РЕШЕНИЕ 2011/137/ОВППС НА СЪВЕТА
от 28 февруари 2011 година
относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 23 февруари 2011 г. Европейският съюз изрази дълбоката си загриженост по отношение на развитието на събитията в Либия. ЕС решително осъди насилието и употребата на сила срещу цивилни граждани и изрази дълбоко съжаление по повод на репресиите срещу мирни демонстранти.
(2)
ЕС призова отново незабавно да се прекрати употребата на сила и да се предприемат мерки за удовлетворяване на законните искания на населението.
(3)
На 26 февруари 2011 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1970 („Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011)“), с която се въвеждат ограничителни мерки срещу Либия и срещу лица и образувания, свързани със сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, включително чрез участие в нападения, в нарушение на международното право, над гражданското население и граждански обекти.
(4)
Предвид сериозната обстановка в Либия, ЕС счита за необходимо да наложи допълнителни ограничителни мерки.
(5)
Освен това са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Забраняват се пряката или непряка продажба, доставка или трансфер за Либия от граждани на държавите-членки или от или през територията на държавите-членки, или чрез използване на съдове, плаващи под тяхно знаме, или чрез техни въздухоплавателни средства, на въоръжение и свързано с него оборудване от всякакъв вид, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, полувоенно оборудване и резервни части за тях, включително оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, независимо дали посочените са с произход от територията на държавите-членки или не.
2. Забранява се:
а)
предоставянето, пряко или непряко, на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. предоставяне на наемен военен персонал, свързан с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
б)
предоставянето, пряко или непряко, на финансова помощ, свързана с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
в)
съзнателното и преднамерено участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикаляне на забраните, посочени в буква а) или б).
Член 2
1. Член 1 не се прилага по отношение на:
а)
доставката, продажбата или трансфера на несмъртоносно военно оборудване или оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, предназначено единствено за хуманитарни цели или за защита;
б)
друг вид доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали;
в)
предоставянето на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. на персонал, свързан с такова оборудване;
г)
предоставянето на финансова помощ, свързана с такова оборудване,
предварително одобрена, когато това е целесъобразно, от комитета, създаден съгласно параграф 24 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011) („Комитетът“);
2. Член 1 не се прилага по отношение на доставката, продажбата или трансфера на защитни облекла, включително бронебойни жилетки и военни каски, временно изнесени за Либия от персонал на ООН, персонал на Европейския съюз или на неговите държави-членки, от представители на медиите, хуманитарните организации и програмите за развитие, и от свързания с тези дейности персонал, единствено за тяхно лично ползване.
Член 3
Забранява се доставянето от граждани на държавите-членки, или чрез кораби под тяхното знаме или с техни самолети, на изделията, посочени в член 1, параграф 1 от Либия, независимо дали произхождат или не от територията на Либия.
Член 4
1. Държавите-членки правят проверки - съобразно националните си органи и законодателство и съгласно международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване - на всички товари за и от Либия на територията си, в т.ч. на морските си пристанища и на летищата си, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение.
2. При разкриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и се разпореждат с тях (чрез унищожаване, неутрализиране, складиране или трансфер с цел разпореждане в държава, различна от държавата на произход или дестинация).
3. Държавите-членки си сътрудничат в съответствие с националните си законодателства при проверките и разпореждането, предприети съгласно параграфи 1 и 2.
4. Самолетите и корабите, транспортиращи товари за и от Либия, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигане или преди заминаване за всички стоки, внасяни или изнасяни от държава-членка.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за недопускане на влизане или транзитно преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в приложение I към Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), и на лицата, посочени допълнително от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), изброени в приложение I;
б)
лицата, невключени в приложение I, които са участници или съучастници в поръчването, контролирането или ръководенето по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, в т.ч. чрез участие или съучастие в планирането, командването, поръчването или провеждането на нападения, в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху гражданското население или граждански обекти, или действащи за тях или от тяхно име или под тяхно ръководство, изброени в приложение II.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на своите граждани до своята територия.
3. Параграф 1, буква а) не се прилага, когато Комитетът прецени, че
а)
пътуването е оправдано поради хуманитарни нужди, в т.ч. религиозни задължения; или
б)
изключението би допринесло за мира и националното помирение в Либия и за стабилността в региона;
4. Параграф 1, буква а) не се прилага когато:
а)
е необходимо влизане или транзитно преминаване за провеждане на съдебен процес; или
б)
дадена държава реши, като разглежда всеки случай поотделно, че такова влизане или транзитно преминаване е необходимо за напредъка по пътя на мира и стабилността в Либия, и съответната държава-членка уведоми след това Комитета в рамките на 48 часа след вземането на такова решение.
