ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 918/2012 НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение във връзка с определенията, изчисляването на нетните къси позиции, покритите суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, прагове за уведомяване, прагове на ликвидност за отмяна на ограниченията, значителен спад в стойността на финансови инструменти и неблагоприятните събития
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (1), и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 7, член 4, параграф 2, член 7, параграф 3, член 13, параграф 4, член 23, параграф 7 и член 30 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат някои мерки във връзка с късите продажби и суапите за кредитно неизпълнение. Съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 236/2012 Комисията има правомощие да приема делегирани актове, допълващи разпоредбите на посочения регламент в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящият делегиран акт допълва и изменя определени несъществени елементи.
(2)
Разпоредбите на настоящия регламент са тясно свързани, тъй като праговете за уведомяване и публикуване и определянето на непокритите суапи за кредитно неизпълнение зависят от определенията и методите за изчисляване на къси позиции, докато разпоредбите за значителния спад в стойността на финансовите инструменти, за спада в ликвидността на пазарите на държавни дългови инструменти и определянето на неблагоприятните събития са неразривно свързани. С цел да се гарантира съгласуваност между различните разпоредби относно късите продажби, които следва да влязат в сила едновременно, е подходящо всички изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 разпоредби да се включат в един регламент.
(3)
В Регламент (ЕС) № 236/2012 се съдържат някои определения. За по-голяма яснота и правна сигурност е целесъобразно да се предвидят допълнителни разпоредби във връзка с определенията по член 2, параграф 1, и по-специално в случаите, когато се приема, че дадено физическо или юридическо лице притежава финансов инструмент за целите на определението за „къса продажба“, както и по-подробно уточняване кога дадено физическо или юридическо лице „притежава“ акция или дългов инструмент за целите на Регламент (ЕС) № 236/2012. Целта на подробните указания е да се гарантира, че Регламент (ЕС) № 236/2012 постига заложените в него резултати по последователен начин въпреки различните подходи, застъпени в законодателствата на държавите членки. Понастоящем понятията за собственост и притежание по отношение на ценните книжа в държавите членки не са хармонизирани, но се предвижда разпоредбите на Регламент (ЕС) № 236/2012 да се прилагат само за късите продажби и да не засягат бъдещите правни тенденции, като например хармонизирането на законодателството.
(4)
Регламент (ЕС) № 236/2012 налага ограничения и задължения (като например изисквания за уведомяване и публикуване) за физически или юридически лица, които притежават или откриват нетни къси позиции в акции и държавни дългови инструменти. Дългите и късите позиции в акции и държавни дългови инструменти могат да бъдат притежавани и остойностявани по различни начини. За да се гарантира последователен подход и желаното действие на мерките относно късите позиции в акции и държавни дългови инструменти, е необходимо допълнително да се уточни начинът на изчисляване на нетните къси позиции. Късите продажби могат да се извършват чрез единични инструменти или чрез портфейли от държавни дългови инструменти, поради което е необходимо да се определи как късите продажби чрез портфейл са включени в тези изчисления. С цел да се осигури солиден подход спрямо изчисляването на нетните къси позиции, е необходимо дългите позиции в акции да бъдат определени по по-ограничителен начин, отколкото късите позиции. Тъй като стойността на някои финансови инструменти зависи от колебанието в цените на базовите инструменти, е необходимо да се определи начин за отчитането на този фактор. Определя се моделът, коригиран с коефициента делта, тъй като той е широко приет в практиката.
(5)
Нетните къси позиции се изчисляват въз основа на дългите и късите позиции, притежавани от физическо или юридическо лице. Дългите и късите позиции обаче могат да бъдат притежание на различни субекти в група или в различни фондове, начело на които стои управител. Големите нетни къси позиции могат да се прикрият чрез разпределянето им сред субекти в група или между различни фондове. С цел да се ограничи неизпълнението на изискванията за уведомяване и докладване на къси позиции и да се гарантира, че по този начин се предоставят реални и представителни данни, са необходими по-подробни разпоредби, в които се посочва как да се извършва изчисляването на нетните къси позиции за субекти в група и за управители на фондове. С оглед прилагането на тези разпоредби е необходимо да се определи значението на понятието „инвестиционна стратегия“, за да се поясни късите позиции на кои субекти в група и на кои фондове следва да се сумират. Налага се също така да се определи понятието „управленски дейности“, за да се поясни късите позиции на кои фондове следва да се сумират. С цел да се гарантира извършването на уведомленията е необходимо да се определи за кои субекти в група или в различни фондове се изисква да извършват изчисленията и уведомленията.
(6)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат ограничения върху сключването на сделки с непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но се допускат сделки с покрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, сключени за целите на законното хеджиране. Могат да бъдат хеджирани множество активи и пасиви, като се използват суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но в редица случаи разграничението между законно хеджиране и спекулации може да се окаже трудно. Вследствие на това е необходимо подробно и допълнително уточнение относно случаите, в които може да бъде прието, че даден суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент е покрит. Когато е необходимо да се определи последователно количествен показател на корелация, следва да се използва прост, широко приет и разбираем показател, какъвто е корелационният коефициент на Пирсън (Pearson), изчислен като ковариация на две променливи, разделена на продукта на техните стандартни отклонения. Съчетанието на активи и пасиви с цел постигане на оптимално хеджиране на практика е трудно поради нееднаквите характеристики на различните активи и пасиви и честите колебания в техните стойности. Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква пропорционален подход към мерките и при определянето на непокрит суап за кредитно неизпълнение, поради което е необходимо да се определи как да се прилага пропорционален подход към активи и пасиви, хеджирани с покрит суап за кредитно неизпълнение. Макар че в Регламент (ЕС) № 236/2012 не се предписва конкретна степен на корелационна зависимост, необходима за покрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, следва да се уточни, че тази зависимост следва да бъде значителна.
(7)
Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква физическите или юридическите лица, притежаващи нетна къса позиция в държавен дългов инструмент, чийто размер надвишава определен праг, да уведомят съответния компетентен орган за тази позиция. Поради това е необходимо този праг да бъде съответно уточнен. За минималните стойности, които не биха оказали значително въздействие върху съответния пазар на държавни дългови инструменти, не следва да се изисква уведомяване, като наред с останалите елементи прагът следва да отчита ликвидността на всеки отделен пазар на облигации и размера на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти, както и целите на тази мярка.
(8)
Данните, необходими за изчисляването на прагове за уведомяване за нетните къси позиции, свързани с емитираните държавни дългови инструменти, няма да бъдат налични към датата на влизане в сила на настоящия регламент. Следователно двата критерия, използвани при определянето на първоначалните прагове за уведомяване към датата на публикуване, следва да бъдат на първо място общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавен дълг, и на второ - съществуването на ликвиден фючърсен пазар за тези инструменти. Преразгледаните прагови стойности следва да бъдат приети, когато са налице съответните данни по всички критерии.
(9)
Когато ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти падне под определен праг, ограниченията за инвеститорите, извършващи непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти, могат да бъдат временно отменени с цел да се насърчи ликвидността на този пазар. При наличието на значителен спад в стойността на даден финансов инструмент на място за търговия компетентните органи могат да забранят или ограничат късите продажби, или по друг начин да намалят сделките със съответния инструмент. Поради наличието на множество разнообразни инструменти е необходимо да се определи прагът за всеки отделен клас финансови инструменти, като се отчетат различията, като например тези между инструментите и колебанията в стойността им на съответните пазари.
(10)
В настоящия регламент не е посочен праг за значителен спад в стойността на цената на дял в ПКИПЦК, допуснат за търговия на организиран пазар, с изключение на търгувани на организиран пазар фондове, които са ПКИПЦК, тъй като, макар да е възможно цената да варира свободно на мястото за търговия, към нея се прилага правило, установено в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (2), което поддържа цените близо до стойността на нетните активи на ПКИПЦК. Не се посочва праг за значителен спад в стойността на деривати, различни от тези, които са определени в настоящия регламент.
(11)
В настоящия регламент са разяснени правомощията за намеса на съответните компетентни органи и Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), който е учреден и изпълнява своите правомощия в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3), по отношение на неблагоприятни събития или тенденции. Необходимо е съставянето на списък на тези събития, за да се осигури прилагането на последователен подход, като същевременно се позволи предприемането на подходящи действия при възникването на неблагоприятни събития или тенденции.
(12)
Поради съображения, свързани с правната сигурност, е необходимо настоящият регламент да влезе в сила в същия ден като Делегиран регламент (ЕС) № 919/2012 на Комисията (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят подробни правила, допълващи следните членове от Регламент (ЕС) № 236/2012:
-
член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за собственост и къса продажба,
-
член 3, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробно случаите, в които се изчисляват нетните къси позиции и методите на изчисляването им, както и определението за притежание,
-
член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и методите за изчисляване за групи и дейности по управление на фондове,
-
член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага за уведомяване за значителни къси позиции в държавни дългови инструменти,
-
член 13, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага на ликвидност за отмяна на ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти,
-
член 23, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на понятието за значителен спад на стойността на финансовите инструменти, различни от ликвидни акции,
-
член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробни критерии и фактори, вземани предвид при определянето на случаи, в които възникват неблагоприятните събития или тенденции по членове 18-21 и член 27, и заплахите, посочени в член 28, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„група“ означава правните субекти, които са контролирани предприятия по смисъла на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), и отделното физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие;
б)
„наднационален емитент“ означава емитент по смисъла на член 2, параграф 1, буква г), подточки i), iv), v) и vi) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА II
ДОПЪЛНИТЕЛНИ УКАЗАНИЯ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЕНИЯТА ПО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 2 И ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА а)
Член 3
Указания относно понятието „собственост“ и определяне на къса продажба
1. За целите на определянето на къса продажба при необходимост се преценява дали за дадено физическо или юридическо лице се смята, че притежава финансов инструмент при наличието на законно право на собственост или действително притежаване, като за целта се прилага действащото законодателство за късата продажба на съответната акция или дългов инструмент. Когато физически или юридически лица са действителните собственици на дадена акция или дългов инструмент, се смята, че съответните акция или дългов инструмент са собственост на крайния действителен собственик, включително когато акцията или дълговият инструмент се държат от представител. За целите на настоящия член действителният собственик е инвеститорът, който поема икономическия риск, свързан с придобиването на финансов инструмент.
2. За целите на член 2, параграф 1, буква б), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) № 236/2012 понятието „къса продажба“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от същия регламент не включва:
а)
продажба на финансови инструменти, които са били прехвърлени съгласно споразумение за предоставяне на ценни книжа на заем или за репо сделка, при условие че ценните книжа или ще бъдат върнати, или прехвърлителят ще ги изземе обратно, така че сетълментът да може да се извърши на дължимата дата;
б)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е закупило финансовия инструмент преди продажбата, но към момента на нейното извършване не е получило финансовия инструмент, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент;
в)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е упражнило опция или подобен иск върху него, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент.
Член 4
Притежание
Смята се, че физическо или юридическо лице притежава акция или дългов инструмент за целите на член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012 при следните обстоятелства:
а)
физическото или юридическото лице притежава акция или дългов инструмент в съответствие с член 3, параграф 1;
б)
налице е иск за принудително изпълнение за прехвърляне на собствеността върху акцията или дълговия инструмент на физическото или юридическото лице в съответствие с приложимия закон към съответната продажба.
ГЛАВА III
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ПО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА б)
Член 5
Нетни къси позиции в акции - дълги позиции
1. Притежанието на акция чрез дълга позиция в портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. Всяка експозиция чрез финансов инструмент, различен от акция, която предоставя финансово предимство в случай на нарастване на цената на акцията, както е посочено в член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, означава всяка експозиция към акционерен капитал чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 1.
