го направи жизнеспособен.
(76)
Освен това, що се отнася до заема през 1998 г., SIC заяви, че като се има предвид фактът, че RTP е било „технически фалирало“ през 1996 г., никоя финансова институция не би одобрила такъв заем за RTP.
(77)
SIC, по-специално, подчертава липсата на външни одити, които е трябвало да са провеждат редовно. Посочват се и пропуски, установени за 1998 г., както е описано в доклада на BDO Binder за същата година, - единствения наличен външен одит, който Комисията е трябвало да вземе предвид. Изтъкват се и някои критики в доклада на BDO Binder за 1998 г., включително, inter alia, прекалени рекламни ограничения за телевизионното разпространяване на RTP. SIC подчертава, че според договорите за обществена услуга, RTP е задължено да зачита рекламните ограничения и може, напр. да излъчва само определен брой минути реклама на час. Според заключенията на доклада на BDO Binder, това не е било спазено за 1998 г. SIC цитира също констатацията в доклада, че някои активи не са били отчетени, което изглежда се възприема от SIC като доказателство, че съответните инвестиции за тези активи не са извършени.
(78)
След отменянето на член 1 и част на член 2 от Решение 2005/406/ЕО от Съда по дело T-442/03, SIC твърди, че по това решение Комисията трябва също така да вземе под внимание доклада на португалската сметна палата (Tribunal de Contas, наричана по-долу „Сметна палата“) от юни 2002 г. (№ 8/2002), който според SIC е трябвало да изследва управлението на RTP и предоставянето на обществената услуга телевизия от гледна точка на ефективността, ефикасността и икономичността и който разглежда периода 1997-2000 г. Въпреки това, този период беше удължен до 1993 г. Като обобщава констатациите на доклада, SIC подчертава, че е налице липса на стратегия за определяне на програмите на RTP, директивите на вътрешния съвет относно лимитите на разходите не са спазвани, а изготвеният годишен бюджет не е бил изпълнен. SIC също така заяви, че Сметната палата посочва, че Португалия все още не е обявила, че предоставянето на държавна помощ на RTP е свързано с реалното спазване на задължението за обществена услуга.
(79)
SIC посочва общите заключения на португалската Сметна палата относно договорите за обществена услуга, които дават стимули за RTP да пренебрегва ефикасността и ефективността при управлението на RTP, съпътствано от неясна и неопределена задача за обществена услуга.
IV. МНЕНИЕ НА ПОРТУГАЛИЯ
(80)
Относно освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, Португалия твърди, че тъй като преобразуването на публично предприятие в публично акционерно дружество (sociedade anónima) е трябвало да бъде осъществено чрез законодателен акт, не е съществувала друга база за събиране на такси и хонорари, свързани с вписването на тази трансформация чрез нотариален акт, нито за регистрирането и публикуването ѝ.
(81)
Преобразуването на RTP в публично дружество с ограничена отговорност е извършено през 1992 г., за да го приведе в съответствие с частното право, и начинът, по който то работи, е по-близък до този на частните оператори. Счетено е за необходимо да се предоставят на RTP средствата и условията, за да може то да изпълнява по най-добър начин целите, свързани с обществената услуга, на пазар, все по-отворен за конкуренцията. Целта е била операциите и управлението на RTP да разполагат със същата гъвкавост, която имат „нормалните“ дружества, действащи съгласно частното търговско право. Според Португалия формата на публично акционерно дружество е по-малко обременителна от процедурите за държавен контрол, прилагани преди това към RTP като публично предприятие, като по този начин му се предлагат по-добри условия за разработване на телевизионни канали и техните програми.
(82)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP през 1992 г. чрез закон, в резултат на което не е бил необходим „нотариален акт“ за формализиране на този акт, съответства на естеството и логиката на португалската правна система. В тази връзка Португалия припомня, че RTP е било създадено като държавно предприятие през 1975 г. посредством законодателство, а именно с Наредбa-закон № 674-D/75. Поради това, както се изисква изрично от Закон 84/88, уреждащ трансформирането на публичните предприятия в акционерни дружества, тези актове трябва също да се осъществяват посредством законодателство.
В съответствие с член 3, параграф 2 от Закон № 84/88, който представлява общ закон относно преобразуването на публичните предприятия (вж. съображение 25 по-горе), законодателният акт, чрез който се трансформират публични предприятия, трябва да одобри устава на акционерното дружество, възникващо в резултат на преобразуването. В допълнение това съответства на принципа на равностойност на актове, според който законодателните актове могат да бъдат изменяни, суспендирани или анулирани само от актове с равностоен ранг в йерархията на нормативните актове. Португалия посочва, че принципът на равностойност на актовете е предвиден в португалската конституция (понастоящем член 112, параграф 5 или член 115, параграф 5 от Конституцията в сила по времето, когато RTP е преобразувано през 1992 г.), която постановява, че „никой закон не може да създава други категории законодателство, или да предоставя на други видове актове правомощия да тълкуват, интегрират, изменят, спират действието или отменят неговите разпоредби с външен ефект“. Прилагането на този принцип към трансформирането на публичните предприятия е подкрепено от автори в областта на правото (50). Португалия също така се позовава на редица решения на Конституционния съд, който отново посочва тълкуванието, че закон може да се интерпретира само от друг закон (51), а не от акт с различно и по-ниско подреждане в йерархията на нормативните актове.
(83)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество със Закон № 21/92 е извършено в съответствие с тази обща схема на португалското законодателство и не е могло правомерно да бъде извършено само в съответствие с частното право под формата на нотариален акт. Португалия цитира също така и няколко примера на други публични предприятия, трансформирани чрез законодателен акт в акционерни дружества (52).
(84)
Португалия се позовава на наредба-закон № 267/76 от 8 април 1976 г., с който се установява за първи път обща схема за публичните предприятия. Тази наредба-закон установява, че публичните предприятия могат да бъдат създавани само чрез наредба-закон, който трябва да одобри техния устав. Това се прилага и за последващи изменения на устава.
(85)
Португалия допълнително се позовава на Закон № 84/88 от 20 юли 1988 г. (вж. съображение 25 от настоящото решение), който гласи, че е необходима наредба-закон, за да се превърне публично предприятия в акционерно дружество, и че той също така следва да одобри устава на публичното предприятие. В следствие на това Португалия заключава, че за трансформирането на RTP през 1992 г., първо, е била необходима наредба-закон и, второ, уставът е могъл да бъде одобрен само от закон, а не с нотариален акт.
(86)
В допълнение, Закон № 58/90 от 7 септември 1990 г. изисква обществената услуга телевизия да се предоставя от оператори, притежавани изключително или в по-голямата си част от публични органи, а уставите на такива оператори трябва да бъдат одобрени с наредба-закон.
(87)
По отношение на „таксите за регистрация“, Португалия отбелязва, че регистрацията на устава, одобрен със Закон № 21/92, е била освободена от такси, но формалностите по регистрацията е трябвало да бъдат осъществени „ex officio“. Формалностите по регистрацията са счетени за необходими, тъй като в Кодекса за търговска регистрация (Código do Registo Comercial) се изисква актовете, свързани с предприятия, да бъдат вписани в регистъра и публикувани. Според Португалия, стойността на таксите за регистрация е 11 000 contos (53), което се равнява на 11 000 000 PTE.
(88)
По отношение на изискването за публикуване, Португалия подчертава, че тъй като на уставът на RTP е бил публикуван в Diário da República като приложение на Закон № 21/92, който го одобрява, това изискване е било изпълнено.
(89)
По отношение на мнението на SIC относно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, Португалия отговори, че португалският законодател не предвижда определени облекчения на таксите при трансформиране на предприятия или преструктуриране на обществени предприятия. Освобождаването е въз основа на наредба-закон № 404/90. Португалия твърди, че RTP не е освободено от плащането на такси за регистрация въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, с изключение на трансформирането от 1992 г. Португалия също така се твърди, че класифицирането на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 като постоянно освобождаване от такси се дължи на езиково недоразумение. Вместо да бъде посочено, че наредбата-закон е достатъчна за всички правни цели и всякакви други актове необходими за законовото уреждане на „положението“ (т.е. трансформирането от 1992 г., добавено от автора на настоящото), в член 11, параграф 2 се посочва, че RTP ще бъде освободено от такси и налози, които произтичат от актовете в регистрите на собственост. Това означава, според Португалия, че RTP не е освободено от такси за регистрация извън контекста на трансформирането от 1992 г., с изключение на операциите, засягащи трансформирането от 1992 г. Португалия предостави също така документация за няколко ситуации, при които RTP е платило такси за регистрация.
(90)
Португалия твърди, че контекстът на първоначалното споразумение между администрацията на органът за социално осигуряване и RTP относно разсрочването на дълга и опрощаването на лихви и глоби е бил съдебен спор за конституционосъобразността на наредба за изпълнение № 12/83 относно задължителните удръжки за социално осигуряване върху възнаграждението за извънреден труд. Споразумението потвърждава тълкуването на RTP, че възнаграждението не е било предмет на удръжки за социално осигуряване, което беше подкрепено от данък експерт.
(91)
Второ, Португалия твърди, че формалното разрешение на това споразумение от страна на португалското правителство не предоставя конкретно финансово предимство за RTP в сравнение с други предприятия в сходно положение съгласно наредба-закон № 411/91. Португалия твърди, че дерогацията, предвидена в член 2, параграф 1, буква г), се е прилагала за RTP, тъй като RTP е било предмет на държавна намеса и е претърпяло различни превратности по време на управлението на административната комисия, назначена от правителството през 1977 г. (54) Португалия твърди, че общият характер на дерогацията се подчертава от факта, че споразумение е постигнато и с една от заинтересованите страни въз основа на Наредба-закон № 411/91.
(92)
По отношение на заема Португалия заяви, че техническите условия, свързани с него, предвиждат, че финансовата дейност следва да носи лихва, изчислена в съответствие с пазарните критерии.
(93)
Португалия твърди, че вливанията на капитал през периода от 1994 до 1998 г. представляват инструмент за финансиране на разходите по предоставяне на обществената услуга телевизия, заедно с изплащането на компенсаторни обезщетения.
(94)
Според Португалия, моделът на финансиране, избран за компенсиране на RTP за разходите по обществената услуга, се е оказал неподходящ и е довел до търговски дефицит. Първо, компенсаторните обезщетения винаги са били изчислявани под реалните нужди на финансирането на обществената услуга телевизия. На второ място, Португалия систематично е изплащала компенсациите със закъснение. RTP е трябвало да прибягва до банково финансиране, за да посреща своите оперативни разходи, но не е можело да включва лихвите и амортизационните такси при изчисляването на разходите за обществената услуга. Трето, RTP е трябвало да плаща данък добавена стойност (ДДС) на държавата за обезщетенията, като по този начин нетната сума на компенсаторните обезщетения намалява.
(95)
Португалия твърди, че: i) данъчните облекчения (т.е. освобождаване от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване); ii) улесненията за плащането на данъка за използване на мрежи за радиоразпръскване; iii) разсрочването на дълга към схемата за социално осигуряване; iv) плащането за отделянето на телевизионната мрежа; v) протоколът за насърчаване на киното; и vi) заемът, взет от RTP през 1998 г., не попадат в понятието за държавна помощ. По отношение на съвместимостта на другите мерки Португалия заяви, че те следва да се считат за компенсация за разходите за обществената услуга и следователно не като държавна помощ (55) или, съответно, тяхната съвместимост със законодателството на Съюза следва да бъде оценявано в светлината на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (сега член 106, параграф 2 от ДФЕС).
(96)
По отношение на изчисляването на свръхкомпенсацията Португалия заяви, че:
а)
включването през 1996 г. на оперативните разходи на RTP 2 като възстановими разходи за обществена услуга се основава на новия договор за обществени услуги, съгласно който компенсацията на оперативни разходи на RTP 2 съгласно договора влиза в сила от 1 януари 1996 г. (56);
б)
заемът от 20 000 милиона PTE следва да не се счита за компенсация, тъй като той е предоставен при пазарни условия,
в)
увеличенията на капитала също са били предназначени за финансиране на инвестиции, а не просто за да се предостави финансова компенсация за възстановимите разходи за обществената услуга. Задължението на държавата в качеството ѝ на акционер да участва във финансирането на инвестициите, които се считат за необходими, се определя в договорите за обществена услуга (57);
г)
компенсационните плащания са били предмет на ДДС, като в резултат на това нетната стойност, получена от RTP е по-ниска;
д)
съгласно новия договор за обществени услуги, разходите за обществената услуга са били възстановени само до равнището на предназначения за тях бюджет.
Като взема предвид горепосоченото, Португалия заключи, че финансовата компенсация за задълженията за обществена услуга на RTP не следва да се счита за прекомерно висока или нецелесъобразна.
(97)
По отношение на липсата на външни одити, Португалия твърди, че Комисията вече е представила становище относно финансовото състояние на RTP, което обхваща и периода от 1992 г. до 1998 г., без да изисква външен одит на обществената услуга в решенията от 2006 г. по дело E 14/05 и NN 31/06 и тези решения не са били оспорени в съда. Португалия твърди, че, по-специално, в решение NN 31/06 Комисията вече е взела предвид доклада на Сметната палата № 8/2002. Тя подчертава освен това, че в решение NN 31/06 Комисията е заключила, че финансовото състояние на RTP от 1992 г. до 1998 г. е резултат от хронично ниско финансиране на неговите дейности, свързани с обществената услуга. В решение NN 31/06 Комисията основава своите констатации на външен доклад, а именно на доклада на Pricewaterhouse Cooper от 2005 г., и на външно одитираните годишни счетоводни отчети на RTP, които Португалия счита, че са единствените приложими отчети.
(98)
Португалия също така отново заявява, че докладите за обществена услуга за периода от 1993 г. до 1998 г. са били предмет на одит от страна на одиторите на RTP (58). Въпреки това, по-късно Португалия представи външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1998 г., заедно с окончателен, обобщаващ отчет, обхващащ всички тези години. Външните одити бяха организирани от независим медиен орган, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, който поиска от външните одитори Pedro Roque (59) да извършат външните одити.
(99)
Португалия отговори по-подробно на някои от твърденията на SIC по конкретни въпроси. По отношение на твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder, становището на Съвета за обществено мнение е липсвало, Португалия подчертава, че това становище не е обхващало доклада за обществената услуга на RTP. Становището на този орган е било осигурено, но в стария договор за обществена услуга, то не се е превърнало в правно задължително изискване. Също така, новият договор за обществена услуга не изисква становището на този орган да бъде дадено в доклада за обществена услуга.
(100)
По отношение твърденията на SIC, че докладът на BDO Binder за 1998 г. включва 53 млн. EUR под формата на материални активи, въпреки че не съществува инвентар на тези активи, Португалия потвърди, че съответните инвестиции са направени за тези активи. Фактът, че първоначално не бе изготвен инвентар на тези активи (макар че, с изключение на 4 милиона, стойността на такива активи може да бъде определена и инвентар може да бъде изготвен със задна дата), това не означава, че инвестиции не са били направени. Външният одитор потвърди салдата, цифрите и транзакциите с трети страни.
(101)
По отношение твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder за 1998 г. лимитът за рекламно време е бил превишен, Португалия изтъкна, че това по никакъв начин няма да доведе до намаление на финансовата компенсация. Причината за това е, че сумите, които са били получени от RTP за надвишеното рекламно време, са доста по-малки от недостатъчното финансиране за тази година. Във всеки случай, Португалия потвърди, че общите приходи от реклама (включително приходи от превишаването на лимита за реклами) са били взети под внимание при изчисляването на финансовите нужди, т. е. компенсацията за изпълнението на задачата за обществена услуга.
(102)
Португалия твърди, че доклад 8/2002 на португалската сметна палата не трябва да се взема под внимание в настоящото решение, тъй като решението на Съда по Дело T-442/2003 откри само обективна слабост на информацията, съдържаща се в докладите за обществена услуга, които не са били съпроводени от външен одит. Португалия подчертава, че доклад 8/2002 на Сметната палата се отнася само до финансовите години от 1997 г. до 2000 г., а не до целия период, обхванат от настоящото разследване. Годините от 1993 г. до 1997 г. са обхванати в доклада само за целите на общо описание на финансовото положение на RTP и необходимостта от преструктуриране, но те не представляват самият предмет на доклада. Целта на доклада е да се оцени управлението на RTP, ролята на държавата като акционер и предоставянето на обществената услуга телевизионно разпръскване.
Португалия твърди, че Сметната палата е надхвърлила задачата си за извършване на одит на публичните финанси и вместо това е започнала анализ на ефикасността и ефективността на публичните разходи. Докладът, по мнението на Португалия, е без значение, с изключение на факта, че представлява независим одит на предприятието, потвърждава отчетите на Португалия и не открива незаконосъобразност. Португалия твърди, че в настоящото решение Комисията следва да вземе под внимание доклад 20/98 на Сметната палата вместо одитен доклад 8/2002, тъй като одитен доклад 20/98 обхваща икономическо и финансово състояние на RTP за периода от 1994 г. до 1996 г. В одитен доклад 20/98 се прави заключението, че критериите, използвани за финансиране на обществените услуги, са по-ясно определени в новия договор за обществени услуги, отколкото в стария договор за обществени услуги, което се оспорва в по-късния доклад 8/2002.
V. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
(103)
За да установи дали ad hoc мерките, приложени от Португалия за RTP, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тези мерки:
а)
са предоставени от държавата членка или чрез държавни ресурси;
б)
са в състояние да нарушат конкуренцията;
в)
поставят в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
г)
засягат търговията между държавите-членки.
(104)
По-долу ще бъдат проучени характерът на държавна помощ на заема от 1998 г., споразумението за разсрочване на дълга и отменянето на лихвените задължения, както и капиталовите инжекции за периода 1994-1997 г. По подобен начин ще бъдат оценени наличието на държавни ресурси при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване.
(105)
Държавни ресурси са налице при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване, тъй като загубата на данъчни приходи е равностойна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи (60).
(106)
По отношение на разсрочването на дълга вследствие на схема за социално осигуряване и отмяна на лихви за просрочено плащане, Комисията счита, че органът, отговорен за схемата за социално осигуряване, не може да се разглежда като предприятие. Той не извършва стопанска дейност, а е публичен орган със задача за администриране на социалното осигуряване (61). Освен това разрешението за разсрочване на дълговете не е дадено от схемата за социална сигурност, а от съвместен декрет на държавните секретари за финанси и социално осигуряване и на заместник държавния секретар на заместник министъра. С разрешението държавата е пропуснала приходи, тъй като тя би получила 1 206 милиона PTE под формата на лихви за неизплатени задължения. Следователно става ясно, че е имало участие на държавни ресурси и че държавата е отговорна за мярката.
(107)
Увеличенията на капитала на RTP са предоставени от държавата пряко от обществения бюджет. Следователно е ясно, че такова финансиране представлява държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(108)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че при заема за RTP не се касае за държавни ресурси. Понятието държавни ресурси също така включва предимства, предоставени от органи, предназначени или създадени от държавата-членка за тази цел (62). Договорът за заем от 1998 г. е сключен между RTP и Фонда за стабилизиране на публичния дълг - фонд, който е управляван от Института за управление на публичния дълг. Правен акт предвижда, че Институтът е под ръководството и контрола на министъра на финансите (63). Затова може да се заключи, че средствата, предоставени от Фонда за стабилизиране на публичния дълг, следва да се разглеждат като държавни ресурси.
(109)
Държавата може да се счита като пряко свързана с тази мярка, тъй като условията на договора се определят в резолюция, съгласувана на 17 декември 1998 г. между секретарите на държавата за медиите и финансите.
(110)
Освобождаване от такси за нотариален акт, както и от такси за регистрация и разходи за публикуване: Що се отнася до освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване следва да се оцени дали мярката е представлявала общо освобождаване от такси, от което RTP се е възползвало, или дали мярката е приложена специално спрямо RTP. В следващите съображения Комисията прави разлика между временно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92.
(111)
Комисията констатира, че освобождаването от необходимостта за нотариален акт, регистрация и разходи за публикуване е предоставило предимство на RTP, като го освобождава от разходи, които иначе предприятието би трябвало да плаща от собствения си бюджет.
(112)
Това предимство е също така избирателно по същество, тъй като както се вижда от член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, то е предоставено само на RTP. Фактът, че този закон може да укрепи, както твърди Португалия, прилагането на по-общ закон, а именно Закон № 84/88, не променя това заключение. Закон № 84/88 се отнася до публичните предприятия и предвижда, че тези предприятия могат да бъдат трансформирани в акционерни дружества чрез наредба-закон. При все това фактът, че този закон се отнася до „публичните предприятия като цяло“, не засяга избирателността по същество, посочена в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, в полза на конкретното предприятие RTP. Във всеки случай освобождаване само за публичните предприятия ще представлява селективна мярка по същество за тази група предприятия (в сравнение с частните предприятия), от които RTP е част.
(113)
Държавните мерки могат обаче, въпреки че са по същество селективни, да не попадат в понятието за избирателна мярка по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако държавната мярка, вместо чрез дерогация от обичайните прилагане на системата, да стане неотменна част от него (64). Следователно е необходимо да се проучи дали мярката е съвместима с естеството и логиката на португалската правна система за трансформиране на публичното предприятие RTP в публично акционерно дружество чрез законодателство или дали ресурс на законодателството за целите на превръщането на RTP е бил избран с цел да му се предостави предимство спрямо други предприятия. В съответствие с подхода на Съда в неговото решение, Комисията занапред ще прави разлика между освобождаването от нотариални разходи, от една страна, и регистрация и разходи за публикуване, от друга страна (65).
(114)
Освобождаване от нотариален акт и нотариални разходи: Комисията счита, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество и одобрението на устава посредством законодателство вместо чрез нотариален акт отговаря на логиката и характера на португалската правна система. Преобразуването в публично акционерно дружество бе направено с цел да се даде на RTP по-гъвкава форма на дружество и по този начин да го поставят на равна нога с частните оператори. Фактът, че това трансформиране е съставено от закона, а не чрез нотариален акт, не беше опит да се заобиколи изискването за нотариален договор, но е резултат от общия принцип на португалското право, че законодателните актове могат да бъдат променяни само от еквивалентни законодателни актове.
(115)
Съгласно този принцип на „еквивалентност на актовете“ закон може да се анулира, прекрати временно или модифицира чрез правен акт, който е от една и съща йерархична степен като учредителния акт, а не с акт, която е с по-нисък ранг в йерархията на законодателството. Този принцип е бил въведен в португалската конституция през 1982 г., т.е. много преди преобразуването на RTP през 1992 г. Член 115, параграф 5 на португалската конституция във формата, в която е в сила към момента на преобразуването на RTP, предвижда никой закон да не: „създава други форми на законодателство или предоставя на други видове актове правомощия за тълкуване, интегриране, изменение, спиране действието или отменяне на всяка една от неговите разпоредби по начин, по който да предизвика последици по отношение на трети страни“ Тъй като RTP беше национализирана през 1975 г. с акт на законодателството, а именно чрез Наредбa-закон № D 674-d/75, трансформирането му в друга правна форма, отново би могло могат да бъде постигнато само чрез Наредба-закон, или по силата на закон, който е равностоен или дори с по-висок ранг от този на наредбата-закон. Не съществува също така нещо, което да сочи, че първоначалната национализация на RTP е извършена през 1975 г. с цел да се избегне прилагането към дружествата, регулирани от частното право и е довела до ползи за дружеството.
(116)
Не съществуват доказателства, подсказващи, че всички други закони в сила преди преобразуването на RTP (вж. съображения 84-86 от настоящото решение) са били с цел създаване на парично облагодетелстване за публичните предприятия чрез избягване на нотариалните актове (и съответните разходи), които се прилагат спрямо частните трансакции. По-специално Закон № 84/88, който позволи публичните предприятия да бъдат трансформирани в акционерните дружества с Наредба-закон, отразява конституционните и правни принципи, които са били в сила в съответния момент.
(117)
Заключение: Като се вземат под внимание тези въпроси, освобождаването от изискването за извършване на трансформацията на RTP чрез нотариален акт (и по този начин с поемане на съответните разходи), не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(118)
Освобождаване от такси за регистрация и разходи за публикуване: Необходимо е да се оцени дали RTP се е облагодетелствала от полза, като не е плащала всички разходи, свързани с регистрацията на дружеството в търговския регистър и публикуването на нотариалния акт. В съответствие с португалското право, което е в сила в момента, нотариалният акт, с който се формализира създаването на дружество, регулирано от частното право, и неговият устав трябва да бъдат публикувани в Diário da República от секретаря, отговарящ на търговския регистър, за да добият третите страни представа за съдържанието на тези документи. RTP не пое тези разходи за публикация, тъй като задължителното публикуване в Diário da República на Закон № 21/92 гарантира, че на Акта за преобразуване на RTP и на съдържанието на неговите нови членове, регламентиращи сдружаването, е предоставена необходимата гласност.
(119)
Няма признаци, че Португалия е избрала да превърне RTP в публично акционерно дружество чрез Закон № 21/92, за да предостави на RTP предимство под формата на икономии на разходи за регистрация и публикуване. Ясно е че втора публикация на устава на RTP би била напълно обезсмислена, тъй като изискванията за прозрачност и публичност бяха вече изпълнени чрез публикуване на Закон № 21/92 в Diário da República. Докато регистрацията е била направена с оглед на по-късното публикуване и двете мерки са свързани, не е безспорно дали освобождаване от такси за регистрация може да бъде оправдано от същността и логиката на португалската правна система и задължителното преобразуване на RTP посредством законодателство. Португалия не оспорва, че вписването е било също така изискано от кодекса на търговските дружества. Както Португалия заяви: „регистрацията не беше отменена, само не беше нужен нотариален акт, но наредбата-закон представляваше достатъчен документ за целите на регистрацията“. Това следва също от член 3, параграф 3 от Закон № 84/88, (вж. съображение 25 от настоящото решение). Освен това Португалия подчерта, че за да може RTP да се регистрира в бъдеще всички други актове, свързани с компанията, фактът на създаването му (т.е. резултатът от преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество), е трябвало да бъде регистриран (66). Ако регистрацията е необходимо обаче, Комисията не вижда причина защо RTP не следва да понесе съответните разходи.
(120)
Заключение: Може да се заключи, че освобождаването на RTP от изискването за нотариален акт (включително нотариални разходи), както и освобождаване от изискването за публикуване и съответните разходи за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1, от Закон № 21/92, представлява държавна помощ.
Въпреки това, както е посочено по-нататък в съображения 160-161 от настоящото решение, тези изключения биха били, при всички положения, оправдани като законно обезщетение за разходите по предоставянето на услуга от общ икономически интерес съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(121)
Португалия твърди, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не предоставят на практика постоянна дерогация за RTP, но че тя е била предназначена за покриване на същото положение като преди във връзка с временно освобождаване, а именно превръщането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. Португалия твърди също, че нееднократно RTP е платило нотариални такси за регистрация. Обаче формулировката на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, обхваща всяко по-нататъшни актове за вписване, регистрация или анотация, които, в съответствие с този член, могат да бъдат извършвани безплатно за неограничен период от време.
(122)
Такова постоянно освобождаване също предоставя предимство на RTP като го освобождава от разходи, които то иначе би трябвало да поеме от своя собствен бюджет. Аргументът на Португалия, че доколкото ѝ е известно, член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил приложен и RTP е изплатило всички необходими такси е доказателство, което е релевантно при потенциално възстановяване на държавна помощ, но не променя констатацията за формулирането на разпоредбата.
(123)
Това предимство също е избирателно, тъй като Закон № 21/92 се отнася за RTP. Португалия не може да претендира, че Закон № 21/92 е самото прилагане на общо правило от португалското законодателство. По-специално, членове 1 и 2 от наредбa-закон № 404/90 не могат да се използват, за да се докаже липсата на избирателност, тъй като наредбата-закон касае актове на концентрация и, следователно, не включва този случай, който се отнася до трансформирането на дадено публично предприятие в публично акционерно дружество (67).