5. Параграф 1, буква б) се прилага, без да се засягат случаите, когато една държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството си на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството си на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
6. Параграф 5 се смята за приложим и в случаите, когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
7. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите, когато някоя държава-членка допуска изключение в съответствие с параграфи 5 или 6.
8. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени по параграф 1, буква б), когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, пряко насърчаващ демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Либия.
9. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 8, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета се противопоставят, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да реши да предостави предложеното освобождаване.
10. Когато в съответствие с параграфи 5, 6 и 8 държава-членка разреши на лица, посочени в приложението, да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Всички финансови средства, други финансови активи и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от:
а)
лицата и образуванията, изброени в приложение II към Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, както и допълнителните лица и образувания, определени от Съвета за сигурност или Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение III;
б)
лица и образувания, които не са включени в приложение III, участници или съучастници в разпореждането, контролирането или ръководството по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека на лица в Либия, включително чрез участие или съучастие в планиране, командване, разпореждане или провеждане на нападения в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху цивилно население и съоръжения, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение IV;
се замразяват.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица или образуванията, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства, финансови активи и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане на храна, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за плащания на професионални хонорари в разумен размер и възстановяване на направени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги в съответствие с националното законодателство; или
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги в съответствие с националното законодателство, за рутинно държане или поддържане на замразени финансови средства, друг вид финансова помощ и икономически ресурси;
след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, за намерението да даде разрешение, за достъп до такива средства, други финансови активи или икономически ресурси, и при липсата на отрицателно решение от страна на Комитета в рамките на пет работни дни от тази нотификация.
4. Изключения могат да се правят също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, и след одобрението на Комитета; или
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства, другите финансови активи и икономическите ресурси могат да се използват за удовлетворяване на обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно;
5. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание да извърши плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на такова лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането няма да бъде получено, пряко или непряко, от лице или образувание по параграф 1, и след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно, за намерението да извърши или да получи такива плащания или да разреши размразяването на финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси за тази цел, десет работни дни преди даването на разрешение.
6. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви или други доходи по тези сметки, или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на ограничителните мерки;
при условие че параграф 1 продължава да се прилага за всякакви такива лихви, други доходи и плащания.
Член 7
Не се удовлетворяват искове, включително за обезщетения, нито други подобни искове - като искове за компенсации или искове по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или непряко, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение - на посочените лица или образувания, включени в приложения I, II, III или IV, или на други лица или образувания в Либия, включително правителството на Либия, или на лица или образувания, които предявяват искове чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 8
1. Съветът внася промени в приложения I и III въз основа на решенията, вземани от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, като действа по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъците в приложения II и IV и приема изменения по тях.
Член 9
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включат в списъка дадено лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложения I или III.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложения II и IV.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за решението си, включително за основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът му е известен, или чрез публикуване на известие, за да даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
4. Когато има представени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно информира засегнатото лице или образувание.
Член 10
1. Приложения I, II, III и IV съдържат основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III.
2. Приложения I, II, III и IV съдържат и данните, необходими за идентифициране на засегнатите лица или образувания, при наличие на такива данни, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията данните могат да включват наименованието, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложения I и III се включва и датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 11
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени в настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат подобни ограничителни мерки.
Член 12
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, приемани от Съвета за сигурност.
2. Мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо засегнатите лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата, посочена в член 8, параграф 2, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 13
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 28 февруари 2011 година.
A TANÁCS 2011/137/KKBP HATÁROZATA
(2011. február 28.)
a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
mivel:
(1)
Az Európai Unió 2011. február 23-án komoly aggodalmát fejezte ki a líbiai helyzettel kapcsolatosan, és határozottan elítélte az erőszakot és a polgári lakosság elleni agressziót, valamint a békés tüntetők elleni fellépést.
(2)
Az EU ismételten felszólította a líbiai hatóságokat arra, hogy haladéktalanul vessenek véget az erőszak alkalmazásának, és tegyenek lépéseket a lakosság jogos igényeinek teljesítésére.