Експозицията, посочена в първа алинея, зависи от стойността на акцията, по отношение на която трябва да бъде изчислена дадена нетна къса позиция и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на акцията.
Член 6
Нетни къси позиции в акции - къси позиции
1. Късата продажба на акция чрез къса продажба на портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в приложение I, част 1, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на акцията, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
Член 7
Нетни къси позиции в акции - общи положения
За целите на нетните къси позиции, посочени в членове 5 и 6, се вземат предвид следните критерии:
а)
без значение е дали е бил договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи;
б)
късите позиции във финансови инструменти, даващи основание за иск за неемитирани акции, както и правата на записване, конвертируемите облигации и другите сравними инструменти, не се смятат за къси позиции при изчисляването на нетна къса позиция.
Член 8
Нетни къси позиции в държавен дългов инструмент - дълги позиции
1. За целите на настоящия член и на приложение II ценообразуване означава доходността или - когато няма печалба за някой от съответните активи или пасиви, или когато печалбата е неподходяща система за съпоставка между съответните активи или пасиви - цената. Притежаването на държавен дългов инструмент чрез дълга позиция в портфейл от държавни дългови инструменти на различни емитенти на държавен дълг се взема предвид във връзка с този държавен дългов инструмент до степента, в която посоченият инструмент е представен в този портфейл.
2. За целите на член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 всяка експозиция чрез инструмент, различен от държавен дългов инструмент, която дава финансово предимство в случай на повишаване на цената на държавния дългов инструмент, означава всяка експозиция чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 2, при условие че тяхната стойност зависи от стойността на държавния дългов инструмент, по отношение на които трябва да се изчисли дадена нетна къса позиция, и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на държавния дългов инструмент.
3. При условие че има висока корелация в съответствие с член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и с параграфи 4 и 5, всички нетни притежания на държавен дългов инструмент на даден емитент на държавен дълг, който е във висока корелация с ценообразуването на държавния дългов инструмент във всяка къса позиция, се включват в изчисляването на дългата позиция. Не се включват държавните дългови инструменти от емитенти, намиращи се извън Съюза.
4. За активи с ликвидна пазарна цена високата корелация между цената на дългов инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на задължението на съответния емитент на държавни дългови инструменти се измерва посредством данните за минали периоди, като се използват ежедневно претеглени данни, събрани за 12-месечния период, предхождащ позицията в държавния дългов инструмент. За активи, за които няма ликвиден пазар, или когато ценовите данни обхващат период, по-малък от 12 месеца, се използва подходящ начин на измерване с подобна продължителност.
5. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се приема, че дългов инструмент и емитиран държавен дългов инструмент имат висока корелация, когато корелационният коефициент на Пирсън (Pearson) е най-малко 80 % между цената на дълговия инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на дадения държавен дългов инструмент за съответния период.
6. Ако впоследствие позицията изгуби високата си корелация въз основа на непрекъснат 12-месечен срок, тогава държавният дългов инструмент на емитент, чиито държавни дългови инструменти преди са имали висока корелация, вече не може да бъде отчитан при изчисляването на дълга позиция. Независимо от това не се счита, че позициите губят високата си корелация, когато е налице временен спад в нивото на корелация на държавните дългови инструменти за не повече от 3 месеца под нивото, посочено в параграф 4, при условие че през този 3-месечен период коефициентът на корелация е най-малко 60 %.
7. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 9
Нетни къси позиции в държавни дългови инструменти - къси позиции
1. Късата продажба на държавен дългов инструмент чрез продажба на портфейл от държавни дългови инструменти също се взема предвид във връзка с посочения инструмент до степента, в която този инструмент е представен в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в член 8, параграф 2, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на държавния дългов инструмент, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
3. Всички суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, свързани с емитент на такива инструменти, се включват в изчислението на нетните къси позиции в посочените държавни дългови инструменти. Продажбите на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се смятат за дълги позиции, а покупките на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти - за къси позиции.
4. Ако позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент се използва за хеджирането на риск, различен от свързания с държавния дългов инструмент риск, стойността на хеджирания риск не може да се разглежда като дълга позиция, когато се изчислява дали физическо или юридическо лице има нетна къса позиция в емитираните държавни дългови инструменти на емитент на такива инструменти.
5. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 10
Метод за изчисляване на нетните къси позиции във връзка с акции
1. За целите на изчисляването на нетните къси позиции в акции съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се използва моделът, коригиран с коефициента делта, за акциите, посочен в приложение II.
2. При всички извършени от физическо или юридическо лице изчисления на дълга и къса позиция по отношение на едни и същи акции се използват едни и същи методи.
3. При изчисляването на нетните къси позиции се отчитат сделките с всички финансови инструменти - без значение дали са извършени на мястото за търговия или извън него - които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или стойността на акцията.
Член 11
Изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти
1. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетните къси позиции в държавни дългови инструменти се изчисляват, като се вземат предвид сделките с всички финансови инструменти, които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или доходността на държавния дългов инструмент. Използва се коригираният с коефициента делта модел за държавни дългови инструменти, установен в приложение II.
2. В съответствие с член 3, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012 позициите се изчисляват за всеки отделен емитент на държавни дългови инструменти, по отношение на който дадено физическо или юридическо лице притежава къса позиция.
ГЛАВА IV
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ВЪВ ФОНДОВЕ ИЛИ ГРУПИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА в)
Член 12
Метод за изчисляване на позициите при дейности, свързани с управлението на няколко фонда или портфейла
1. Съгласно член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 изчисляването на нетните къси позиции по отношение на даден емитент се извършва поотделно за всеки фонд, без оглед на правната му форма, и за всеки управляван портфейл.
2. За целите на членове 12 и 13 се прилагат следните определения:
а)
„инвестиционна стратегия“ означава стратегия, която управляващият субект следва по отношение на даден емитент и с която цели откриването на нетна къса позиция или нетна дълга позиция чрез сделки с различни финансови инструменти, емитирани от съответния емитент или свързани с него;
б)
„дейности по управление“ означава управление на фондове без оглед на тяхната правна форма и управление на портфейли в съответствие с мандата, предоставен от клиенти, въз основа на преценка за всеки отделен клиент, когато тези портфейли включват един или повече финансови инструменти;
в)
„управляващ субект“ означава юридическо лице или субект, включително подразделение, звено или отдел, който управлява по своя преценка фондове или портфейли съгласно предоставения му мандат.
3. Управляващият субект сумира нетните къси позиции в управляваните от него фондове и портфейли, за които се следва една и съща инвестиционна стратегия по отношение на даден емитент.
4. При прилагането на горепосочения метод управляващият субект:
а)
отчита позициите във фондове и портфейли, чието управление му е възложено от трета страна;
б)
изключва позициите във фондове и портфейли, чието управление е възложено на трета страна.
Управляващият субект докладва и, когато това се изисква, оповестява нетната къса позиция, получена в резултат от прилагането на параграфи 3 и 4, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
5. Когато един и същ правен субект извършва дейности по управление наред с дейности, несвързани с управление, той прилага описания в параграфи 1-3 метод само към дейностите по управление, като докладва и оповестява нетните къси позиции, получени в резултат от прилагането на този метод.
6. За несвързаните с управление дейности, в резултат на които правен субект придобива нетни къси позиции за своя сметка, той извършва изчислението на нетната къса позиция по отношение на даден емитент в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, докладва и оповестява получените нетни къси позиции.
Член 13
Метод за изчисляване на позиции за правни субекти в състава на група, които имат дълги или къси позиции по отношение на даден емитент
1. За всеки правен субект, влизащ в състава на група, изчислението на нетната къса позиция се извършва в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012. Конкретният правен субект или, от негово име - групата, в чийто състав влиза, докладва и оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли прага за уведомяване или оповестяване. Когато един или повече правни субекти, влизащи в състава на група, се явяват управляващи субекти, те прилагат метода, описан в член 12, параграфи 1-4, във връзка с дейностите по управление на фондове и портфейли.
2. Нетните къси и дълги позиции на всички правни субекти, влизащи в състава на група, се сумират и прихващат, с изключение на позициите на управляващите субекти, които извършват дейности по управление. Групата докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване.
3. Когато нетна къса позиция достигне или премине прага за уведомяване по член 5 или прага за оповестяване по член 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012, правният субект, влизащ в състава на група, докладва и оповестява в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетната къса позиция по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 1, при условие че на равнището на групата нито една нетна къса позиция, изчислена съгласно параграф 2, не достига или не преминава прага за уведомяване или оповестяване. Определеният за тази цел правен субект докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция на равнището на групата по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 2, когато:
i)
нито един правен субект, влизащ в състава на групата, не е достигнал или преминал прага за уведомяване или оповестяване;
ii)
прагът за уведомяване или оповестяване е достигнат или преминат едновременно от самата група и от някой от влизащите в състава ѝ правни субекти.
ГЛАВА V
ПОКРИТИ ПОЗИЦИИ В СУАПИ ЗА КРЕДИТНО НЕИЗПЪЛНЕНИЕ ПО ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4, ПАРАГРАФ 2
Член 14
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи:
а)
по отношение на хеджирането за целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и служи за хеджиране срещу риска от спад в стойността на активите или пасивите, който е в корелация с риска от спад в стойността на държавните дългови инструменти, към които се отнася суапът за кредитно неизпълнение, и когато тези активи или пасиви се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в същата държава членка;
б)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в държавата членка, с чиито дългови инструменти е свързан суапът за кредитно неизпълнение, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка, включително нейно министерство, агенция или дружество със специално предназначение, или когато държавата членка е федерална държава - един от членовете, съставящи федерацията;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18;
в)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до емитент на държавни дългови инструменти, когато емитентът на държавните дългови инструменти, свързани със суапа за кредитно неизпълнение, е гарант или акционер, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18.
2. За целите на параграф 1, буква а) трябва да е налице корелация между стойността на хеджирания актив или пасив и стойността на държавните дългови инструменти, с които е свързан, както е посочено в член 18.
Член 15
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, когато длъжникът е установен в повече от една държава членка или активите или пасивите се намират в повече от една държава членка
1. Когато длъжникът или контрагентът по даден актив или пасив е установен в повече от една държава членка, позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
дружеството майка е установено в една държава членка, дъщерното дружество е установено в друга държава членка и заемът е отпуснат на дъщерното дружество. Когато е налице експлицитна или имплицитна подкрепа от страна на дружеството майка за кредитирането на дъщерното дружество, се допуска суапите за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти да се купуват в държавата членка, където е установено дружеството майка, а не в държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
б)
холдинг майка притежава или контролира оперативно дъщерно дружество в друга държава членка. Ако емитент на облигацията е дружеството майка, а хеджираните активи и приходи са собственост на дъщерното дружество, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
в)
за хеджиране на експозиция към дружество в една държава членка, което е инвестирало в държавни дългови инструменти на втора държава членка до такава степен, че би било сериозно засегнато при значителен спад в стойността на държавните дългови инструменти на втората държава членка, при условие че това дружество е установено в двете държави членки. Когато корелацията между риска и дълговите инструменти на втората държава членка е по-голяма от корелацията между риска и дълговите инструменти на държавата членка, в която е установено дружеството, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към втората държава членка.
2. Позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
когато длъжникът или контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е дружество с дейност на цялата територия на Съюза, или експозицията, която се хеджира, се отнася до Съюза или до държавите членки, чиято валута е еврото, се допуска тази експозиция да се хеджира с подходящ европейски индекс или индекс на еврозоната, който отразява суапите за кредитно неизпълнение по държавни облигации;
б)
когато контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е наднационален емитент, се допуска рискът от контрагента да се хеджира с подходящо избрано портфолио от суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се до гарантите или акционерите на този субект.