(124)
В противовес на временното освобождаване от такси за регистрация, една постоянна дерогация не може да е оправдана с доктрината за еквивалентност на актове, с която, поради процеса на законодателно приемане, се отмени изискването за нотариален договор и неговото публикуване, когато RTP беше трансформирано през 1992 г. Спазването на природата и логиката на португалската правна система може да се приеме за временно освобождаване, тъй като в конкретния случай трансформиране на RTP в публично акционерно дружество би могло да бъде постигнато, както бе показано, чрез наредба-закон. Въпреки това, широкото приложно поле на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не изключва, че освобождаването от нотариални изисквания (и разходи) ще бъде възможно за други ситуации от освен за преобразуването на RTP през 1992 г. в публично акционерно дружество. Достатъчно е да се посочи, че постоянната дерогация в полза на едно дружество (или една група от дружества, като например акционерни дружества) от различни такси за регистрация не може никога да бъде в естеството и логиката на правната система (68).
Заключение: Следва да се направи заключение, че постоянното освобождаване за RTP, произтичащo от член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(125)
Споразумение за социална сигурност (разсрочвания на задълженията и освобождаване от лихви): След разглеждане на мненията на трети страни и на Португалия, Комисията заключава, че първоначално споразумение между органа, отговорен за схемата за социална сигурност и RTP не може да се разглежда като представляващо типично поведение на частен оператор. Спорът дали тълкуването на някои правила за социално осигуряване, както са определени в Наредба за изпълнение № 12/83 е правилен от правна гледна точка. Споразумението потвърди интерпретацията на RTP, която бе подкрепена от анализа на данъчен експерт, който заключи, че Наредбата за изпълнение е противоконституционен. Наредбата за изпълнение обаче не е оттеглена след споразумението. Следователно трябва да бъде направено заключението, че мярката е избирателно прилагана за RTP без да се засяга приложимостта на интерпретацията на схемата за социална сигурност по отношение на други дружества.
(126)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия че разрешението за разсрочване на дълг и за освобождаване от глоби и лихви бе предоставено в рамките на обща система, приложима за всички предприятия, които се намират в подобно положение, въз основа на Наредбата-закон № 411/91 и следователно не е предоставило на RTP специфично предимство.
(127)
Без това да пречи на селективния или общ характер на такава схема, целта на настоящото решение е да се определи дали прилагането на схемата на RTP е избирателно.
(128)
С цел да се докаже, че разсрочването е наложително, за да се осигури жизнеспособност на дружеството, с наредба-закон № 411/91 се изисква провеждане на финансово/икономическо проучване. RTP никога не е извършило такова проучване на своята жизнеспособност в съответствие с член 2, параграф 3 от наредба-закон № 411/91.
(129)
Освен това, условието, посочено в член 2, параграф 1, буква г) на наредба-закон № 411/91 не е била приложима за RTP както узаконяването на дълговете не следва държавна намеса. Комисията не приема твърдението на Португалия, че историята на държавна намеса е засегнала функционирането на предприятието в задължение, и че RTP не е било регулирано от нормативни разпоредби в момента на държавната намеса. Въпреки че RTP е предмет на специален режим на управление през 1977 г. (69), този режим приключи с приемането на устава от 1980 г., докато задълженията по схемата за социално осигуряване са „натрупани“ в периода 1983-1989 г. Комисията счита, че за RTP узаконяване на дълга не може да се счита за част от общ режим, съгласно Закон № 411/91, тъй като RTP не отговаря на критериите, установени в този закон за такова разрешение. Поради това мярката е била прилагана по селективен начин за RTP.
(130)
Чрез предоставяне на разсрочване на дълговете Португалия следва да е действала по същия начин като публичен или частен кредитор, който се стреми да възстанови суми, дължими към него, и за тази цел, сключва споразумения за разсрочване на дълговете, за да се улесни плащането (70). Ставката на наказателната лихва, прилагана от държавата, следва да бъде равна на ставката от частен кредитор, която би се прилагат в подобни обстоятелства. Комисията счита, че частен кредитор, който цели събирането на задължението чрез правни средства, би получил поне законния лихвен процент. Следователно, като не е изискала съвсем плащане на лихви, въпреки наличните механизми за правоприлагане, Португалия не е действало по същия начин, по който даден частен кредитор би действал, за да се постигне максимален лихвен процент. Освен това дългът със схемата за социално осигуряване „е бил натрупан в периода 1983-1989 г., а договореност за разсрочване бе одобрена чак през 1993 г. При същите условия даден частен кредитор не би позволил подобно натрупване на неизплатен дълг в продължение за толкова дълъг период, без да инициира процедури за събиране. Следователно изглежда, че мярката предоставя на RTP специфично предимство.
(131)
Увеличения на капитала: След разглеждане на мненията на трети страни и Португалия, Комисията стига до заключението, че увеличенията на капитала през периода 1994-1997 г. е предоставило финансови предимства за RTP. Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, с оглед на лошото финансово състояние на RTP през периода, когато са осъществени увеличенията на капитала, нито един частен инвеститор не би влял капитал в дружеството, тъй като не може да се очаква нормална възвръщаемост от дружеството в разумен срок. В действителност, въпреки капиталовите инжекции финансовото състояние на RTP се е влошило. Нито Португалия, нито третите заинтересовани страни заявяват, че Португалия е действала като частен инвеститор при инжектирането на капитал в дружеството.
(132)
Заем 1998: Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че заемът, предоставен през 1998 г., е в съответствие с пазарните условия. За да може заемът да не представлява държавна помощ, условията, свързани с него (а именно търсената сигурност и лихвеният процент) следва да отразяват присъщия риск при предоставяне на заеми на предприятието (71). Рискът и следователно лихвеният процент, са по-високи, когато едно предприятие е в икономическо и финансово състояние, чиято стабилност е под равнището, при което то би придобило заем от дадена финансова институция.
(133)
Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, при сключването на заема, RTP е в сериозни финансови затруднения до такава степен, че неговите задължения надвишават стойността на неговите активи и стойността на нетния капитал е била отрицателна. Технически дружеството е в несъстоятелност.
(134)
На първо място, трябва да се има предвид, че заемът е бил подчинен заем, т.е. не е имало гарантирана с активи сигурност и в случай на обявяване в несъстоятелност, той е категоризиран за възстановяване след заемите от всички кредитори, но преди акционерите. Липсата на подходящи гарантирана с активи сигурност беше ясен сигнал, че заемът не е бил отпуснат при пазарни условия и че става въпрос за държавна помощ. С оглед на техническата несъстоятелност на RTP по времето на предоставяне на кредита, никоя финансова институция не би ѝ дала подчинен заем, тъй като е имало малка вероятност RTP да е в състояние да го върне. В действителност заемът не е предоставен от частна финансова институция, а от Фонда за стабилизиране на публичния дълг.
(135)
Второ, може да се твърди, че лихвеният процент по заема не отразява ясно неговия истински риск. Той не само е под референтната ставка, която Комисията обикновено използва за изчисляване на елемента на държавна помощ при схеми на лихвени субсидии за заеми (72), но също така нормален оператор на пазара би изисквал, в допълнение към „солидни“ гаранции един лихвен процент, който би компенсирал такъв висок риск от неизплащане.
(136)
Като се има предвид, че финансовото състояние на RTP е такова, че то не би било в състояние да получи подчинен заем при нормални условия, заемът ефективно отговаря за изплащането на безвъзмездни средства и представлява предимство за RTP.
(137)
Затова Комисията смята, че разсрочването на дълговете чрез схема за социално осигуряване, капиталовите инжекции в периода 1994-1997 г. и заемът, отпуснат през 1998 г., са предоставили финансово и икономическо предимство в сравнение с конкурентите, които не получават същите средства.
(138)
Тъй като португалският телевизионен пазар е отворен за конкуренцията най-късно от 1992 г., на пазара е имало конкуренти за периода, през който RTP са се възползвали от различните мерки. През февруари 1992 г., лицензи за излъчване са били предоставяни на търговските радио- и телевизионни оператори SIC и TVI и през октомври 1992 г. SIC започна разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия.
(139)
Комисията не приема твърдението на Португалия, че споразумението за дълг чрез схемата за социална сигурност би останало извън понятието за държавна помощ, тъй като дългът сам по себе си е било създаден преди пазарът за разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия да бъде отворен за конкуренцията. Финансовото преимущество бе предоставено на RTP през май 1993 г. след отварянето на пазара за радио- и телевизионно разпространение и поради това беше възможно да предоставя икономическо предимство на RTP.
(140)
Съответно следва да се направи заключение, че мерките, предоставени от Португалия, са били в състояние да дадат икономическо и финансово предимство на RTP в сравнение с конкурентите, които не получават същите финансови средства и по този начин да нарушат конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(141)
Мерките за държавна помощ попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото те засягат търговията между държавите членки. Такъв е случаят, когато въпросните дейности са предмет на търговия между държавите членки. В този случай бенефициерът RTP сам по себе си е активен на международния пазар. Действително, чрез Европейски съюз за радиоразпръскване това дружество обменя телевизионни програми, и участва в системата на Евровизия (73). Освен това RTP е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост (74).
(142)
Следователно може да се заключи, че мерките за помощ, отпуснати на RTP от Португалия засягат търговията между държавите-членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(143)
От гореизложеното може да се направи заключението, че като се остави настрана възможното задължение за предоставяне на обществена услуга, наложено на RTP, следните мерки включват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС:
-
разсрочването на дълг чрез схемата за социална сигурност,
-
капиталовите инжекции през периода 1994-1997 г. и
-
заемът, отпуснат през 1998 г.
По този начин временното освобождаване от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване от такси за регистрация и други такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(144)
Въпреки това, както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, RTP е натоварен със задължение за обществена услуга-разпространение на радио- и телевизионни програми. По делото на Altmark Trans GmbH и Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH и Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (делото „Altmark“), Съдът постанови, че държавните мерки за компенсиране на разходи за обществената услуга не се квалифицират като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО (сега член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени всички следни четири условия (75):
a)
предприятието получател трябва да бъде действително натоварено с изпълнение на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени;
б)
параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да са предварително установени по обективен и прозрачен начин;
в)
компенсацията не може да надвишава необходимото за покриване на всички или някои от възникналите разходи при изпълнение на общественото задължение, вземайки предвид съответните приходи и приемлива печалба от изпълнението на тези задължения;
г)
когато дружеството не е избрано след процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимият размер на компенсацията трябва да се определи на базата на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване, би направило за изпълнението на тези задължения.
(145)
Оставяйки настрана условията, предвидени в първото и третото условие, мерките ad hoc (вж. съображение 143 от настоящото решение) изглежда не изпълняват второто и четвъртото условие на решението по делото Altmark, поради следните причини:
(146)
Ясно е, че финансирането, предоставено по споразумението с органа, отговорен за схемата за социално осигуряване, и заемът през 1998 г., не са били част от системата за компенсация, чиито параметри, които са били установени предварително по обективен и прозрачен начин (второто условие). Напротив, те са въз основа на ad hoc решения, които могат да се припишат на държавата.
(147)
Освен това, както е посочено в съображение 61 от настоящото решение, договорите за обществени услуги, предвидени за конкретна възможност за финансиране за инвестиции в оборудване за обществени услуги чрез средствата на капиталовите инжекции. Те не ограничават инвестиции в обществените услуги или определят ясно условията и ограниченията на участието на държавата; те едва се позовават на възможността държавата да участват в инвестициите на RTP като акционер. Поради това Комисията счита, че капиталовите инжекции също не биха могли да се считат за част от компенсационна система, чиито параметрите са били установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(148)
RTP явно не е избрано след процедура за обществена поръчка, гарантиращи възможно най-ниски разходи. Няма данни за това, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, което би направило едно типично предприятие (четвъртото условие).
(149)
Следователно е ясно, че в този случай не всички условия, посочени в решението по делото Altmark, са изпълнени. Следователно мерките, посочени в съображение 143 от настоящото решение, трябва да се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(150)
Съдът винаги е защитавал становището, че чрез член 106 от ДФЕС може да се предвиди освобождаване от забраната за държавни помощи за предприятия, на които е възложена услуга от общ икономически интерес (УОИИ). По делото Altmark беше косвено потвърдено, че държавна помощ, която компенсира разходи, понесени от едно предприятие за предоставяне на УОИИ, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, ако удовлетворява условията на член 106, параграф 2 от ДФЕС (предишен член 86, параграф 2 от Договора за ЕО и в миналото споменати като „общ пазар“) (76).
(151)
Съдът ясно постанови, че за да се възползва дадена мярка от такова освобождаване, принципите на определяне, възлагане и пропорционалност трябва да бъдат изпълнени. Комисията счита, че когато тези принципи са изпълнени, развитието на търговията не е засегнато до степен, която противоречи на интересите на Съюза.
(152)
Начинът, по който тези принципи се прилагат в сектора на радио- и телевизионно разпространение, е обяснен в Съобщение на Комисията за прилагане на правилата за държавните помощи по отношение на публичната услуга разпространение на радио- и телевизионни програми („Съобщение относно радио- и телевизионно разпространение“) (77). Според Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение, Комисията трябва да оцени дали (78):
a)
дейностите на RTP са задължения за предоставяне на обществена услуга, ясно дефинирана като такава от държавата членка (дефиниция);
б)
на RTP е официално възложено от португалските органи предоставянето на тази услуга (възлагане),
в)
финансирането е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга.
(153)
Както е посочено в Протокола за системата на публичното радиоразпръскване в държавите-членки (Амстердамския протокол (79)) и Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение (80), държавите-членки трябва да определят задачата за обществената услуга на обществения радио- и телевизионен оператор. В сектора на радио- и телевизионно разпръскване, ролята на Комисията е ограничена до проверка дали определението за понятието обществена услуга съдържа явна грешка. Тези грешки ще представляват злоупотреба с определението на обществената услуга.
(154)
С оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, в светлината на тълкувателните разпоредби на този протокол, определение, даващо на даден оператор задачата за предоставяне на балансирана и разнообразна програма, за основателно (81). Такова определение би бил съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество.
(155)
Както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, от RTP се изисква, по силата на Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга, осигуряване, като обща публична телевизионна услуга, на излъчването на два канала с цялостно покритие. Докато първият канал предлага повече общи програми, вторият канал трябва да е насочен повече към специфични аудитории. Освен това, както се посочва в съображения 44 и 45 от настоящото решение, Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга налагат по-подробни задължения за RTP по отношение на съдържанието на програмите и международното сътрудничество, както и някои други специфични задължения.
(156)
Въпреки че определението за обществената услуга на радио- и телевизионното разпространение RTP е с качествен характер и от твърде широкото естество, Комисията, в светлината на тълкувателните разпоредби на Амстердамския протокол, счита такова едно „общо“ определение за основателно (82). Следователно тя също така разглежда общото определение на задачата за обществена услуга на RTP за предоставяне на два телевизионни канала с национално покритие, един с по-общо, и друг в по-голяма степен насочен към специфична аудитория, за основателно. Такова определение може да се счита за задоволяващо демократичните, социалните и културните нужди на португалското общество.
(157)
Освен това Комисията счита за правомерни задълженията, които определят подробно как RTP следва да изпълнява общата задача за обществена услуга за радио- и телевизионно разпространение. В съответствие с текста на Амстердамския протокол, тези задължения може също да се считат за отговарящи на демократичните, социалните и културните потребности на португалското общество.
(158)
Въпреки че Комисията разглежда мисията за обществена услуга на RTP като основателна, тя трябва обаче, да удостовери дали определението съдържа никакви очевидни грешки.
Комисията ще оцени дали временното и постоянното освобождаване от нотариален такси, такси за регистрация и публикуване може да се счита за компенсация за разходи за обществена услуга и ще анализира допълнително дали задължението на RTP за подкрепа на кина може да се счита за попадащо в рамките на задачата за обществена услуга на RTP.
(159)
Комисията първо ще оцени дали временно освобождаване от изискванията за нотариален акт (и свързани разходи), такси за регистрация и разходи за публикуване при преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, както и постоянното освобождаване от различни такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, може да се смята като компенсация за разходите, произтичащи от предоставянето на обществена услуга.
(160)
Временни освобождавания: Първо, необходимо е да се проучи дали разходите, свързани с трансформирането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. (т.е. разходи, които нормално възникват за нотариален акт, неговото регистриране и публикуването), могат да бъдат законно компенсирани като разходи за обществената услуга. Компенсацията е под формата, както е посочено по-горе, чрез освобождаване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92.
(161)
По време на своето преобразуване, RTP, провеждаше само дейности по предоставяне на обществената услуга (Вж. съображение 18 от настоящото решение), докато търговските дейности бяха извършени от правно обособени дъщерни дружества. Следователно разходите, свързани с трансформирането на радио- и телевизионния оператор, предоставящ обществена услуга, автоматично представляват разходи за обществената услуга, които държавата законно би могли да компенсира. Не е необходимо да се обсъди дали реорганизацията на RTP е била правно задължителна или необходима (83). При оценката съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и Съобщението за радио- и телевизионна дейност се изисква компенсацията да не надвишава нетните разходи за обществената услуга, но не се изисква оценка за това дали тези разходи, при условие че те са ограничени до предоставянето на обществена услуга, биха могли да бъдат избегнати (84). В съответствие с Амстердамския протокол и Съобщението за радио- и телевизионна дейност, по принцип държавите-членки са свободни да решат за организацията на своя обществен радио- и телевизионен оператор, като това не се отнася единствено до организацията на радио- и телевизионния оператор, в чийто съдържание ще бъдат излъчвано, но и в каква правна форма общественият радио- и телевизионен оператор ще извършва своите операции. Ролята на Комисията е ограничена до проверка на това дали тази свобода на държавата-членка е била използвана по злоупотребяващ начин. В този случай няма признаци, че трансформирането проведено с единствената цел да се даде предимство на RTP. Няма причина за съмнение, че мотивите на Португалия за трансформирането през 1992 г. са били да се даде на RTP повече гъвкавост в неговите действия, вместо да остане държавна организация с тромави процедури за държавен контрол. Поради това трябва да се заключи, че освобождаването от разходите за регистрация (т.е.разходи за нотариален акт, разходи за регистрация, разходи за публикуване) по време на трансформирането на RTP, представлява законна компенсация за предоставянето на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга.
(162)
Постоянно освобождаване: При все това горната обосновка (изложена в съображение 161 от настоящото решение) не може да се приложи спрямо постоянното освобождаване в член 11, параграф 2 от Закон 21/92, което не е ограничено във времето и следователно е възможно да обхване регистрациите и вписванията на RTP извън неговата задача за обществена услуга (например когато самото RTP би поело търговски дейности вместо да го направи чрез своите правно обособени дъщерни предприятия).
С оглед на широкия обхват на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, както по отношение на времето (т.е. то да е неограничено) и по вид (т.е. да не се ограничава прилагането му към дейностите по обществената услуга), не е възможна обосновка на евентуално бъдещ освобождаване от такси за регистрация като разходи за обществена услуга. Поради това следва да се заключи, че освобождаването от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не е съвместимо с вътрешния пазар.
(163)
Докато Португалия изтъкна, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил прилаган и че RTP винаги е заплащал всички необходими такси за регистрация след преобразуването през 1992 г., този довод може да се окаже валиден в случай на възстановяване, но не променя факта, че тази разпоредба като такава предоставя държавна помощ в полза на RTP, което е необосновано съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, или всяка друга разпоредба на същия договор.
(164)
Като отчита съображение 45 на Директивата „Телевизия без граници“, Комисията би могла да приеме, доколкото произтичащите филмови права са показани в обществените телевизионни предавания, че определението за понятието обществена услуга на обществените радио- и телевизионни оператори включва задължението те значително да допринасят за инвестирането в европейската аудиовизуална продукция (85).
(165)
Комисията счита, че задължението, наложено на RTP за насърчаване на киното попада в обхвата на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга, тъй като RTP впоследствие излъчва в обществените телевизионни предавания филмите, за които то е придобило права за разпространение.
(166)
Комисията, следователно, не може да се съгласи с коментарите на заинтересованите страни, че задължението на RTP относно насърчаване на киното и неговото финансиране е дискриминационно. Страните по процедурата посочиха, че частните оператори също са сключили протоколи за насърчаване на кино с португалските власти, които не предвиждат компенсации. Въпреки това, Комисията счита, че е необходимо да се прави разграничение между доброволни споразумения за насърчаване на киното, сключени между държавата и частните оператори, от една страна, и на задълженията за радио- и телевизионно разпространение като обществената услуга, наложени на RTP за излъчване на кино продукции и за тяхното финансиране, от друга страна. Ясно е, че на RTP изрично е поверено извършването на задача за обществена услуга, за подкрепа на определени филмови продукции, които впоследствие се излъчват като телевизионни програми за обществена услуга, като се има предвид, че такава задача за обществена услуга не е поверена на частните оператори. В действителност, RTP се е превърнало в инструмент, използван от държавата, за подпомагане на киното. Всякакви предимства, предоставени от RTP на киното, биха могли да представляват държавна помощ и трябва да бъде оценявани като такива. Настоящото решение не засяга оценката на възможните преимущества, предоставени на филмови продуценти.
(167)
Съответно, следва да се направи заключение, че съфинансирането от RTP на португалски кинематографични произведения, които са показани върху обществени канали, може да бъдат разглеждано като специфично законно задължение, което е от основно значение за изпълнението на задълженията за обществената услуга на RTP за радио- и телевизионно разпространение. Това задължение поради това не представляват явна грешка.
(168)
Комисията обаче счита, че правното задължение, наложено на RTP да предоставя „други услуги, които трябва да бъдат посочени на ad hoc основа“ (86), не е достатъчно точно, за да се даде възможност на Комисията да оцени предварително с достатъчна правна сигурност дали такива услуги може да се разглеждат като обществена услуга. Въпреки че тя заема позицията, че „другите услуги, които трябва да бъдат посочени“ не са ясно определени, тя отбелязва, че не са направени никакви плащания по тази разпоредба през разследвания период (87).
(169)
С оглед на горепосоченото, Комисията стига до заключението, че дейностите на RTP, както са описани в Закон № 21/92 и преформулирани в договорите за обществена услуга, са ясно определени задължения за обществена услуга.
Въпреки че задължението за предоставяне на „други услуги, които трябва да бъдат предоставени на ad hoc основа“ не е достатъчно точно, за да се стигне до заключението, че всички услуги, предоставяни под това заглавие, може да се считат за обществени услуги, не са направени никакви плащания по тази разпоредба в периода от 1992 г. до 1998 г.
Въпреки това, постоянното освобождаване от такси за регистрация и други такси не се ограничава до компенсация на разходи за обществена услуга и затова не може да бъде оправдано по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(170)
На второ място, необходимо е да се оцени дали задълженията за обществена услуга са били възложени на получателя на държавните средства RTP.
(171)
В съответствие със Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, Комисията трябва да провери дали задачата за обществена услуга, е била поверена на RTP посредством официален акт (88).
(172)
Както е посочено в съображение 48 от настоящото решение, е ясно, че задълженията за обществена услуга са поверени на RTP съгласно различни законодателни актове и договори: член 5 от Закон № 58/90, член 4, параграф 1 и член 5 от Закон № 21/92 и точка 1 от старите и новите договори за обществени услуги.
(173)
Комисията не получи никакви коментари от страна на заинтересованите страни или от Португалия, относно това, че обществена услуга не е в достатъчна степен поверена на RTP посредством официален акт. В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност и с оглед на законите и договорите, посочени в съображение 48 от настоящото решение, следва да се направи заключение, че ако несъмнено RTP трябва да се изпълнява задължения за обществена услуга за телевизия, следователно задачата за обществена услуга е била поверена на RTP официално.
(174)
Не е необходимо само обществена услуга да бъде поверена на RTP посредством официален акт; следва да се предприемат стъпки, за да се гарантира, че обществеността услуга се предоставя, както се изисква от законите и договорите за обществена услуга. Както е посочено в съображения 49-59 от настоящото решение, бяха задействани различни механизми за контрол, за да се гарантира, че RTP изпълнява задълженията за обществената услуга, по предвидения начин.
(175)
На първо място, RTP беше приканено да предостави доклади за изпълнението на своите задължения за обществени услуги, както и планове, придружени от становище на борда на неговите вътрешни одитори. RTP изготви доклади за обществени услуги за годините 1993-1998 г., в които беше описано изпълнението на всяко задължение за обществена услуга и се идентифицираха разходите за всяко задължение за обществена услуга чрез аналитична счетоводна система.
(176)
На второ място, министърът на финансите и отговорният член на правителството за средствата за масово осведомяване направи одит на спазването на договора за обществени услуги и Генералният финансов инспектор направи одит на финансовия план.
(177)
На трето място, трябва да се извършва годишен външен одит. Комисията не може да приеме аргумента на Португалия, повторен след Решение на Съда по дело T-442/03, че всъщност докладите за обществена услуга, са били одитирани от външната страна и че, следователно, не са били необходими последващи действия. Ситуацията преди приемането на Решението на Комисията от 15 октомври 2003 г., може да бъдат описана, както следва:
а)
за 1992 г. не е съществувал доклад за обществена услуга, тъй като задължението за предоставяне на доклади за обществена услуга и одита на тези доклади за пръв път е въведено с договора за концесия от 1993 г.;
б)
за годините 1993 и 1994 г. не съществува външен одит, само една декларация от представителите на дружество, а именно на фискалния съвет на RTP (Conselho fiscal da RTP), което е просто вътрешен отдел за компанията;
в)
за годините от 1995 до 1998 г. - декларация от външен одитор, независим от RTP и неговите представители, придружава докладите. Тези декларации потвърждават, че RTP е спазвало своите задължения за обществени услуги. Няма достъп обаче до повече подробни доклади за обществена услуга, които доведоха до тези констатации.
(178)
Въпреки това, с оглед на констатациите на Съда по Дело T-442/03 и по-специално в точки 232-256 от решението, Комисията не може да се позове само на (кратките) одиторски декларации относно докладите за обществена услуга, посочени в съображение 177 на настоящото решение, и приема вместо това предложението на Португалия да извърши външен одит въз основа на съществуващите обществени доклади за всички въпросни години. Т.е. външни одити относно изпълнението от страна на RTP на задълженията за обществени услуги са били извършени за финансовите години от 1992 до 1997 г. През 1992 г., външният одит беше проведен въпреки липсата на доклад за обществена услуга. Все пак, външният одитор е използвало друг документ, за да се определи дали мандата за обществената услуга е изпълнен. За 1998 г., не е проведен външен одит, тъй като винаги е съществувал, неоспорим и от СНХВ, външен одит под формата на доклад на BDO Binder за 1998 г., упоменат по-надолу в съображения 186-188 от настоящото решение.
(179)
Новите одити за периода от 1992 г. до 1997 г. са били организирани от регулатора на националните медии, а именно Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. Това е независима административна структура, която в съответствие с португалската конституция е отговорна за даването на гаранции, наред с други неща, зачитане на устава и правилата, регулиращи дейността на средствата за масово осведомяване. Тя организира одити, които да бъдат проведени за периода от 1992 до 1997 г., чрез сключването на договори с външен одитор, Pedro Roque, който е независим от RTP.
(180)
Като се отчита времето, изтекло между 1992 г. и провеждането на одитите на докладите за обществената услуга през 2010 г., е трудно да се осигури достъп до всички данни. Това обяснява дължина на разследването и времето, което е било необходимо за нови одити. Въпреки това, в края на краищата одитите са могли да се провеждат, когато вече докладите за обществена услуга (с изключение на година 1992 г.) са съществували и одиторите следователно са имали основа за своя одит. Одитите за периода от 1992 г. до 1997 г. са били представени на Комисията.
(181)
Във външните одити се посочва, че тяхната задача е да се оцени и извърши мониторинг на обществена услуга за радио - и телевизионно разпространение, както е предоставена от RTP, и на плащането, получено от него за тази задача. Те съдържат описание на информацията, взета под внимание. Те се позовават inter alia на Закон № 58/90 (Закон за публичното радио- и телевизионно разпространение, Закон № 21/92 за преобразуването на RTP, договорите за обществени услуги, годишните отчети и техните външни одити, Публичния бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), докладите за обществена услуга за съответните години (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). В одитите е споменато, че поради дългия времеви период, който е изтекъл между годините 1992 до 1997 г. и договора за одит през 2010 г., някои документи са били унищожени и определена информация я няма. Поради тази причина одиторският доклад е съсредоточен основно върху наличните доклади, в частност върху докладите за обществена услуга (89) и заверените годишни отчети.
