РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 765/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юни 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
На 28 юли 2011 г. Органът за уреждане на спорове (ОУС) на Световната търговска организация (СТО) прие доклада на Апелативния орган и доклада на групата на съдебните заседатели, изменен с доклада на Апелативния орган („докладите“) по случая „Европейски общности - окончателни антидъмпингови мерки по отношение на някои скрепителни елементи от желязо или стомана от Китай“ (2).
(2)
В докладите се стигна до заключението, наред с другото, че член 9, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (3) („основният антидъмпингов регламент“) не е в съответствие с членове 6.10, 9.2 и 18.4 от Антидъмпинговото споразумение на СТО и с член XVI:4 от Споразумението за СТО. В член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент се предвижда, че на отделните производители износители в страни с непазарна икономика, на които не е предоставено третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика, съгласно член 2, параграф 7, буква в) от основния антидъмпингов регламент, се налага митническа ставка, приложима в национален мащаб, освен ако съответните износители могат да докажат, че отговарят на условията за индивидуално третиране (ИТ), установени в член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент.
(3)
Апелативният орган установи, че член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент създава презумпция, че производителите износители, осъществяващи дейност в страни с непазарна икономика, нямат право на ИТ и че за да отговорят на условията за ИТ, трябва да докажат, че отговарят на критериите за теста за ИТ. Според Апелативния орган няма правно основание за такава презумпция в съответните споразумения на СТО.
(4)
Апелативният орган обаче уточни, че при определянето на един дъмпингов марж и едно антидъмпингово мито за няколко износители съответствието на това определяне с членове 6.10 и 9.2 от Антидъмпинговото споразумение на СТО ще зависи от наличието на фактори, които показват, че дори да разполагат с юридическа самостоятелност, двама или повече износители са в такива отношения, че следва да се третират като един субект. Такива фактори могат да бъдат: i) наличието на корпоративни и структурни връзки между износителите, като общ контрол, общи дялови участия и общо управление; ii) наличието на корпоративни и структурни връзки между държавата и износителите, като общ контрол, общи дялови участия и общо управление; и iii) контрол или значително влияние от държавата по отношение на ценообразуването и продукцията. В това отношение аспектите в предложените изменения на член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент, които отразяват тези фактори, следва да се прилагат предвид на разясненията на Апелативния орган, без да се засягат аспектите с еднаква или сходна формулировка в други разпоредби от основния антидъмпингов регламент.
(5)
На 18 август 2011 г. Съюзът уведоми ОУС, че възнамерява да прилага препоръките и решенията му в този спор по начин, при който се съблюдават задълженията му в рамките на СТО.
(6)
За тази цел е необходимо да се внесат изменения в разпоредбите на член 9, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Член 9, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 се заменя със следното:
„5. На недискриминационна основа и в целесъобразен за всеки случай размер се налага антидъмпингово мито върху вноса на даден продукт от всички източници, за който се установи, че е дъмпингов и причинява вреда, с изключение на вноса от източниците, от които са приети гаранции съгласно настоящия регламент.
В регламента за налагане на антидъмпинговите мерки се определя митото за всеки доставчик или, ако това е невъзможно, за съответната страна доставчик. Доставчиците, които разполагат с юридическа самостоятелност спрямо други доставчици или спрямо държавата, могат обаче да се считат за един субект при определяне на митото. При прилагането на настоящата алинея могат да се вземат предвид фактори, като наличието на структурни или корпоративни връзки между доставчиците и държавата или между самите доставчици, контрола или значителното влияние на държавата по отношение на ценообразуването и продукцията или икономическата структура на страната доставчик.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за всички разследвания, започнати съгласно Регламент (ЕО) № 1225/2009 след влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 13 юни 2012 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 765/2012/EU RENDELETE
(2012. június 13.)
az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 1225/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A Kereskedelmi Világszervezet (WTO) Vitarendezési Testülete (a továbbiakban: a VT) 2011. július 28-án elfogadta a Fellebbviteli Testület jelentését és a Fellebbviteli Testületnek „Az Európai Közösségek - Az egyes Kínából származó vas vagy acél kötőelemek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések” ügyről szóló jelentésével módosított vizsgálóbizottsági jelentést (a továbbiakban: a jelentések) (2).