Член 16
Обосновка на непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
По искане на компетентния орган всяко физическо или юридическо лице, което открива позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти:
а)
обосновава пред компетентния орган кои от изброените в член 15 случаи са били изпълнени към момента на откриване на позицията;
б)
доказва пред компетентния орган, че през целия период, в който държи суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, критерият за корелация по член 18 и изискванията за пропорционалност по член 19 са изпълнени по отношение на съответната позиция в този суап.
Член 17
Хеджирани активи и пасиви
Ако са изпълнени условията, посочени в членове 15 и 18 от Регламент (ЕС) № 236/2012, активите и пасивите могат да се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти в следните случаи:
а)
дълга позиция в държавни дългови инструменти на съответния емитент;
б)
всяка позиция или всеки портфейл, които се използват във връзка с хеджиране на експозиции към емитент на държавни дългови инструменти, отнасящи се до суапи за кредитно неизпълнение;
в)
всички активи и пасиви, които се отнасят до субекти от обществения сектор в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Това обхваща експозиции към централната, регионалната и местната администрация, към субектите от обществения сектор или всяка експозиция, гарантирана от съответния субект, и може да включва финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
г)
експозиции към субекти от частния сектор, установени в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Въпросните експозиции включват, но не се ограничават до заеми, кредитен риск от контрагента (включително потенциална експозиция, когато за нея се изисква регулаторен капитал), вземания и гаранции. Активите и пасивите включват, но не се ограничават до финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
д)
всички непреки експозиции към някой от горепосочените субекти, които се дължат на експозиция към индекси, фондове или дружества със специално предназначение.
Член 18
Критерии за корелация
1. Посоченият в настоящата глава критерий за корелация се счита за изпълнен в един от следните случаи:
а)
критерият за количествена корелация е изпълнен, когато корелационният коефициент на Пирсън за цената на активите и пасивите и цената на държавните дългови инструменти, изчислен въз основа на изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, непосредствено предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, достигне стойност от 70 %;
б)
критерият за качествена корелация е изпълнен, когато се достигне значима корелация, която се основава на подходящи данни за изминал период и показва зависимост, която не е от временен характер. Корелацията се изчислява въз основа на данните за изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, и се сравняват с текущия период. Ако се установи, че преобладаващите през съответния период условия са сходни с условията към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, или с условията, които биха могли да настъпят през периода на хеджиране на експозицията, се използва различен период. При активите, за които няма ликвидна пазарна цена или достатъчно данни за сравнение с изминали периоди, се използва подходящо приближение.
2. Критерият за корелация по параграф 1 се счита за изпълнен, ако може да се докаже, че:
а)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чийто собственик е емитентът на държавни дългови инструменти, до предприятие, в което емитентът притежава мнозинство от акциите с право на глас, или до предприятие, чиито дългове се гарантират от емитента на държавни дългови инструменти;
б)
експозицията, която се хеджира, се отнася до регионална, местна или общинска администрация на държава членка;
в)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чиито парични потоци в значителна степен зависят от поръчки от страна на емитент на държавни дългови инструменти или от проект, който е изцяло или в значителна степен финансиран или поет от емитент на държавни дългови инструменти, като например инфраструктурен проект.
3. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава факта, че критерият за корелация е бил изпълнен към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
Член 19
Пропорционалност
1. Когато при определяне на това, дали размерът на позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти отговаря на размера на хеджираните експозиции, не е възможно пълно хеджиране, не се изисква точно съответствие и се допуска ограничено завишаване съгласно параграф 2. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава защо не е възможно да се постигне точно съответствие.
2. Когато това е оправдано от естеството на активите и пасивите, които се хеджират, и тяхното отношение към размера на задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, които задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение, за хеджиране на дадения размер на експозициите се задържа по-голям размер от суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти. Това обаче се позволява, само когато се установи, че за компенсиране на степента на риска, свързан със съответния портфейл, е необходим по-голям размер на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, като се отчетат следните фактори:
а)
размер на номиналната позиция;
б)
коефициент на чувствителност на експозициите към задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, когато тези задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение;
в)
динамичен или статичен характер на избраната стратегия за хеджиране.
3. Лицето, което държи съответната позиция, е длъжно да гарантира, че неговата позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти винаги е пропорционална и че нейното времетраене, доколкото това е възможно предвид преобладаващите пазарни правила и ликвидността, максимално съответства на времетраенето на експозициите, които се хеджират, или на периода, за който лицето възнамерява да държи експозицията. Ако експозициите, които се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение, са ликвидирани или откупени, те трябва да се заменят с еквивалентни експозиции или позицията в суапа за кредитно неизпълнение трябва да се намали или да се отстрани по друг начин.
4. Ако позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е била покрита в момента на откриването ѝ, тя впоследствие не се разглежда като непокрита, ако преобразуването ѝ в непокрита позиция се дължи единствено на движение в пазарната стойност на хеджираните експозиции или на стойността на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
5. При всички случаи, когато страните приемат, че дадена позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е резултат от техните задължения като членове на централен контрагент, който извършва клиринг на сделки със суапове за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и от действието на правилата на този централен контрагент, такава позиция се разглежда като недоброволно открита от съответната страна позиция, поради което не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 20
Метод за изчисляване на непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позицията на физическо или юридическо лице в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти представлява неговата нетна позиция.
2. При изчисляване на размера на допустимите рискове, които са хеджирани или предстои да бъдат хеджирани чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, се прави разграничение между статични и динамични стратегии за хеджиране. При статично хеджиране, като преки експозиции към държава или към органи от нейния обществен сектор, като мярка се използва размерът на загубата в случай на внезапно неизпълнение от страна на субекта, към който има експозиции лицето, държащо съответната позиция. Получената стойност се сравнява с нетната условна стойност на позицията в суапа за кредитно неизпълнение.
3. При изчисляване на размера на рисковете, коригирани според пазарната стойност, за които се изисква динамична стратегия за хеджиране, изчисленията трябва да се правят с отчитане на риска, а не въз основа на условни стойности, като се взема предвид степента, до която дадена експозиция може да нарасне или да спадне през своето времетраене, както и относителната променливост на активите и пасивите, които се хеджират, както и на съответните държавни дългови инструменти. Ако активът или пасивът, хеджиран чрез позицията в суап за кредитно неизпълнение, е различен от референтния актив на суапа за кредитно неизпълнение, се прилага корекция с коефициент бета.
4. Непреките експозиции към рискове, например посредством индекси, фондове, дружества със специално предназначение, както и към позиции в суапи за кредитно неизпълнение, се отчитат пропорционално на степента, в която референтният актив, пасив или суап за кредитно неизпълнение е представен в индекса, фонда или в друг механизъм.
5. Стойността на допустимия портфейл от активите или пасивите, които трябва да бъдат хеджирани, се изважда от стойността на държаната нетна позиция в суапи за кредитно неизпълнение. Ако получената стойност е положителна, позицията се счита за непокрита позиция в суапи за кредитно неизпълнение по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА VI
ПРАГОВЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ОТНОСНО НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ В ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 7, ПАРАГРАФ 3
Член 21
Прагове за уведомяване относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти
1. Стойността на прага, при който се изисква уведомяване на съответния компетентен орган относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти, представлява процент от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
2. Прагът за докладване се изразява в парична стойност. Тази парична стойност се определя, като към емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавни дългови инструменти се прилага процентен праг и получената стойност се закръглява на най-близкото цяло число в милиони евро.
3. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, се преразглежда и актуализира на всяко тримесечие, за да се отразят промените в общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
4. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, и общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти се изчисляват в съответствие с метода за изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти.
5. Първоначалният размер и последователните нарастващи равнища за всеки емитент на държавни дългови инструменти се определят въз основа на следните фактори:
а)
праговете не налагат уведомяване относно нетни къси позиции с минимална стойност по отношение на който и да било емитент на държавни дългови инструменти;
б)
общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти и средния размер на държаните от участници на пазара позиции в емитирани държавни дългови инструменти на този емитент на държавни дългови инструменти;
в)
ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти за всеки емитент на държавни дългови инструменти, включително, когато е необходимо, ликвидността на фючърсния пазар за конкретните държавни дългови инструменти.
6. Като се отчетат изложените в параграф 5 фактори, съответните прагове за уведомяване относно началния размер, които трябва да се отчитат за всеки емитент на държавни дългови инструменти, представляват процент, който се равнява на 0,1 % или 0,5 % от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти. Процентът, който следва да се прилага за всеки емитент на държавни дългови инструменти, се определя чрез описаните в параграф 5 критерии, така че за всеки емитент на държавни дългови инструменти се установява един от двата процентни прага, използвани за изчисляването на паричните стойности, които са от значение за уведомлението.
7. В деня на влизане в сила на настоящия регламент важат следните две категории начални прагове:
а)
начален праг от 0,1 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е от 0 до 500 милиарда евро;
б)
праг от 0,5 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е над 500 милиарда евро или когато за конкретните държавни дългови инструменти съществува ликвиден фючърсен пазар.
8. Последователните нарастващи равнища се определят на 50 % от началните прагове и са:
а)
всеки 0,05 % над началния праг за уведомяване от 0,1 %, като се започва от равнище 0,15 %;
б)
всеки 0,25 % над началния праг за уведомяване от 0,5 %, като се започва от равнище 0,75 %.
9. Емитентът на държавни дългови инструменти преминава в подходящата прагова група, когато това е обосновано от промяна в пазара на държавни дългови инструменти на емитентa на държавни дългови инструменти и промяната е наблюдавана най-малко в продължение на една календарна година, като се прилагат посочените в параграф 5 фактори.
ГЛАВА VII
ПАРАМЕТРИ И МЕТОДИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПРАГА НА ЛИКВИДНОСТ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА ОГРАНИЧЕНИЯТА ВЪРХУ КЪСИ ПРОДАЖБИ НА ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 13, ПАРАГРАФ 4
Член 22
Методи за изчисляване и определяне на прага на ликвидност за преустановяване на ограниченията върху къси продажби на държавни дългови инструменти
1. Стойността за ликвидността на емитираните държавни дългови инструменти, която следва да се използва от всеки компетентен орган, е отношението между оборота, който се определя като обща номинална стойност на търгуваните държавни дългови инструменти, и кошница от базови показатели с различен матуритет.
2. Временно преустановяване на ограниченията върху непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти може да последва тогава, когато оборотът за даден месец спадне под петия процентил на месечния обем на сделките за предходните дванадесет месеца.
3. За извършване на тези изчисления всеки компетентен орган използва налични представителни данни от едно или повече места за търговия, от извънборсова търговия или от двата посочени източника и информира ЕОЦКП за използваните данни.
4. Преди компетентните органи да упражнят правомощието си да преустановят ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти, те гарантират, че значителният спад в ликвидността не е следствие от сезонни въздействия.
ГЛАВА VIII
ЗНАЧИТЕЛЕН СПАД В СТОЙНОСТТА НА ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ЛИКВИДНИ АКЦИИ, СЪГЛАСНО ЧЛЕН 23
Член 23
Значителен спад в стойността на финансови инструменти, различни от ликвидни акции
1. При акция, различна от ликвидна акция, значителен спад в стойността в рамките на един ден за търговия в сравнение с цената на затваряне в предходния ден за търговия означава:
а)
намаление на цената на акцията с 10 % или повече, когато акцията е включена в основния национален индекс на дяловите ценни книжа и е базов финансов инструмент за дериватен договор, допуснат до търговия на място за търговия;
б)
намаление на цената на акцията с 20 % или повече, когато цената на акцията е равна на или по-висока от 0,50 EUR или еквивалента в местна валута;
в)
намаление на цената на акцията с 40 % или повече във всички останали случаи.