(182)
Въпреки тези ограничения поради давност, одиторите са открили възможност да изпълнят договорните си и да извършат одита и да оценят изпълнението на задължението за обществена услуга на RTP и обезщетението, получено за него. От одитите се вижда изрично, че одиторите са били в състояние да преодолеят трудностите, възникнали поради давност, и са провели одитите. Например, докато одиторите имат резерви, че не е могло да се ползват критериите и методите за счетоводните разходи, това не се е оказало пречка за извършване на одит и за достигане до положителен извод. В обобщаващия доклад се посочва, че: „всички разходи и приходи на RTP се основават на предположението, че неговата дейност се отнася само до предоставянето на публични телевизионни услуги, както и че настоящите одити са били сновани на финансовите отчети, одитирани както от вътрешния одитор на компанията, така и от външните одитори, от които не могат да бъдат изведени никакви подходящи факти, освен тези, описани подробно в годишните отчети.“ (90) Комисията вече установи (вж. съображение 18 от настоящото решение), че RTP е извършвало само дейност за обществени услуги през годината, за която се извършва разследването, докато търговските дейности са били извършени от правно обособените дъщерните предприятия на RTP. Критериите за разпределяне на разноските следователно са от значение само за поставяне разпределението на разходите в рамките на разходите за обществена услуга, понесени от RTP и не трябва да оказват влияние върху сумата на общите разходи за обществената услуга.
По отношение на финансовата информация, Комисията установи, че външните одитори могат законосъобразно да разчитат на годишните финансови отчети, които винаги са придружавани от проверка, удостоверяваща достоверността на сметките на RTP. Според договорите за обществени услуги, целта на външния одит на доклада за обществената услуга беше да се провери, че RTP е изпълнило своето задължение за обществени услуги съгласно възложения му мандат, и че компенсацията за обществена услуга е в съответствие с тези разходи за извършване на такива задължения. Следователно, въпреки че финансовата информация за предоставяне на публични услуги през годините, предмет на разследването, е свързана с предоставянето на обществената услуга от RTP, допълнителна независима проверка бе необходима, за да се определи дали направените разходи са в съответствие с мандата за обществената услуга.
(183)
Външните одитори потвърдиха тази точка. За периода 1992-1997 г. одиторите стигнаха до заключението, че: „По същество RTP е изпълнило своите задължения за радио- и телевизионна дейност по отношение на количеството, както е определено в концесионния договор, като се обърне специално внимание на задължението за съдържанието на радиотелевизионните програми“. Одиторът установи, че „след като анализира наличните документи, а именно докладите на одитора и официалния одиторски комитет, ни не открихме нищо, което би могло да ни навежда на заключението, че представените документи, отнасящи се до кореспонденцията между предоставените задачи за обществени услуги и плащането на техните реални и действителни разходи, съдържат материално съществени нарушения, които засягат тяхното съответствие със законодателството, което е в сила на тази дата.“ (91).
(184)
Редица одитни доклади посочват, че RTP е могло да поиска по-висок размер на компенсация, но е възпрепятствано поради условията на договора за обществени услуги, вследствие на член 15, параграф 4 на стария договор за обществени услуги и в член 19, параграф 3 от 1996 г. новия договор за обществени услуги. Отделните външни одити за 1994 г., 1996 г. и 1997 г. съдържат декларации относно разликата между високата разходи, действително направени от RTP за предоставяне на обществена услуга, и компенсациите, получени от него, които са по-ниски от направените разходи (92). В обобщаващия окончателен доклад за всички години, които са били одитирани, изрично се посочва, че: „за всички години компенсаторното обезщетение, което беше разпределено и платено, е по-ниско от сумите, посочени във всяко RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, the public service reports)“ (93).
(185)
Някои одити (с изключение на тези за периода от 1992 г. и 1993 г.) посочват, че RTP е надвишило правните ограничения за реклами, т.е. разпространява повече реклами, отколкото е било разрешено чрез договорите за обществена услуга. Приходите, които RTP е получило за такава реклама, трябва да бъдат взети под внимание за изчисляване на разходи за обществената услуга, в съответствие със съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, като приходи, получени от обществената услуга, включително приходите от реклама, трябва да бъдат включени в изчисляването на нуждата на дружеството от финансиране на обществената услуга.
Фактът, че границите на рекламата са надхвърлени, не повлиява на одиторския анализ за целия период 1992-1997 г. Компенсацията за обществена услуга съответства на задачата за обществена услуга, изпълнявана от RTP, и не е имало свръхкомпенсация. Португалия също така потвърди, че по отношение на годините 1994, 1995 и 1996 г., всички печалби от реклама (включително тези, които са резултат от прекомерното разрешено време за реклама), са взети предвид и са намалили финансовата нужда за обществени услуги съответно (94). По отношение на 1996 г., в член 15 в новия договор за обществени услуги е посочено, че при определянето на компенсацията печалбите, произтичащи от използването на канали, могат да не се вземат предвид, когато се сумират общо разходите за целите на изчисляване на общите разходи за обществената услуга. „Печалбите“ включват приходите от реклама. Португалия изрично потвърди, че печалбата от реклама е била приспадната от размера на исканата компенсация (95).
(186)
По отношение на 1998 г. външното дружество BDO Binder проведе разследване относно връзката между мисията на RTP за обществената услуга и свързаните с това разходи. Докладът на BDO Binder дава няколко насочени към бъдещето препоръки и предлага укрепване на вътрешния контрол на RTP, за да се гарантира спазване на вътрешните правила, но не включва никаква констатация, че RTP е получила твърде много компенсация във връзка с задачите за обществени услуги, извършвани от нея или че цифрите, използвани в доклада за публичната администрация, изготвен от RTP и използван от Комисията в Решението от 15 октомври 2003 г., не могат да са достоверни. Въпреки че докладът на BDO Binder разглежда конкретни цифри, той се позовава на неуспеха в изготвянето на опис за някои активи. Докладът обаче отправя повече критика към липсата на опис на активите, а не заключава (96), че съответните инвестиции не са направени и стойността на инвестициите е отчетена неправилно. Въпреки това, както се подчертава от Португалия, данните за съответните инвестиции не са, във всеки случай, включени в изчислението на компенсацията, която изключва амортизационните разходи за дълготрайни активи, които могат да бъдат изплатени.
(187)
По отношение превишаването на рекламно време докладът на BDO Binder установи, че всички рекламни приходи са били взети предвид при изчисляването на финансовата нужда за обществена услуга. Отново, нито един от тези фактори не накара одитора да дадат отрицателно становище за изпълнението - от RTP на своите задължения за обществени услуги и не указва никакво свръхкомпенсиране.
(188)
Но най-важното за анализа в настоящото решение е заключението в доклада на BDO Binder (което не се оспорва от SIC), че RTP би могло да отправи искане за 25 млрд. PTE за изпълнението на своите задължения за обществена услуга, но вместо това е получило само 14 млрд. PTE. С други думи, докладът на BDO Binder не сочи никаква свръхкомпенсация, а вместо това стига до противоположния извод.
(189)
Както е посочено в решение NN 31/06 относно преструктурирането на RTP, външен одит от Pricewaterhouse Coopers подробно разгледа дали финансовата информация, предоставена от португалските власти, е в съответствие с финансовите отчети на RTP за периода от 1991 г. до 2003 г., и дали сумите, включени в одитните доклади за обществена услуга и в други източници на информация, са счетени за уместни за осигуряване на съответствието на отчетените одити (вж. съображение 38 от решение NN 31/06). В одиторския доклад на PWC се валидират данните без никакви значителни забележки (съображение 52 от решение NN 31/06). Одиторския доклад на PWC изрично потвърди, че сумите, получени от RTP като компенсация за извършване на обществена услуга съответстват на сумите, посочени в решенията на Съвета на министрите (вж. съображение 41 и таблица 39 от решение NN 31/06). Одиторският доклад на PWC отбеляза общия недостиг на финансиране за RTP. В него се посочва, че в допълнение към задачите за обществени услуги, сумите за които са били възстановявани съгласно договорите за обществени поръчки, е имало задачи за обществени услуги, които са били изпълнявани от RTP, но за които възстановяване от държавата не може да се изисква. Комисията заключи в решение NN 31/06, че одиторският доклад на PWC е могъл да се опре с основание на финансовите отчети на RTP и установи, че RTP действително е било хронично недостатъчно финансирано. Следователно, за целите на настоящото решение, одиторският доклад на PWC, може да се използва като друг елемент, в допълнение към външните одити относно докладите за обществена услуга, че данните, използвани от Комисията в Решение 2005/403/ЕО, са били правилни.
(190)
По отношение на аргумента на жалбоподателя, че доклад № 8/2002 на държавния одитор, Tribunal de Contas, следва да бъде взет предвид, Комисията действително е отчела този доклад в настоящото решение. На първо място трябва да се признае, както признава и SIC, че одиторският доклад № 8/2002, обхваща периода 1997-2000 г., и следователно е от значение само за 1997 г. и 1998 г. Докато данните по отношение на предходни години, са били посочени в този доклад, те са имали за цел да използват за описание общото финансово развитие на RTP, но самите те не са предмет на разследването на Сметната палата.
(191)
Най-важното е, че доклад № 8/2002 не посочва никаква нередност при финансирането на RTP или на каквато и да било свръхкомпенсация за периода 1997-2000 г. (или за някоя от другите години). Напротив, доклад № 8/2002 посочва няколко пъти структурните финансови затруднения на RTP. Съответно Комисията не е в състояние - въз основа на доклад № 8/2002, да посочи някои плащания като представляващи свръхкомпенсация и незаконна държавна помощ. Напротив, доклад № 8/2002 потвърждава изрично, че от 1993 г. до края на 1999 г., оцеляването на RTP бе постигнато чрез непрекъсната и нарастваща задлъжнялост на дружеството.
(192)
Както е посочено от жалбоподателя, доклад № 8/2002 критикува управлението на дружеството на няколко пъти и посочва неефективности, които биха могли да бъде избегнати. Целта на доклад № 8/2002 е определена като общ преглед на управлението на RTP и предоставянето на обществените телевизионни предавания; по отношение на ефикасността, ефективността и икономиите. Както беше изтъкнато от жалбоподателя, в доклад № 8/2002 се посочва, че RTP е с негъвкави структури и прекомерен персонал и е предоставяло публични услуги по неефикасен начин. Доклад № 8/2002 също критикува прекалено неясно формулираната и генерична концепция за задача за обществена услуга и договорите за обществени услуги, които водят до управленска неефективност според държавния одитор.
(193)
Въпреки това, концепцията за задача за обществената услуга на RTP беше проучена от Комисията с решение от 15 ноември 2003 година. По дело T-442/03 Съдът поддържа, че широкото определение на задачата на RTP е приемливо (97). Що се отнася до предполагаемите неефективности, Комисията би желала да посочи, че това не е аспект, който трябва да бъде взет под внимание при прилагането на Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение.
(194)
Като трети критерий Комисията следва да оцени дали финансирането е пропорционално на нетните разходи за обществената услуга.
(195)
В Съобщението за радио- и телевизионна дейност се описват критериите, въз основа на които Комисията оценява пропорционалността на държавното финансиране. То изисква държавната помощ да не надвишава нетните разходи за мисията за обществена услуга, както и да няма нарушения на пазара, които не са необходими за изпълнението на мисията за обществена услуга (98).
(196)
Първо, за да се определи себестойността на дейностите по предоставяне на обществени услуги правилно, Съобщението за радио- и телевизионна дейност изисква правилно разпределение на разходите и приходите между обществени услуги и търговски дейности.
(197)
Както е посочено в съображения 61-67 от настоящото решение, чрез договорите за обществена услуга се определя методът на разпределение на разходите и приходите, които RTP трябва да прилага. В този случай задачата на Комисията е по принцип улеснена от факта, че RTP е въвела аналитична счетоводна система, която позволява количествено определяне на допустимите разходи, направени от него, за да изпълни всяко от възстановимите задължения за обществени услуги.
(198)
Чрез тази система всяка позиция на допустимите разходи се разпределя за дадена дейност и впоследствие се разделя между различните задачи за обществени услуги на RTP, които подлежат на възстановяване, въз основа на обективни счетоводни принципи.
(199)
Тъй като приходите, произтичащи от всяка възстановяема задача за обществена услуга, се приспадат от оперативните разходи на публичната услуга, системата гарантира, че годишните компенсации са ограничени до нетните разходи за всяко задължение за обществена услуга (вж. съображение 65 от настоящото решение).
(200)
Поради това Комисията стигна до заключението, че параметрите за определяне на разходите са установени по обективен и прозрачен начин.
(201)
Въпреки това правилата за компенсация на разходите биха могли да подценят реалната нетна стойност на обществена услуга за RTP и биха могли да доведат до структурен недостиг на финансиране за реалните нужди от такова.
(202)
Както е посочено в съображение 65, съгласно метод за изчисление на разходите, предвиден в договорите за обществени услуги, някои разходи за обществената услуга са били изключени от плащането посредством годишни компенсации (99). Освен това Португалия уведоми Комисията, че въпреки че RTP е трябвало да плати ДДС върху получените годишни компенсационни плащания, произтичащите разходи не могат да бъдат взети предвид в рамките на счетоводните правила (вж. съображение 94). Накрая, в докладите си за публичната услуга, RTP не включва всички инвестиции, направени в обществени съоръжения, макар че те бяха отчетени във финансовите сметки (вж. съображение 67).
(203)
При все това в съответствие с Амстердамския протокол държавите членки са тези, които предоставят финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори. В този случай Португалия е решила да не възстановява някои от разходите, направени от доставчика на услуги при изпълнение на неговите задачи.
(204)
В този случай държавата е предоставила не само годишни компенсационни плащания на RTP, но също и допълнително финансиране под формата на увеличаване на дяловия капитал, заеми и споразумение с орган, отговорен за схемата за социална сигурност. В съответствие с параграф 57 от Съобщението за радио- и телевизионна дейност, Комисията трябва да анализира дали всички мерки са пропорционални на нетните разходи за обществената услуга. Едва след това финансирането на RTP може да се счита за съвместимо с член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(205)
Комисията също така счита, че задълженията за обществена услуга, наложени на RTP, които не отговарят на условията за компенсация по силата на договори за обществена услуга, могат да се считат за легитимни и ясно определени задължения за обществена услуга формално наложени от държавата на доставчика на услуги. Следователно, съгласно правилата за държавните помощи, Португалия може да финансира всички нетни разходи за обществената услуга на RTP.
(206)
Таблица 6 в съображение 207 дава преглед на разходите за обществена услуга на RTP (както на инвестиционните разходи, така и на нетните оперативни разходи), както са изчислени съгласно приложимите счетоводни правила за разходите, и на компенсацията, получена за извършване на инвестиционни и експлоатационни разходи.
(207)
Първо са представени инвестициите в обществени средства (таблица 5) и компенсациите, предвидени за финансиране на инвестициите (таблица 2). На второ място са представени нетните разходи за дейността на RTP (таблица 4) и компенсационните плащания за тези разходи (таблица 1). Накрая, таблицата показва предимствата, придобити от помощ ad hoc, произтичащи от споразумението със схема за социално осигуряване, и заема от 1998 г.
Таблица 6
Обобщение на финансовите нужди и компенсацията за нетните оперативни разходи за обществените услуги съгласно счетоводните правила
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Сума
Инвестиционни разходи
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Капиталови инжекции
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Разлика между инвестиционни разходи и компенсация
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Оперативни разходи за обществена услуга
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Компенсационни плащания
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Социална сигурност
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Заем
-20 000,0
-20 000,0
Разлика между оперативни разходи и компенсация
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Източник: Финансов доклад и доклад за обществената дейност.
(208)
Както е подчертано в съображения 201 и 202, системата за годишни компенсационни плащания, избрана от Португалия е имала като последица подценяване на действителните разходи за задачите за обществена услуга, извършени от RTP. Системата е довела до натрупването на дълг. На втория етап, с цел да се запази финансовата стабилност на RTP, Португалия използва ad hoc мерки за финансиране на разходите за обществената услуга на RTP.
(209)
Както показва таблица 6 в съображение 207, вливането на капиталова инжекция е било свръхкомпенсация за инвестициите за обществена услуга с 26 736 PTE. 8 милиона EUR, като се има предвид, че оперативните разходи са незадоволително финансирани от компенсационните плащания и другите ad hoc мерки в размер на 28 755,1 млн. PTE. Въпреки че капиталовите инжекции са основно предназначени за финансиране на инвестиции в оборудване, те също са използвани за изплащане на натрупаните задължения.
(210)
Както таблица 6 в съображение 207 също показва, общата компенсация е била с 2 018,3 млн. PTE по-малко от нетните разходи за обществената услуга (28 755,1 PTE минус 26 736,8 млн. PTE). Поради това Комисията заключава, че съгласно правилата на Съюза общото държавно финансиране е пропорционално на нетните оперативни разходи за обществената услуга на RTP за разследвания период. Тази констатация не се променя, ако се приеме, че сумата от 11 000 000 PTE, произтичаща от освобождаването от такси за регистрация, също е държавна помощ (вж. съображения 119 и 120 от настоящото решение), противно на първоначалното предположение на Комисията. Като се вземе предвид тази сума, все още е налице недостиг на финансиране за RTP в размер на 2 007,3 млн. PTE.
(211)
Комисията смята, че средствата, получени от RTP са дори по-малки от общия размер на нетните разходи, направени при изпълнението на задълженията им, наложени му от държавата поради факта, че в таблица 6 в съображение 207 не се отчитат всички разходи за обществената услуга на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г.
(212)
В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност Комисията следва да гарантира, че държавното финансиране е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга, но също и че няма нарушения на пазара във връзка с търговски дейности, които произтичат от дейностите, свързани с обществени услуги, и правилно разпределение на разходите, за които не е възможно преразпределение на приходите, което не е необходимо за изпълнението на мисията за обществена услуга. Такова нарушаване би било налице, ако RTP бе упражнило натиск върху цените на рекламата на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (101). В такъв случай RTP няма да увеличи до максимум своите търговски приходи и би увеличило излишно необходимостта от държавно финансиране. Съгласно Съобщението за радио- и телевизионна дейност, такова поведение, ако е демонстративно, не може да се счита за присъщо на мисията за обществена услуга, възложена на радио- и телевизионния разпространител (102).
(213)
В решението за откриване на процедура за разследване от 15 ноември 2001 г., Комисията посочи, че ако такова поведение беше установено, тя би взела предвид такива нарушения и произтичащата от това необходимост от по-голямо държавно финансиране при оценката на възможните свръхкомпенсиране. На този етап от процедурата Комисията отбеляза, че „въз основа на информацията, с която Комисията разполага, до този момент не може да бъде установено дали RTP е участвало в подобно поведение“ (103).
(214)
След покана за представяне на мнения относно откриването на процедура в настоящия случай, Комисията не получи никакви мнения от конкурентите на RTP, които да посочват или доказват, че RTP е била ангажирана в антиконкурентно поведение в търговските пазари, което би могло да доведе до увеличаване на държавното финансиране, несъвместимо с Договора (104).
(215)
При тези обстоятелства Комисията счита, че няма признаци за подобно поведение. Следователно тя заключава, че RTP не изглежда да е замесено в антиконкурентно поведение на търговските пазари, водещо до повишена необходимост от държавно финансиране и че няма свръхкомпенсация в резултат на такова поведение.
(216)
Съответно Комисията заключава, че споразумението с органа, отговарящ за схемата за социална сигурност, капиталовите инжекции и подчиненият заем, както и временно освобождаване от такси за регистрация, следва да се разглеждат като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, финансирането на RTP чрез ad hoc мерки, е съвместимо с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Общото финансиране е пропорционално на нетните разходи на ясно определени възложени задължения за обществена услуга. Следователно държавното финансиране не засяга условията за търговия и конкуренцията в Съюза до степен, която би противоречала на интересите на Съюза съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС (105).
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(217)
Комисията установи, че Португалия е приложила незаконосъобразно предоставянето на ad hoc помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС (106). Това не важи за временно освобождаване от такси за нотариални актове и такси за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, тъй като тези мерки не се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(218)
Както е посочено в съображение 143, заключението на Комисията е, че споразумението с органа, отговарящ за социално осигуряване през 1993 г., капиталовите инжекции през периода от 1994 до 1997 г. и заемът през 1998 г. представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. По подобен начин освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянното освобождаване от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 представляват държавна помощ. Ad hoc мерките са предоставени от ресурси на държавата и заплашват да нарушат конкуренцията в рамките на вътрешния пазар чрез подпомагане на RTP и оказват влияние върху търговията.
Ad hoc мерките не отговарят на условията, посочени в решението по делото Altmark, тъй като те не могат да се разглеждат като част от система за компенсация, чиито параметри са били установени предварително по обективен и прозрачен начин. Освен това е ясно, че RTP не е било избрано чрез публична тръжна процедура, гарантираща възможно най-ниската цена и няма индикации, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие.
(219)
Освобождаването, предвидено в член 106, параграф 2 от ДФЕС, се прилага за ad hoc мерки, с изключение на постоянното освобождаване на RTP съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92. Според анализа мерките компенсират достатъчно ясно определени задължения за обществена услуга, поверени на RTP от Закон № 21/92, и договорите за обществените услуги. Ad hoc мерките са пропорционални на нетните разходи за обществена услуга на RTP. Ad hoc мерките не нарушават конкуренцията до степен, неблагоприятна за интересите на Съюза, тъй като мерките са съразмерни на нетните разходи за обществена услуга на RTP. RTP също не е действала по антиконкурентен начин в търговската си дейност.
(220)
Комисията счита, че постоянното освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като не се определя като компенсация за извършване на услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Поради това Португалия следва да отмени това право. Португалия следва да гарантира също така, че всички помощи, които се изплащат на RTP съгласно това законодателство, следва да бъдат възстановени от него.
(221)
Като има предвид горните заключения, Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Следните ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на Radiotelevisão Portuguesa, SA, (RTP), представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
а)
разсрочване на дълг на RTP в размер на 1 206 млн. PTE от Португалия под формата на споразумение с органа, отговарящ за социалната сигурност през 1993 г.;
б)
капиталови инжекции в периода 1994-1997 г., възлизащи на 46 800 млн. PTE;
в)
заем от 20 000 млн. PTE, предоставен през 1998 г.;
г)
временно освобождаване от такси за регистрация, предвидени в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92 и в размер на 11 000 000 PTE.
2. Мерките за държавни помощи, посочени в параграф 1 от настоящия член, са съвместими с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора, тъй като те не са довели до свръхкомпенсиране на нетните разходи за задачата за обществена услуга, поверена на RTP.
Член 2
Освобождаването от такси за нотариален акт и разходи за публикуване, предвидено в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92, не представлява държавна помощ.
Член 3
1. Постоянното освобождаване, предоставено на RTP от плащането на каквито и да било такси по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или отбелязване, както е предвидено в член 11, параграф 2 от португалския Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
2. Държавната помощ, неправомерно предоставена от Португалия, в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора, въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, в полза на RTP, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 4
1. Португалия отменя закона, посочен в член 3, параграф 1 от настоящото решение, и трябва да нареди възстановяването на всяка държавна помощ, получена от RTP съгласно тази разпоредба до отмяната на този закон.
2. Сумите, които следва да се възстановят, включват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на RTP, до датата на действителното им възстановяване.
3. Лихвата ще бъде изчислена с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 и Регламент (ЕО) № 271/2008 за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, която е предоставена по закона, посочен в член 3, е незабавно и ефективно.
2. Португалия гарантира, че настоящото решение ще започне да се прилага в срок от четири месеца от датата на оповестяване на настоящото решение.
Член 6
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Португалия трябва да предостави на Комисията следната информация:
а)
подробно описание на мерките, предприети за премахване на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от RTP;
в)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
г)
документи, доказващи, че на RTP е било разпоредено да върне помощта.
2. Португалия информира Комисията за напредъка по предприетите на национално равнище мерки за изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 3. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от RTP.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. december 20.)
a Portugália által az RTP-nek nyújtott eseti támogatásokat érintő C 85/01. számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2011) 9429. számú dokumentummal történt)
(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/365/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (1) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután a hivatkozott rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (2), és tekintettel ezen észrevételekre,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
A Sociedade Independente de Comunicação, S. A (SIC) magán-tévétársaság háromszori, 1993-ban, 1996-ban és 1997-ben tett bejelentése révén a Bizottság tudomást szerzett arról, hogy Portugália a portugál közszolgálati műsorszolgáltatónak, a Radiotelevisão Portuguesa, S. A.-nak (RTP) számos eseti támogatást és éves kompenzációs támogatást nyújtott.
(2)
A 2001. november 15-i hivatalos levelében a Bizottság értesítette a portugál hatóságokat, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdésében előírtak szerint hivatalos eljárás kezdeményezését határozta el az RTP-nek nyújtott eseti támogatások kivizsgálására.
(3)
Az eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). Ezt követően a Portugália által az RTP-nek nyújtott eseti támogatásokról szóló, 2003. október 15-i 2005/406/EK bizottsági határozat 1. cikke megállapította, hogy ezek közül bizonyos támogatások, különösen az az állami támogatás, amelyet Portugália adott az RTP-nek 68 006 millió PTE összegben a társadalombiztosítással 1993-ban kötött megállapodás, az 1994-1997-es időszakban realizált tőkeinjekciók és egy 1998. évi kölcsön formájában, összeegyeztethető a közös piaccal az EK-Szerződés 86. cikkének (2) bekezdésébe foglaltak értelmében (4). Ezenfelül az említett határozat 2. cikke kijelentette, hogy nem képeznek állami támogatást bizonyos intézkedések, nevezetesen a közjegyzői és a cégbejegyzési illetékek alóli mentesség, a televízióműsor-terjesztő hálózat átruházásáért teljesített kifizetés, a televízióműsor-terjesztő hálózat használatára vonatkozó éves díj fizetéséhez biztosított könnyítések, a filmművészet támogatásáról szóló jegyzőkönyv, a kötvénykibocsátás és az 1996-2000 közötti időszakra vonatkozó szerkezetátalakítási terv.
(4)
Az Elsőfokú Bíróság 2008. június 26-án a T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletében (5) a Bizottság 2005/406/EK határozatát két okból részben megsemmisítette. Megsemmisítette az említett határozat 2. cikkét abban a részében, amelyben megállapítja, hogy „a közjegyzői díjak és a cégbejegyzési illetékek alóli mentesítés” nem képez állami támogatást. A Bíróság megállapította, hogy a Bizottság feladata az RTP-nek a részvénytársasággá alakulásához kapcsolódó cégbejegyzési díjak és illetékek megfizetése alóli mentesítés (a továbbiakban: ideiglenes mentesség) formájában biztosított eseti előnnyel összefüggésben annak megállapítása volt, hogy a közvállalkozások jogszabály útján történő részvénytársasággá alakítása összeegyeztethető-e a portugál jogrendszer szerkezetével, vagy hogy a jogszabály alkalmazása olyan eltérés-e, amely a közvállalkozások számára a többi vállalkozással szemben előnyt biztosít.
(5)
Az RTP-nek nyújtott, minden bejegyzési, nyilvántartásba vételi és változásbejegyzési eljáráshoz kapcsolódó illeték és díj megfizetése alóli, korlátozás nélküli mentesítésből fakadó állandó előny (a továbbiakban: állandó mentesség) tekintetében a Bíróság megállapította, hogy noha az előny a gyakorlatban feltehetően nem volt állandó jellegű (lásd az ítélet 73. és 79. pontját), ez nem változtat azon a megállapításon, hogy e mentesítés általános jellegét a Bizottság nem bizonyította kellőképpen. A Bíróság továbbá megállapította, hogy noha elképzelhető, hogy Portugália azért alakította részvénytársasággá az RTP-t, mert azt a közszolgálati kötelezettségek teljesítéséhez szükségesnek ítélte, ezt nem támasztotta alá kellő bizonyítékkal.
(6)
A Bíróság elutasította a 2005/406/EK határozat azon megállapítására vonatkozó beadványokat, hogy az 1994. évi kötvénykibocsátást, valamint a használati díjra vonatkozó fizetési könnyítést nem minősíti állami támogatásnak.