(3)
Az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa (a továbbiakban: a Biztonsági Tanács) 2011. február 26-án elfogadta az 1970. sz. határozatot (a továbbiakban: az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat), amely korlátozó intézkedéseket vezetett be Líbiával, illetve azokkal a személyekkel és szervezetekkel szemben, amelyek súlyos emberi jogi visszaéléseket követtek el a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen, többek között azzal, hogy a civil lakosság és civil létesítmények elleni, a nemzetközi jogot sértő támadásokban vettek részt.
(4)
A líbiai helyzet súlyosságára tekintettel az EU szükségesnek tartja, hogy további korlátozó intézkedéseket vezessen be.
(5)
Ezenkívül, egyes intézkedések végrehajtásához további uniós fellépés szükséges,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A tagállamok állampolgárai részéről, illetve a tagállamok területéről vagy területén keresztül, vagy a tagállamok lobogója alatt közlekedő vízi vagy légi járművet használva tilos közvetlenül vagy közvetve fegyvereket és bármely egyéb, azokhoz kapcsolódó anyagot szállítani, értékesíteni vagy átadni Líbia számára, ideértve a fegyvereket és lőszereket, katonai járműveket és felszereléseket, katonai jellegű felszereléseket és a felsoroltak pótalkatrészeit, valamint a belső elnyomás céljára alkalmas felszereléseket, függetlenül attól, hogy azok a tagállamok területéről származnak-e vagy sem.
(2) Tilos:
a)
közvetlenül vagy közvetve bármely líbiai természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Líbiában való felhasználás céljából katonai tevékenységekhez vagy az (1) bekezdésben említett cikkek rendelkezésre bocsátásához, karbantartásához és használatához kapcsolódó technikai, képzési vagy egyéb segítséget nyújtani, ideértve felfegyverzett zsoldosok rendelkezésre bocsátását is;
b)
közvetlenül vagy közvetve bármely líbiai természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Líbiában való felhasználás céljából katonai tevékenységekhez vagy az (1) bekezdésben említett cikkek rendelkezésre bocsátásához, karbantartásához és használatához kapcsolódó pénzügyi támogatást nyújtani;
c)
tudatosan és szándékosan részt venni olyan tevékenységekben, amelyek célja vagy hatása az a) és a b) pontban említett tilalmak megkerülése.
2. cikk
(1) Az 1. cikket nem kell alkalmazni a következőkre:
a)
a kizárólag humanitárius vagy védelmi célokat szolgáló, halált nem okozó katonai felszerelések, illetve belső elnyomás céljára alkalmas felszerelések szolgáltatása, értékesítése vagy átadása;
b)
fegyverek és azokhoz kapcsolódó anyagok egyéb célú szolgáltatása, értékesítése vagy átadása;
c)
az említett felszerelésekhez kapcsolódó technikai, képzési vagy egyéb segítségnyújtás, ideértve személyi állomány rendelkezésre bocsátását is;
d)
az említett felszerelésekhez kapcsolódó pénzügyi támogatás,
amennyiben azt az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat 24. pontja értelmében létrehozott bizottság (a továbbiakban: a bizottság) megfelelő esetben előzetesen jóváhagyta.
(2) Az 1. cikk rendelkezései nem vonatkoznak az olyan védőruházat - ideértve a golyóálló mellényeket és a katonai sisakokat is - szolgáltatására, értékesítésére vagy átadására, amelyet az ENSZ, az Európai Unió vagy annak tagállamai személyzetének tagjai, a média képviselői, valamint a humanitárius és a fejlesztési szervezetek munkatársai és az őket kísérő személyzet kizárólag személyes használatra, átmeneti jelleggel vittek be Líbia területére.
3. cikk
Tilos a tagállamok állampolgárai részéről vagy a lobogójuk alatt közlekedő vízi vagy légi járművet használva az 1. cikk (1) bekezdésében említett cikkeket Líbiától beszerezni, függetlenül attól, hogy azok Líbia területéről származnak-e vagy sem.
4. cikk
(1) A tagállamok nemzeti hatóságaikkal és jogszabályaikkal összhangban és a nemzetközi jognak, különösen a tengerjognak és a vonatkozó nemzetközi polgári légiközlekedési megállapodásoknak megfelelően területükön - a tengeri kikötőket és a repülőtereket is beleértve - ellenőrzik a Líbiából érkező és oda tartó összes rakományt, amennyiben olyan információval rendelkeznek, amely alapján okkal feltételezhető, hogy a rakomány olyan termékeket tartalmaz, amelyek szolgáltatása, értékesítése, átadása vagy kivitele e határozat értelmében tilos.