2. За значителен спад в стойността на държавна облигация се счита увеличение на доходността със 7 % или повече по цялата крива на доходност в рамките на един ден за търговия по отношение на съответния емитент на държавни дългови инструменти.
3. За значителен спад в стойността на корпоративна облигация се счита увеличение на доходността на тази корпоративна облигация с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия.
4. За значителен спад в стойността на инструмент на паричния пазар се счита намаление на цената на този инструмент с 1,5 % или повече в рамките на един ден за търговия.
5. За значителен спад в стойността на фонд, търгуван на организиран пазар, включително фондове, търгувани на организиран пазар, представляващи предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), се счита намаление на цената на този фонд, търгуван на организиран пазар, с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия. Фонд, търгуван на организиран пазар, който използва заети средства, се коригира със съответния коефициент на задлъжнялост, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства. Фонд, търгуван на организиран пазар, който е обратен на борсовия индекс, се коригира с коефициент от -1, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства.
6. Когато дериват, включително финансови договори за разлики, се търгува на място за търговия и има за базов финансов инструмент единствено финансов инструмент, за който в настоящия член и в член 23, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 е посочен значителен спад в цената, се счита, че значителният спад в цената на този дериватен инструмент е настъпил тогава, когато значително е спаднала цената на базовия финансов инструмент.
ГЛАВА IX
НЕБЛАГОПРИЯТНИ СЪБИТИЯ ИЛИ ТЕНДЕНЦИИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 30
Член 24
Критерии и фактори, които следва да се отчитат, когато се определя в кои случаи са налице неблагоприятни събития или тенденции и възникват заплахи
1. За целите на членове 18-21 от Регламент (ЕС) № 236/2012 неблагоприятни събития или тенденции, които могат да представляват сериозна заплаха за финансовата стабилност или доверието на пазара в засегнатата държава членка или в една или повече други държави членки по смисъла на член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, включват всяко действие, резултат, факт или събитие, за което с основание се очаква или може да се очаква, че ще доведе до следното:
а)
сериозни финансови, парични или бюджетни проблеми, които могат да предизвикат финансова нестабилност, засягаща държава членка или банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, когато това може да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза;
б)
действие във връзка с кредитен рейтинг или неизпълнение на задължения от страна на държава членка или банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, което причинява или с основание може да се очаква да причини съществена несигурност по отношение на тяхната платежоспособност;
в)
значителен натиск върху продажбите или необичайна променливост, които предизвикват низходящи тенденции при всеки финансов инструмент, свързан с банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, както и емитенти на държавни дългови инструменти, според конкретния случай;
г)
значима повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да окаже неблагоприятно въздействие върху пазарите, и в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение;
д)
значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения в банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, или в държава членка.
2. За целите на член 27, когато преценява критериите по параграф 1, ЕОЦКП отчита възможността от разпространение или пренасяне на неблагоприятни явления към други системи или емитенти и, по-специално, наличието на самореализиращи се прогнози.
3. За целите на член 28, параграф 2, буква а) заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея означава:
а)
всяка заплаха от сериозна финансова, парична или бюджетна нестабилност по отношение на държава членка или на финансовата система в рамките на държава членка, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
б)
вероятността държава членка или наднационален емитент да не изпълни финансовите си задължения;
в)
всяка сериозна повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да засегне сериозно трансграничните пазари, в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
г)
всяко значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения във финансовата система в Съюза като цяло или в част от нея.
Член 25
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2012 година.
A BIZOTTSÁG 918/2012/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2012. július 5.)
a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló 236/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a fogalommeghatározások, a nettó rövid pozíciók számítása, az állampapírral kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítési csereügyletek, a bejelentési küszöbértékek, a korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbértékek, a pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése és a káros hatással járó események tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló, 2012. március 14-i 236/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 2. cikke (2) bekezdésére, 3. cikke (7) bekezdésére, 4. cikke (2) bekezdésére, 7. cikke (3) bekezdésére, 13. cikke (4) bekezdésére, 23. cikke (7) bekezdésére és 30. cikkére,
mivel:
(1)
A 236/2012/EU rendelet a short ügyletekre és a hitel-nemteljesítési csereügyletekre (CDS) vonatkozóan előír bizonyos intézkedéseket. A 236/2012/EU rendelet 42. cikke felhatalmazza a Bizottságot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az említett rendelet rendelkezéseinek kiegészítésére. Ez a felhatalmazáson alapuló jogi aktus egyes nem alapvető rendelkezéseket egészít ki és módosít.
(2)
A rendeletben szereplő rendelkezések szorosan összefüggnek egymással, mivel a bejelentési és közzétételi küszöbértékek, valamint az állampapírral kapcsolatos fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek a fogalmak meghatározásán és a rövid pozíciók számítási módszerein alapulnak, míg a pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesésére és az állampapírpiacok likviditásának csökkenésére vonatkozó rendelkezések nem választhatók el a káros hatással járó események meghatározásától. A short ügyletekre vonatkozó, egy időben hatályba léptetendő említett rendelkezések koherenciájának biztosítása érdekében helyénvaló a 236/2012/EU rendeletben előírt rendelkezéseket egyetlen rendeletbe foglalni.
(3)
A 236/2012/EU rendelet több fogalommeghatározást tartalmaz. A fokozott egyértelműség és jogbiztonság érdekében a 2. cikk (1) bekezdésében szereplő fogalommeghatározásokhoz kapcsolódóan további kiegészítő rendelkezésekre van szükség, különös tekintettel arra, hogy milyen esetekben minősül valamely természetes vagy jogi személy egy adott pénzügyi eszköz birtokosának a short ügyletek meghatározásának alkalmazásában, valamint pontosítani kell, hogy a 236/2012/EU rendelet alkalmazásában mikor minősül valamely természetes vagy jogi személy részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosának. A pontosítások azt hivatottak biztosítani, hogy a 236/2012/EU rendelet a tagállamok eltérő jogi megközelítései ellenére is egységes joghatással bírjon. A tagállamokban jelenleg nem harmonizált az értékpapírokkal kapcsolatos tulajdonjog és birtokviszony fogalma, a 236/2012/EU rendelet rendelkezései ugyanakkor csak a short ügyletekre alkalmazandók, és a tervek szerint nem érintik a jogi szabályozás jövőbeni alakulását, többek között a jogszabályok harmonizációját.
(4)
A 236/2012/EU rendelet korlátozásokat és kötelezettségeket, többek között a részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozícióval rendelkező vagy ilyen pozíciót szerző természetes vagy jogi személyekre vonatkozó bejelentési és közzétételi követelményeket ír elő. A részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos hosszú és rövid pozíciók birtoklása és értékelése több különböző módon történhet. Az egységes megközelítés biztosítása, valamint a részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos rövid pozíciókra vonatkozóan előirányzott intézkedések hatályba emelése érdekében ezért pontosabban meg kell határozni a nettó rövid pozíciók számításának módját. Short ügylet egyedi eszközökhöz vagy állampapírkosarakhoz egyaránt kapcsolódhat, ezért meg kell határozni, hogy az állampapírkosarat érintő short ügyletek hogyan szerepeljenek az ilyen számításokban. A nettó rövid pozíciók számítására irányuló szilárd megközelítés biztosítása érdekében a hosszú részvénypozíciók meghatározása során korlátozóbb szellemben kell eljárni, mint a rövid részvénypozíciók esetében. Mivel egyes pénzügyi eszközök értéke az alaptermékeik árfolyamában bekövetkező változásoktól függ, meg kell határozni, hogyan kell mindezt figyelembe venni a számítás során. Tekintettel arra, hogy a delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló módszertan általánosan elterjedt gyakorlat, ezt kell alkalmazni.
(5)
A nettó rövid pozíciók a valamely természetes vagy jogi személy által tartott hosszú és rövid pozíciók alapján kerülnek kiszámításra. Előfordulhat azonban, hogy a hosszú és rövid pozíciókat egy csoporton belül különböző jogalanyok, illetve egy alapkezelő által kezelt különböző alapok birtokolják. Jelentős rövid pozíciók is titokban tarthatók, ha azokat elosztják egy csoport különböző tagjai vagy több különböző alap között. A szabályok megkerülésének mérséklése és annak biztosítása érdekében, hogy a rövid pozíciókra vonatkozó bejelentések és jelentéstétel pontos és reprezentatív képet nyújtson, részletesebb rendelkezésekben kell megállapítani a nettó rövid pozícióknak a valamely csoporthoz tartozó jogalanyok vagy az alapkezelők esetében alkalmazandó számítási módját. E rendelkezések hatályba emelése érdekében meg kell határozni a befektetési stratégia jelentését, hogy ennek alapján pontosítani lehessen, hogy egy csoporton belül mely jogalanyok rövid pozícióit, illetve mely alapok rövid pozícióit kell összesíteni. Ezenkívül meg kell határozni az alapkezelési tevékenységek fogalmát is annak tisztázása érdekében, hogy mely alapok rövid pozícióit kell összesíteni. A bejelentések tényleges megtételének szavatolása érdekében elő kell írni, hogy egy csoporton vagy különböző alapokon belül mely jogalanyok feladata a számítások és a bejelentések elvégzése.
(6)
A 236/2012/EU rendelet korlátozza a fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek kötését, ugyanakkor a jogszerű kockázatfedezeti célokat szolgáló, állampapírokkal kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítés csereügyleteket engedélyezi. Eszközök és kötelezettségek széles körére létesíthető fedezet állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében, a jogos kockázatfedezés és a spekuláció megkülönböztetése azonban számos esetben nehézséget okozhat. Ennélfogva részletesebben és pontosabban meg kell határozni azokat az eseteket, amelyekben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet fedezettnek tekinthető. Ahol következetes alapon, számszerűsített korrelációt kell meghatározni, egyszerű, széles körben elfogadott és ismert mérőszámot, például a Pearson-féle korrelációs együtthatót kell alkalmazni, amelyet a két változó kovarianciájának és szórásuk szorzatának hányadosaként számítanak ki. Az egyes eszközök és kötelezettségek változatos jellemzői, valamint értékük volatilitása miatt a gyakorlatban nehézséget okoz az eszközök és a kötelezettségek tökéletes fedezetet biztosító összehangolása. A 236/2012/EU rendelet arányos megközelítést ír elő a mértékegységek, valamint a fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek meghatározása tekintetében, ezért meg kell határozni, hogyan alkalmazható arányos megközelítés a fedezett hitel-nemteljesítési csereügylettel fedezett eszközökre és kötelezettségekre. Tekintettel arra, hogy a 236/2012/EU rendelet nem írja elő az állampapírral kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítési csereügylethez szükséges konkrét korrelációs értéket, elő kell írni, hogy tényleges korrelációnak kell megvalósulnia.
(7)
A 236/2012/EU rendelet előírja, hogy az adott küszöbértéket meghaladó nettó rövid állampapír-pozícióval rendelkező valamely természetes vagy jogi személy értesíti az érintett illetékes hatóságot ezekről a pozíciókról. Ezt a küszöbértéket ezért kellően pontosan meg kell határozni. Az érintett állampapírpiacot jelentős mértékben nem befolyásoló, alacsony értékekre nem kell bejelentési kötelezettséget előírni, és a küszöbértéknek figyelembe kell vennie többek között az egyes kötvénypiacok likviditását és az állampapír-állomány nagyságát, valamint ezen intézkedés célkitűzéseit.