(7)
Az állami támogatási intézkedések összeegyeztethetőségét illetően (a 2005/406/EK határozat 1. cikke), a Bíróság megállapította, hogy a Bizottság nem hivatkozhat a közszolgáltatásokról szóló beszámolókra és az azokban szereplő adatokra, ha ezekre vonatkozóan nem végezték el a nemzeti jog által előírt külső könyvvizsgálatot. A Bizottság tehát nem volt jogosult megállapítani, hogy az állami támogatások a Szerződés 86. cikkének (2) bekezdése szerint összeegyeztethetők a közös piaccal (jelenleg az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése és „belső piac”) (6). A Bíróság megsemmisítette a 2005/406/EK határozat 1. cikkét.
(8)
A Bíróság T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletét követően a Bizottság felhívta az érintett felek figyelmét arra, hogy újra megnyitotta az üggyel kapcsolatos bizottsági vizsgálatot, és felkérte a harmadik feleket észrevételeik megtételére (7).
(9)
A Bizottság 2009. március 10-én kapta meg a panaszos észrevételeit, amelyeket 2009. április 8-án továbbított Portugáliának. A panaszostól 2009. június 17-én további észrevételek érkeztek, amelyeket 2009. július 28-án továbbítottak Portugáliának. Portugália az észrevételek két csoportjára 2009. szeptember 7-én, illetve 8-án kelt levelében válaszolt. Portugália 2010. február 23-án, 2010. március 4-én és 2010. április 15-én további információkat küldött a Bizottságnak. A Bizottság 2010. május 10-én információkérést küldött Portugáliának, amelyben különösen kérte, hogy végezzék el az 1992 és 1997 közötti időszakra vonatkozó közszolgálati beszámolók független külső könyvvizsgálatát.
(10)
Portugália a Bizottság információkérésére 2010. június 8-án kelt levelében válaszolt, és a közszolgálati beszámolók kért külső könyvvizsgálatát 2010. augusztus 12-i levél útján benyújtotta. Portugália 2010. szeptember 29-i levelében további információkkal szolgált. 2011. március 29-én találkozóra került sor Portugáliával, majd 2011. június 17-én, 2011. augusztus 25-én és 2011. október 26-án Portugália további információkat juttatott el a Bizottsághoz.
2011. december 15-én iktatott levelében Portugália kivételesen beleegyezett, hogy ezt a határozatot angol nyelvű hiteles szöveggel fogadják el.
(11)
A határozat kizárólag a hivatalos vizsgálati eljárást megindító határozatban említett eseti támogatásokkal foglalkozik. A 2005/406/EK határozatban az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában állami támogatásnak nem minősített egyes támogatásokat a Bíróság a T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletében nem semmisített meg, így a 2005/406/EK határozat 2. cikke véglegessé vált. Ezek az intézkedések a televízióműsor-terjesztő hálózat átruházásáért teljesített kifizetést, a televízióműsor-terjesztő hálózat használatára vonatkozó éves díj fizetéséhez biztosított könnyítéseket, a filmművészet támogatásáról szóló jegyzőkönyvet, a kötvénykibocsátást és az 1996-2000 közötti időszakra vonatkozó szerkezetátalakítási tervet érintik. A Bíróság T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletében előírtak szerint ugyanakkor a Bizottság a közjegyzői díjak, valamint a cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli ideiglenes és állandó mentesség tekintetében új értékelést végez.
Ez a határozat az RTP és a portugál állam között az 1992-1998-as időszak során a társadalombiztosítással kötött 1993. évi megállapodás, az 1994-1997-es időszakban realizált tőkeinjekciók és egy 1998. évi kölcsön tekintetében fennálló pénzügyi kapcsolatokra összpontosít. E határozat nem tér ki az RTP-nek nyújtott éves kompenzációs kifizetések jogi minősítésére és annak összeegyeztethetőségére a Szerződéssel, amely a Bizottság E 14/05. sz. ügyben hozott 2006. március 22-i határozatának tárgyát képezte (8). Ezenfelül 2006. július 4-én a Bizottság határozatot fogadott el az RTP pénzügyi átszervezési megállapodásáról szóló NN 31/06. sz. ügyben (9).
(12)
Mindazonáltal, hogy az ügyben végzett bizottsági vizsgálat által felölelt időszakra vonatkozóan teljes kép alakuljon ki a Portugália és az RTP közötti pénzügyi kapcsolatokról, a Bizottságnak figyelembe kellett vennie nemcsak az eseti támogatásokat, de az RTP-nek éves kompenzációs kifizetések útján nyújtott pénzügyi támogatást is. E határozat ezért a Bizottság eseti támogatásokra vonatkozó érvelésének világossá tétele érdekében a szükséges mértékben hivatkozik az éves kompenzációs kifizetésekre.
II. A SZÓBAN FORGÓ TÁMOGATÁSOK RÉSZLETES LEÍRÁSA
A. AZ RTP-NEK NYÚJTOTT TÁMOGATÁSOK
A.1. A KEDVEZMÉNYEZETT RTP BEMUTATÁSA
(13)
Az RTP-t (korábban Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) 1955. december 15-én alapították részvénytársaságként az állam azon döntése folytán, hogy olyan közüzemi vállalatot hoz létre, amelynek televíziós közszolgálati koncessziót biztosít (10). A közszolgálati koncessziós szerződést 1956. január 16-án írták alá.
(14)
Az 1975. december 2-i 674-D/75. sz. törvényerejű rendelet államosította az RTP-t. Ez a törvényerejű rendelet az RTP-t „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.” névvel közvállalkozássá nyilvánította, amelyre elődje a törvényerejű rendelet értelmében valamennyi jogát és kötelezettségét átruházta.
(15)
Az 1980-as évekig az RTP monopolhelyzetben volt a nemzeti műsorszolgáltatói piacon. Két televíziós csatornát üzemeltetett, az RTP 1-et és az RTP 2-t. Az 1990-es években kezdett szembesülni a kereskedelmi műsorszolgáltatók által támasztott versennyel, miután Portugália 1992 februárjában működési engedélyt adott az SIC-nek és a TVI kereskedelmi műsorszolgáltatónak egy harmadik, illetve negyedik csatornán történő sugárzásra (11).
(16)
Az 1992. augusztus 14-i 21/92. sz. törvény az RTP, EP-t „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.” névvel részvénytársasággá alakította, és jóváhagyta annak új alapszabályát.
(17)
Az RTP egyidejűleg folytat kereskedelmi és televíziós közszolgálati tevékenységeket. A társaság jog szerint végezhet bármely más, a televíziós tevékenységgel kapcsolatos kereskedelmi vagy ipari tevékenységet (12).
(18)
Az RTP kereskedelmi tevékenységeit más olyan cégekben való pénzügyi részesedés révén gyakorolja, amelyek az RTP-től jogilag eltérőek és saját struktúrával és számviteli rendszerrel rendelkeznek.
A.2. TÁMOGATÁSOK (13)
(19)
Az RTP közszolgálati kötelezettségei ellentételezésének legfontosabb eszközét az éves kompenzációs kifizetések képezik. Az 1992 és 1998 közötti időszakban az RTP 66 495 millió PTE-t (kb. 332 millió EUR-t) (14) kapott a közszolgálati kötelezettségéből fakadó kiadásai fedezésére. A hivatkozott éves kompenzáció jogalapját a 21/92. sz. törvény 5. cikke képezi. (15).
(20)
Az 1. táblázat tartalmazza az e határozat hatálya alá tartozó, az 1992 és 1998 közötti időszakban az RTP-nek odaítélt éves kompenzációs kifizetések megoszlását.
1. táblázat
Az éves kompenzációs kifizetések összege 1992 és 1998 között
(millió PTE/EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Forrás: minisztertanácsi rendelet.
(21)
Az RTP részvénytársassággá alakításának időpontjában a cégbejegyzésről szóló portugál törvényt a következők jellemezték. Az RTP átalakításának időpontjában hatályos portugál Társasági Törvénykönyv (Código das Sociedades Comerciais) 7. cikkének (1) bekezdése előírta, hogy a kereskedelmi társaság létesítő okiratát (contrato de sociedade) közjegyzői okiratba kell foglalni.
A Társasági Törvénykönyv 18. cikkének (5) bekezdése úgy rendelkezett, hogy a részvénytársaság alapítását a társaság megfelelő jogi formában történő létrehozását követően a cégjegyzékben nyilvántartásba kell venni. A Cégnyilvántartási Törvénykönyv (Código do Registo Comercial) 15. cikkének (1) bekezdése és 3. cikkének a) pontja, valamint a társasági törvénykönyv 166. cikke értelmében a nyilvántartásba vétel kötelező volt.
Az érintett időpontban hatályos Cégnyilvántartási Törvénykönyv 70. cikke (1) bekezdése a) pontja előírta, hogy a részvénytársaság alapítását ki kell hirdetni a Köztársasági Közlönyben (Diário da República) (lásd a 70. cikk (2) bekezdését (17)). A közzétételt az érintett fél költségének terhére hivatalból a nyilvántartást vezető végzi el (lásd a Cégnyilvántartási Törvénykönyv 71. cikkének (1) bekezdését.
(22)
Amikor az RTP-t 1992-ben részvénytársasággá alakították, akkor az felmentést kapott a jogállásának közvállalkozásról részvénytársaságra történő megváltoztatásához kapcsolódó közjegyzői díjak és cégbejegyzési illetékek megfizetése alól. A mentességek értéke 33 millió PTE (hozzávetőleg 164 000 EUR) volt. A portugál joggal összhangban általában a társaság alapítása és a társaság alapító okiratának módosítása vagy a társaság bármely más vonatkozó megváltoztatása minden jogi személy számára díj- és illetékköteles.
(23)
A cégbejegyzési illetékek alóli mentesség jogalapját a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése képezi, amely a következőket állapítja meg:
„Az RTP SA alapszabálya elfogadásra került (…) amelyet nem kell közokiratba foglalni, hanem annak bejegyzését hivatalból, díjak és illetékek felszámítása nélkül kell elvégezni a Köztársasági Közlöny alapján, amelyben kihirdetésre kerül.”
(24)
A 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése a közvállalkozások részvénytársasággá alakulásáról szóló 1988. július 20-i 84/88. sz. törvény alkalmazásával kapcsolatos. A 84/88. sz. törvény 1. cikke kimondja, hogy a közvállalkozások, még ha állami tulajdont is képeznek, kormányrendelet alapján részvénytársasággá alakíthatók. Ez a cikk a következőképpen szól:
„A közvállalkozások… kormányrendelet alapján állami létesítmények kizárólagos vagy többségi tulajdonában álló részvénytársasággá alakíthatók, az Alkotmánnyal és e törvénnyel összhangban.”
(25)
A közvállalkozások részvénytársasággá alakulásáról szóló 84/88. sz. törvény 3. cikkének (2) bekezdése továbbá kimondja, hogy az ilyen kormányrendeletnek jóvá kell hagynia a részvénytársaság alapszabályát. A 84/88. sz. törvény 3. cikkének (3) bekezdése értelmében a kormányrendelet megfelelő jogcímet szolgáltat a szükséges bejegyzési eljárások lefolytatásához (18).
(26)
A 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése értelmében a társaság jogállásának átalakításához közvetlenül kapcsolódó minden jogi cselekmény mentesül a bejegyzési díj és illeték fizetése alól. A 11. cikk (2) bekezdése a következőképpen szól:
„Minden nyilvántartási hivatalnál, hatóságnál és állami szervnél, különösen az országos cégbíróságon, a zálogjogi nyilvántartónál és a gépjármű-nyilvántartási hivatalnál folytatott minden bejegyzési, nyilvántartásba vételi és változásbejegyzési eljárást a vállalkozás igazgatótanácsának két tagja által aláírt egyszerű kérelem alapján, díj- és illetékmentesen hajtják végre.”
(27)
Portugália szerint a 11. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezés a 404/90. sz. törvényerejű rendelet (19) előírásaiból származtatható, és megerősíti, hogy az általános alkalmazásra vonatkozó rendelkezés az RTP-re is alkalmazandó. E törvény 1. cikke értelmében azon vállalkozások, amelyek 1993. december 31-ig együttműködési vagy összevonási eljárás alá estek, mentesülhetnek az összevonáshoz, illetve az együttműködéshez szükséges befektetett eszközökre kivetett átruházási illeték alól. Az említett törvény 1. cikke ezenfelül az ilyen eljárások során esedékes más, egyébként törvényben előírt, ezzel összefüggő fizetési kötelezettségek alól is mentességet biztosított.
(28)
Portugália kijelentette, hogy az RTP korábban a részvénytársasággá történt átalakulás után számos alkalommal fizetett közjegyzői és cégbejegyzési illetéket egyes tőkeemelések és más műveletek kapcsán (20).
(29)
Az RTP az 1983-1989 közötti időszakban 2 189 millió PTE összegű tartozást halmozott fel a szociális biztonsági rendszerrel szemben, amely tartozás a társadalombiztosítási járulékok fizetésének elmulasztásából keletkezett. A tartozás abból ered, hogy az RTP és a társadalombiztosítás között vita van a túlmunkára és a művészek díjazására vonatkozó társadalombiztosítási járulékok értelmezésében.
(30)
A társadalombiztosítási igazgatóság értelmezése az 1983. február 12-i, 12/83. sz. végrehajtási rendelet (2) bekezdésének e) pontján alapult. A bírósági eljárások elkerülése érdekében a két érintett fél megállapodott abban, hogy a társadalombiztosítási igazgatóság lemond a késedelmi kamatok megfizetéséről és elfogadja a tartozás megfizetésének átütemezését. A jogvita rendezését követően a végrehajtási rendeletet nem érvénytelenítették.
(31)
1993. május 6-án a Pénzügyminisztérium és a Szociális Biztonsági Minisztérium közös rendelete formálisan engedélyezte a tartozás átütemezését 120 darab havi részletfizetéssel, és elengedte a bírságokat és kamatokat 1 206 millió PTE (6 millió EUR) összegben.
(32)
Az RTP társadalombiztosítással szemben fennálló tartozásainak kivételes körülmények esetén történő megfizetésére vonatkozó engedélyezési szabályokat a 411/91. sz. törvényerejű rendelet tartalmazza. E törvényerejű rendelet 2. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az engedélyezésnek az adós életképességének biztosításához elengedhetetlennek kell lennie, valamint az említett kivételes körülmények többek között annak alapján alkalmazhatók, hogy amint azt a törvényerejű rendelet 2. cikkének d) pontja meghatározza, az adós vállalkozás „birtokba vétel, önigazgatás vagy állami beavatkozás tárgyát képezte”.
(33)
1994 és 1997 között Portugália évente megnövelte az RTP tőkéjét. A következő táblázat átfogó képet ad a különböző tőkeemelésekről, amelyek elérik a 46 800 millió PTE-t (233 millió EUR).
2. táblázat
Részvénytőke-emelések az RTP-nél 1994 és 1997 között
(millió PTE)
Év
1994
1995
1996
1997
Részvénytőke-emelés
10 000
12 800
10 000
14 000
Részvénytőke december 31-én
22 708
35 508
45 508
59 508
Forrás: az RTP mérlegei.
(34)
A Portugália és az RTP között létrejött közszolgáltatási szerződések előírják az állam részesedését az RTP beruházásaiban, elsősorban tőkeemelések formájában (21).
(35)
1998 decemberében alárendelt kölcsönszerződés született a Köztartozás-rendezési Alap (Fundo de Regularização da Dívida Pública) és az RTP között. A szerződés meghatározta az alap által az RTP-nek nyújtott, 20 000 millió PTE (99,8 millió EUR) összegű és a cég tőkeemelésére fordítandó kölcsön feltételeit.
(36)
A Köztartozás-rendezési Alapot az Állami Hiteligazgatási Intézet (Instituto de Gestão do Crédito Público) igazgatja. Az Állami Hiteligazgatási Intézet felelős a portugál állam tartozásának igazgatásáért és a központi kölcsönprogram végrehajtásáért, az állam köztartozási rendszerét szabályozó törvénynek (22) és a portugál kormány által megszabott iránymutatásoknak megfelelően. Az Állami Hiteligazgatási Intézetet a portugál Pénzügyminisztérium felügyeli (23).
(37)
Attól az időponttól, amikor az összeget rendelkezésre bocsátották, az RTP-nek nyújtott kölcsön után 12 hónapos Libor kamatlábon számított, 20 bázisponttal növelt éves kamatokat kell fizetnie, amelyeket az egyes időszakok első napján számítanak ki (24).
(38)
A szerződés szerint a kölcsönt 2003. december 31-ig kell visszafizetni, amely határidő közös megegyezéssel egy vagy két évvel meghosszabbítható. Az RTP nem fizetett kamatot a kölcsön után, mivel a szerződés meghatározza, hogy az első négy, éves részletfizetés után járó kamatokat tőkésíteni kell (25).
(39)
A Köztartozás-rendezési Alap és az RTP között kötött 1998. évi szerződést a társadalmi kommunikációs, a kincstári és a pénzügyi államtitkárok 1998. december 17-i közös rendeletében rögzített iránymutatásoknak megfelelően dolgozták ki.
B. AZ RTP PÉNZÜGYI HELYZETE
(40)
Ahogyan az a következő táblázatból megállapítható, az RTP a vizsgált időszakban veszteségeket könyvelt el. 1996-ban pénzügyi helyzete olyannyira romlott, hogy a nettó saját tőke összege negatív lett.
3. táblázat
Az RTP gazdasági és pénzügyi adatai 1993 és 1998 között
(millió PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Nettó nyereség (veszteség)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Nettó saját tőke
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktívák
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Pénzügyi adósságok (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Forrás: az RTP pénzügyi számlái.
C. AZ RTP KÖZSZOLGÁLATI KÖTELEZETTSÉGEI AZ 1992-1998 KÖZÖTTI IDŐSZAKBAN
(41)
Az RTP biztosítani köteles a televíziós közszolgálatot. E szolgáltatás meghatározását, jogosultságát és finanszírozását több törvény szabályozza.
(42)
A televíziós műsorszolgáltatásra vonatkozó 58/90. sz. törvény határozta meg a magán-műsorszolgáltatókra alkalmazandó szabályokat, valamint az állam közszolgálati televíziós műsorszolgáltatás biztosítására vonatkozó kötelezettségét (27). A 21/92. sz. törvény az RTP alapszabályára vonatkozóan meghatározza a fő közszolgálati kötelezettségeket és azok finanszírozását.
(43)
A közszolgáltatást és annak finanszírozását az RTP és a portugál állam között 1993-ban és 1996-ban aláírt két közszolgáltatási szerződés határozza meg részletesen (a továbbiakban: a korábbi közszolgáltatási szerződés, illetve az új közszolgáltatási szerződés, valamint a két szerződés együttes említésekor a közszolgáltatási szerződések) (28).
(44)
A 21/92. sz. törvény 4. cikke előírja, hogy Portugália és az RTP között koncessziós szerződést kell kötni, és meghatározza az említett szerződés keretében teljesítendő fő közszolgálati kötelezettségeket. Az említett törvény 4. cikkének (2) bekezdése meghatározza azokat az általános alapelveket, amelyeket az RTP köteles betartani koncessziós társaságként végzett tevékenysége gyakorlása során (29), 4. cikkének (3) bekezdése pedig részletesen felsorolja a televíziós közszolgálati kötelezettségeket (30).
(45)
A közszolgáltatási szerződések megerősítik az RTP közszolgálati kötelezettségeit. Először is az RTP-t általános és a programok tartalmával kapcsolatos kötelezettségek kötik (31). Az RTP televíziós közszolgálatot köteles biztosítani, amelynek keretében két csatornát köteles fenntartani és a Portugália területén élő lakosság részére általános lefedettséget biztosítani. Az első csatorna általánosabb jellegű műsort köteles nyújtani. A második csatornának elsősorban specifikus nézőközönséghez kell szólnia, valamint kulturális, oktatási és tudományos jellegű műsorokat kell sugároznia. A két csatorna közül az egyik lefedettséget kell, hogy biztosítson az Azori-szigetek és Madeira autonóm régiónak.
(46)
Másodszor, a közszolgáltatási szerződések specifikus műsorszerkesztési kötelezettségeket írnak elő az RTP részére (32). Vannak bizonyos szabályok a műsorok minőségére (pluralizmus, pártatlan információközlés stb.) és tartalmára (fikciós művek, sport, gyermekműsorok, portugál filmgyártás és kultúra, belföldi hírek és szórakoztató műsorok) vonatkozóan. Az RTP köteles bizonyos sugárzási időt adni meghatározott intézményeknek, támogatni a filmművészetet és a többi audiovizuális produkciós és kifejezési formát, előmozdítani az oktató és nevelő célú műsorok készítését, biztosítani az Azori-szigetek és Madeira autonóm régióval való műsorcserét, és előmozdítani más olyan szervezetekkel való együttműködést, amelyek az Európai Unió területén belül televíziós közszolgálatot nyújtanak. Másrészt, az RTP-nek specifikus műsorszerkesztési kötelezettségei vannak a nemzetközi kooperációra vonatkozóan. Például az RTP köteles műsorokat készíteni és sugározni a külföldön élő portugál közösségek számára, valamint Makaó és azon afrikai országok számára, ahol a portugál hivatalos nyelv. Az RTP köteles biztosítani az RTP Madeira és az RTP Azori-szigetek működését, továbbá köteles gyártási központokat és kirendeltségeket fenntartani külföldön is.
(47)
Harmadszor, a szerződések specifikus kötelezettségeket határoznak meg az RTP részére. Például az RTP köteles audiovizuális archívumokat fenntartani, technikai újításokat bevezetni eszközeiben és tevékenységeiben, támogatni a S. Carlos Nemzeti Színházat és egyéb, eseti alapon meghatározandó szolgáltatásokat nyújtani.
(48)
Az 58/90. sz. törvény 5. cikke az RTP-nek 15 éves - további 15 éves időszakkal meghosszabbítható - időszakra adta meg a televíziós közszolgálati koncessziót, amely kiterjed az első és a második csatornának megfelelő frekvenciákra. A 21/92. sz. törvény 4. cikke kimondja, hogy az RTP a televíziós közszolgálati koncesszió engedményese. A közszolgálati szolgáltatási szerződések 1. cikkének a) pontja megerősíti, hogy az RTP nyújtja a televíziós közszolgálatot (33).
(49)
A közszolgáltatási szerződések előírnak egy véleményező bizottságot (Conselho de Opinião) (34), amely a közvéleményt alkotó különböző szektorok képviselőiből áll, és amely jogosult eljárni annak érdekében, hogy ellenőrizze, hogy az RTP eleget tesz-e az általános és specifikus televíziós közszolgálati kötelezettségeinek.
(50)
Az RTP évente köteles benyújtani a pénzügyminiszternek a következő évre egy, a közszolgálati feladatai ellátására vonatkozó, közszolgálattal kapcsolatos üzleti tervet és költségvetést (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), az RTP könyvvizsgálói testülete és véleményező bizottsága által kibocsátott véleményekkel együtt. Köteles továbbá benyújtani egy beszámolót az előző évi közszolgálati kötelezettségeknek való megfelelésről (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, a továbbiakban: a közszolgálati beszámolók) az RTP könyvvizsgálói testülete véleményének kíséretében (35).
(51)
A pénzügyminiszter és a kormány társadalmi kommunikációs felelőse ellenőrizni köteles a közszolgáltatási szerződések teljesítését. A Pénzügyi Főfelügyelet köteles ellenőrizni a pénzügyi tervet. Ezenfelül egy külső szakértő auditornak minden évben ellenőriznie kell a közszolgálati beszámolókat. (36).
(52)
Az új közszolgáltatási szerződés szerződésszegés esetére Portugália által alkalmazandó szankciókat is előír, amelyek lehetnek bírságok, lefoglalások, sőt akár a koncessziós szerződés visszavonása vagy felbontása is.
(53)
1992 és 1998 között az RTP valamennyi éves beszámolóját külső könyvvizsgálat keretében független könyvvizsgáló ellenőrizte.
(54)
Az RTP ezenfelül évente elkészítette a közszolgálati beszámolókat is, az 1992. év kivételével, mivel a külső könyvvizsgálati kötelezettséget elsőként az 1993. évi korábbi közszolgáltatási szerződés írta elő. Portugália állítása szerint az 1995 és 1998 közötti években a közszolgálati beszámolókat egy jogilag független könyvvizsgáló önálló véleményben kedvezően értékelte (37). Portugália továbbá arról tájékoztat, hogy az adott időszakban valamennyi közszolgálati beszámolóhoz mellékelték az RTP könyvvizsgálói testületének véleményét, valamint az RTP-től független Pénzügyi Főfelügyelet (Inspecção-Geral de Finanças) könyvvizsgálatának eredményeit.
A közszolgálati beszámolók külső könyvvizsgálatával kapcsolatos helyzet a következőképpen foglalható össze:
(55)
Az 1993. és az 1994. évi közszolgálati beszámolóban szerepelt az RTP közszolgálati kötelezettségeinek teljesítésére vonatkozó megfelelőségi nyilatkozat, de csak az RTP vezetősége részéről.
(56)
Az 1995., 1996., 1997. és 1998. évre vonatkozó közszolgálati beszámolók a vállalattól független külső könyvvizsgáló, a Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas) megfelelőségi nyilatkozatát tartalmazták, amely szerint a könyvvizsgálat nem tárt fel olyan hiányosságot, amely jelentősen befolyásolná a fenti évekre vonatkozó beszámolókban említett, az RTP-nek nyújtott kompenzációs kifizetések kiszámítását.
(57)
Portugália 2010-ben átfogóbb külső könyvvizsgálati eredményeket nyújtott be a Bizottsághoz az 1992-1997 közötti időszak közszolgálati beszámolóira vonatkozóan. Az erre az időszakra vonatkozó közszolgálati beszámolók külső könyvvizsgálatának szervezése a nemzeti médiaszabályozó, az Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC) feladata volt. A könyvvizsgálatot az RTP-től független külső könyvvizsgáló, a Pedro Roque SROC hajtotta végre (38). Portugália benyújtotta az egyes évekre vonatkozó könyvvizsgálati eredményeket összefoglaló jelentést is.
A közszolgálati beszámolót már 1998-ban külső könyvvizsgálatnak vetették alá. Az 1998. évre vonatkozó külső könyvvizsgálatot egy külső könyvvizsgáló, a BDO Binder végezte (a továbbiakban: a BDO Binder jelentése) (39).
(58)
Az 1992-1997 között végzett auditok feladata az volt, hogy az egyes évekre vonatkozóan vizsgálják meg, vajon az RTP eleget tett-e a hatályos közszolgáltatási szerződésekben előírt megbízatásának, és hogy a kompenzációs kifizetések megegyeztek-e a közszolgálati költségekkel. A külső könyvvizsgálatok felsorolták a közszolgáltatási szerződésekből fakadó közszolgálati kötelezettségeket, és figyelembe vették az RTP közszolgálati kötelezettségeit szabályozó különböző törvényeket (például a televíziózásról szóló 1990. szeptember 7-i 58/90. sz. törvényt), valamint a közszolgálattal kapcsolatos üzleti tervet és költségvetést (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), illetve a közszolgálati beszámolókat. A külső könyvvizsgálat során megvizsgálták, hogy betartották-e a közszolgálati kötelezettségeket. A vonatkozó jelentésekben összevetették a Portugália által nyújtott kompenzációs kifizetéseket és a közszolgálati beszámolókban feltüntetett költségeket.
(59)
A könyvvizsgálat a vizsgált évek mindegyikére, azaz az 1992 és 1997 közötti időszakra vonatkozóan megállapította, hogy az RTP lényegében eleget tett fő műsorszolgáltatási kötelezettségeinek. A könyvvizsgálatok ezenfelül kimondják, hogy „az elvégzett közszolgálati feladatok és a »valós és tényleges költségekre« nyújtott térítés közötti megfelelőség tekintetében nem áll fenn olyan jelentős érdemi torzulás, amely befolyásolná az adott időpontban hatályos jogszabályoknak való megfelelést”. Az összefoglaló jelentés valamennyi évre vonatkozóan megállapítja, hogy a Portugália által kifizetett kompenzáció kevesebb volt az egyes közszolgálati beszámolókban szereplő összegeknél. A könyvvizsgálatok eredménye nyilvánosan elérhető az ERC honlapján (40). Hasonlóképpen a BDO Binder jelentése sem állapította meg a nyújtott közszolgáltatás túlkompenzálását.