(2)
A jelentésekben többek között megállapítást nyert, hogy az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (3) (a továbbiakban: a dömpingellenes alaprendelet) 9. cikkének (5) bekezdése nincs összhangban a WTO dömpingellenes megállapodása 6. cikkének (10) bekezdésével, 9. cikkének (2) bekezdésével és 18. cikkének (4) bekezdésével, valamint a WTO-egyezmény XVI. cikkének (4) bekezdésével. A dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése kimondja, hogy a dömpingellenes alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja értelmében piacgazdasági elbánásban nem részesülő, nem piacgazdasággal rendelkező ország egyedi exportáló gyártóira egy országos vámtétel alkalmazandó, kivéve, ha ezek az exportőrök bizonyítani tudják, hogy megfelelnek az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott, az egyéni elbánás biztosításához szükséges követelményeknek.
(3)
A Fellebbviteli Testület megállapította, hogy a dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése vélelmet állít fel, amely alapján a nem piacgazdasággal rendelkező országok exportáló gyártói nem jogosultak egyéni elbánásra, és ha mégis egyéni elbánásban kívánnak részesülni, bizonyítaniuk kell, hogy megfelelnek az annak teljesítésére előírt követelményeknek. A Fellebbviteli Testület szerint a vonatkozó WTO-megállapodásokban nem szerepel olyan jogalap, amely ezt a vélelmet alátámasztaná.
(4)
A Fellebbviteli Testület ugyanakkor egyértelművé tette, hogy egy több exportőrre vonatkozó egységes dömpingkülönbözet és egységes dömpingellenes vám megállapítása során e megállapításnak a WTO dömpingellenes megállapodása 6. cikkének (10) bekezdésével és 9. cikkének (2) bekezdésével való összeegyeztethetősége attól függ, hogy fennállnak-e olyan esetek, amelyek arra mutatnak, hogy két vagy több exportőrt - jóllehet jogilag elkülönülnek - a közöttük létesült kapcsolat okán indokolt egyetlen egységként kezelni. Ilyen eset lehet például: i. az exportőrök közötti vállalati vagy szerkezeti kapcsolatok, mint például a közös ellenőrzés, tőkerészesedés és ügyvezetés; ii. az állam és az exportőrök közötti vállalati vagy szerkezeti kapcsolatok, mint például a közös ellenőrzés, tőkerészesedés és ügyvezetés; továbbá iii. az árképzésre és a kibocsátásra kiterjedő állami irányítás vagy jelentős befolyás. E tekintetben a dömpingellenes alaprendelet 9. cikke (5) bekezdéséhez javasolt módosítások fenti esetekre vonatkozó meghatározásait a Fellebbviteli Testület magyarázataira tekintettel és a dömpingellenes alaprendelet más rendelkezéseiben szereplő azonos vagy hasonló meghatározások sérelme nélkül kell alkalmazni.
(5)
Az Unió 2011. augusztus 18-án értesítette a VT-t abbéli szándékáról, hogy WTO-kötelezettségeinek tiszteletben tartása érdekében végrehajtja a VT e vitával kapcsolatos határozatait és ajánlásait.
(6)
E célból módosítani kell a dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében foglalt rendelkezéseket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1225/2009/EK rendelet 9. cikkének (5) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(5) Megkülönböztetés nélkül és forrástól függetlenül minden esetben megfelelő mértékű dömpingellenes vámot kell kivetni egy termék minden olyan behozatalára, amelyről megállapítható, hogy dömpingelt és kárt okoz, kivéve az olyan forrásokból származó behozatalokat, amelyekre az e rendeletben foglalt feltételek szerinti kötelezettségvállalások kerültek elfogadásra.
A dömpingellenes intézkedéseket elrendelő rendeletben minden egyes szállítóra meg kell állapítani a vámot, vagy ha ez kivitelezhetetlen lenne, akkor az érintett szállító országra. A többi szállítótól vagy az államtól jogilag elkülönülő szállítók a vám megállapítása céljából azonban tekinthetők egyetlen egységnek. Ezen albekezdés alkalmazásában figyelembe vehetők olyan tényezők, mint pl. a szállítók közötti vagy a szállítók és az állam közötti szerkezeti vagy vállalati kapcsolatok, az árképzést és a kibocsátást érintő állami irányítás vagy jelentős befolyás, illetve a szállító ország gazdasági szerkezete.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet hatálybalépését követően a 1225/2009/EK rendelet alapján indított valamennyi vizsgálatra alkalmazni kell.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2012. június 13-án.