(8)
E rendelet hatálybalépésének napján még nem lesznek elérhetők a kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbérték számításához szükséges adatok. Ennélfogva a közzététel napján érvényes kezdeti bejelentési küszöbértéket két kritérium, egyrészről az állampapír-kibocsátó által kibocsátott állampapír-állomány teljes összege, és másrészről az alapján kell meghatározni, hogy az adott állampapírnak létezik-e likvid határidős piaca. Amint valamennyi kritériumra vonatkozóan elérhetővé válnak a releváns adatok, felülvizsgált küszöbértékeket kell elfogadni.
(9)
Amennyiben egy állampapírpiac likviditása egy bizonyos küszöbérték alá csökken, megszüntethető az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletek befektetők általi létrehozására vonatkozó korlátozás. Abban az esetben, ha egy pénzügyi eszköz árfolyama jelentős mértékben esik valamely kereskedési helyszínen, az illetékes hatóságok megtilthatják vagy korlátozhatják az adott eszközzel kapcsolatos short ügyleteket, illetve egyéb módon korlátozhatják az adott eszközzel kapcsolatos ügyleteket. Számos különböző pénzügyi eszköz létezik, és tekintettel a különbségekre, például az eszközök és azok piacainak volatilitása között megfigyelhető eltérésekre, a pénzügyi eszközök egyes kategóriáira külön küszöbértékeket kell meghatározni.
(10)
Ez a rendelet - az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásnak (ÁÉKBV) minősülő, tőzsdén kereskedett alapok kivételével - nem határoz meg küszöbértéket a jegyzett ÁÉKBV-k befektetési jegyeinek árfolyamában bekövetkező jelentős esésre vonatkozóan, mivel ezek árfolyama a kereskedési helyszínen belül ugyan szabadon változhat, az az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (2) előírt szabály értelmében nem térhet el jelentősen az ÁÉKBV-k nettó eszközértékétől. A származtatott eszközök árfolyamában bekövetkező jelentős csökkenés tekintetében kizárólag az ebben a rendeletben megállapított származtatott eszközök vonatkozásában kerül sor küszöbérték meghatározására.
(11)
Ez a rendelet tisztázza az érintett illetékes hatóságokat, valamint az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) létrehozott és a jogköreit az említett rendelettel összhangban gyakorló Európai Értékpapírpiaci Hatóságot (EÉPH) káros hatással járó események vagy fejlemények esetén megillető beavatkozási hatásköröket. Az egységes megközelítés biztosítása és egyúttal annak érdekében, hogy káros hatással járó váratlan események vagy fejlemények esetén megfelelő intézkedéseket lehessen hozni, el kell készíteni az ilyen események jegyzékét.
(12)
A jogbiztonság érdekében e rendeletnek a 919/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (4) azonos napon kell hatályba lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet részletes szabályokat határoz meg a 236/2012/EU rendelet alábbi cikkeinek a következők tekintetében történő kiegészítésére:
-
a 236/2012/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdése, a tulajdonlás és a short ügylet fogalmának pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (7) bekezdése, a nettó rövid pozíció kiszámítása eseteinek és módszerének, valamint a birtoklás fogalmának pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (2) bekezdése, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíciók, valamint a csoportokhoz és az alapkezelési tevékenységekhez kapcsolódó számítások pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 7. cikkének (3) bekezdése, az állampapírokkal kapcsolatos jelentős rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbérték pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 13. cikkének (4) bekezdése, az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbérték pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 23. cikkének (7) bekezdése, a likvid részvényektől eltérő más pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése jelentésének pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 30. cikke, az annak megállapításakor figyelembe veendő kritériumok és tényezők tekintetében, hogy milyen esetekben következnek be a 236/2012/EU rendelet 18-21. és 27. cikkében említett, káros hatással járó események vagy fejlemények, és az említett rendelet 28. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett veszélyek.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:
a) „csoport”: a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) 2. cikke (1) bekezdésének f) pontja értelmében ellenőrzött vállalkozásnak minősülő jogalanyok és az ilyen vállalkozást irányító természetes vagy jogi személy;
b) „szupranacionális kibocsátó”: a 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdése d) pontjának i., iv., v. és vi. alpontja szerinti kibocsátó.
II. FEJEZET
A 2. CIKK (2) BEKEZDÉSE ÉS A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK a) PONTJA SZERINTI FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK TOVÁBBI PONTOSÍTÁSA
3. cikk
A „tulajdonlás” kifejezés pontos meghatározása és a short ügylet definíciója
(1) A short ügylet meghatározásának alkalmazásában azt, hogy valamely természetes vagy jogi személy valamely pénzügyi eszköz tulajdonosának tekinthető-e akkor, ha az adott eszköz tekintetében jog szerinti tulajdonosi illetőség vagy tényleges tulajdonosi illetőség áll fenn, adott esetben az adott részvénnyel vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírral kapcsolatos short ügyletre alkalmazandó joggal összhangban kell meghatározni. Amennyiben természetes vagy jogi személyek valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tényleges tulajdonosai, a végső tényleges tulajdonos minősül az adott részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonosának többek között abban az esetben is, amikor a részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosa a tulajdonos által meghatalmazott jogalany. E cikk alkalmazásában a tényleges tulajdonos az a befektető, aki valamely pénzügyi eszköz megszerzésének gazdasági kockázatát viseli.
(2) A 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdése b) pontja i., ii. és iii. alpontjának alkalmazásában a 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti „short ügylet” nem foglalja magában a következőket:
a)
értékpapír-kölcsönzési vagy reposzerződés alapján átruházott pénzügyi eszközök értékesítése, amennyiben az értékpapírokat visszaadják, vagy az átruházó visszahívja az értékpapírokat annak érdekében, hogy az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen az ügyletet;
b)
pénzügyi eszköz értékesítése valamely természetes vagy jogi személy által, aki vagy amely a pénzügyi eszközt az értékesítést megelőzően megvásárolta, de az értékesítés időpontjában még nem vette át, feltéve, hogy a pénzügyi eszközt kellő időben leszállítják ahhoz, hogy az ügyletet az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen;
c)
pénzügyi eszköz értékesítése valamely természetes vagy jogi személy által, aki vagy amely az adott pénzügyi eszközre vonatkozóan opcióval vagy hasonló követeléssel élt, feltéve, hogy a pénzügyi eszközt kellő időben leszállítják ahhoz, hogy az ügyletet az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen.
4. cikk
Birtoklás
A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában valamely természetes vagy jogi személy a következő esetekben minősül valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosának:
a)
a természetes vagy jogi személy a 3. cikk (1) bekezdése értelmében a részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonosa;
b)
az adott értékesítésre alkalmazandó joggal összhangban valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonjogának egy természetes vagy jogi személyre történő átruházását biztosító érvényesíthető követelés áll fenn.
III. FEJEZET
A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK b) PONTJA SZERINTI NETTÓ RÖVID POZÍCIÓK
5. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - hosszú pozíciók
(1) Valamely részvény tekintetében a részvénynek egy részvénykosárral kapcsolatos hosszú pozíción keresztül történő birtoklását is figyelembe kell venni a részvény kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelően a részvény árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosító részvény kivételével a pénzügyi eszközön keresztül megvalósuló kitettség az I. melléklet 1. részében felsorolt egy vagy több eszközön keresztül megvalósuló részvénytőke-kitettséget jelent.
Az első albekezdésben említett kitettség annak a részvénynek az árfolyamától függ, amelynek tekintetében a nettó rövid pozíciót ki kell számítani, és amely a részvény árfolyamának vagy értékének növekedése esetén anyagi előnyt biztosít.
6. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - rövid pozíciók
(1) Valamely részvény tekintetében a részvénynek egy részvénykosárral kapcsolatos short ügylet keretében lebonyolított rövidre eladását is figyelembe kell venni az adott részvény kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 3. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában, amennyiben egy pénzügyi eszközzel, többek között az I. melléklet 1. részében felsorolt eszközökkel kapcsolatos pozíció a részvény árfolyamának vagy értékének csökkenése esetén biztosít anyagi előnyt, ezt a pozíciót a rövid pozíció számításakor figyelembe kell venni.
7. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - általános
Az 5. és 6. cikkben említett nettó rövid pozíciók alkalmazásában figyelembe kell venni az alábbi kritériumokat:
a)
nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról;
b)
a ki nem bocsátott részvényekre vonatkozó követelést létrehozó pénzügyi eszközökkel, valamint jegyzési jogokkal, átváltoztatható kötvényekkel és más hasonló eszközökkel kapcsolatos rövid pozíciók a nettó rövid pozíció számításakor nem minősülnek rövid pozíciónak.
8. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók - hosszú pozíciók
(1) E cikk és a II. melléklet alkalmazásában az árazás a hozamot, illetve amennyiben az érintett eszközökhöz vagy kötelezettségekhez nem köthető hozam, vagy ha a hozam nem alkalmas az érintett eszközök és kötelezettségek összehasonlítására, az árfolyamot jelenti. Valamely állampapír tekintetében az állampapírnak egy különböző állampapír-kibocsátók állampapírjait tartalmazó kosárral kapcsolatos hosszú pozíción keresztül történő birtoklását is figyelembe kell venni az állampapír kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában az állampapír árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosító állampapírtól eltérő eszközön keresztül megvalósuló kitettség az I. melléklet 2. részében felsorolt egy vagy több eszközön keresztül megvalósuló kitettséget jelent, minden esetben feltételezve, hogy azok árfolyama azon állampapír árfolyamától függ, amely alapján a nettó rövid pozíciót számítani kell, és amely az állampapír árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosít.
(3) Mindenkor feltéve, hogy a 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (5) bekezdésével, valamint a (4) és (5) bekezdéssel összhangban azok szorosan korrelálnak, a hosszú pozíció számításakor valamely állampapír-kibocsátó azon állampapírjával kapcsolatos összes nettó pozíciót figyelembe kell venni, amely szorosan korrelál valamely rövid pozícióban szereplő állampapír árazásával. Az Unión kívüli állampapír-kibocsátók által kibocsátott állampapírokat nem kell figyelembe venni.
(4) Likvid piaci árú eszközök esetén a másik állampapír-kibocsátó által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír árazása és az adott állampapír-kibocsátó állampapírjának árazása közötti szoros korrelációt az állampapírral kapcsolatos pozíció létrejöttét megelőző 12 hónapra vonatkozó, súlyozott napi összesített adatok alapján mérik. Likvid piaccal nem rendelkező eszközök esetén, vagy amennyiben a korábbi árfolyamadatok 12 hónapnál rövidebb időre állnak rendelkezésre, hasonló időtartamra vonatkozó helyettesítőt kell alkalmazni.
(5) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában egy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír és egy kibocsátott állampapír szorosan korrelálónak minősül, amennyiben a másik állampapír-kibocsátó hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjának árazása és az adott állampapír árazása közötti Pearson-féle korrelációs együttható értéke az érintett időszakra vonatkozóan legalább 80 %.
(6) Amennyiben a pozíció a folyamatos 12 hónapos időkeret alapján később már nem tekinthető szorosan korrelálónak, a korábban szorosan korreláló állampapír kibocsátójának állampapírja a hosszú pozíció kiszámításakor nem vehető figyelembe. A pozíciókat azonban továbbra is szorosan korrelálónak kell tekinteni akkor, ha az állampapír korrelációs szintje ideiglenesen - legfeljebb 3 hónapra - a (4) bekezdésben meghatározott szint alá csökkent, feltéve, hogy a korrelációs együttható értéke e 3 hónapos időszak során legalább 60 %.
(7) A nettó rövid pozíciók számításakor nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról.
9. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók - rövid pozíciók
(1) Valamely állampapír tekintetében az állampapírnak egy állampapírkosárral kapcsolatos short ügylet keretében lebonyolított rövidre eladását is figyelembe kell venni az adott állampapír kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 3. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában, amennyiben egy pénzügyi eszközzel, többek között a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt eszközökkel kapcsolatos pozíció az állampapír árfolyamának vagy értékének csökkenése esetén biztosít anyagi előnyt, ezt a pozíciót a rövid pozíció számításakor figyelembe kell venni.