(60)
A 21/92. sz. törvény 5. cikke megadja az RTP-nek azt a jogot, hogy közszolgálati kötelezettségei teljesítéséért kompenzációban részesüljön. Ezt a jogot a közszolgáltatási szerződések megerősítik.
(61)
Az éves költségtérítési rendszeren túl (lásd a fenti (19) preambulumbekezdést) a közszolgáltatási szerződések Portugália számára előírják a következőket is:
a)
a közigazgatás és az RTP által már aláírt vagy a jövőben aláírandó szolgáltatási megállapodásokban foglalt specifikus szolgáltatások megfizetése (41);
b)
az állam részvétele a RTP valamennyi beruházásában, különös tekintettel az Azori-szigetek és Madeira autonóm régió produkciós és sugárzási központjainak működéséhez szükséges infrastruktúrákra, az audiovizuális archívumokra, az RTP nemzetközi sugárzásaira és az RTP által megvalósítandó egyéb technológiai beruházásokra vonatkozóan (42).
(62)
A kompenzációs kifizetések igénybevételéhez szükséges, a közszolgálati kötelezettségek költségeinek és bevételeinek meghatározásához az RTP analitikus számviteli rendszert alkalmaz. A közszolgáltatási szerződések rögzítik az egyes közszolgálati kötelezettségekre vonatkozóan figyelembe vett költségek számításának szempontjait (43).
(63)
Az előző bekezdésben említett analitikus számviteli rendszer keretében az RTP a költségeket és a bevételeket (például személyzet és eszközök) megosztja meghatározott számú tevékenység között (műsorszerkesztés vezetése, közvetlen és közvetett műsorszerkesztési költségek, műsorszórási költségek, sugárzási költségek, forgalmazási költségek és általános költségek).
(64)
A különböző tevékenységek közvetlen költségei megoszlanak a különböző jogcímek között (például, RTP 1, RTP 2, RTPi és RTP África). A közvetett költségeket koherens analitikus szempontok alapján (például a sugárzási órák száma) rendelik hozzá a költségjogcímekhez (44).
(65)
Az analitikus számviteli rendszer jellemzői a következők:
a)
a közszolgáltatási szerződések keretében csak a nettó működési költségeket lehet kompenzálni a szerződésekben leírt módszernek megfelelően. A valamely tevékenységgel közvetlenül nem kapcsolatos pénzügyi kötelezettségek, rendkívüli költségek és tartalékok ki vannak zárva a kompenzációból (45);
b)
a visszatéríthető nettó működési költségek kiszámításához az RTP köteles levonni az egyes közszolgálati kötelezettségekből származó működési bevételeket;
c)
a korábbi közszolgáltatási szerződés keretében semmiféle kompenzációra nem volt lehetőség az RTP 1 és az RTP 2 működtetésére, valamint az autonóm régióknak a kettő közül az egyik csatornával történő lefedésére irányuló általános közszolgálati kötelezettségért (46);
d)
az új közszolgáltatási szerződés keretében az RTP 1 és az RTP 2 működési költségei visszatéríthetők, de többletkompenzációra nincs lehetőség abban az esetben, ha az RTP 1 és az RTP 2 tényleges nettó működési költségei meghaladják a tervezettet (47).
(66)
Az RTP a (60)-(65) preambulumbekezdésben leírt költségszámítási módszernek megfelelően megadta a közszolgálati nettó költséget a közszolgálatra vonatkozó éves beszámolókban. A következő táblázat áttekintést ad a költségekről azon közszolgálati tevékenységek szerint, amelyekért az RTP kompenzációra jogosult.
4. táblázat
Bejelentett és visszatéríthető nettó közszolgálati költségek
(millió PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletext
112,9
86,8
Az RTP Internacional működtetése
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Az RTP 1 közvetlen sugárzása Madeirára és az Azori-szigetekre
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizuális archívumok
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Együttműködés a hivatalos nyelvként a portugált használó afrikai országokkal
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Fedezetkülönbözet
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Kiküldöttek/tudósítók
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
S. Carlos Nemzeti Színház Alapítvány
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
A filmművészet támogatása
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Autonóm regionális központok működtetése
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Sugárzás meghatározott szervezetek részére
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Az RTP 1 nettó működési költsége
16 946,1
11 916,6
Az RTP 2 nettó működési költsége
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Nettó működési költségek összesen
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Forrás: portugál hatóságok és a közszolgálati beszámolók.
(67)
A következő táblázat áttekintést ad az RTP-nek a közszolgálati tevékenységhez szükséges eszközökre irányuló beruházásairól. Egyidejűleg mutatja a közszolgálati tevékenységekbe fektetett tényleges beruházásokat, ahogyan azok az éves elszámolásokban szerepelnek, valamint a beszámolókban a közszolgálattal kapcsolatban megadott beruházásokat. A közszolgálati tevékenységekbe fektetett tényleges beruházások meghaladták a közszolgáltatási szerződésekben szereplő beruházásokat.
5. táblázat
Közszolgálati tevékenységekre fordított beruházások
(millió PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Összesen
Pénzügyi számlák
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Közszolgálati beszámolók
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Különbség
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Forrás: az RTP pénzügyi számlái és közszolgálati beszámolói.
(68)
Az eseti támogatások célja az RTP kompenzálása - a cég közszolgálati kötelezettségeiért - és beruházásainak finanszírozása volt.
(69)
Portugáliában a közszolgálati műsorszolgáltatót nem kompetitív folyamat eredményeképpen választották ki, amelyben valamennyi érintett vállalkozásnak lehetősége lett volna arra, hogy meghatározza annak a kompenzációnak az összegét, amelyet televíziós közszolgálati koncesszió működtetése esetén igényelt volna. Az RTP-t a kormány jelölte ki a televíziós közszolgálati szolgáltatásra.
(70)
1992 óta kereskedelmi és közszolgálati műsorszolgáltatók is jelen vannak a portugál televíziós piacon. Az RTP-n kívül, a SIC és a TVI kereskedelmi műsorszolgáltatók rendelkeznek televíziós csatornák működtetési engedélyével. A SIC volt az első magánvállalkozás, amely műsorszolgáltatási tevékenységét 1992. október 6-án kezdte meg. Az RTP számára nyújtott támogatásoknak a televíziós műsorszolgáltatási piacon versenyt torzító hatásai lehetnek.
III. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(71)
Az üggyel kapcsolatos bizottsági vizsgálat megindítását követően több érdekelt fél közölte észrevételeit a (21)-(39) preambulumbekezdésben említett támogatásokkal kapcsolatban. Az alábbi preambulumbekezdésekben az érdekelt felek vonatkozó észrevételeinek áttekintése található, támogatásonként rendezve.
(72)
Ez a szakasz csak a Bíróság T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletét követően nyitva hagyott kérdésekhez, azaz a közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentességhez, valamint a 2005/406/EK határozat 1. cikkében említett többi intézkedéshez (a társadalombiztosítással 1993-ban kötött megállapodás, az 1994-1997-es időszakban realizált tőkeinjekciók és az 1998. évi kölcsön) kapcsolódó észrevételekre tér ki. Az érdekelt felek ezen észrevételei tartalmazzák az eljárást megindító 2001. november 15-i első bizottsági határozatot követően benyújtott véleményeket, valamint az észrevételek benyújtására irányuló 2008. december 24-i felhívás közzétételét követően érkezett észrevételeket (49).
(73)
A SIC és a TVI azzal érvelt, hogy a közjegyzői díjak és cégbejegyzési illetékek alóli mentesség a portugál jog értelmében kivételt képez a társaság alapszabályának bármilyen jellegű módosítására alkalmazandó szabályok alól. A SIC észrevételezte, hogy a mentesség alkalmazási köre nem korlátozódik az RTP 1992. évi átalakítására. A 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése alapján az RTP általános mentességet élvez mindennemű bejegyzési és regisztrációs díjak és illetékek alól.
(74)
A TVI észrevételeiben megjegyezte, hogy az RTP a közjegyzői okirat közzétételéhez kapcsolódó költségek megfizetése alól is mentességet élvez.
(75)
Az 1994-1997 közötti időszak tőkeinjekcióit illetően a SIC, az ACT (a kereskedelmi Műsorszolgáltatók Szövetsége), a Mediaset olasz kereskedelmi műsorszolgáltató és a TVI megjegyezte, hogy egyetlen józan részvényes sem emelte volna meg a tőkéjét egy olyan társaságnak, mint az RTP. Ezeket a tőkéket egy súlyos deficittel jellemzett vállalatba injektálták, amely nem rendelkezett olyan koherens átszervezési tervvel, amely biztosította volna annak életképességét.
(76)
Ezenfelül az 1998. évi kölcsön tekintetében a SIC úgy érvelt, hogy az RTP 1996. évi „technikai csődhelyzetére” tekintettel, egyetlen pénzintézet sem hagyta volna jóvá, hogy ilyen kölcsönt nyújtsanak a vállalatnak.
(77)
A SIC különösen hangsúlyozta a külső könyvvizsgálat hiányát, amelyet rendszeresen el kellett volna végezni. Emellett utalt az 1998. év tekintetében feltárt hiányosságokra, amelyekről az egyetlen elkészült külső könyvvizsgálat, a BDO Binder erre az évre vonatkozó jelentése is említést tett, és amelyeket a Bizottságnak figyelembe kellett volna vennie. A BDO Binder 1998. évről szóló jelentésében szereplő több kifogásra is felhívta a figyelmet, ideértve az RTP televíziós műsorszolgáltatására vonatkozó hirdetési korlátok túllépését is. A SIC rámutat, hogy a közszolgáltatási szerződések értelmében az RTP köteles betartani a hirdetésre vonatkozó korlátokat, és például óránként csak meghatározott percnyi hirdetést közvetíthet. A BDO Binder jelentésének eredményei szerint 1998-ban ezeket a határértékeket nem tartották be. A SIC továbbá idézte a jelentés azon megállapítását, miszerint egyes eszközöket nem számoltak el, ami a SIC számára a jelek szerint azt bizonyítja, hogy az adott eszközökkel kapcsolatos beruházásokat nem végezték el.
(78)
A SIC úgy véli, hogy a 2005/406/EK határozat 1. cikkének és 2. cikke egy részének a Bíróság T-442/03. sz. ügyben hozott ítéletével történő megsemmisítését követően a Bizottságnak ebben a határozatban a portugál Számvevőszék (Tribunal de Contas, a továbbiakban: a Számvevőszék) 2002. júniusi (8/2002 számú) jelentését is figyelembe kell vennie, amelynek objektív feladata a SIC szerint az volt, hogy eredményesség, hatékonyság és gazdaságosság szempontjából megvizsgálja az RTP vezetését és televíziós közszolgálati tevékenységét, és amely az 1997-2000 közötti időszakot ölelte fel. Ezt az időszakot azonban 1993-ig kibővítették. A jelentés eredményeit összefoglalva a SIC hangsúlyozza, hogy hiányzott az RTP műsorkínálatának meghatározását célzó stratégia, és nem tartották be a költségkorlátokra vonatkozó belső igazgatósági iránymutatásokat, illetve túllépték az éves költségvetést. A SIC továbbá kijelentette, hogy a Számvevőszék állítása szerint Portugália még nem határozta meg, hogy az állami támogatás nyújtása az RTP közszolgálati kötelezettségeinek tényleges teljesítéséhez kapcsolódik.
(79)
A SIC felhívta a figyelmet a portugál Számvevőszék közszolgáltatási szerződésekkel kapcsolatos általános megállapításaira, miszerint azok arra ösztönzik az RTP-t, hogy figyelmen kívül hagyja az RTP vezetésének hatékonysági és eredményességi szempontjait, és ezzel együtt nem határozza meg egyértelműen és pontosan a közszolgálati feladatot.
IV. PORTUGÁLIA ÉSZREVÉTELEI
(80)
A közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentességgel kapcsolatban Portugália azzal érvelt, hogy mivel a közvállalkozás részvénytársasággá (sociedade anónima) történő átalakítását jogi aktus útján kellett végrehajtani, nem volt alapja sem az átalakulás közjegyzői okiratba foglalásához, sem pedig az annak bejegyzéséhez és közzétételéhez kapcsolódó illetékek és díjak beszedésének.
(81)
Az RTP-t 1992-ben alakították részvénytársasággá annak érdekében, hogy a magánjog hatálya alá vonják, és hogy működési módját jobban összehangolják a magánüzemeltetők működésével. Úgy ítélték meg, hogy az RTP számára biztosítani kell azokat az eszközöket és feltételeket, amelyek lehetővé teszik, hogy a fokozódó versennyel jellemzett piacon a lehető legjobban meg tudja valósítani közszolgálati célkitűzéseit. A cél az volt, hogy az RTP működése és irányítása terén biztosítsák a kereskedelmi magánjog hatálya alá tartozó „rendes” társaságok által élvezett rugalmasságot. Portugália szerint a részvénytársasági forma kevésbé volt bonyolult, mint az RTP-re mint közvállalkozásra korábban alkalmazandó állami ellenőrzési eljárások, így kedvezőbb feltételeket kínált a televíziós csatornák és a műsorszerkesztés fejlesztéséhez.
(82)
Portugália érvei szerint az RTP jogszabállyal történő, 1992. évi átalakítása, amelynek következtében nem volt szükség az aktust hivatalossá tévő „közjegyzői okiratra”, összhangban állt a portugál jogrendszer jellegével és általános szerkezetével. E tekintetben Portugália emlékeztet arra, hogy az RTP-t 1975-ben jogszabályi úton, nevezetesen a 674-D/75. sz. törvényerejű rendelettel közvállalkozásként hozták létre. Ennélfogva, amint azt a közvállalkozások részvénytársasággá alakítását az adott időpontban szabályozó 84/88. sz. törvény kifejezetten előírja, az ilyen eljárásokat szintén jogszabályi úton kellett végrehajtani.
A közvállalkozások részvénytársasággá alakulásáról szóló 84/88. sz. általános törvény (lásd a fenti (25) bekezdést) 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a közvállalkozás átalakításáról rendelkező jogszabálynak jóvá kellett hagynia az átalakulással létrejött részvénytársaság alapszabályát. Mindez a jogi aktusok megfelelőségének elvével is összhangban állt, amely szerint valamely jogszabály módosítására, felfüggesztésére vagy visszavonására csak a jogi aktusok hierarchiájában azonos rangú jogszabály útján kerülhet sor. Portugália rámutat, hogy a jogi aktusok megfelelőségének elvéről a Portugál Alkotmány (jelenleg az Alkotmány 112. cikkének (5) bekezdése vagy az RTP 1992. évi átalakításakor annak 115. cikke (5) bekezdése) rendelkezik, amely kimondja, hogy „egy törvény nem hozhat létre más kategóriájú jogszabályt, illetve nem ruházhat fel más típusú jogi aktust a saját rendelkezései külső joghatással bíró értelmezésére, beillesztésére, módosítására, felfüggesztésére vagy visszavonására.” Ezen elvnek a közvállalkozások átalakítására való alkalmazását jogi szerzők is elismerik (50). Portugália továbbá hivatkozik az Alkotmánybíróság több ítéletére, amelyek megerősítik azt az értelmezést, miszerint valamely törvény értelmezése csak másik törvénnyel lehetséges (51), a jogi aktusok hierarchiájában eltérő vagy alacsonyabb rangú jogi aktussal nem.
(83)
Portugália kifejtette, hogy az RTP 21/92. sz. törvénnyel történő részvénytársasággá alakítását a portugál jog általános rendszerének megfelelően hajtották végre, és annak közjegyzői okirat formájában történő, egyszerű magánjogi végrehajtása nem lett volna jogszerű. Portugália számos példát említ más olyan közvállalkozásokra, amelyeket jogszabály útján alakítottak részvénytársasággá. (52)
(84)
Portugália az 1976. április 8-i 267/76. sz. törvényerejű rendeletre hivatkozik, amely elsőként létrehozta a közvállalkozásokra vonatkozó általános rendszert. Ez a törvényerejű rendelet kimondta, hogy közvállalkozást kizárólag törvényerejű rendelettel lehet létrehozni, amelynek jóvá kell hagynia a vállalat alapszabályát. Ez az alapszabály későbbi módosításaira is alkalmazandó.
(85)
Portugália emellett említi az 1988. július 20-i 84/88. sz. törvényt (lásd e határozat (25) preambulumbekezdését), amely előírta, hogy a közvállalkozások részvénytársasággá alakításához törvényerejű rendeletre van szükség, és hogy e rendeletnek a közvállalkozás alapszabályát is jóvá kell hagynia. Portugália ennélfogva megállapítja, hogy az RTP 1992. évi átalakítása először is kizárólag törvényerejű rendelet útján történhetett, és másodszor annak alapszabályát is csak törvényben lehetett jóváhagyni, közjegyzői okirattal nem.
(86)
Ezenfelül az 1990. szeptember 7-i 58/90. sz. törvény értelmében a televíziós közszolgálatot csak állami szervek kizárólagos vagy többségi tulajdonában álló üzemeltetők nyújthatják, és az ilyen üzemeltetők alapszabályát törvényerejű rendelettel kell jóváhagyni.
(87)
A „cégbejegyzési illetékek” tekintetében Portugália megjegyzi, hogy noha a 21/92. sz. törvény által jóváhagyott alapszabály bejegyzése mentesült az ilyen illetékek alól, a bejegyzéssel kapcsolatos alakiságokat ettől függetlenül „hivatalból” kellett elvégezni. A bejegyzéssel kapcsolatos alakiságokat azért ítélték szükségesnek, mert a Cégnyilvántartási Törvénykönyv (Código do Registo Comercial) előírja a vállalatokkal kapcsolatos jogi aktusok nyilvántartásba vételét és közzétételét. Portugália szerint a cégbejegyzési illetékek értéke 11 000 conto (53), amely 11 000 000 PTE-nek felel meg.
(88)
Ami a közzétételi követelményt illeti, Portugália hangsúlyozza, hogy mivel az RTP alapszabályát az azt jóváhagyó 21/92. sz. törvény mellékleteként a Köztársasági Közlönyben közzétették, ez a követelmény teljesült.
(89)
A SIC-nek a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó észrevételei tekintetében Portugália közölte, hogy a portugál jogalkotó nem tartott fenn különleges adókedvezményt a közvállalkozásoknak a vállalkozások átalakulási vagy szerkezetátalakítási műveletei esetére. A mentesség a 404/90. sz. törvényerejű rendeleten alapult. Portugália érvelése szerint az RTP az 1992. évi átalakuláson kívül a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése alapján nem részesült a cégbejegyzési illetékek megfizetése alóli mentességben. Portugália úgy véli továbbá, hogy a 21/92. sz. törvény 11. cikke (2) bekezdésének az illetékek megfizetése alóli állandó mentességként történő értelmezése egy nyelvi félreértésből fakad. A 11. cikk (2) bekezdése ahelyett, hogy a törvényerejű rendeletet a „helyzet” (azaz az 1992. évi átalakulás, utólagos kiemelés) szabályos lebonyolításához szükséges összes jogi célra és jogcímként alkalmasnak minősítette volna, úgy rendelkezett, hogy az RTP mentesül a földhivatali nyilvántartásban szereplő jogi aktusokat törvényerőre emelő illetékek és díjak alól. Ez Portugália szerint azt jelentette, hogy az RTP az 1992. évi átalakításhoz kapcsolódó műveleteken kívül nem mentesült a cégbejegyzési illetékek megfizetése alól, az 1992. évi átalakulást érintő díjak kivételével. Portugália dokumentumokkal igazolta, hogy az RTP számos alkalommal fizetett cégbejegyzési illetéket.
(90)
Portugália azt állítja, hogy a társadalombiztosítás és az RTP között a tartozás átütemezéséről és a kamatok és bírságok elengedéséről kötött eredeti megállapodás előzményei a túlmunka díjazását terhelő kötelező társadalombiztosítási járulékokról szóló 12/83. sz. végrehajtási rendelet alkotmányossága körüli jogvitához nyúlnak vissza. A megállapodás elismerte az RTP értelmezését, amely szerint a díjazás után nem kell társadalombiztosítási járulékot fizetni, és ezt egy adószakértő is megerősítette.
(91)
Másodsorban Portugália azt állítja, hogy e megállapodásnak a portugál kormány általi formális engedélyezése nem biztosított különleges pénzügyi előnyt az RTP számára egyéb, a 411/91. sz. törvényerejű rendelet értelmében hasonló helyzetű vállalkozásokkal szemben. Portugália kijelenti, hogy a 2. cikk (1) bekezdésének d) pontja alóli eltérés érvényes az RTP-re, amennyiben az RTP a kormány által 1977-ben kinevezett közigazgatási bizottság irányítása alatt állami beavatkozás tárgyát képezte és különböző átalakulásokon ment keresztül (54). Portugália véleménye szerint az eltérés általános jellegét emeli ki az a tény, hogy a 411/91. sz. törvény alapján az egyik érdekelt féllel megállapodás is létrejött.
(92)
A kölcsönt illetően Portugália közölte, hogy a kölcsönhöz kötött technikai feltételek előírták, hogy a pénzügyi művelet után a piaci feltételek szerint számított kamatok járnak.
(93)
Portugália azzal érvelt, hogy az 1994-1998-as időszak tőkeinjekciói - a kompenzációs támogatások kifizetésével együtt - a televíziós közszolgálati költségek finanszírozásának eszközéül szolgáltak.
(94)
Portugália szerint az RTP közszolgálati költségeinek kompenzálására kiválasztott finanszírozási modell nem bizonyult megfelelőnek, és kereskedelmi hiányhoz vezetett. Először is a kompenzációs támogatásokat mindig a televíziós közszolgálat valós finanszírozási szükségletei alatt kalkulálták. Másodsorban ezeket a költségtérítéseket Portugália rendszeresen késve fizette. Ezért az RTP arra kényszerült, hogy banki finanszírozást vegyen igénybe annak érdekében, hogy működési költségeit fedezni tudja, de a kamatokat és az amortizációs költségeket nem tudta belevenni a közszolgálati költségek kalkulációjába. Harmadsorban az RTP-nek a támogatások után az államnak hozzáadottérték-adót (héa) kellett fizetnie, ezáltal csökkent a kompenzációs támogatások nettó összege.
(95)
Portugália kijelenti, hogy: i. az adómentességek (azaz a közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség); ii. a televízióműsor-terjesztő hálózat használata után kivetett adó megfizetéséhez biztosított könnyítések; iii. a társadalombiztosítás felé fennálló tartozás átütemezése; iv. a műsorterjesztő hálózat átruházásáért teljesített kifizetés; v. a filmművészet támogatásáról szóló jegyzőkönyv; és vi. az RTP által 1998-ban kapott kölcsön nem tartozik bele az állami támogatás fogalmába. Ami a többi támogatás összeegyeztethetőségét illeti, Portugália azzal érvelt, hogy azokat a közszolgálati költségek kompenzációjának, nem pedig állami támogatásnak kell tekinteni (55) vagy, alternatív megoldásként, azoknak az uniós jogszabályokkal való összeegyeztethetőségét az EK-Szerződés 86. cikkének 2. bekezdése (jelenleg az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése) szerint kell értékelni.
(96)
A túlkompenzáció számításával kapcsolatban Portugália a következőkkel érvelt:
a)
1996-ban az RTP 2 működési költségeinek visszatéríthető közszolgálati költségként való feltüntetése az új közszolgáltatási szerződésen alapult, amelynek értelmében az RTP 2 működési költségeivel kapcsolatos kompenzáció a szerződés szerint 1996. január 1-jétől esedékes (56);
b)
a 20 000 millió PTE kölcsön nem tekintendő kompenzációnak, hiszen juttatása a piaci feltételek szerint történt;
c)
a tőkeemelések célja nem egyszerűen a visszatéríthető közszolgálati költségek pénzügyi kompenzációja, hanem a beruházások finanszírozása is volt. Az állam - mint részvényes - részvételi kötelezettsége a szükségesnek minősülő beruházások finanszírozásában a közszolgáltatási szerződésekből ered (57);
d)
a kompenzációs kifizetések héakötelesek voltak, ezáltal az RTP által kapott nettó összeg kisebb volt;
e)
az új közszolgáltatási szerződés értelmében a közszolgálati költségek kizárólag az előirányzott költségvetés erejéig téríthetők vissza.
A fentiekre tekintettel Portugália arra a következtetésre jutott, hogy az RTP javára a közszolgálati kötelezettsége fejében adott pénzügyi kompenzáció nem minősíthető túlzottnak vagy nem megfelelőnek.
(97)
A külső könyvvizsgálatok hiányát illetően Portugália úgy véli, hogy a Bizottság már korábban kifejtette az RTP - többek között az 1992-1998 közötti időszakban fennálló - pénzügyi helyzetére vonatkozó álláspontját, és az E 14/05. sz., illetve az NN 31/06. sz. ügyben hozott 2006. évi határozataiban nem írta elő a közszolgálat külső könyvvizsgálatát, és e határozatokat Bíróság előtt nem támadták meg. Portugália szerint a Bizottság az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozatában különösen figyelembe vette a Számvevőszék 8/2002 sz. jelentését. Hangsúlyozza továbbá, hogy az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozatában a Bizottság megállapította, hogy az 1992 és 1998 közötti időszakban az RTP rossz pénzügyi helyzete a közszolgálati tevékenységének tartós alulfinanszírozásából fakadt. Az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozatban a Bizottság megállapításait egy külső jelentésre, mégpedig a PricewaterhouseCoopers 2005. évi jelentésére, valamint az RTP külső könyvvizsgáló által ellenőrzött éves beszámolóira alapozta; Portugália szerint egyedül ezek a beszámolók relevánsak.
(98)
Portugália emellett megismétli, hogy az 1993 és 1998 között készült közszolgálati beszámolókat az RTP vállalati könyvvizsgálói ellenőrizték (58). Ugyanakkor Portugália később benyújtotta az 1992 és 1998 között készült közszolgálati beszámolók külső könyvvizsgálati eredményeit, valamint az említett évek mindegyikét magában foglaló végleges összefoglaló jelentést. A külső könyvvizsgálatot az Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC független médiahatóság szervezte, amely a külső könyvvizsgálat elvégzésére a Pedro Roque (59) külső könyvvizsgáló céget kérte fel.
(99)
Portugália a SIC konkrét szempontokat érintő egyes állításaira részletesebben reagált. A SIC azon állítását illetően, hogy a BDO Binder jelentése szerint hiányzott a véleményező bizottság véleménye, Portugália hangsúlyozza, hogy ez a vélemény nem foglalkozott az RTP közszolgálati beszámolójával. Noha a korábbi közszolgáltatási szerződés alapján indokolt volt, hogy az említett szerv véleményt készít, ez azonban nem vált jogilag kötelező erejű követelménnyé. Hasonlóképpen az új közszolgáltatási szerződés sem írta elő, hogy a bizottság véleményezze a közszolgálati beszámolót.
(100)
Ami a SIC azon állítását illeti, hogy a BDO Binder 1998. évre vonatkozó jelentése mintegy 53 millió EUR értékű tárgyi eszközt említ, noha az ilyen eszközök leltárja nem létezett, Portugália megerősítette, hogy az ezekhez kapcsolódó beruházásokat elvégezték. Az, hogy ezeket az eszközöket eredetileg nem vették nyilvántartásba (noha 4 millió EUR kivételével ezek értékét később meg tudták határozni, és utólagos leltár készült róluk), nem jelenti azt, hogy nem került sor beruházásra. A külső könyvvizsgáló megerősítette a mérlegek és a számadatok, valamint a harmadik felekkel folytatott tranzakciók hitelességét.
(101)
Ami a SIC azon állítását illeti, hogy a BDO Binder 1998. évre vonatkozó jelentése szerint túllépték a hirdetési időkeretet, Portugália felhívta a figyelmet arra, hogy ez semmilyen módon nem vonja maga után a pénzügyi kompenzáció csökkentését. Ennek az az oka, hogy az RTP-nek a hirdetési időkeretek túllépéséből származó bevétele messze elmaradt az adott évi finanszírozási hiány összegétől. Portugália mindenesetre megerősítette, hogy a finanszírozási igények, azaz a közszolgálati kötelezettségek teljesítéséhez szükséges költségtérítés kiszámításakor az összes hirdetési bevételt figyelembe vették (ideértve a hirdetési időkeretek túllépéséből származó bevételeket is).