(2) A tagállamok lefoglalják és (megsemmisítés, használhatatlanná tétel, raktározás vagy a származási országtól vagy célországtól eltérő államba elhelyezés céljából történő átszállítás révén) eltávolítják az olyan termékeket, amelyek szolgáltatása, értékesítése, átadása vagy kivitele e határozat értelmében tilos.
(3) A tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban együttműködnek az (1), illetve a (2) bekezdés szerinti ellenőrzésekkel és a termékek eltávolításával kapcsolatban.
(4) A Líbiából érkező és oda tartó rakományt szállító légi és vízi járműveknek meg kell felelniük az érkezés, illetve az indulás előtti kiegészítő információnyújtás követelményének minden, a tagállamokba érkező vagy onnan induló áru tekintetében.
5. cikk
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy megakadályozzák a következő személyeknek a területükre való beutazását vagy a területükön történő átutazását:
a)
az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat I. mellékletében felsorolt személyek, valamint a Biztonsági Tanács vagy a bizottság által az 1970 (2011) sz. ENSZ BT-határozat 22. pontjának megfelelően megjelölt további személyek, az I. mellékletben felsoroltak szerint;
b)
az I. mellékletben nem felsorolt azon személyek, akik közreműködnek vagy bűnösek a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen elkövetett súlyos emberi jogi visszaélések elrendelésében, ellenőrzésében vagy bármilyen más módon történő irányításában, többek között azáltal, hogy a nemzetközi jogot megsértve közreműködnek vagy bűnösek a civil lakosság és a civil létesítmények elleni támadások tervezésében, irányításában, elrendelésében vagy végrehajtásában - a bombázásokat is ideértve -, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek, a II. mellékletben felsoroltak szerint.
(2) Az (1) bekezdés nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy saját állampolgáraiktól megtagadják a területükre való belépést.
(3) Az (1) bekezdés a) pontját nem kell alkalmazni, amennyiben a bizottság megállapítja, hogy
a)
az utazás humanitárius okokból indokolt, a vallási kötelezettségeket is beleértve; vagy
b)
a mentesség megadása támogatná a líbiai békére és nemzeti megbékélésre, valamint a térség stabilitására irányuló célkitűzéseket;
(4) Az (1) bekezdés a) pontját nem kell alkalmazni, ha
a)
a beutazás vagy átutazás bírósági eljárás miatt szükséges; vagy
b)
valamely tagállam eseti alapon megállapítja, hogy a beutazás vagy átutazás a líbiai béke és stabilitás előmozdításához szükséges, majd a tagállam ezt követően 48 órán belül értesíti a bizottságot erről a megállapításáról.
(5) Az (1) bekezdés b) pontja nem érinti azokat az eseteket, amikor egy tagállamnak nemzetközi jogi kötelezettsége áll fenn, nevezetesen:
a)
valamely nemzetközi kormányközi szervezet fogadó országa;
b)
az ENSZ által vagy annak védnöksége alatt összehívott nemzetközi konferencia fogadó országa;
c)
valamely kiváltságokat és mentességeket biztosító többoldalú megállapodás alapján; vagy
d)
az Apostoli Szentszék (Vatikáni Városállam) és Olaszország között 1929-ben létrejött lateráni egyezmény alapján.
(6) Az (5) bekezdés rendelkezéseit azokra az esetekre is alkalmazni kell, amikor valamely tagállam az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) fogadó országa.
(7) A Tanácsot értesíteni kell minden olyan esetről, amikor egy tagállam az (5) vagy a (6) bekezdés értelmében mentességet ad.
(8) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott intézkedések alól, ha az utazást sürgős humanitárius ok vagy kormányközi értekezleteken való részvétel indokolja, beleértve az Unió által támogatott, vagy az EBESZ elnöki tisztét betöltő tagállamban tartott értekezleteket, amennyiben ott a líbiai demokráciát, emberi jogokat és jogállamiságot közvetlenül elősegítő politikai párbeszéd zajlik.
(9) Az a tagállam, amely a (7) bekezdésben meghatározott mentességet kíván biztosítani, írásban értesíti erről a Tanácsot. A mentességet megadottnak kell tekinteni, kivéve, ha az ellen a Tanács egy vagy több tagja - a javasolt mentességről szóló értesítés kézhezvételétől számított két munkanapon belül - írásban kifogást emel. Amennyiben a Tanács egy vagy több tagja kifogást emel, a Tanács minősített többséggel határozhat a javasolt mentesség megadásáról.