(3) A valamely állampapír-kibocsátóhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyleteket figyelembe kell venni az adott állampapírral kapcsolatos nettó rövid pozíció számításakor. Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő eladás hosszú pozíciónak, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vétel pedig rövid pozíciónak minősül.
(4) Amennyiben egy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nem az adott állampapír-kibocsátóhoz köthető állampapír kockázatának fedezésére szolgál, a kockázatfedezeti érték nem tekinthető hosszú pozíciónak annak kiszámításakor, hogy valamely természetes vagy jogi személy egy állampapír-kibocsátó kibocsátott állampapírja tekintetében nettó rövid pozícióval rendelkezik-e.
(5) A nettó rövid pozíciók számításakor nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról.
10. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók számítási módja
(1) A 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (4) bekezdése szerinti nettó rövid pozíció kiszámításához a II. mellékletben ismertetett, a részvényekre vonatkozó, delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló modellt kell alkalmazni.
(2) Az azonos részvényekkel kapcsolatos hosszú vagy rövid pozíciók valamely természetes vagy jogi személy által történő kiszámításakor ugyanezt a módszert kell alkalmazni.
(3) A nettó rövid pozíció számításakor a kereskedési helyszínen vagy azon kívül történő minden olyan pénzügyi eszközökkel kapcsolatos ügyletet figyelembe kell venni, amely a részvény árfolyamának vagy értékének változása esetén anyagi előnyt biztosít.
11. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók számítása
(1) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában az állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók kiszámításakor minden olyan pénzügyi eszközökkel kapcsolatos ügyletet figyelembe kell venni, amely az állampapír árának vagy hozamának változása esetén anyagi előnyt biztosít. A II. mellékletben ismertetett, állampapírokra vonatkozó, delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló modellt kell alkalmazni.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (6) bekezdésével összhangban a pozíciók számítását minden olyan állampapír-kibocsátóra vonatkozóan külön el kell végezni, amelynek vonatkozásában valamely természetes vagy jogi személy rövid pozícióval rendelkezik.
IV. FEJEZET
A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK c) PONTJA SZERINTI, ALAPOKBAN VAGY CSOPORTOKBAN SZERZETT NETTÓ RÖVID POZÍCIÓK
12. cikk
A több alaphoz vagy kezelt portfólióhoz kapcsolódó kezelési tevékenységekkel kapcsolatos pozíciók számítási módszere
(1) A valamely adott kibocsátóval kapcsolatos nettó rövid pozíció kiszámítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban, az alap jogi formájától függetlenül minden egyes alap és minden kezelt portfólió esetében külön kell elvégezni.
(2) A 12. és 13. cikk alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:
a) „befektetési stratégia”: egy adott kibocsátó kapcsán valamely alapkezelő által alkalmazott stratégia, amelynek célja, hogy az alapkezelő az adott kibocsátó által kibocsátott vagy hozzá kapcsolódó különböző pénzügyi eszközöket érintő ügyleteken keresztül nettó rövid vagy nettó hosszú pozíciót szerezzen;
b) „kezelési tevékenységek”: jogi formától függetlenül különböző alapok kezelése, valamint diszkrecionális, ügyfelenkénti megbízásokkal összhangban végzett portfóliókezelés, amennyiben az ilyen portfóliók egy vagy több pénzügyi eszközt tartalmaznak;
c) „alapkezelő”: olyan jogi személy vagy jogalany, többek között részleg, egység vagy osztály, amely szabad felhatalmazás alapján, megbízás keretében alapok vagy portfóliók kezelését végzi.
(3) Az alapkezelőnek összesítenie kell az általa kezelt azon alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókat, amelyek esetében egy adott kibocsátó kapcsán azonos befektetési stratégiát követ.
(4) A fenti módszer alkalmazásakor az alapkezelő:
a)
figyelembe veszi az olyan alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos pozíciókat, amelyek kezelésével harmadik fél bízta meg;
b)
nem veszi figyelembe az olyan alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos pozíciókat, amelyek kezelésével harmadik felet bízott meg.
Az alapkezelő bejelenti és szükség esetén közzéteszi a (3) és (4) bekezdés alapján létrejött nettó rövid pozíciót, amennyiben az a 236/2012/EU rendelet 5-11. cikkével összhangban eléri vagy meghaladja a vonatkozó bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
(5) Amennyiben egy önálló jogalany más, nem kezelési jellegű tevékenységekkel együtt végez kezelési tevékenységeket, az (1)-(3) bekezdésben ismertetett módszert csak a kezelési tevékenységekre alkalmazza, és az így kapott nettó rövid pozíciókat bejelenti, valamint közzéteszi.
(6) Azon nem kezelési jellegű tevékenységei esetén, amelyek eredményeképpen saját számlás rövid pozícióra tesz szert, az önálló jogalany a nettó rövid pozíció egy adott kibocsátóra vonatkozó számítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban végzi el, és az így kapott nettó rövid pozíciókat bejelenti, valamint közzéteszi.
13. cikk
A pozíciók számításának módszere a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó hosszú vagy rövid pozíciókkal rendelkező, csoporthoz tartozó jogalanyok esetében
(1) A nettó rövid pozíció kiszámítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban a csoporthoz tartozó minden egyes jogalany esetében külön kell elvégezni. Az érintett jogalany vagy annak nevében a csoport, amelyhez tartozik, bejelenti és közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó nettó rövid pozíciót, amennyiben az eléri vagy meghaladja a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket. Amennyiben a csoporthoz tartozó egy vagy több jogalany alapkezelő, ezek az alap- és portfóliókezelési tevékenységek esetében a 12. cikk (1)-(4) bekezdésében ismertetett módszert alkalmazzák.
(2) A csoportot alkotó valamennyi jogalany nettó rövid és hosszú pozícióit - a kezelési tevékenységeket végző alapkezelők pozícióinak kivételével - összesíteni és nettósítani kell. A csoport bejelenti és adott esetben közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó nettó rövid pozíciót, amennyiben az eléri vagy meghaladja a vonatkozó bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
(3) Amennyiben egy nettó rövid pozíció eléri vagy meghaladja a 236/2012/EU rendelet 5. cikke szerinti bejelentési küszöbértéket, illetve a rendelet 6. cikke szerinti közzétételi küszöbértéket, a csoporthoz tartozó valamely jogalany a 236/2012/EU rendelet 5-11. cikkével összhangban bejelenti és közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó és az (1) bekezdésnek megfelelően kiszámított nettó rövid pozíciót, feltéve, hogy a (2) bekezdés szerint kiszámított csoportszintű nettó rövid pozíció nem éri el, illetve nem haladja meg a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket. Az e célra kijelölt jogalany bejelenti és adott esetben közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó és a (2) bekezdésnek megfelelően kiszámított csoportszintű nettó rövid pozíciót, amennyiben:
i.
a csoporthoz tartozó egyik jogalany sem éri el vagy lépi túl a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket;
ii.
a csoport egésze és a csoporthoz tartozó valamely jogalany egyaránt eléri vagy túllépi valamely bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
V. FEJEZET
A 4. CIKK (2) BEKEZDÉSE SZERINTI, ÁLLAMPAPÍRRAL KAPCSOLATOS FEDEZETT HITEL-NEMTELJESÍTÉSI CSEREÜGYLETEK
14. cikk
Az állampapírral kapcsolatos fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletnek nem minősülő esetek
(1) Az alábbi esetekben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak:
a)
a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti fedezetek tekintetében az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, és az a hitel-nemteljesítési csereügylethez kapcsolódó állampapír értékvesztésének kockázatával korreláló eszköz- és kötelezettségérték-vesztés kockázatával szembeni fedezet céljára szolgál, amennyiben ezek az eszközök vagy kötelezettségek az adott tagállamban működő állami vagy magánszektorbeli szereplőkhöz köthetők;
b)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely olyan pozíció, amelyben az eszközök vagy a kötelezettségek a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett tagállamban működő állami vagy magánszektorbeli szereplőkhöz köthetők, nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, amennyiben az:
i.
valamely tagállamhoz, valamint tagállami minisztériumhoz, ügynökséghez vagy különleges célú gazdasági egységhez, illetve szövetségi tagállam esetében a szövetséget alkotó tagok valamelyikéhez kapcsolódik;
ii.
a 18. cikkben meghatározott korrelációs vizsgálatnak eleget tevő eszközök vagy kötelezettségek fedezésére szolgál;
c)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely olyan pozíció, amelynek esetében az eszközök vagy a kötelezettségek olyan kibocsátóhoz köthetők, amelyen belül a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett állam kezes vagy részvényes, nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, amennyiben az:
i.
valamely tagállamhoz kapcsolódik;
ii.
a 18. cikkben meghatározott korrelációs vizsgálatnak eleget tevő eszközök vagy kötelezettségek fedezésére szolgál.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásában a fedezet tárgyát képező eszköz vagy kötelezettség értékének a 18. cikknek megfelelően korrelálnia kell a referencia-állampapír értékével.
15. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylethez kapcsolódó fedezetlen pozíciónak nem minősülő esetek több tagállamban letelepedett kötelezett vagy több tagállamban található eszköz vagy kötelezettség esetén
(1) Amennyiben egy eszköz vagy kötelezettség kötelezettje vagy abban érintett szerződő fél egyszerre több tagállamban is letelepedett, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció a következő esetekben - a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban - nem minősül fedezetlen pozíciónak, feltéve, hogy az esetek mindegyike eleget tesz az e rendelet 18. cikkében ismertetett korrelációs vizsgálatnak:
a)
amennyiben az anyavállalat és valamely leányvállalata két különböző tagállamban található, és a leányvállalat részére kölcsönt nyújtottak. Amennyiben az anyavállalat nyíltan vagy implicit módon hiteltámogatást nyújt a leányvállalatnak, engedélyezni kell, hogy a leányvállalat helye szerinti tagállam helyett az anyavállalat tagállamában bonyolítsák le az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt;
b)
a valamely másik tagállamban működő leányvállalat felett tulajdonjoggal vagy ellenőrzési joggal rendelkező holding anyavállalat esetében. Amennyiben a kötvénykibocsátó az anyavállalat, a fedezett eszközök és bevételek azonban a leányvállalat tulajdonát képezik, engedélyezni kell a leányvállalat helye szerinti tagállamhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt;
c)
amennyiben annak célja a valamely tagállamban található és egy másik tagállam állampapírjaiba befektető vállalattal szembeni kitettség fedezése, abban a mértékben, amilyenben a második tagállam állampapírjainak árfolyamában bekövetkező jelentős esés súlyosan érintené az említett vállalatot, feltéve, hogy a vállalat mindkét tagállamban letelepedett. Amennyiben az e kockázat és a második tagállam állampapírja közötti korreláció mértéke meghaladja az e kockázat és a vállalat székhelye szerinti tagállam állampapírja közötti korreláció mértékét, engedélyezni kell a második tagállamhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt.
(2) Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció a következő esetekben - a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban - nem minősül fedezetlen pozíciónak, feltéve, hogy az esetek mindegyike eleget tesz az e rendelet 18. cikkében ismertetett korrelációs vizsgálatnak:
a)
amennyiben egy fedezett eszköz vagy kötelezettség kötelezettje vagy abban érintett szerződő fél olyan vállalat, melynek működése az Unió egész területére kiterjed, illetve a fedezet tárgyát képező kitettség az Unióhoz vagy a pénznemként eurót használó valamely tagállamhoz kapcsolódik, engedélyezni kell annak az államkötvénnyel kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletek megfelelő európai vagy euróövezeti indexével történő fedezését;
b)
amennyiben egy fedezett eszközben vagy kötelezettségben érintett szerződő fél szupranacionális kibocsátó, engedélyezni kell a partnerkockázatnak a megfelelően kiválasztott, az érintett jogalany kezeseihez vagy részvényeseihez köthető hitel-nemteljesítési csereügyleteket tartalmazó kosárral történő fedezését.
16. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletek fedezetlen pozícióinak igazolása
A hitel-nemteljesítési csereügyletet bonyolító természetes vagy jogi személyek az illetékes hatóság kérésére e hatóság előtt:
a)
igazolják, hogy a pozíció megszerzésének időpontjában a 15. cikkben felsorolt esetek melyike teljesült;
b)
bizonyítják, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett adott pozíció tekintetében az ilyen pozíció tartása során folyamatosan teljesül a 18. cikk szerinti korrelációs vizsgálatnak való megfelelés, és teljesülnek a 19. cikkben foglalt arányossági követelmények.
17. cikk
Fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek
Az alábbi esetekben lehetséges az eszközök és kötelezettségek állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció révén történő fedezése, feltéve, hogy teljesülnek a 236/2012/EU rendelet 15. és 18. cikkében előírt feltételek:
a)
az érintett kibocsátó állampapírjaival kapcsolatos hosszú pozíció;
b)
a hitel-nemteljesítési csereügyletekben megnevezett állampapír-kibocsátóval szembeni kitettség fedezésére használt pozíciók vagy portfóliók;
c)
a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett, állampapírokat kibocsátó tagállam állami szereplőihez köthető eszközök vagy kötelezettségek. Ide tartozik a központi, regionális és helyi kormányzatoknak, továbbá az állami szektor szereplőinek való kitettség vagy az általuk garantált bárminemű kitettség, továbbá ilyen eszközök lehetnek többek között az olyan pénzügyi szerződések, eszközökből vagy pénzügyi kötelezettségekből álló portfóliók, valamint kamatláb- vagy devizacsere-ügyletek, amelyek esetében az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletet a partnerkockázat kezelésére szolgáló eszközként használják a pénzügyi és külkereskedelmi szerződéseknek való kitettség fedezése révén;
d)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett tagállamban letelepedett magánszektorbeli szereplőkkel szembeni kitettség. A szóban forgó kitettség magában foglalja többek között a kölcsönöket, a partnerkockázatot (ideértve a szabályozói tőkét igénylő potenciális kitettséget is), kintlévőségeket és garanciákat. Az eszközök és kötelezettségek lehetnek többek között olyan pénzügyi szerződések, eszközökből vagy pénzügyi kötelezettségekből álló portfóliók, valamint kamatláb- vagy devizacsere-ügyletek, amelyekkel összefüggésben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletet a partnerkockázat kezelésére szolgáló eszközként használják a pénzügyi szerződéseknek való kitettség vagy a kereskedelemfinanszírozási kitettség fedezése révén;
e)
a fenti szereplőknek való, indexeknek, alapoknak vagy különleges célú gazdasági egységeknek való kitettség révén szerzett közvetett kitettségek.
18. cikk
Korrelációs vizsgálatok
(1) Az e fejezetben említett korrelációs vizsgálat az alábbi esetekben eredményes:
a)
a mennyiségi korrelációs vizsgálat akkor eredményes, ha bizonyítható, hogy az eszközök és kötelezettségek árfolyama, valamint az állampapírok árfolyama közötti, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének napját közvetlenül megelőző, legalább 12 havi időszak kereskedési napjaira vonatkozó adatok alapján kiszámított Pearson-féle korrelációs együttható értéke legalább 70 %;
b)
minőségi korreláció akkor állapítható meg, ha bizonyítható a tényleges, azaz olyan korreláció, amely megfelelő adatokon alapul, és nem csupán ideiglenes összefüggést jelez. A korrelációt az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének napját megelőző 12 havi időszak kereskedési napjaira vonatkozó, a közelmúltbeli időszakra súlyozott historikus adatok alapján kell kiszámítani. Ettől eltérő időtartam is figyelembe vehető, amennyiben bizonyítást nyer, hogy az ezen időszakban érvényesülő feltételek hasonlóak voltak az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció várható megszerzésének napján fennálló vagy a fedezet tárgyát képező kitettség időtartama során feltételezhetően érvényesülő feltételekhez. Likvid piaci árral nem rendelkező eszközök esetén, vagy amennyiben a rendelkezésre álló árfolyamadatok nem kellően hosszú időszakra vonatkoznak, megfelelő helyettesítőt kell alkalmazni.
(2) Az (1) bekezdésben említett korrelációs vizsgálat akkor tekinthető eredményesnek, ha bizonyítható, hogy:
a)
a fedezet tárgyát képező kitettség az állampapír-kibocsátó tulajdonában álló vagy olyan vállalkozáshoz köthető, amelynek a szavazatra jogosító részvénytőkéje az állampapír-kibocsátó többségi tulajdonában áll, illetve amelynek adósságaiért az állampapír-kibocsátó kezességet vállalt;
b)
a fedezet tárgyát képező kitettség a tagállam valamely regionális, helyi vagy települési önkormányzatához köthető;
c)
a fedezet tárgyát képező kitettség olyan vállalkozáshoz köthető, amelynek készpénzforgalma nagymértékben függ egy állampapír-kibocsátóval kötött szerződésektől vagy egy teljes körűen vagy nagy részben állampapír-kibocsátó által finanszírozott vagy ilyen kibocsátó által biztosított projekttől, például egy infrastruktúra-projekttől.
(3) Az érintett fél az érintett illetékes hatóság kérésére igazolja, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének időpontjában eleget tettek a korrelációs vizsgálatnak.
19. cikk
Arányosság
(1) Annak meghatározásakor, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nagysága arányos-e a fedezet tárgyát képező kitettség mértékével - amennyiben tökéletes fedezetre nincs mód -, a pontos egyezés nem kötelező és megengedett a (2) bekezdés szerinti, korlátozott mértékű fedezettöbblet. Az érintett fél az illetékes hatóság kérésére megindokolja, miért nem volt lehetséges a pontos egyezés.
(2) Amennyiben azt a fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek jellege, valamint azoknak a hitel-nemteljesítési csereügylet körébe tartozó állami kötelezettségek értékéhez való viszonya indokolja, adott értékű kitettségre nagyobb értékű, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet révén is létesíthető fedezet. Ez azonban kizárólag akkor engedélyezhető, ha bizonyítható, hogy a referenciaportfólióhoz kapcsolódó kockázat mértékének ellentételezéséhez - az alábbi tényezőkre is figyelemmel - nagyobb értékű, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletre van szükség:
a)
a névleges pozíció nagysága;
b)
a hitel-nemteljesítési csereügylet körébe tartozó állami kötelezettségeknek való kitettség érzékenységi aránya;
c)
annak kérdése, hogy statikus vagy dinamikus fedezeti stratégiát alkalmaznak-e.
(3) A pozíciótulajdonos köteles biztosítani, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció mindenkor arányos legyen, valamint hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció időtartamát az irányadó piaci gyakorlatra és a piaci likviditásra is figyelemmel a lehető legszorosabban összehangolják a fedezet tárgyát képező kitettségek időtartamával vagy azzal az időszakkal, amelynek során az adott személy a kitettségeket birtokolni kívánja. Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció által fedezett kitettségek készpénzre váltása vagy visszaváltása esetén azokat egyenértékű kitettségekkel kell pótolni, vagy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciót csökkenteni kell, vagy más módon meg kell szüntetni.
(4) Amennyiben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely pozíció a megszerzésének időpontjában fedezett volt, az kizárólag a fedezet tárgyát képező kitettségek piaci értékének vagy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet értékének ingadozása okán nem válhat fedezetlennek tekinthetővé.
(5) Mindenesetre, amennyiben a felek egy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciót az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyleteket elszámoló központi szerződő fél tagjaiként őket terhelő kötelezettségek következményeként és az e szerződő fél szabályai alkalmazásának eredményeként fogadnak el, ez a pozíció nem önkéntesen vállalt, azaz nem az adott fél által szándékosan szerzett pozíciónak minősül, és ezért nem tekinthető a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak.
20. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíció számítási módszere
(1) Valamely természetes vagy jogi személy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciójának számításakor a nettó pozíciót kell kiszámítani.
(2) Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció által fedezett vagy fedezni kívánt, figyelembe vehető kockázatok értékének kiszámításakor különbséget kell tenni a statikus és a dinamikus fedezeti stratégiák között. Statikus fedezet, például az állam állami vagy magánszektorbeli szereplőinek való közvetlen kitettség esetén az alkalmazandó mérőszám az abból eredő veszteség váratlan esemény miatti nemteljesítésben kifejezett mértéke, ha az a jogalany, amellyel szemben a pozíciótulajdonos kitettséggel rendelkezik, elmulasztja a teljesítést (jump-to-default). Az így kapott értéket össze kell hasonlítani az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nettó fogalmi értékével.
(3) A piaci értékhez igazított kockázatok értékének kiszámításakor, amihez dinamikus fedezeti stratégiára van szükség, a számítást a fogalmi érték helyett a kockázattal kiigazított érték alapján kell elvégezni, figyelembe véve, hogy egy adott kitettség az időtartama során milyen mértékben növekedhet vagy csökkenhet, valamint figyelembe véve a fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek, továbbá a referencia-állampapírok relatív volatilitását. Béta-tényezővel történő kiigazítást kell alkalmazni, amennyiben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozícióval fedezett eszköz vagy kötelezettség eltér a hitel-nemteljesítési csereügylet referenciaeszközétől.
(4) A kockázatokkal szembeni, többek között indexeken, alapokon vagy különleges célú gazdasági egységeken keresztül megvalósuló közvetett kitettséget, valamint az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozícióknak való közvetett kitettséget a referenciaeszköznek, -kötelezettségnek vagy hitel-nemteljesítési csereügyletnek az indexben, alapban vagy más mechanizmusban képviselt részesedésével arányos mértékben kell figyelembe venni.
(5) A fedezetre jogosult eszköz- és kötelezettségportfólió értékét le kell vonni az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett nettó pozíció értékéből. Ha az így kapott érték pozitív, a pozíció a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének értelmében hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíciónak minősül.
VI. FEJEZET
AZ ÁLLAMPAPÍROKKAL KAPCSOLATOS NETTÓ RÖVID POZÍCIÓKRA VONATKOZÓ, A 7. CIKK (3) BEKEZDÉSE SZERINTI BEJELENTÉSI KÜSZÖBÉRTÉKEK
21. cikk
A kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbértékek
(1) Az állampapír-kibocsátó által kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók érintett illetékes hatósághoz történő bejelentését szükségessé tevő küszöbértéket minden egyes állampapír-kibocsátó esetében a kinnlevő kibocsátott állampapír-állomány teljes összegének százalékos arányában kell megadni.
(2) A bejelentési küszöbértéket pénzösszegben kell kifejezni. E pénzösszeg meghatározásához a százalékos küszöbértéket az állampapír-kibocsátó kinnlevő állampapírjaira kell alkalmazni, majd millió EUR-ra kell kerekíteni.
(3) A százalékos küszöbérték alapján megállapított pénzösszeget negyedévente felül kell vizsgálni és aktualizálni kell, hogy az tükrözze az egyes állampapír-kibocsátók által kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összegében bekövetkező változásokat.
(4) A százalékos küszöbérték alapján megállapított pénzösszeget és a kibocsátott kinnlevő állampapírok teljes összegét az állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók számítási módszerével összhangban kell kiszámítani.