(102)
Portugália azt állítja, hogy ebben a határozatban nem kell figyelembe venni a portugál Számvevőszék 8/2002 sz. jelentését, mivel a Bíróság T-442/03. sz. ügyben hozott ítélete mindössze a közszolgálati beszámolókban foglalt információk objektív hiányosságát állapította meg, amely beszámolókhoz nem csatoltak könyvvizsgálói jelentést. Portugália hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék 8/2002 sz. jelentése csak az 1997-2000 közötti éveket érinti, és nem terjed ki a jelenlegi vizsgálat által felölelt időszak egészére. Az 1993 és 1997 közötti éveket a jelentés kizárólag az RTP pénzügyi helyzetének és átszervezési igényeinek általános ismertetése céljából említi, ezek azonban nem képezik a jelentés érdemi tárgyát. A jelentés célja, hogy értékelje az RTP vezetését, az állam mint részvényes szerepét és a közszolgálati műsorszolgáltatás biztosítását.
Portugália azt állítja, hogy a Számvevőszék túllépte az állami pénzeszközök ellenőrzésére szóló hatáskörét, és ehelyett a közkiadások eredményességét és költséghatékonyságát vizsgálta. Portugália véleménye szerint a jelentés kizárólag abból a szempontból bír jelentőséggel, hogy a vállalat független könyvvizsgálataként alátámasztotta Portugália beszámolóit, és nem tárt fel jogsértést. Portugália kijelenti, hogy a Bizottságnak e határozatában a 8/2002 sz. ellenőrzési jelentés helyett a Számvevőszék 20/98 sz. jelentését kellene figyelembe vennie, mivel a 20/98 sz. jelentés az RTP 1994 és 1996 között fennálló gazdasági és pénzügyi helyzetével foglalkozik. A 20/98. sz. ellenőrzési jelentés megállapította, hogy az új közszolgáltatási szerződés a korábbi közszolgáltatási szerződésnél világosabban meghatározza a közszolgálat finanszírozása során alkalmazandó kritériumokat, amit a későbbi 8/2002 sz. jelentés megkérdőjelez.
V. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
(103)
Annak megállapításához, hogy a Portugália által az RTP javára nyújtott eseti támogatások a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése alapján állami támogatást jelentenek-e, a Bizottságnak állást kell foglalnia arról, hogy az említett támogatások:
a)
nyújtója az állam-e, vagy azok állami forrásokból származnak-e;
b)
alkalmasak-e a verseny torzítására;
c)
előnyben részesítenek-e bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését;
d)
érintik-e a tagállamok közötti kereskedelmet.
(104)
Az alábbiakban az 1998. évi kölcsön, a tartozás átütemezésére és a kamatok elengedésére vonatkozó megállapodás, valamint az 1994 és 1997 közötti tőkeinjekciók állami támogatás jellegét vizsgáljuk. Hasonlóképpen felmérjük, hogy a közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentességek érintettek-e állami forrásokat.
(105)
Állami források merülnek fel a közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség ügyében, mivel az adóbevétel-kiesés ugyanakkora, mint az állami forrás felhasználása adójellegű költségvetési kiadások formájában (60).
(106)
Ami a társadalombiztosítás felé fennálló tartozások átütemezését valamint a késedelmes fizetés után járó kamatokról való lemondást illeti, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a társadalombiztosítás nem tekinthető vállalkozásnak. Nem végez gazdasági tevékenységet, mivel közintézmény, amelynek feladata a társadalombiztosítás rendszerének irányítása (61). Másrészről a tartozás átütemezésére az engedélyt nem maga a társadalombiztosítás adta meg, hanem a pénzügyi és társadalombiztosítási államtitkárok és a miniszterhelyettes helyettes államtitkárának közös rendelete. Ennek az engedélynek a megadásával az állam ténylegesen lemondott bevételekről, hiszen rendes körülmények között 1 206 millió PTE kamatbevételt kapott volna a függőben levő tartozás után. Következésképpen nyilvánvaló, hogy állami források kerültek bevonásra, és hogy a támogatás az államnak tudható be.
(107)
Az RTP-nek juttatott tőkeemeléseket közvetlenül az állam juttatta, mégpedig állami költségvetésből. Következésképpen nyilvánvaló, hogy ezek a pénzösszegek az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében állami források voltak.
(108)
A Bizottság nem tudja elfogadni Portugália azon kijelentését, hogy az RTP-nek nyújtott kölcsönben nem voltak érintettek állami források. Az állami források fogalma magában foglalja az állam által e célból kijelölt vagy létrehozott szervezeteknek biztosított előnyöket is (62). Az 1998. évi kölcsönszerződést az RTP és az Állami Hiteligazgatási Intézet által kezelt Köztartozás-rendezési Alap kötötte. Rendelet határozza meg, hogy az intézet a Pénzügyminisztérium hatásköre alá tartozik (63). Következésképpen megállapítható, hogy a Köztartozás-rendezési Alap által juttatott pénzeszközök állami forrásnak tekintendők.
(109)
Ez a támogatás közvetlenül az államnak tulajdonítható, tekintettel a társadalmi kommunikáció, a kincstár és a pénzügyi államtitkárok 1998. december 17-i közös rendeletére, amely megállapította a szerződés feltételeit.
(110)
A közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség: A közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség tekintetében meg kell határozni, hogy az intézkedés általános adómentességet biztosított-e, amelyből az RTP részesedett vagy kifejezetten az RTP-re volt-e érvényes. A Bizottság a következő preambulumbekezdésekben különbséget tesz a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdésében foglalt ideiglenes mentesség és a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdésében foglalt állandó mentesség között.
(111)
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a szükséges közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség előnyt biztosított az RTP-nek azáltal, hogy mentesítette olyan költségek alól, amelyeket ellenkező esetben saját költségvetéséből kellett volna fedeznie.
(112)
Az előny tárgyi szelektivitását indokolja továbbá az is, hogy abban a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése alapján nyilvánvalóan csak az RTP részesül. Ezen az sem változtat, hogy Portugália szerint az említett törvény megerősítheti egy általánosabb, nevezetesen a 84/88. sz. törvény alkalmazását. A 84/88. sz. törvény a közvállalkozásokra vonatkozik, és kimondja, hogy az ilyen vállalkozások törvényerejű rendelet útján alakíthatók részvénytársasággá. Mindazonáltal az a tény, hogy ez a törvény „a közvállalkozásokat általánosságban” említi, nem érinti azt a megállapítást, hogy a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése kifejezetten az RTP vállalat javára tárgyi szelektivitást biztosít. A kizárólag a közvállalkozásokra vonatkozó mentesség már önmagában is mindenképpen tárgyi szempontból szelektív intézkedésnek minősülne a vállalkozások e csoportja javára (szemben a magánvállalkozásokkal), amelybe az RTP is tartozik.
(113)
Nem tartozik azonban az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett tárgyi szelektivitás fogalmába az az állami intézkedés, amely bár tárgyi szempontból szelektív, nem tér el a rendszer rendes alkalmazásától, hanem ellenkezőleg, illeszkedik abba (64). Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy az az intézkedés, amelynek keretében az RTP közvállalkozást jogszabály útján részvénytársasággá alakították át, összeegyeztethető volt-e a portugál jogrendszer jellegével és szerkezetével, vagy hogy az RTP átalakítása során azért választották-e a jogszabály alkalmazását, hogy a többi vállalkozással szemben előnyt biztosítsanak az RTP számára. A Bíróság ítéletében követett megközelítéssel összhangban a Bizottság az alábbiakban különbséget tesz egyrészről a közjegyzői díjak alóli és másrészről a cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség között (65).
(114)
A közjegyzői okiratba foglalás és a közjegyzői díjak alóli mentesség: A Bizottság megállapítja, hogy az RTP-nek a közjegyzői okiratba foglalás helyett jogszabály útján történő részvénytársasággá alakítása és alapszabályának ilyen módon történő jóváhagyása megfelel a portugál jogrendszer szerkezetének és jellegének. A részvénytársasággá történő átalakítás célja az volt, hogy az RTP-t rugalmasabb társasági formával ruházza fel, és ezáltal a magánüzemeltetőkkel azonos feltételeket biztosítson számára. Az a tény, hogy az átalakítást közjegyzői okiratba foglalás helyett jogszabály útján hajtották végre, nem a közjegyzői okiratba foglalási követelmény megkerülésére tett kísérlet volt, hanem a portugál jog azon általános elvéből fakadt, hogy jogi aktus kizárólag egyenértékű jogi aktussal módosítható.
(115)
A „jogi aktusok megfelelőségének” elve értelmében egy jogszabály hatályon kívül helyezése, felfüggesztése vagy módosítása csak a létesítő jogi aktussal azonos rangú jogi aktus útján lehetséges, a jogszabályi hierarchiában alacsonyabb szinten álló aktussal nem. Ezt az elvet 1982-ben, tehát jóval az RTP 1992. évi átalakítását megelőzően illesztették be a portugál Alkotmányba. A portugál Alkotmány 115. cikkének (5) bekezdése az RTP átalakításának idején hatályos formájában kimondta, hogy egy törvény: „nem hozhat létre más kategóriájú jogszabályt, illetve nem ruházhat fel más típusú jogi aktust a saját rendelkezései olyan jellegű értelmezésére, beillesztésére, módosítására, felfüggesztésére vagy visszavonására, amellyel harmadik felekre joghatást gyakorol.” Az RTP-t 1975-ben jogszabályi úton, nevezetesen a 674-D/75. sz. törvényerejű rendelettel államosították, ezért jogi formájának újabb módosítására kizárólag törvényerejű rendelet, illetve a törvényerejű rendelettel azonos vagy magasabb rangú jogszabály útján kerülhetett sor. Nincs arra utaló jel sem, hogy az RTP 1975. évi eredeti államosítását a magánjog hatálya alá tartozó vállalatokra alkalmazandó szabályok megkerülése indokolta volna, és hogy ez előnyt biztosított volna a vállalat számára.
(116)
Semmi nem utal arra, hogy az RTP átalakulása előtt hatályban lévő törvények (lásd e határozat (84)-(86) preambulumbekezdését) azt a célt szolgálták volna, hogy a magánjogi ügyletekre alkalmazandó közjegyzői okiratba foglalás (és a kapcsolódó költségek) elkerülése révén pénzügyi előnyt nyújtsanak a közvállalkozásoknak. Különösen, a közvállalkozások törvényerejű rendelet útján történő részvénytársasággá alakítását lehetővé tevő 84/88. sz. törvény tükrözte az adott időszakban hatályos alkotmányos és jogi elveket.
(117)
Következtetés: A fentiekre tekintettel az RTP közjegyzői okiratba foglalás útján történő átalakítására vonatkozó követelmény (és a felmerülő vonatkozó költségek) alóli mentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak.
(118)
A cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli mentesség: Meg kell vizsgálni, hogy az RTP előnyhöz jutott-e azáltal, hogy nem kellett megfizetnie a társaság cégjegyzékben történő nyilvántartásba vételéhez és a közjegyzői okirat közzétételéhez kapcsolódó költségeket. Az adott időpontban hatályos portugál jog értelmében a magánjog hatálya alá tartozó vállalat létrehozását és annak alapszabályát hivatalossá tevő közjegyzői okiratot a nyilvántartás vezetőjének közzé kellett tennie a Köztársasági Közlönyben, hogy tájékoztassa a harmadik feleket e dokumentumok tartalmáról. Az RTP-t nem terhelték ezek a közzétételi költségek, mivel a 21/92. sz. törvénynek a Köztársasági Közlönyben történő kötelező közzétételével az RTP átalakulása és új alapszabályának tartalma kellő nyilvánosságot kapott.
(119)
Nincs arra utaló jel, hogy Portugália azért döntött az RTP-nek a 21/92. sz. törvénnyel történő részvénytársasággá alakítása mellett, hogy a cégbejegyzési és közzétételi költségek megtakarítása formájában előnyhöz juttassa a vállalatot. Ezt sokkal inkább az indokolta, hogy az RTP alapszabályának másodszori közzététele teljesen értelmetlen lett volna, mivel a 21/92. sz. törvénynek a Köztársasági Közlönyben történő közzétételével már teljesültek az átláthatósági és közzétételi követelmények. Noha a társaság bejegyzését a későbbi közzétételt feltételezve végzik, és a két intézkedés összekapcsolódik, kérdéses, hogy a portugál jogrendszer jellege és szerkezete, valamint az RTP kötelezően jogszabályi úton történő átalakítása a cégbejegyzési illetékek alóli mentességet is indokolja-e. Portugália nem vitatja, hogy a Társasági Törvénykönyv továbbra is előírta a cégbejegyzést. Portugália közlése szerint: „a cégbejegyzést nem mellőzték, mindössze a közokiratra nem volt szükség, mivel a törvényerejű rendelet megfelelő jogcímet teremtett a cégbejegyzési eljárásokhoz.” Ez a 84/88. sz. törvény 3. cikkének (3) bekezdéséből is levezethető (lásd e határozat (25) preambulumbekezdését). Továbbá Portugália hangsúlyozta, ahhoz, hogy az RTP a későbbiekben a vállalathoz kapcsolódó egyéb eljárásokat bejegyeztethesse, az alapítás tényét (azaz az 1992. évi részvénytársasággá alakulás eredményét) nyilvántartásba kell venni (66). Ha azonban a cégbejegyzés kötelező, a Bizottság nem lát okot arra, miért kellene mentesíteni az RTP-t a vonatkozó költségek viselése alól.
(120)
Következtetés: Megállapítható, hogy az RTP közjegyzői díjak (többek között a közjegyzői költségek) megfizetésének követelménye, valamint a közzététel és az ahhoz kapcsolódó közzétételi költségek alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése szerinti mentesítése az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak.
A cégbejegyzési illetékek alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése szerinti mentesség állami támogatásnak minősül.
Ugyanakkor az alább, e határozat (160)-(161) preambulumbekezdésében említetteknek megfelelően ezek a mentességek mindenképpen az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának költségeire adott jogszerű költségtérítésnek minősülnek az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése értelmében.
(121)
Portugália állítása szerint a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése nem nyújt tényleges állandó mentességet az RTP részére, mindössze a fenti ideiglenes mentességgel kapcsolatban említett helyzetre, azaz az RTP 1992. évi részvénytársasággá alakítására vonatkozott. Portugália továbbá kijelenti, hogy az RTP számos alkalommal fizetett közjegyzői és cégbejegyzési illetéket. A 21/92. sz. törvény 11. cikke (2) bekezdésének megfogalmazása ugyanakkor minden további bejegyzési, nyilvántartásba vételi és változásbejegyzési eljárást magában foglal, amelyek az említett cikkel összhangban meghatározatlan ideig díjmentesen hajthatók végre.
(122)
Ez az állandó mentesség szintén előnyt biztosít az RTP-nek azáltal, hogy mentesíti olyan költségek alól, amelyeket ellenkező esetben saját költségvetéséből kellene fedeznie. Portugália azon érve, hogy a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdését tudomása szerint soha nem alkalmazták az RTP-re, és a társaság minden szükséges díjat és illetéket megfizetett, az állami támogatás esetleges visszafizetésekor figyelembe vehető, a rendelkezés szövegezésével kapcsolatos megállapítást azonban nem befolyásolja.
(123)
Ez az előny továbbá szelektív, mivel a 21/92. sz. törvény az RTP-re hivatkozik. Portugália nem állíthatja, hogy a 21/92. sz. törvény csupán a portugál jog valamely általános szabályának alkalmazása. Különösen, nem hivatkozhat a 404/90. sz. törvényerejű rendelet 1. és 2. cikkére a szelektivitás hiányának bizonyítékaként, mivel a törvényerejű rendelet az egyesülési ügyletekkel foglalkozik, tehát erre az ügyre, azaz egy közvállalkozás részvénytársasággá alakulására nem vonatkozik (67).
(124)
A cégbejegyzési illetékek alóli ideiglenes mentességgel szemben az állandó mentesség már nem indokolható a jogi aktusok megfelelőségének elvével, amely a jogalkotási elfogadási folyamat miatt az RTP 1992. évi átalakításakor megengedte a közjegyzői okiratra és annak közzétételére vonatkozó követelmény mellőzését. A portugál jogrendszer jellegének és szerkezetének való megfelelés az ideiglenes mentesség esetében elfogadható, mivel e konkrét ügyben az RTP részvénytársasággá alakulására - amint az bizonyosságot nyert - csak törvényerejű rendelet útján kerülhetett sor. A 21/92. sz. törvény 11. cikke (2) bekezdésének átfogó hatálya nem zárja ki, hogy a közjegyzői követelmények (és díjak) alóli mentesség az RTP 1992. évi részvénytársasággá alakulásán kívül más helyzetekben is igénybe vehető. Elegendő azt kimondani, hogy egy adott vállalat (vagy vállalatok egy csoportja, például a részvénytársaságok) részére biztosított, különböző cégbejegyzési illetékek alóli állandó mentesség soha nem illeszkedhet egy jogrendszer jellegébe és szerkezetébe (68).
Következtetés: Megállapítható, hogy az RTP-nek a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése alapján nyújtott állandó mentesség az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(125)
Társadalombiztosítási megállapodás (tartozások átütemezése és a kamatok elengedése): A harmadik felek és Portugália észrevételeinek mérlegelése után a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a társadalombiztosításért felelős szerv és az RTP közötti eredeti megállapodás nem tekinthető egy magánüzemeltető tipikus magatartásának. A jogvita arról szólt, hogy jogilag helyesen értelmeztek-e egyes, a 12/83. sz. végrehajtási rendeletben szereplő társadalombiztosítási szabályokat. Ez a megállapodás megerősítette az RTP értelmezését, alátámasztva egy adószakértő véleményével, aki arra a következtetésre jutott, hogy a végrehajtási rendelet alkotmányellenes volt. Ugyanakkor a megállapodást követően a végrehajtási rendeletet nem hatálytalanították. Következésképpen le kell szögezni, hogy a támogatást az RTP-re szelektív módon alkalmazták, ami nem érintette a társadalombiztosítási rendszer értelmezésének más vállalatokra történő alkalmazását.
(126)
A Bizottság nem tudja elfogadni Portugália azon állítását, hogy a tartozás átütemezésének engedélyezése, valamint a bírságok és kamatok elengedése olyan általános rendszer keretében történt, amelyet a 411/91. sz. törvényerejű rendelet alapján valamennyi hasonló helyzetű vállalkozásra alkalmazni kellett, és ezért semmilyen külön előnyt nem jelentett az RTP számára.
(127)
E határozat célja annak meghatározása, hogy ennek a rendszernek az alkalmazása szelektív módon történt-e, anélkül hogy véleményt mondana a rendszer szelektív vagy általános jellegéről.
(128)
Azt bizonyítandó, hogy az átütemezés elengedhetetlen a vállalat életképességének biztosításához, a 411/91. sz. törvényerejű rendelet gazdasági-pénzügyi tanulmány elkészítését írja elő. Az RTP soha nem készített ilyen - a 411/91. sz. törvényerejű rendelet 2. cikkének (3) bekezdése szerinti - életképességi tanulmányt.
(129)
Ezenfelül a 411/91. sz. törvényerejű rendelet 2. cikke (1) bekezdésének d) pontja szerinti feltétel nem volt alkalmazható az RTP-re, mivel a tartozás rendezése nem állami beavatkozás nyomán történt. A Bizottság nem fogadja el Portugália azon érvelését, hogy a korábbi állami beavatkozások érintették az adós vállalkozás működését, és hogy az RTP az állami beavatkozás idején törvényi szabályozás hatálya alá esett. Noha az RTP 1977-ben külön igazgatási rendszerbe tartozott (69), ez a rendszer az RTP 1980. évi alapszabályának elfogadásával megszűnt, márpedig a társadalombiztosítással szembeni tartozás az 1983 és 1989 közötti időszakban halmozódott fel. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy az RTP-nek engedélyezett tartozásrendezés nem ítélhető meg egy általános rendszer keretében, összhangban a 411/91. sz. törvényerejű rendelettel, tekintettel arra, hogy az RTP nem felelt meg az ebben a törvényben a tartozás rendezésének engedélyezésére vonatkozóan előírt kritériumoknak. Következésképpen a támogatást szelektív módon alkalmazták az RTP-re.
(130)
A tartozás átütemezésének engedélyezésekor Portugáliának állami vagy magánhitelező módján kellett volna eljárnia, amely megpróbálja visszaszerezni a neki járó összegeket, és ennek érdekében a törlesztést megkönnyítő átütemezési megállapodásokat köt. (70). Az állam által alkalmazott késedelmi kamatlábnak meg kellene egyeznie azzal a kamatlábbal, amelyet egy magánhitelező alkalmazna hasonló helyzetben. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ha egy magánhitelező bírósági eljárást indít egy tartozás behajtására, akkor legalább a törvényes kamatlábat érvényesíteni tudja. Következésképpen Portugália azzal, hogy a rendelkezésre álló végrehajtási mechanizmusok dacára nem követelte kamat megfizetését, nem úgy járt el, mint egy magánhitelező, amely törekedett volna a legnagyobb kamatláb érvényesítésére. Ezen túlmenően a társadalombiztosítással szemben fennálló tartozás 1983-1989 között halmozódott fel, átütemezésére pedig csak 1993-ban került sor. Ilyen körülmények között egy magánhitelező nem engedélyezte volna a tartozás hasonló mértékű felhalmozódását ilyen hosszú időn keresztül anélkül, hogy behajtási eljárást kezdeményezett volna. Következésképpen úgy tűnik, hogy ez a támogatás külön előnyt biztosított az RTP számára.
(131)
Tőkeemelések: A harmadik felek és Portugália észrevételeinek értékelése után a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az 1994-1997 között végrehajtott tőkeemelések pénzügyi előnyhöz juttatták az RTP-t. Amint az a (40) preambulumbekezdésben szereplő 3. táblázatból megállapítható - figyelemmel az RTP tőkeemeléskor fennálló gyenge pénzügyi helyzetére - egyetlen magánbefektető sem injektált volna tőkét a vállalatba, mivel ésszerű időn belül nem számíthatott volna érdemi megtérülésre. Valójában az RTP pénzügyi helyzete - a tőkeinjekciók dacára - tovább romlott. Sem Portugália, sem harmadik személyek nem állították, hogy Portugália a tőkeinjekció során magánbefektető módjára járt volna el.
(132)
1998. évi kölcsön: A Bizottság nem tudja elfogadni Portugália azon állítását, miszerint az 1998-ban juttatott kölcsönt piaci feltételek szerint nyújtották. Egy kölcsön abban az esetben nem képez állami támogatást, ha a rá vonatkozó feltételek (a hozzá rendelt garancia és kamatláb) tükrözik a kölcsönműveletben rejlő kockázatot (71). A kockázat, és ennélfogva a kamatláb magasabb akkor, amikor egy vállalat gazdasági-pénzügyi helyzete kevésbé rendezett annál, mint amit egy pénzintézet a kölcsön nyújtásához elvárna.
(133)
Amint az a (40) preambulumbekezdésben szereplő 3. táblázatból megállapítható, a kölcsönszerződés megkötésekor az RTP súlyos pénzügyi nehézségekkel küzdött, mivel a kötelezettségek meghaladták a vállalat aktíváinak értékét, és a likviditási helyzet negatív volt. Ily módon a vállalat technikai csődben volt.
(134)
Először is figyelembe kell venni, hogy a kölcsön „alárendelt” kölcsön volt, azaz nem tartalmazott vagyontárgyra épülő garanciát, és a vállalat csődje esetén a törlesztési rangsorban az összes hitelező után, de a részvényesek előtt helyezkedett el. A vagyontárgyra épülő megfelelő garancia hiánya e kölcsön esetében világosan jelzi, hogy azt nem a piaci körülmények között nyújtották, és állami támogatást tartalmazott. Tekintettel az RTP-nek a kölcsön odaítélésekor fennálló technikai csődhelyzetére, egyetlen pénzintézet sem adott volna a vállalatnak alárendelt kölcsönt, mivel kicsi volt a valószínűsége annak, hogy az RTP törleszteni tud. A kölcsönt valóban nem magánpénzintézet utalta ki, hanem a Köztartozás-rendezési Alap.
(135)
Másodsorban kijelenthetjük, hogy a kölcsönnél alkalmazott kamatláb egyértelműen nem tükrözte a kölcsönben rejlő kockázatot. Nemcsak alacsonyabb a Bizottság által - a kölcsönökhöz nyújtott kamattámogatások államitámogatás-tartalmának kiszámításakor - általában alkalmazott referencia-kamatlábnál (72), de rendes körülmények között egy piaci szereplő a „biztos” garanciákon túl olyan kamatlábat írna elő, amely kompenzálná a törlesztés elmulasztásának ilyen magas kockázatát.
(136)
Tekintettel arra, hogy az RTP a pénzügyi helyzete alapján rendes feltételek között nem kaphatott volna alárendelt kölcsönt, a kiutalt kölcsön valóban támogatással ért fel, és előnyt jelentett az RTP számára.
(137)
A fentiekre tekintettel a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a társadalombiztosítással szemben fennálló tartozás átütemezése, az 1994-1997 közötti tőkeinjekciók és az 1998-ban nyújtott kölcsön gazdasági-pénzügyi előnyt biztosított a versenytársakkal szemben, amelyek ilyen forrásokban nem részesültek.
(138)
A portugál műsorszolgáltatási piac legkésőbb 1992-ben megnyílt, ennélfogva voltak versenytársak a piacon abban az időszakban, amikor az RTP a különböző támogatásokat kapta. 1992 februárjában kapott műsorszolgáltatási engedélyt a SIC és a TVI kereskedelmi műsorszolgáltató, és 1992 októberében a SIC megkezdte a sugárzást Portugáliában.
(139)
A Bizottság nem fogadja el Portugália álláspontját, miszerint a társadalombiztosítás felé fennálló tartozással kapcsolatos megállapodás nem tartozik az állami támogatás fogalmába, tekintettel arra, hogy maga a tartozás azelőtt keletkezett, mielőtt a portugál műsorszolgáltatási piac megnyílt a szabad verseny előtt. A pénzügyi kedvezményt az RTP 1993 májusában, a műsorszolgáltatási piac megnyitását követően kapta, így az gazdasági előnyben részesíthette az RTP-t.
(140)
A fentiekre való tekintettel megállapítható, hogy a Portugália által adott támogatások gazdasági-pénzügyi előnyt jelenthettek az RTP számára a konkurensekkel szemben, amelyek ilyen pénzeszközöket nem kaptak, és ily módon torzíthatták a versenyt az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(141)
Az állami intézkedések, amennyiben érintik a tagállamok közötti kereskedelmet, az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésének hatálya alá tartoznak. Minden olyan esetben erről van szó, amikor a szóban forgó tevékenységek a tagállamok közötti kereskedelem körébe tartoznak. Ebben az ügyben a kedvezményezett RTP végez tevékenységet a nemzetközi piacon. Az Európai Műsorszolgáltatók Szövetségén (European Broadcasting Union; EBU) keresztül televízióműsorokat cserél, és részt vesz az Eurovízió rendszerében (73). Ezenfelül az RTP a nemzetközi műsor-szolgáltatási piacon tevékenykedő és a nemzetközi tulajdonosi szerkezettel rendelkező kereskedelmi műsorszolgáltatók közvetlen versenytársa (74).
(142)
Következésképpen leszögezhető, hogy a Portugália által az RTP-nek nyújtott támogatások az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében érintik a tagállamok közötti kereskedelmet.
(143)
A fentiekre való tekintettel le kell szögezni, hogy az RTP-re ruházott lehetséges közszolgálati kötelezettségeket figyelmen kívül hagyva az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a következő intézkedések állami támogatást foglalnak magukban:
-
a társadalombiztosítás felé fennálló tartozás átütemezése,
-
az 1994-1997 közötti időszak tőkeinjekciói, és
-
az 1998-ban nyújtott kölcsön.
Hasonlóképpen az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül a cégbejegyzési illetékek alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése szerinti ideiglenes mentesség és a cégbejegyzési illetékek és egyéb díjak alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése szerinti állandó mentesség.