(10) Azokban az esetekben, amikor az (5), a (6) és a (8) bekezdésnek megfelelően egy tagállam engedélyezi a mellékletben felsorolt személyeknek a területére való belépését vagy az azon történő átutazását, az engedély az abban megjelölt célra és az érintett személyekre korlátozódik.
6. cikk
(1) Be kell fagyasztani minden olyan pénzeszközt, egyéb pénzügyi eszközt és gazdasági erőforrást, amely a következő személyek és szervezetek tulajdonában van vagy ellenőrzése alatt áll:
a)
az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat II. mellékletében felsorolt személyek és szervezetek, a Biztonsági Tanács vagy a bizottság által az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat 22. pontjával összhangban meghatározott további személyek és szervezetek, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek vagy szervezetek, vagy a tulajdonukban lévő vagy általuk ellenőrzött szervezetek a III. mellékletben felsoroltak szerint;
b)
a III. mellékletben nem szereplő azon személyek és szervezetek, akik vagy amelyek közreműködnek vagy bűnösek a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen elkövetett súlyos emberi jogi visszaélések elrendelésében, ellenőrzésében vagy bármilyen más módon történő irányításában, például azáltal, hogy a nemzetközi jogot megsértve közreműködnek vagy bűnösek a civil lakosság és a civil létesítmények elleni támadások - köztük a bombázások - tervezésében, irányításában, elrendelésében vagy végrehajtásában, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek vagy szervezetek, vagy a tulajdonukban lévő vagy általuk ellenőrzött szervezetek a IV. mellékletben felsoroltak szerint.
(2) Az (1) bekezdésben említett természetes és jogi személyek és szervezetek számára vagy javára sem közvetlenül, sem közvetetten nem bocsátható rendelkezésre semmilyen pénzeszköz, egyéb pénzügyi eszköz vagy gazdasági erőforrás.
(3) Mentességet lehet adni mindazon pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök és gazdasági erőforrások tekintetében, amelyek:
a)
alapvető kiadások fedezéséhez szükségesek, beleértve az élelmiszerek, a bérlet vagy jelzálog, a gyógyszerek és az orvosi kezelés, az adók, a biztosítási díjak és a közművek költségeit;
b)
a nemzeti jogszabályoknak megfelelően kizárólag az ésszerű mértékű szakmai tiszteletdíjak és a jogi szolgáltatásokhoz kapcsolódóan felmerült kiadások fedezésére szolgálnak;
c)
kizárólag a befagyasztott pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök vagy gazdasági erőforrások szokásos eszköztartási és kezelési díjainak a kiegyenlítésére szolgálnak,
feltéve, hogy az érintett tagállam értesítette a bizottságot arról a szándékáról, hogy adott esetben hozzáférést kíván engedélyezni e pénzeszközökhöz, egyéb pénzügyi eszközökhöz és gazdasági erőforrásokhoz, és a bizottság az értesítéstől számított öt munkanapon belül nem hozott elutasító határozatot.
(4) Mentesség adható azon pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében is, amelyek:
a)
rendkívüli kiadások fedezéséhez szükségesek, azt követően, hogy az érintett tagállam adott esetben erről a bizottságot értesítette, és a bizottság azt jóváhagyta;
b)
bíróság, hatóság vagy választottbíróság által elrendelt zálogjog vagy meghozott határozat tárgyát képezik, amely esetben a pénzeszközöket, egyéb pénzügyi eszközöket és gazdasági erőforrásokat a zálogjog vagy határozat végrehajtására fel lehet használni, azt követően, hogy az érintett tagállam adott esetben erről a bizottságot értesítette, feltéve hogy a zálogjog vagy határozat az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat elfogadásának időpontja előtt keletkezett és nem az (1) bekezdésben említett személyek vagy szervezetek javára szól.
(5) Az (1) bekezdés nem akadályozza meg a megjelölt személyt vagy szervezetet abban, hogy a listára való felvétele előtt szerződésben vállalt fizetési kötelezettségének eleget tegyen, feltéve hogy az érintett tagállam megállapította, hogy a kifizetést - akár közvetlenül, akár közvetve - nem az (1) bekezdésben említett személy vagy szervezet kapja, és az érintett tagállam az engedélyezést 10 munkanappal megelőzően értesítette a bizottságot az e kifizetések teljesítésére vagy kézhezvételére, vagy adott esetben a pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök vagy gazdasági erőforrások befagyasztása megszüntetésének engedélyezésére irányuló szándékról.