(5) Az egyes állampapír-kibocsátókra vonatkozó kiinduló összegeket és növekményszinteket az alábbi tényezők alapján határozzák meg:
a)
a küszöbértékeket úgy állapítják meg, hogy az egyes állampapír-kibocsátókkal kapcsolatos alacsony értékű nettó rövid pozíciókat ne kelljen bejelenteni;
b)
az állampapír-kibocsátó kinnlevő állampapír-állományának teljes összege és a piaci szereplők által tartott, az adott állampapír-kibocsátó állampapírjaival kapcsolatos pozíciók átlagos nagysága;
c)
az egyes állampapír-kibocsátók állampapírpiacának likviditása, adott esetben beleértve az adott állampapír határidős piacának likviditását is.
(6) Az (5) bekezdésben szereplő tényezőkre figyelemmel az egyes állampapír-kibocsátók esetében figyelembe veendő kiinduló összegre vonatkozó bejelentési küszöbértékek a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege 0,1 vagy 0,5 %-ának felelnek meg. Az egyes kibocsátókra alkalmazandó megfelelő százalékos arányt az (5) bekezdésben ismertetett kritériumok alkalmazásával kell meghatározni annak érdekében, hogy az egyes állampapír-kibocsátókhoz hozzárendeljék a bejelentés alapjául szolgáló pénzösszegek számításához használt két százalékos küszöbérték egyikét.
(7) E rendelet hatálybalépésekor a következő két kiinduló küszöbérték-kategória alkalmazandó:
a)
0,1 %-os kiinduló küszöbértéket kell alkalmazni, amennyiben a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege 0 és 500 milliárd EUR közé esik;
b)
0,5 %-os küszöbértéket kell alkalmazni, amennyiben a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege meghaladja az 500 milliárd EUR-t, vagy ha az adott állampapír esetében létezik likvid határidős piac.
(8) A további növekményszinteket a kiinduló küszöbértékek 50 %-ában kell meghatározni, és ezek a következők:
a)
a 0,1 %-os kiinduló bejelentési küszöbértéket meghaladó minden további 0,05 %, 0,15 %-tól kezdve;
b)
a 0,5 %-os kiinduló küszöbértéket meghaladó minden további 0,25 %, 0,75 %-tól kezdve.
(9) Amennyiben az állampapír-kibocsátó állampapírpiacán változás történt, és ez a változás az (5) bekezdésben meghatározott tényezőket alkalmazva legalább egy naptári éve fennáll, az állampapír-kibocsátó áttér a megfelelő küszöbérték-kategóriára.
VII. FEJEZET
AZ ÁLLAMPAPÍROKKAL KAPCSOLATOS SHORT ÜGYLETEKRE VONATKOZÓ KORLÁTOZÁSOK FELFÜGGESZTÉSÉHEZ SZÜKSÉGES LIKVIDITÁSI KÜSZÖBÉRTÉK KISZÁMÍTÁSÁHOZ ALKALMAZANDÓ, A 13. CIKK (4) BEKEZDÉSE SZERINTI PARAMÉTEREK ÉS MÓDSZEREK
22. cikk
Az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbérték kiszámításához és meghatározásához alkalmazandó paraméterek és módszerek
(1) A kibocsátott állampapírok likviditásának az egyes illetékes hatóságok által alkalmazandó mértékegysége a forgalom, amely ebben az esetben a hitelviszonyt megtestesítő, kereskedett értékpapírok teljes névleges értéke egy különböző lejáratú referenciaeszközöket tartalmazó kosár vonatkozásában.
(2) Az állampapírokkal kapcsolatos fedezetlen short ügyletekre vonatkozó korlátozások ideiglenes felfüggesztésére akkor kerülhet sor, ha a havi forgalom értéke az előző tizenkét hónapban mért havi kereskedési volumen ötödik percentilise alá csökken.
(3) Az egyes illetékes hatóságok ezeket a számításokat az egy vagy több kereskedési helyszínről, a tőzsdén kívüli (OTC) kereskedésből vagy e két forrásból együttesen származó, azonnal rendelkezésre álló reprezentatív adatok alapján végzik el, és ezt követően tájékoztatják az EÉPH-t a felhasznált adatokról.
(4) Mielőtt élnének az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások megszüntetésével kapcsolatos hatáskörükkel, az illetékes hatóságok meggyőződnek arról, hogy a likviditás jelentős csökkenése nem a likviditást befolyásoló időszakos hatások eredménye.
VIII. FEJEZET
A LIKVID RÉSZVÉNYEKTŐL ELTÉRŐ MÁS PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK ÁRFOLYAMÁNAK A 23. CIKK SZERINTI JELENTŐS MÉRTÉKŰ ESÉSE
23. cikk
A likvid részvényektől eltérő más pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése
(1) A likvid részvényektől eltérő részvények tekintetében az előző kereskedési napon elért záró árfolyamhoz viszonyított, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező jelentős árfolyamesés:
a)
a részvényárfolyam legalább 10 %-os csökkenése a fő nemzeti részvényindexben szereplő és a valamely kereskedési helyszínre bevezetett származtatott ügylet mögöttes pénzügyi eszközét képező részvény esetében;
b)
a részvényárfolyam legalább 20 %-os csökkenése, amennyiben a részvény árfolyama legalább 0,50 EUR vagy annak hazai fizetőeszközben denominált megfelelője;
c)
minden más esetben a részvényárfolyam legalább 40 %-os csökkenése.
(2) Államkötvény esetében jelentős árfolyamesésnek az érintett állampapír-kibocsátó esetében a hozamgörbét érintő, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 7 %-os átfogó hozamnövekedés minősül.
(3) Vállalati kötvény esetében jelentős árfolyamesésnek a vállalati kötvényt érintő, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 10 %-os hozamnövekedés minősül.
(4) Pénzpiaci eszköz esetében jelentős árfolyamesésnek a pénzpiaci eszköz árfolyamának egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 1,5 %-os csökkenése minősül.
(5) Tőzsdén kereskedett alap, többek között ÁÉKBV-nek minősülő tőzsdén kereskedett alap esetében jelentős árfolyamesésnek a tőzsdén kereskedett alap árfolyamának egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 10 %-os csökkenése minősül. A tőkeáttételből finanszírozott, tőzsdén kereskedett alapok árfolyamváltozása a megfelelő tőkeáttételi aránnyal kiigazítandó annak érdekében, hogy tükrözze a vele egyenértékű, tőkeáttétel nélküli, tőzsdén kereskedett közvetlen alap árfolyamában bekövetkező 10 %-os csökkenést. A tőzsdén kereskedett inverz alap árfolyamváltozása -1-es tényezővel igazítandó ki annak érdekében, hogy tükrözze a vele egyenértékű, tőkeáttétel nélküli, tőzsdén forgalmazott közvetlen alap árfolyamában bekövetkező 10 %-os csökkenést.
(6) Amennyiben egy adott kereskedési helyszínen valamely származtatott eszközt, többek között különbözetre vonatkozó pénzügyi szerződést (CFD) forgalmaznak, és az annak egyedüli alaptermékéül szolgáló pénzügyi eszközre vonatkozóan ez a cikk, valamint a 236/2012/EU rendelet 23. cikkének (5) bekezdése meghatározza a jelentős árfolyamesés mértékét, az adott származtatott eszköz jelentős árfolyamesésének az érintett alaptermék árfolyamában bekövetkező jelentős csökkenés minősül.
IX. FEJEZET
A 30. CIKK SZERINTI KÁROS HATÁSSAL JÁRÓ ESEMÉNYEK VAGY FEJLEMÉNYEK
24. cikk
A káros hatással járó események, fejlemények vagy fenyegetések bekövetkezésének meghatározásakor figyelembe veendő kritériumok és tényezők
(1) A 236/2012/EU rendelet 18-21. cikkének alkalmazásában az érintett tagállamban, illetve egy vagy több más tagállamban a pénzügyi stabilitásra vagy a piaci bizalomra súlyos veszélyt jelentő, a 236/2012/EU rendelet 30. cikke szerinti káros hatással járó esemény vagy fejlemény többek között minden olyan cselekmény, következmény, tény vagy esemény, amely ésszerű várakozások szerint a következőkhöz vezet vagy vezethet:
a)
egy adott tagállamot vagy bankot vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményt, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársaságot, piaciinfrastruktúra-szolgáltatót vagy eszközkezelő vállalatot érintő súlyos, esetlegesen pénzügyi bizonytalansághoz vezető pénzügyi, monetáris vagy költségvetési probléma, ha ez veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszerének stabilitását;
b)
valamely tagállam vagy bank vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézmény, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársaság, piaciinfrastruktúra-szolgáltató vagy eszközkezelő vállalat nemteljesítése vagy olyan hitelminősítése, amely az említett intézmények fizetőképességével kapcsolatban súlyos bizonytalanságot teremt, vagy ésszerű várakozás szerint ilyen bizonytalanságot teremthet;
c)
a valamely bankhoz vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményhez, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársasághoz, piaciinfrastruktúra-szolgáltatóhoz vagy eszközkezelő vállalathoz, illetve adott esetben állampapír-kibocsátóhoz köthető pénzügyi eszközt érintő, jelentős lefelé irányuló spirált eredményező erőteljes eladási nyomás vagy szokatlan volatilitás;
d)
a jelentős pénzügyi kibocsátók, piaci infrastruktúrák, klíring- és elszámoló rendszerek, valamint felügyelők fizikai struktúráiban bekövetkező releváns kár, amely hátrányosan érintheti a piacokat, különösen természeti katasztrófából vagy terrorista támadásból eredő károk esetén;
e)
valamely fizetési rendszert vagy elszámolási folyamatot érintő, különösen a bankközi műveletek vonatkozásában bekövetkező üzemzavar, amely súlyos zavarokat, illetve késéseket okoz vagy okozhat a fizetések és az elszámolás terén az uniós fizetési rendszerekben, különösen akkor, ha ez a pénzügyi vagy gazdasági feszültség növekedéséhez vezethet egy bankban vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményen, például biztosítótársaságon, piaciinfrastruktúra-szolgáltatón vagy eszközkezelő vállalaton belül, illetve egy tagállamban.
(2) A 27. cikk alkalmazásában az EÉPH az (1) bekezdésben említett kritériumok mérlegelésekor figyelembe veszi a más rendszereket vagy kibocsátókat érintő lehetséges továbbgyűrűző hatásokat vagy dominóhatást és különösen mindenfajta önbeteljesítő jelenség meglétét.
(3) A 28. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását fenyegető veszély:
a)
egy adott tagállamot vagy egy tagállam pénzügyi rendszerét érintő súlyos pénzügyi, monetáris vagy költségvetési bizonytalanság veszélye, ha ez súlyosan veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását;
b)
a valamely tagállam vagy szupranacionális kibocsátó általi nemteljesítés lehetősége;
c)
a jelentős pénzügyi kibocsátók, piaci infrastruktúrák, klíring- és elszámoló rendszerek, valamint felügyelők fizikai struktúráiban bekövetkező súlyos kár, amely komolyan érintheti a határokon átnyúló piacokat, különösen természeti katasztrófából vagy terrorista támadásból eredő károk esetén, ha ez súlyosan veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását;
d)
valamely fizetési rendszert vagy elszámolási folyamatot érintő, különösen a bankközi műveletek vonatkozásában bekövetkező jelentős üzemzavar, amely súlyos zavarokat, illetve késéseket okoz vagy okozhat a fizetések és az elszámolás terén a határokon átnyúló uniós fizetési rendszerekben, különösen akkor, ha ez a pénzügyi vagy gazdasági feszültség növekedéséhez vezethet az Unió pénzügyi rendszere egészében vagy egy részében.
25. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2012. november 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. július 5-én.