(144)
Az e határozat (44)-(48) preambulumbekezdésében említettek szerint azonban az RTP-re közszolgálati műsorszolgáltatási kötelezettséget róttak. A Bíróság az Altmark Trans GmbH és Regierungspräsidium Magdeburg kontra Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ügyben („az Altmark-ügyben”) hozott ítéletében kijelentette, hogy a közszolgálati költségek kompenzálását szolgáló állami támogatások - az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésével összhangban (jelenleg az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése) - nem minősülnek állami támogatásnak a következő négy feltétel együttes teljesülése esetén (75):
a)
a kedvezményezett vállalkozást ténylegesen közszolgáltatási kötelezettségnek kell terhelnie, és e kötelezettségnek egyértelműen meghatározottnak kell lennie;
b)
az ellentételezés kiszámításának alapjául szolgáló feltételeket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen kell megállapítani;
c)
az ellentételezés nem haladhatja meg a közszolgáltatási kötelezettségek végrehajtása során felmerülő költségek egészben vagy részben való fedezéséhez szükséges mértéket, figyelemmel az érintett bevételekre és az e kötelezettségek teljesítéséből származó méltányos nyereségre;
d)
amikor egy vállalat kiválasztása nem közbeszerzési eljárás keretében történik, a szükséges ellentételezés mértékét azon költségek elemzése alapján kell megállapítani, amelyek egy átlagos, jól vezetett és megfelelően felszerelt vállalkozásnál e kötelezettségek végrehajtásakor felmerülnének.
(145)
Az első és harmadik feltételtől eltekintve, az eseti támogatások (lásd e határozat (143) preambulumbekezdését) a következő okokból nem elégítik ki az Altmark-ítélet második és negyedik feltételét:
(146)
Nyilvánvaló, hogy a társadalombiztosításért felelős szervvel kötött megállapodás és az 1998. évi kölcsön útján nyújtott finanszírozás nem olyan kompenzációs rendszerbe illeszkedett, amelyben a paramétereket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen megállapították (második feltétel). Ellenkezőleg, a paraméterek az államnak tulajdonítható eseti döntéseken alapultak.
(147)
Ezenfelül, amint az e határozat (61) preambulumbekezdésében szerepel, a közszolgáltatási szerződések külön rendelkeztek arról, hogy a közszolgáltatási tevékenységhez szükséges eszközökre irányuló beruházások tőkeinjekció formájában finanszírozhatók. A közszolgáltatási szerződések nem korlátozták a beruházásokat a közszolgálat területére, illetve nem határozták meg egyértelműen az állami részvétel feltételeit és határait, hiszen mindössze azt említik, hogy az állam részvényesi minőségében részt vehet az RTP beruházásaiban. Következésképpen a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a tőkeinjekciók sem értékelhetők olyan kompenzációs rendszer keretében, amelyben a paramétereket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen megállapították volna.
(148)
Az RTP-t nyilvánvalóan nem nyilvános pályázat útján választották ki, amely garantálná a lehető legalacsonyabb költségszintet. Nincsenek arra utaló jelek, hogy az eseti kifizetések összegét egy átlagos vállalat által viselt költségek elemzése alapján határozták volna meg (negyedik feltétel).
(149)
A fentiekre való tekintettel nyilvánvaló, hogy jelen esetben nem teljesül az Altmark-ügyben hozott ítélet valamennyi feltétele. Következésképpen az e határozat (143) preambulumbekezdésében említett intézkedéseket az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak kell tekinteni.
(150)
Az Európai Bíróság szilárd gyakorlata szerint az EUMSZ 106. cikke jogcímet biztosíthat az állami támogatás tilalma alóli mentességhez olyan vállalatok esetében, amelyeket általános gazdasági érdekű szolgáltatás teljesítésével bíztak meg. Az Altmark-ügyben hozott ítélet hallgatólagosan megerősítette, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatást nyújtó vállalat által viselt költségek ellentételezésére adott állami támogatások összeegyeztethetőnek tekinthetők a belső piaccal, amennyiben megfelelnek az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésében (a EK-Szerződés korábbi 86. cikkének (2) bekezdésében) foglalt feltételeknek (76).
(151)
A Bíróság rávilágított, hogy egy támogatásnak együttesen kell megfelelnie a meghatározás, a mandátum és az arányosság elveinek ahhoz, hogy mentességet kaphasson. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy amennyiben ezek az elvek teljesülnek, a kereskedelmet nem éri olyan mértékű hatás, amely ellentétes lenne az Unió érdekeivel.
(152)
Az állami támogatás szabályainak a közszolgálati műsorszolgáltatásra történő alkalmazásáról szóló bizottsági közlemény (a továbbiakban: a műsorszolgáltatásról szóló közlemény) (77) kifejti, hogyan alkalmazandók ezek az elvek a műsorszolgáltatási ágazatban. A műsorszolgáltatásról szóló közleménnyel összhangban a Bizottságnak értékelnie kell, hogy (78):
a)
az RTP tevékenységei megfeleltek-e azon közszolgálati kötelezettségnek, amelyet a tagállam világosan meghatározott (meghatározás);
b)
az RTP-t a portugál hatóságok hivatalosan megbízták-e ennek a szolgáltatásnak a nyújtásával (mandátum);
c)
a finanszírozás arányos-e a közszolgáltatás nettó költségeivel.
(153)
A tagállamok közszolgálati műsorszolgáltatási rendszeréről szóló jegyzőkönyv (az Amszterdami Jegyzőkönyv (79)) és a műsorszolgáltatásról szóló közlemény (80) előírásai szerint a közszolgálati műsorszolgáltató közszolgálati feladatait a tagállamoknak kell meghatározniuk. A műsorszolgáltatási ágazatban a Bizottság szerepe arra korlátozódik, hogy ellenőrizze, van-e a közszolgálat meghatározásában nyilvánvaló hiba. Ilyen hiba a közszolgálat meghatározásában elkövetett visszaélést jelentene.
(154)
Tekintettel a műsor-szolgáltatási ágazat különleges jellegére, a Bizottság - az említett Jegyzőkönyv értelmező rendelkezéseinek fényében - jogszerűnek ítéli azt a meghatározást, amely egy meghatározott műsorszolgáltatót kiegyensúlyozott és változatos program készítésével bíz meg. (81). Ez a meghatározás összhangban lenne azzal a célkitűzéssel, hogy kielégítse egy adott társadalom demokratikus, társadalmi és kulturális igényeit.
(155)
Amint ez e határozat (44)-(48) preambulumkezdésében szerepel, a 21/92. sz. törvény és a közszolgáltatási szerződések értelmében az RTP köteles volt - általános televíziós közszolgálat címén - két csatorna sugárzását biztosítani általános lefedettséggel. Míg az első csatorna általánosabb programot köteles kínálni, a második csatornának célzottabb nézőközönséghez kell szólnia. Ezenfelül, amint ez e határozat (44) és (45) preambulumbekezdésében olvasható, a 21/92. sz. törvény és a közszolgáltatási szerződések részletesebben meghatározták az RTP kötelezettségeit a programok tartalmát, a nemzetközi együttműködést és egyéb kötelezettségeket illetően.
(156)
Noha az RTP közszolgálati műsorszolgáltatását minőségileg és meglehetősen tág értelemben határozták meg, az Amszterdami Jegyzőkönyv értelmező rendelkezéseinek megfelelően a Bizottság az ilyen „tág” meghatározást jogszerűnek ítéli (82). Következésképpen a Bizottság jogszerűnek ítéli az RTP közszolgálati feladatának általános definícióját, amely szerint két televíziós csatornát országos lefedettséggel kell biztosítania, amelyből az egyik általánosabb, a másik pedig pontosabban meghatározott nézőközönséget céloz. Úgy tekinthető, hogy egy ilyen meghatározás kielégíti a portugál társadalom demokratikus, társadalmi és kulturális igényeit.
(157)
A Bizottság jogszerűnek ítéli továbbá azokat a kötelezettségeket, amelyek részletesen meghatározzák, hogyan kell az RTP-nek teljesítenie általános közszolgálati műsorszolgáltatási feladatát. Az Amszterdami Jegyzőkönyv szövegezésével összhangban továbbá úgy tekinthető, hogy ezek a kötelezettségek kielégítik a portugál társadalom demokratikus, társadalmi és kulturális igényeit.
(158)
A Bizottságnak - noha jogszerűnek ítéli meg az RTP közszolgálati feladatát - ellenőriznie kell, hogy ez a meghatározás tartalmaz-e bármilyen nyilvánvaló hibát.
A Bizottság felméri, hogy a közjegyzői díjak, cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli ideiglenes és állandó mentesség a közszolgálati költségek kompenzációjának tekinthető-e, továbbá megvizsgálja, hogy a filmművészet támogatására vonatkozó kötelezettség az RTP közszolgálati feladatába tartozónak minősülhet-e.
(159)
A Bizottság elsőként azt vizsgálja, hogy az 1992. évi részvénytársasággá alakulás során a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdésével összhangban biztosított, a közjegyzői okiratba foglalás követelményei (és a kapcsolódó költségek), a cégbejegyzési illetékek és közzétételi díjak alóli ideiglenes mentesség, valamint a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, különböző díjak és illetékek alóli állandó mentesség a közszolgálat nyújtásából eredő költségek kompenzációjának tekinthető-e.
(160)
Ideiglenes mentességek: Elsőként meg kell vizsgálni, hogy az RTP 1992. évi részvénytársasággá alakulásához kapcsolódó költségek (azaz a közjegyzői okiratba foglalás, annak bejegyzése és közzététele során felmerülő rendes költségek) közszolgálati költségként jogszerűen visszatéríthetők-e. A kompenzációt a fent említetteknek megfelelően a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése szerinti mentesség formájában nyújtják.
(161)
Az átalakulás időpontjában az RTP kizárólag közszolgálati tevékenységet folytatott (lásd e határozat (18) preambulumbekezdését), míg a kereskedelmi tevékenységeket jogilag önálló leányvállalatok végezték. Az állami műsorszolgáltató átalakításához kapcsolódó költségek tehát automatikusan közszolgálati költségnek minősültek, amelyekért az állam jogszerű kompenzációt fizethetett. Nem szükséges megvizsgálni, hogy az RTP átszervezése jogilag kötelező vagy szükséges volt-e (83). Az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése szerinti értékelés és a műsorszolgáltatásról szóló közlemény előírja, hogy a kompenzáció nem haladhatja meg a nettó közszolgálati költségeket, de annak vizsgálatára nem kötelez, hogy ezek a költségek - feltéve, hogy a közszolgálat nyújtására korlátozódnak - elkerülhetők lettek volna-e (84). Az Amszterdami Jegyzőkönyvvel és a műsorszolgáltatásról szóló közleménnyel összhangban a tagállamok elvben szabadon meghatározhatják saját közszolgálati műsorszolgáltatójuk szervezeti felépítését, ami nem csupán arra vonatkozik, hogy a műsorszolgáltató maga szerkeszti a sugárzott műsortartalmat, hanem arra is, hogy milyen jogi formában végzi tevékenységét. A Bizottság szerepe annak ellenőrzésére korlátozódik, hogy a tagállam nem élt-e vissza az e tekintetben őt megillető szabadsággal. Ebben az ügyben nincs arra utaló jel, hogy az átalakulás kizárólagos célja az RTP-nek nyújtott előny biztosítása lett volna. Nincs ok kételkedni Portugália azon állításának valódiságában, miszerint az 1992. évi átalakítást azért hajtották végre, hogy az RTP, egy korábban bonyolult állami ellenőrzési eljárások által érintett állami szervezet, rugalmasabban tudja végezni feladatait. Ennélfogva megállapítható, hogy a cégbejegyzési illetékek és díjak (azaz a közjegyzői okiratba foglalás díjai, a cégbejegyzési illetékek és a közzétételi díjak) alól az RTP átalakulásakor biztosított mentesség a közszolgálati műsorszolgáltatásért járó jogszerű kompenzációnak minősül.
(162)
Állandó mentesség: Ezzel szemben a fenti érvelés (lásd e határozat (161) preambulumbekezdését) nem alkalmazható a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése szerinti állandó mentességre, amely időben korlátlan és ezért az olyan tevékenységekhez kapcsolódó nyilvántartásba vételre és bejegyzésre is vonatkozhat, amelyek kívül esnek az RTP közszolgálati feladatán (pl. ha az RTP a jogilag önálló leányvállalatok bevonása helyett közvetlenül folytatna kereskedelmi tevékenységet).
Tekintettel a 21/92. sz. törvény 11. cikke (2) bekezdésének az idő (korlátlan) és a jelleg (nem korlátozódik a közszolgálati tevékenységekre) tekintetében egyaránt átfogó hatályára, a későbbi cégbejegyzési illetékek alól közszolgálati költség jogcímén biztosított esetleges mentesség nem tekinthető indokoltnak. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a díjfizetés alól a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdésével összhangban biztosított mentesség nem összeegyeztethető a belső piaccal.
(163)
Noha Portugália azzal érvelt, hogy a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdését soha nem alkalmazták, és hogy az RTP az 1992. évi átalakulását követően minden szükséges cégbejegyzési díjat és illetéket megfizetett, ez az érv visszafizetés esetén jogszerű lehet, ugyanakkor nem változtat azon, hogy az említett rendelkezés önmagában olyan állami támogatást nyújt az RTP-nek, amely az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése, illetve e Szerződés egyéb rendelkezései alapján nem indokolható.
(164)
A „Televízió határok nélkül” irányelv (45) preambulumbekezdésére tekintettel a Bizottság el tudja fogadni, hogy a közszolgálati műsorszolgáltatók közszolgálatának meghatározása magában foglalja azt a kötelességet, hogy jelentős mértékben járuljanak hozzá az európai audiovizuális gyártásba történő beruházáshoz, ha az abból eredő filmjogok megjelennek a közszolgálati televízióban (85).
(165)
A Bizottság szerint az RTP azon kötelezettsége, hogy támogassa a filmművészetet, a közszolgálati feladat része, mivel az RTP később a közszolgálati csatornán sugározza azokat a filmeket, amelyek terjesztési jogát a társaság megvásárolta.
(166)
Következésképpen a Bizottság nem tud egyetérteni az érdekelt felek által tett észrevételekkel, amelyek szerint az RTP-nek a filmművészet népszerűsítésével és annak finanszírozásával kapcsolatos kötelezettsége diszkriminatív lenne. Az érdekelt felek azzal érveltek, hogy a portugál hatóságokkal a filmművészet támogatásáról magán-műsorszolgáltatók is kötöttek megállapodásokat, amelyek nem rendelkeznek kompenzációról. A Bizottság azonban úgy véli, hogy meg kell különböztetni az állami és a magán-műsorszolgáltatók között a filmművészet támogatása tárgyában önkéntes alapon létrejött megállapodásokat az RTP-nek előírt közszolgálati kötelezettségtől, amely szerint köteles filmművészeti alkotásokat sugározni és finanszírozni. Nyilvánvaló, hogy az RTP-re kifejezetten közszolgálati funkcióként bízták bizonyos filmművészeti alkotások támogatását, amelyeket azután közszolgálati televízióműsorként sugároz, míg a magán televíziós műsorszolgáltatókra ilyen közszolgálati szerepet nem bíztak. Igazság szerint az RTP eszközzé vált az állam kezében a filmművészet támogatására. Az ennek keretében az RTP-által a filmművészet javára biztosított előnyök állami támogatásnak minősülhetnek, és így is kell értékelni azokat. Ez a határozat nem érinti a filmproducereknek juttatott lehetséges előnyök értékelését.
(167)
Következésképpen megállapítható, hogy az RTP által a közszolgálati csatornákon sugárzott portugál filmművészeti alkotások társfinanszírozása különleges jogszerű kötelezettségnek tekinthető, amely szükséges az RTP általános közszolgálati műsorszolgáltatási kötelezettségeinek teljesítéséhez. Ez a kötelezettség ezért nem jelent nyilvánvaló hibát
(168)
Mindazonáltal a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az RTP-vel szemben támasztott, „egyéb, eseti alapon meghatározandó szolgáltatások nyújtására” (86) irányuló jogi kötelezettség nem kellően pontosan megfogalmazott ahhoz, hogy a Bizottság előre és jogi szempontból kellő bizonyossággal meg tudja ítélni, hogy ilyen szolgáltatást lehet-e közszolgáltatásnak tekinteni. Noha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az „egyéb, pontosítandó szolgáltatások” meghatározása nem egyértelmű, azt is megállapítja, hogy e rendelkezés jogcímén nem történt kifizetés a vizsgálat tárgyát képező időszakban (87).
(169)
A fentiekre tekintettel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az RTP tevékenységei - a 21/92. sz. törvény rendelkezéseivel és a közszolgáltatási szerződésekben foglalt új meghatározásokkal összhangban - világosan meghatározott közszolgálati kötelezettséget jelentenek.
Noha az „egyéb, eseti alapon meghatározandó szolgáltatások” nyújtására vonatkozó kötelezettség nem kellően pontosan megfogalmazott ahhoz, hogy előre le lehessen szögezni, hogy az ilyen jogcímen nyújtott valamennyi szolgáltatás közszolgáltatásnak tekinthető, e rendelkezés jogcímén az 1992-1998 közötti időszakban nem történt kifizetés.
Ezzel szemben a cégbejegyzési illetékek és más díjak alóli állandó mentesség nem korlátozódik a közszolgálati költségek kompenzációjára, és ezért nem indokolható az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése alapján.
(170)
A Bizottságnak elsősorban azt kell megítélnie, hogy a közszolgálati kötelezettségeket az állami támogatás kedvezményezettjére bízták-e.
(171)
A műsorszolgáltatásról szóló közleménynek megfelelően a Bizottságnak ellenőriznie kell, hogy a közszolgálati feladatot hivatalos okirat útján bízták-e az RTP-re (88).
(172)
Amint az e határozat (48) preambulumbekezdésében szerepel, a közszolgálati kötelezettségeket az RTP-re világosan, több törvény és szerződés értelmében bízták: az 58/90. sz. törvény 5. cikke, a 21/92. sz. törvény 4. cikkének (1) bekezdése és 5. cikke és a korábbi és az új közszolgáltatási szerződés 1. cikke.
(173)
A Bizottság nem kapott semmilyen észrevételt az érdekelt felek vagy Portugália részéről arra vonatkozóan, hogy a közszolgálatot hivatalos okirat útján nem megfelelően bízták volna az RTP-re. A műsorszolgáltatásról szóló közleménynek megfelelően és az e határozat (48) preambulumbekezdésében említett törvényekre és szerződésekre tekintettel megállapítható, hogy az RTP-t kétségtelenül televíziós közszolgálati kötelezettségek kötötték, és következésképpen az RTP-t hivatalosan megbízták a közszolgálati feladat teljesítésével.
(174)
Annak ellenőrzésén túlmenően, hogy a közszolgálati funkciót hivatalos okirat útján bízták-e az RTP-re, azt is ellenőrizni kell, hogy az a közszolgálatot a törvényekben és a közszolgáltatási szerződésekben előírtaknak megfelelően teljesítette-e. Amint az e határozat (49)-(59) preambulumbekezdésében szerepel, különböző ellenőrzési mechanizmusok voltak érvényben, amelyek segítségével meg lehetett bizonyosodni arról, hogy az RTP az előírtaknak megfelelően teljesíti közszolgálati kötelezettségét.
(175)
Először is az RTP közszolgálati kötelezettségeiről köteles volt jelentéseket, illetve a belső könyvvizsgálói testülete szakvéleményével alátámasztott terveket készíteni. Az RTP az 1993 és 1998 közötti évekre vonatkozóan készített közszolgálati beszámolókat, amelyek ismertették az egyes közszolgálati kötelezettségek teljesítését, és analitikus számviteli rendszer segítségével meghatározták az egyes kötelezettségekhez kapcsolódó költségeket.
(176)
Másodsorban a pénzügyminiszter és a kormánynak a tömegtájékoztatásért felelős tagja ellenőrizte a közszolgáltatási szerződés végrehajtását, és a Pénzügyi Főfelügyelet elvégezte a pénzügyi terv auditálását.
(177)
Harmadsorban éves külső könyvvizsgálatot kellett végezni. A Bizottság nem tudja elfogadni Portugália azon kijelentését - amelyeket a T-442/03. sz. ügyben hozott bírósági ítéletet követően megismételt -, miszerint a közszolgálati beszámolók külső könyvvizsgálata megtörtént, és ezért további teendő nem volt. A 2003. október 15-i határozat elfogadása előtti helyzet a következőképpen írható le:
a)
1992-re vonatkozóan nem készült közszolgálati beszámoló, mivel a közszolgálati beszámoló készítésére és annak könyvvizsgálatára vonatkozó követelmény először az 1993. évi koncessziós szerződéssel lépett hatályba;
b)
1993-ben és 1994-ben nem végeztek külső könyvvizsgálatot, mindössze a vállalat képviselői, pontosabban az RTP Költségvetési Tanácsa (Conselho fiscal da RTP) adott ki jelentést, amely belső vállalati dokumentumnak minősül;
c)
az 1995 és 1998 közötti évekre vonatkozóan a beszámolókhoz mellékelték az RTP-től és képviselőitől független külső könyvvizsgáló jelentését. Ezek a jelentések megerősítik, hogy az RTP eleget tett közszolgálati kötelezettségeinek. Nem kerültek azonban nyilvánosságra azok a részletesebb közszolgálati beszámolók, amelyek alátámasztották volna ezeket a megállapításokat.
(178)
Ugyanakkor, tekintettel a Bíróság T-442/03. sz. ügyben és különösen az ítélet 232-256. pontjában tett megállapításaira, a Bizottság nem hagyatkozhatott kizárólag a közszolgálati beszámolókra vonatkozó, e határozat (177) preambulumbekezdésében említett (rövid) könyvvizsgálói jelentésekre, ezért elfogadta Portugália felajánlását, hogy a meglévő közszolgálati beszámolók alapján valamennyi vizsgált évre vonatkozóan külső könyvvizsgálatot végeztet. Ennek értelmében az 1992-1997 közötti évekre vonatkozóan külső könyvvizsgálat keretében ellenőrizték, hogy az RTP teljesítette-e közszolgálati kötelezettségeit. A könyvvizsgálat - a közszolgálati beszámoló hiánya ellenére - az 1992. évet is magában foglalta. A külső könyvvizsgáló ugyanakkor más dokumentumok alapján értékelte, hogy eleget tettek-e a közszolgálati mandátumnak. 1998-ra vonatkozóan nem végeztek külső könyvvizsgálatot, mivel a BDO Binder 1998. évi jelentése formájában már készült ilyen könyvvizsgálat, és ezt a SIC sem vitatta. Ezt a jelentést a határozat alábbi (186)-(188) preambulumbekezdése is említi.
(179)
Az 1992-1997-re vonatkozó új auditok szervezése a nemzeti médiaszabályozó, az Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC) feladata volt. Az ERC független közigazgatási szerv, amely a portugál Alkotmánnyal összhangban többek között a tömegtájékoztatási tevékenységeket szabályozó törvények és előírások betartatásáért felel. Az ERC szervezte az 1992-1997-es évekre vonatkozó könyvvizsgálatok lebonyolítását, amellyel alvállalkozói szerződés keretében az RTP-től független külső könyvvizsgálót, a Pedro Roque céget bízta meg.
(180)
Tekintettel az 1992 és a közszolgálati beszámolók 2010-ben elvégzett könyvvizsgálata között eltelt időre, az adatokhoz való teljes körű hozzáférés nehézségekbe ütközött. Ez magyarázatot ad a hosszadalmas vizsgálatra és az új könyvvizsgálatok lefolytatásához szükséges időre. Végül azonban a könyvvizsgálatot el tudták végezni, mivel a közszolgálati beszámolók (az 1992. év kivételével) már rendelkezésre álltak, így a könyvvizsgálók tudtak mire támaszkodni. Az 1992 és 1997 közötti évekre vonatkozó könyvvizsgálatokat benyújtották a Bizottsághoz.
(181)
A külső könyvvizsgálatok kimondják, hogy céljuk az RTP által biztosított közszolgálati műsorszolgáltatás és az e feladatért kapott kifizetések vizsgálata és ellenőrzése. A könyvvizsgálatok tartalmazzák a figyelembe vett információk leírását. Hivatkoznak többek között az 58/90. sz. törvényre (A műsorszolgáltatási közszolgálatról szóló törvény), az RTP átalakításáról szóló 21/92. sz. törvényre, a közszolgáltatási szerződésekre, az éves beszámolókra és ezek külső könyvvizsgálatára, a közszolgálattal kapcsolatos üzleti tervre és költségvetésre (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) és az egyes évekről készült közszolgálati beszámolókra (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). A könyvvizsgálatok megemlítik, hogy tekintettel az 1992-1997 közötti időszak és a 2010. évi könyvvizsgálati szerződés között eltelt időre, egyes dokumentumokat időközben megsemmisítettek és bizonyos információk nem álltak rendelkezésre. Ennélfogva a könyvvizsgálói jelentés elsősorban a rendelkezésre álló beszámolókat, különösen a közszolgálati beszámolókat (89) és a hitelesített éves beszámolókat vette alapul.
(182)
Az eltelt időből fakadó korlátozott lehetőségek ellenére a könyvvizsgálók teljesíteni tudták szerződéses feladatukat és el tudták végezni a könyvvizsgálatot, majd értékelték az RTP közszolgálati kötelezettségeinek teljesítését és az ezért kapott kompenzációt. A könyvvizsgálatok konkrétan megemlítik, hogy a könyvvizsgálók le tudták küzdeni az eltelt hosszú idő miatt felmerült nehézségeket, és el tudták végezni az auditot. Noha például a könyvvizsgálók fenntartják, hogy a költségelszámolási kritériumokat és a költségelosztási módszereket nem állt módjukban megvizsgálni, ez nem akadályozta őket abban, hogy elvégezzék a könyvvizsgálatot és megalapozott következtetésekre jussanak. Az összefoglaló jelentés kimondja, hogy: „az RTP valamennyi költsége és bevétele azon a feltevésen alapul, hogy tevékenysége kizárólag televíziós közszolgálat nyújtására korlátozódik, és hogy ezek a könyvvizsgálatok a vállalat belső könyvvizsgálója és külső könyvvizsgálók által egyaránt ellenőrzött pénzügyi kimutatásokon alapultak, amelyekből csak olyan lényegi információkra derült fény, amelyeket az éves beszámolók részletesen ismertetnek.” (90) A Bizottság korábban már megállapította (lásd e határozat (18) preambulumbekezdését), hogy az RTP a vizsgált években kizárólag közszolgálati tevékenységeket folytatott, míg a kereskedelmi tevékenységeket az RTP jogilag önálló leányvállalatai végezték. A költségelosztási kritériumok ennélfogva csak az RTP-nél felmerült közszolgálati költségeken belüli költségelosztás szempontjából relevánsak, és ezért a közszolgálati költségek teljes összegét nem érintik.
Ami a pénzügyi információkat illeti, a Bizottság megállapította, hogy a külső könyvvizsgálók jogszerűen hivatkozhattak az éves pénzügyi beszámolókra, amelyekhez minden esetben mellékelték az RTP elszámolásának pontosságát hitelesítő könyvvizsgálatot. A közszolgáltatási szerződések értelmében a közszolgálati beszámolókon végzett külső könyvvizsgálat célja annak ellenőrzése volt, hogy az RTP az előírásoknak megfelelően eleget tett-e közszolgálati kötelezettségeinek, és hogy a közszolgálati kompenzáció összege megfelel-e az ilyen kötelezettségek teljesítéséből fakadó költségeknek. Ennélfogva, noha a vizsgált évek során történő közszolgálat-nyújtásra vonatkozó pénzügyi adatok a közszolgálat RTP általi biztosításához kapcsolódtak, további független ellenőrzésre volt szükség annak megállapítása érdekében, hogy a keletkezett költségek összhangban álltak-e a közszolgálati mandátummal.