(6) A (2) bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók a befagyasztott számlákhoz hozzáadódó:
a)
kamatokra vagy egyéb hozamokra; vagy
b)
olyan szerződések, megállapodások vagy kötelezettségek alapján esedékes kifizetésekre, amelyek azon időpontot megelőzően keletkeztek, hogy a fenti számlák korlátozó intézkedések hatálya alá kerültek,
feltéve, hogy e kamatok, egyéb hozamok és kifizetések továbbra is az (1) bekezdés hatálya alá tartoznak.
7. cikk
Nem teljesíthető semmiféle követelés, beleértve a kártalanításra irányuló vagy egyéb hasonló jellegű követelést - mint például kompenzációs követelés vagy garanciaérvényesítés keretében benyújtott követelés - az I., II., III. vagy IV. mellékletben felsorolt személyek vagy szervezetek, vagy bármely más líbiai személy vagy szervezet - beleértve a líbiai kormányt -, illetve az ilyen személyeken vagy szervezeteken keresztül vagy a részükre követeléssel előálló személyek vagy szervezetek számára olyan szerződések vagy ügyletek tekintetében, amelyeknek a teljesítését közvetlenül vagy közvetve, részben vagy egészben érintették az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat értelmében elrendelt intézkedések, beleértve a Biztonsági Tanács vonatkozó határozatai vagy az e határozatban elrendelt intézkedések végrehajtása értelmében, az azokban előírtak szerint, vagy azokkal összefüggésben az Unió vagy valamely tagállam által hozott intézkedéseket is.
8. cikk
(1) A Tanács a Biztonsági Tanács és a bizottság meghatározásai alapján az I. és a III. mellékleten módosításokat hajt végre.
(2) A Tanács a tagállamoknak vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének a javaslata alapján állítja össze a II. és a IV. mellékletben szereplő jegyzékeket és fogadja el azok módosításait.
9. cikk
(1) Ha a Biztonsági Tanács vagy a bizottság egy személyt vagy szervezetet jegyzékbe vesz, ezt a személyt vagy szervezetet a Tanács is felveszi az I. vagy a III. mellékletbe.
(2) Ha a Tanács úgy határoz, hogy egy személyt vagy szervezetet az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontjában előírt intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a II. és a IV. mellékletet.
(3) A Tanács közli határozatát és a jegyzékbe vétel okait - amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele útján - az (1) és (2) bekezdésben említett személlyel vagy szervezettel, lehetővé téve az adott személy vagy szervezet számára, hogy észrevételeket tegyen.
(4) Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja döntését, és erről értesíti az érintett személyt vagy szervezetet.
10. cikk
(1) Az I., a II., a III. és a IV. mellékletnek tartalmaznia kell az érintett személyek és szervezetek felsorolásának okait; az I. és a III. melléklet vonatkozásában ezen okokat a Biztonsági Tanács vagy a bizottság határozza meg.
(2) Az I., a II., a III. és a IV. mellékletnek tartalmaznia kell továbbá az érintett személyek és szervezetek azonosításához szükséges adatokat (amennyiben azok rendelkezésre állnak); az I. és a III. melléklet vonatkozásában ezeket az adatokat a Biztonsági Tanács vagy a bizottság közli. Személyek esetében ilyen adat lehet a név - beleértve az álneveket is -, a születési idő és hely, az állampolgárság, az útlevél és a személyazonosító okmány száma, a nem, a cím - amennyiben ismert -, valamint a beosztás vagy a foglalkozás. Szervezetek esetében pedig a név, a bejegyzés helye és ideje, a nyilvántartási szám és a székhely. Az I. és a III. mellékletnek tartalmaznia kell a Biztonsági Tanács vagy a bizottság általi jegyzékbe vétel időpontját.
11. cikk
Az e határozatban megállapított intézkedések hatásának maximalizálása érdekében az Unió arra ösztönzi a harmadik országokat, hogy fogadjanak el az ebben a határozatban foglaltakhoz hasonló korlátozó intézkedéseket.
12. cikk
(1) E határozatot adott esetben felül kell vizsgálni, módosítani kell vagy hatályon kívül kell helyezni, különösen a Biztonsági Tanács vonatkozó határozataira figyelemmel.
(2) Az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett intézkedéseket rendszeres időközönként, de legalább 12 havonta felül kell vizsgálni. Amennyiben a Tanács a 8. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban úgy határoz, hogy ezen intézkedések alkalmazásának feltételei már nem teljesülnek, azok az érintett személyek és szervezetek tekintetében hatályukat vesztik.
13. cikk
Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. február 28-án.