(183)
A külső könyvvizsgálók ezt megerősítik. Az 1992-1997 közötti évekre vonatkozóan a könyvvizsgálók megállapítják, hogy: „mennyiségi szempontból az RTP - a koncessziós szerződésben meghatározottak szerint - alapvetően teljesítette műsorszolgáltatási kötelezettségeit, nagy hangsúlyt helyezve a műsortartalomra vonatkozó kötelezettségre”. A könyvvizsgáló megállapítja, hogy „a rendelkezésre álló dokumentumok, azaz a Könyvvizsgáló és a Hivatalos Könyvvizsgálói Bizottság beszámolóinak vizsgálata során nem jutott a tudomásunkra olyan tény, amely alapján megállapíthatnánk, hogy az elvégzett közszolgálati feladatok és az ezek valós és tényleges költségeire nyújtott kifizetések közötti egyezéssel kapcsolatban benyújtott dokumentumok olyan jelentős érdemi torzításokat tartalmaznának, amelyek érintik azoknak az adott időpontban hatályos jogszabályoknak való megfelelését” (91).
(184)
Több könyvvizsgálói jelentés is megemlíti, hogy az RTP nagyobb összegű kompenzációt is kérhetett volna, erre azonban a közszolgáltatási szerződésekben, a korábbi közszolgáltatási szerződés 15. cikkének (4) bekezdésében és az 1996. évi új közszolgáltatási szerződés 19. cikkének (3) bekezdésében foglalt feltételek miatt nem volt módja. Az 1994., 1996. és 1997. évre vonatkozó külső könyvvizsgálatok kitérnek az RTP-nél a közszolgálat nyújtása során ténylegesen felmerült magas költségek és az RTP részére kifizetett, a felmerült költségeknél alacsonyabb összegű kompenzáció közötti különbségre (92). A könyvvizsgálat által érintett összes évet felölelő végső összefoglaló jelentés kifejezetten kimondja, hogy: „a megítélt és kifizetett kompenzációs költségtérítés minden évben alatta maradt a vonatkozó közszolgálati beszámolókban (RCOPS - Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público) feltüntetett összegeknek.” (93).
(185)
Egyes könyvvizsgálatok (az 1992. és 1993. évre vonatkozók kivételével) azt állítják, hogy az RTP túllépte a jogszerű hirdetési időkeretet, azaz a közszolgáltatási szerződésekben engedélyezettnél több hirdetést sugárzott. Az RTP ilyen hirdetésből származó bevételét a műsorszolgáltatásról szóló közleménynek megfelelően a közszolgálati költségek kiszámításakor figyelembe kell venni, mivel a közszolgálatból származó bevételt, a hirdetési bevételeket is ideértve, bele kell számítani a vállalat közszolgálati finanszírozási szükségleteibe.
A hirdetési időkorlát túllépése nem befolyásolta a könyvvizsgáló 1992-1997 közötti évekre vonatkozó elemzését. A közszolgálati kompenzáció megfelelt az RTP által elvégzett közszolgálati feladatoknak, és ezért nem történt túlkompenzálás. Portugália azt is megerősítette, hogy az 1994., 1995. és 1996. évben valamennyi hirdetési nyereséget figyelembe vettek (tehát a hirdetési időkorlát túllépéséből származókat is), és a közszolgálati finanszírozási igényeket ennek megfelelően csökkentették (94). Ami 1996-ot illeti, az új közszolgáltatási szerződés 15. cikke előírta, hogy a kompenzációs összeg meghatározásakor a csatornák üzemeltetéséből származó nyereség nem vehető figyelembe, és az az összes közszolgálati költség kiszámításakor nem számít költségtételnek. A „nyereség” magában foglalja a hirdetési bevételeket. Portugália határozottan megerősítette, hogy a hirdetési nyereséget levonták a szükséges kompenzáció összegéből (95).
(186)
Ami az 1998. évet illeti, a BDO Binder külső könyvvizsgáló megvizsgálta az RTP közszolgálati feladata és az ehhez kapcsolódó költségek közötti kapcsolatot. A BDO Binder jelentése több jövőre vonatkozó ajánlást is megfogalmaz, és javasolja az RTP belső ellenőrzésének megerősítését a belső előírásoknak való megfelelés biztosítása érdekében, olyan megállapítást azonban nem tartalmaz, amely szerint az RTP túlzott összegű kompenzációban részesült volna az általa elvégzett közszolgálati feladatokért, illetve amely szerint az RTP által készített közszolgálati beszámolóban szereplő és a Bizottság 2003. október 15-i határozatában felhasznált számadatok nem lennének megbízhatók. A BDO Binder jelentése a konkrét számadatok említésekor utal arra, hogy egyes eszközökről nem készült leltár. A jelentés ugyanakkor a jelek szerint az eszközökről készült leltár hiányát kifogásolja (96), és nem von le olyan következtetést, hogy a vonatkozó beruházásokra nem került sor, és ezért a beruházások értékét helytelenül számolták el. Amint azonban azt Portugália hangsúlyozta, a vonatkozó beruházásokkal kapcsolatos értékeket mindenesetre nem vették figyelembe a kompenzációs számítás során, ami kizárta, hogy a befektetett eszközök amortizációs költségére visszatérítést igényeljenek.
(187)
A hirdetési időkorlátok túllépése tekintetében a BDO Binder jelentése megállapította, hogy a hirdetési bevételeket a közszolgálati finanszírozási igények kiszámításakor figyelembe vették. A többi esethez hasonlóan, a könyvvizsgáló e tényezők egyike alapján sem vélekedett úgy, hogy az RTP nem teljesítette közszolgálati kötelezettségeit, és túlkompenzációt sem állapított meg.
(188)
Az e határozatban foglalt elemzés szempontjából azonban ennél is fontosabb a BDO Binder jelentésének azon megállapítása (amelyet a SIC sem vitatott), hogy az RTP közszolgálati kötelezettségei teljesítéséhez akár 25 milliárd PTE-t is igényelhetett volna, azonban csupán 14 milliárd PTE-t fizettek ki a részére. Ez azt jelenti, hogy a BDO Binder jelentése nem állapít meg túlkompenzációt, hanem éppen ellenkező következtetésre jut.
(189)
Az RTP átszervezéséről szóló NN 31/06. sz. ügyben hozott határozatban foglaltak szerint a PriceWaterhouseCoopers külső könyvvizsgálat során megvizsgálta, hogy a portugál hatóságok által benyújtott pénzügyi információk összhangban álltak-e az RTP 1991-2003 közötti időszakra vonatkozó pénzügyi beszámolóival, a közszolgálati beszámolókban feltüntetett összegekkel és más olyan információforrásokkal, amelyek a könyvvizsgáló megítélése szerint fontosak voltak az ellenőrzött könyvvizsgálatok megfelelőségének biztosításához (lásd az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozat (38) preambulumbekezdését). A PWC ellenőrzési jelentése érdemi észrevételek nélkül hitelesítette az adatokat (lásd az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozat (52) preambulumbekezdését). A PWC ellenőrzési jelentése kifejezetten megerősítette, hogy az RTP részére közszolgálati kompenzációként kifizetett összegek megfeleltek a minisztertanácsi rendeletekben szereplő összegeknek (lásd az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozat (41) preambulumbekezdését és 39. táblázatát). A PWC ellenőrzési jelentése észrevételezte az RTP átfogó alulfinanszírozottságát. Rámutatott, hogy a közszolgáltatási szerződések értelmében visszatérítésre jogosult közszolgálati feladatokon túl az RTP olyan közszolgálati feladatokat is ellátott, amelyekért nem igényelhetett állami költségtérítést. A Bizottság az NN 31/06. sz. ügyben hozott határozatában kimondta, hogy a PWC ellenőrzési jelentése ennélfogva megalapozottan támaszkodott az RTP pénzügyi beszámolóira, és megállapította, hogy az RTP valóban krónikusan alulfinanszírozott. E határozat alkalmazásában ezért a közszolgálati beszámolók külső könyvvizsgálatain túl a PWC ellenőrzési jelentése további bizonyítékként szolgál arra vonatkozóan, hogy a Bizottság által a 2005/403/EK határozatban felhasznált adatok helyesek voltak.
(190)
A panaszos azon érvelését illetően, amely szerint az állami könyvvizsgáló, a Tribunal de Contas 8/2002 sz. jelentését kellene figyelembe venni, a Bizottság az e határozatban foglalt értékelés során valóban figyelembe vette ezt a jelentést. Elsőként, el kell ismerni, amint azt a SIC is tette, hogy a 8/2002. sz. ellenőrzési jelentés az 1997-2000 közötti időszakot öleli fel, ezért csak az 1997. és 1998. év szempontjából releváns. Noha a jelentés tartalmaz a korábbi évekre vonatkozó adatokat, ezek az RTP általános pénzügyi helyzetének alakulását voltak hivatottak szemléltetni, de nem képezték a Számvevőszék vizsgálatának tárgyát.
(191)
Ennél is fontosabb, hogy a 8/2002 sz. jelentés nem tár fel szabálytalanságot az RTP finanszírozásában, és túlkompenzációt sem állapít meg az 1997-2000 közötti évekre (illetve a többi évre) vonatkozóan. Éppen ellenkezőleg, a 8/2002 sz. jelentés számos olyan esetet említ, amikor az RTP strukturális pénzügyi nehézségekkel küzdött. Ennek megfelelően a Bizottságnak a 8/2002 sz. jelentés alapján nem áll módjában megállapítani, hogy adott költségtérítések túlkompenzációnak és jogellenes állami támogatásnak minősülnek. Éppen ellenkezőleg, a 8/2002 sz. jelentés kifejezetten megerősíti, hogy 1993-től 1999 végéig az RTP túlélését csak a vállalat folyamatos és növekvő eladósodása biztosította.
(192)
A panaszos említése szerint a 8/2002 sz. jelentés több ízben bírálja a vállalat vezetőségét, és felhívja a figyelmet olyan hiányosságokra, amelyeket el lehetett volna kerülni. A 8/2002 sz. jelentés célja az volt, hogy általános áttekintést adjon az RTP vezetőségének és a televíziós közszolgálat nyújtásának hatékonyságáról, eredményességéről és gazdaságosságáról. Amint arra a panaszos felhívta a figyelmet, a 8/2002 sz. jelentés közölte, hogy az RTP rugalmatlan struktúrája és túlzott személyzeti hierarchiája miatt alacsony hatásfokkal biztosította a közszolgálatot. A 8/2002 sz. jelentés ezenfelül bírálta a közszolgálat fogalmának rendkívül megfoghatatlan és általános meghatározását, valamint a közszolgáltatási szerződéseket, amelyek az állami könyvvizsgáló szerint kedveznek a szakszerűtlen vezetésnek.
(193)
Az RTP közszolgálati feladatának meghatározását azonban a Bizottság a 2003. november 15-i határozatában már megvizsgálta. A T-442/03. sz. ügyben hozott bírósági ítélet kimondta, hogy az RTP közszolgálati feladatának tág meghatározása elfogadható (97). Ami az állítólagos hiányosságokat illeti, a Bizottság fel kívánja hívni a figyelmet arra, hogy ezt a szempontot a műsorszolgáltatásról szóló közlemény alkalmazásakor nem kell figyelembe venni.
(194)
A harmadik kritérium, amelyet a Bizottságnak értékelnie kell, annak meghatározása, hogy a finanszírozás arányos-e a közszolgálat nettó költségével.
(195)
A műsorszolgáltatásról szóló közleményben a Bizottság felsorolta azokat a kritériumokat, amelyek alapján értékeli az állami finanszírozás arányosságát, megkövetelve, hogy az állami támogatás ne lépje túlzott mértékben túl a közszolgálati feladat nettó költségeit, és hogy ne legyenek a piacon olyan torzulások, amelyek a közszolgálati feladat teljesítéséhez nem szükségesek (98).
(196)
Mindenekelőtt a közszolgálati tevékenységek költségének pontos meghatározása érdekében a műsorszolgáltatásról szóló közlemény előírja a költségek és a bevételek megfelelő felosztását a közszolgálati és a kereskedelmi tevékenységek között.
(197)
Amint az e határozat (61)-(67) preambulumbekezdésében szerepel, a közszolgáltatási szerződések meghatározzák a költségek és a bevételek azon felhasználási módszerét, amelyet az RTP-nek alkalmaznia kell. Ebben az esetben elvben a Bizottság feladatát megkönnyíti, hogy az RTP olyan analitikus számviteli rendszert alkalmazott, amely lehetővé teszi a társaság által az egyes visszatéríthető közszolgálati kötelezettségek teljesítése érdekében viselt elszámolható költségek számszerűsítését.
(198)
E rendszer révén az egyes elszámolható kiadási tételeket egy-egy tevékenységhez rendelik hozzá, és következésképpen elosztják az RTP különböző visszatéríthető közszolgálati feladatai között, objektív számviteli elvek alapján.
(199)
Tekintettel arra, hogy az egyes visszatéríthető közszolgálati feladatokból származó bevételeket levonják a közszolgálat működési költségeiből, a rendszer garantálja, hogy az éves kompenzációs kifizetések az egyes közszolgálati kötelezettségek nettó költségére korlátozódnak (lásd e határozat (65) preambulumbekezdését).
(200)
A fentiekre tekintettel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a költség meghatározásához szolgáló paramétereket elvben tárgyilagos és átlátható módon állapították meg.
(201)
Mindazonáltal a költségkompenzációs szabályok alábecsülhetik az RTP közszolgálati tevékenységéből eredő tényleges nettó költséget, és a tényleges finanszírozási igények strukturális alulfinanszírozásához vezethetnek.
(202)
Amint az a (65) preambulumbekezdésből kiderül - a közszolgáltatási szerződésekben meghatározott költségszámítási módszerrel összhangban - bizonyos közszolgálati költségeket éves kompenzációk révén a fizetésből kizártak (99). Ezenkívül Portugália tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy bár az RTP-nek ki kellett fizetnie a héát a kapott éves kompenzációs kifizetések után, a számviteli szabályokkal összhangban az ebből eredő költségeket nem lehetett figyelembe venni (lásd a (94) preambulumbekezdést). Végül az RTP a közszolgálati beszámolóiban nem tüntette fel a közszolgálati tevékenységhez szükséges eszközökre irányuló összes beruházást, bár azokat pénzügyi számláiban elkönyvelte (lásd a (67) preambulumbekezdést).
(203)
Az Amszterdami Jegyzőkönyv alapján azonban a közszolgálati műsorszolgáltatók finanszírozása a tagállamok feladata. Ebben az esetben Portugália úgy határozott, hogy nem téríti vissza a szolgáltató feladatai teljesítése érdekében viselt költségeinek egy részét.
(204)
A szóban forgó esetben az állam nemcsak éves kompenzációs kifizetésekben részesítette az RTP-t, hanem pótlólagos finanszírozást is biztosított a számára részvénytőke-emelés, kölcsönök és a társadalombiztosításért felelős szervvel kötött megállapodás formájában. A műsorszolgáltatásról szóló közlemény 57. bekezdésével összhangban a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy valamennyi támogatás arányos-e a közszolgálat nettó költségeivel. Az RTP finanszírozása csak ekkor tekinthető az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésével összeegyeztethetőnek.
(205)
A Bizottság továbbá úgy értékeli, hogy - a közszolgáltatási szerződések értelmében - az RTP-re háruló, kompenzációra nem jogosult közszolgálati kötelezettségek jogszerű és világosan meghatározott, az állam által hivatalosan a közszolgálat nyújtójára ruházott kötelezettségnek tekinthetők. Következésképpen - az állami támogatási szabályokkal összhangban - Portugália az RTP közszolgálati nettó költségeinek az összességét finanszírozhatja.
(206)
A (207) preambulumbekezdésben látható 6. táblázat áttekintést nyújt az RTP-nek az irányadó költség-elszámolási szabályok szerint kiszámított közszolgálati költségeiről (beruházási költségek és nettó működési költségek), valamint a beruházások és a működési költségek címén kapott kompenzációkról.
(207)
Elsősorban a közszolgálati tevékenységhez szükséges eszközökre irányuló beruházásokat (5. táblázat), valamint a beruházások finanszírozására szolgáló kompenzációkat (2. táblázat) mutatja be. Másodsorban bemutatja az RTP nettó működési költségeit (4. táblázat), valamint az e költségekre előirányzott kompenzációs kifizetéseket (1. táblázat). Végül a táblázat tartalmazza a társadalombiztosítással kötött megállapodásból és az 1998. évi kölcsönből eredő eseti támogatásokkal nyújtott pénzügyi előnyt.
6. táblázat
A finanszírozási igények és a közszolgálat nettó működési költségeinek összefoglalása az elszámolási szabályok alapján
(millió PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Összeg
Beruházási költségek
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Tőkeinjekciók
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
A beruházási költségek és a kompenzáció közötti különbség
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
A közszolgálat működési költségei
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Kompenzációs kifizetések
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Társadalombiztosítás
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Kölcsön
-20 000,0
-20 000,0
A működési költségek és a kompenzáció közötti különbség
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Forrás: pénzügyi beszámoló és közszolgálati beszámolók.
(208)
A (201) és (202) preambulumbekezdésben hangsúlyozottak szerint a Portugália által kiválasztott éves kompenzációs kifizetések rendszerének velejárója volt, hogy az RTP által biztosított közszolgálati feladatok tényleges költségeit alulbecsülték, ami által a rendszer tartozások felhalmozódásához vezetett. Az RTP pénzügyi egyensúlyának fenntartása céljából egy második fázisban Portugália eseti támogatásokat alkalmazott az RTP közszolgálati szolgáltatásai költségeinek finanszírozásához.
(209)
Amint az a (207) preambulumbekezdés 6. táblázatában látható, a tőkeinjekció 26 736,8 millió PTE-vel túlkompenzálta a közszolgálati beruházásokat, miközben a működési költségek a kompenzációs kifizetésekkel és egyéb eseti támogatásokkal szemben 28 755,1 millió PTE összegben alulfinanszírozottak voltak. Noha a tőkeinjekciók alapvető célja az eszközberuházások finanszírozása volt, azokat a felhalmozódott tartozások visszafizetésére is felhasználták.
(210)
A (207) preambulumbekezdésben szereplő 6. táblázatból az is kiderül, hogy a teljes kompenzáció 2 018,3 millió PTE-vel alacsonyabb volt, mint a közszolgálati szolgáltatás nettó költsége (28 755,1 PTE mínusz 26 736,8 millió PTE). Következésképpen a Bizottság úgy döntött, hogy - az uniós szabályokkal összhangban - az állam által nyújtott finanszírozás arányban áll az RTP nettó működési közszolgálati költségeivel a vizsgálat tárgyát képező időszak vonatkozásában. Ez a megállapítás - a Bizottság kezdeti feltevésével ellentétben - akkor is helytálló, ha a cégbejegyzési illetékek és díjak alóli mentességből származó 11 000 000 PTE-t állami támogatásnak tekintjük (lásd e határozat (119) és (120) preambulumbekezdését). Az RTP még az említett összeggel együtt is 2 007,3 millió PTE értékben alulfinanszírozott lenne.
(211)
A Bizottság úgy véli, hogy a kapott pénzeszközök feltehetően még az állam által az RTP-re bízott közszolgálati feladatok megvalósításához szükséges összes nettó költségnél is alacsonyabbak voltak, figyelembe véve, hogy a (207) preambulumbekezdésben szereplő 6. táblázat nem tartalmazza az RTP 1992-1998 közötti időszakra vonatkozó közszolgálati költségeinek összességét.
(212)
A műsorszolgáltatásról szóló közleménnyel összhangban a Bizottságnak bizonyságot kell szereznie nemcsak arról, hogy az állam által nyújtott finanszírozás arányban áll a közszolgálat nyújtásának nettó költségeivel, hanem arról is, hogy a piac nem torzult - a közszolgálati feladatok ellátásához szükséges mértéken túl - a közszolgálati tevékenységekből eredő kereskedelmi tevékenységeket illetően, amelyekre vonatkozóan nem lehetséges a költségek pontos hozzárendelése bevételi oldalról. Ilyen torzulás áll fenn, amennyiben az RTP előidézi a piacon a hirdetési díjak csökkenését, amivel csökkenti a versenytársak bevételeit (101). Ebben az esetben az RTP nem maximálná kereskedelmi bevételeit és szükségtelenül emelné az állami finanszírozási igényeket. A műsorszolgáltatásról szóló közleménnyel összhangban az ilyen magatartás, ha bizonyítást nyer, nem tekinthető a műsorszolgáltatóra ruházott közszolgálati feladatok lényegéből adódónak (102).
(213)
A vizsgálati eljárást megindító 2001. november 15-i határozatában a Bizottság kijelentette, hogy ha az ilyen magatartás bizonyítást nyerne, egy esetleges túlkompenzáció értékelésekor figyelembe venné ezeket a torzulásokat és az azokból adódó nagyobb mértékű állami finanszírozási igényt. Az eljárás e szakaszában a Bizottság utalt arra, hogy „azon információk alapján, amelyek ebben a pillanatban a Bizottság birtokában vannak, nem állapítható meg, hogy az RTP ilyen magatartást tanúsított volna” (103).
(214)
Az üggyel kapcsolatos eljárás megindítására vonatkozó észrevételek benyújtására irányuló felhívást követően a Bizottság egyetlen olyan észrevételt sem kapott az RTP versenytársaitól, amely arra utalna vagy bizonyítaná, hogy az RTP olyan, a kereskedelmi piacon versenyellenes magatartást tanúsított volna, amely a Szerződéssel összeegyeztethetetlen, nagyobb mértékű állami támogatáshoz vezethetne (104).
(215)
Ebben az összefüggésben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy semmi nem utal ilyen magatartásra. Tehát a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy úgy tűnik, hogy az RTP a kereskedelmi piacon nem tanúsított versenyellenes, nagyobb mértékű állami finanszírozási igényeket eredményező magatartást, és e magatartás eredményeként nem történt túlkompenzáció.
(216)
A fentiekre tekintettel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a társadalombiztosításért felelős szervvel kötött megállapodást, a tőkeinjekciókat és az alárendelt kölcsönt, valamint a cégbejegyzési illetékek és díjak alóli mentességet állami támogatásnak kell tekinteni az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében. Ennek ellenére az RTP-nek az eseti támogatásokon alapuló finanszírozása az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésével összhangban összeegyeztethető a belső piaccal. A teljes finanszírozás arányos a világosan meghatározott és az RTP-re ruházott közszolgálati kötelezettségeknek megfelelő nettó költségekkel. Következésképpen, az állami finanszírozás nem érintette az uniós érdekkel ellentétes mértékben az uniós kereskedelem feltételeit, sem az Unión belüli versenyt az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésével összhangban (105).
VI. KÖVETKEZTETÉS
(217)
A Bizottság megállapítja, hogy Portugália jogszerűtlenül, az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével biztosította a szóban forgó eseti támogatásokat (106). Ez nem vonatkozik a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdésével összhangban a közjegyzői okiratba foglalás díja és a közzétételi díjak alól biztosított mentességre, mivel ezek az intézkedések az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak.
(218)
A (143) preambulumbekezdésben foglaltak szerint a Bizottság megállapítja, hogy a társadalombiztosításért felelős szervvel kötött 1993. évi megállapodás, az 1994 és 1997 között nyújtott tőkeinjekciók és az 1998. évi alárendelt kölcsön állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében. Hasonlóképpen állami támogatásnak minősül a cégbejegyzési illetékek alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (1) bekezdése szerinti mentesség, valamint a díjak és illetékek alóli, a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése szerinti mentesség. Az eseti támogatásokat állami források formájában nyújtották és azok az RTP előnyben részesítésével torzíthatják a belső piaci versenyt, valamint érinthetik a kereskedelmet.
Az eseti támogatások nem tesznek eleget az Altmark-ítéletben foglalt feltételeknek, mivel nem értékelhetők olyan kompenzációs rendszer keretében, amelyben a paramétereket tárgyilagos és átlátható módon előzetesen megállapították volna. Továbbá az RTP-t nyilvánvalóan nem nyilvános pályázat útján választották ki, amely garantálná a lehető legalacsonyabb költségszintet, és nincsenek arra utaló jelek, hogy az eseti kifizetések összegét egy átlagos vállalkozás által viselt költségek elemzése alapján határozták volna meg.
(219)
Az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdésében foglalt mentesség - az RTP-nek a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése értelmében nyújtott állandó mentesség kivételével - alkalmazandó az eseti támogatásokra. Az elemzéssel összhangban a támogatások világosan meghatározott és a 21/92. sz. törvénnyel és a közszolgáltatási szerződésekkel megfelelően az RTP-re bízott közszolgálati kötelezettségeket ellentételeztek. Az eseti támogatások arányosak az RTP nettó közszolgálati működési költségeivel. Az eseti támogatások nem torzítják a versenyt az uniós érdekekkel ellentétes mértékben, mivel arányosak az RTP nettó közszolgálati költségeivel. Az RTP kereskedelmi tevékenységei során nem tanúsított versenyellenes magatartást.
(220)
A Bizottság megállapítja, hogy a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdésében biztosított állandó mentesség a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, mivel nem tekinthető az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése szerinti általános gazdasági érdekű szolgáltatások működtetéséért járó kompenzációnak. Portugáliának ezért el kell törölnie az említett törvényt. Ezenfelül gondoskodnia kell arról, hogy az RTP-nek az említett törvény értelmében nyújtott támogatásokat a társaság visszafizesse.
(221)
A fenti következtetésekre tekintettel a Bizottság,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Portugália által a Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP) részére nyújtott alábbi eseti támogatások a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek:
a)
1 206 millió PTE összegű tartozás átütemezése Portugália által az RTP javára a társadalombiztosításért felelős szervvel kötött 1993. évi megállapodás formájában;
b)
az 1994 és 1997 közötti, 46 800 millió PTE összegű tőkeinjekciók;
c)
az 1998-ban nyújtott 20 000 millió PTE összegű kölcsön;
d)
a 21/92. sz. portugál törvény 11. cikkének (1) bekezdésében biztosított, cégbejegyzési illetékek alóli ideiglenes mentesség összesen 11 000 000 PTE értékben.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett állami támogatási intézkedések a Szerződés 106. cikkének (2) bekezdése szerint összeegyeztethetők a belső piaccal, mivel nem vezettek az RTP-re bízott közszolgálati feladatok nettó költségeinek túlkompenzálásához.
2. cikk
A 21/92. sz. portugál törvény 11. cikkének (1) bekezdésében biztosított, a közjegyzői okiratba foglalási díjak és a közzétételi díjak alóli mentesség nem minősül állami támogatásnak.
3. cikk
(1) A 21/92. sz. portugál törvény 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az RTP-nek minden bejegyzési, nyilvántartásba vételi és változásbejegyzési eljáráshoz kapcsolódó illeték és díj megfizetése alóli, korlátozás nélküli mentesítése a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
2. A Portugália által a 21/92. sz. törvény 11. cikkének (2) bekezdése alapján jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével az RTP javára nyújtott állami támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen.
4. cikk
(1) Portugália hatályon kívül helyezi az e határozat 3. cikkének (1) bekezdésében említett törvényt, és elrendeli az RTP részére a törvény hatályon kívül helyezéséig az említett rendelkezés értelmében kifizetett állami támogatások visszafizetését.
(2) A visszafizetendő összegek tartalmazzák azt a kamatot, amely az összegeknek az RTP rendelkezésére bocsátásától a tényleges visszafizetésig tartó időszak után jár.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK rendelettel összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
5. cikk
(1) Az 3. cikkben említett törvény alapján odaítélt támogatás visszafizettetése azonnali és tényleges.
(2) Portugália biztosítja, hogy e határozatot az arról szóló értesítéstől számított négy hónapon belül végrehajtsák.
6. cikk
(1) Az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül Portugália benyújtja a Bizottságnak a következő információkat:
a)
a 21/92. sz. törvény 11. cikke (2) bekezdésének eltörlése érdekében hozott intézkedések részletes leírása;
b)
az RTP által visszafizetendő teljes összeg (tőkeösszeg és kamatok);
c)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes bemutatása;
d)
azt igazoló dokumentumok, hogy az RTP-t felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Amíg a 3. cikkben említett támogatást teljes egészében vissza nem fizetik, Portugália folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtásának érdekében meghozott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. A Bizottság egyszerű kérésére Portugália azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ugyancsak részletes tájékoztatást nyújt az RTP által már visszafizetett támogatásokról és visszakövetelési kamatokról.
7. cikk
Ennek a határozatnak Portugália a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. december 20-án.