РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 януари 2012 година
относно държавна помощ C 21/10 (предишен E 1/10) - Финландия след неприемане на подходящите мерки за изпълнение на схемата за застраховане в областта на рибарството след приемането от Комисията на преработени Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура
(нотифицирано под номер C(2011) 10065)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/287/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу ДФЕС), и по-специално член 108, параграфи 1 и 2 от него,
като покани заинтересованите страни да внесат становищата си (1) в съответствие с посочените по-горе разпоредби,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
През 2004 г. Комисията прие преработените Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура (наричани по-долу Насоките) (2). Съгласно точка 5.2 от тези Насоки с писмо от 21 октомври 2004 г. Комисията изиска от държавите-членки, между които и Финландия, да изменят съществуващите си схеми за помощ с цел да ги приведат в съответствие с тези нови Насоки най-късно до 1 януари 2005 г. и да потвърдят писмено, че приемат предложенията за подходящи мерки, най-късно до 15 ноември 2004 г. (3)
(2)
С писма от 15 ноември 2004 г., 20 януари 2005 г. и 14 юни 2005 г. Финландия декларира, че не е съгласна да измени схемата за помощи „Схема за застраховане в областта на рибарството“ с оглед нейното привеждане в съответствие с тези нови Насоки. Комисията е уведомена за тази схема на 27 април 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО (сега член 108 от ДФЕС).
(3)
На 11 октомври 2005 г. беше проведена среща между Комисията и Финландия. Финландия изпрати допълнителна информация с писмо от 24 ноември 2005 г.
(4)
Насоките бяха преработени отново през 2008 г. (4) и Комисията отново изиска от държавите-членки - с писма от 15 април 2008 г. - да изменят съществуващите си схеми най-късно до 1 септември 2008 г. (5)
(5)
С писмо от 30 май 2008 г. Финландия отговори, че отново е готова да измени своята Схема за застраховане в областта на рибарството според предложеното през 2005 г., но не и в степента, която се изисква от подходящите мерки. На 6 март 2009 г. беше проведена нова среща между Комисията и Финландия.
(6)
На 1 октомври 2009 г. Комисията изпрати последното искане за предоставяне на информация, като посочи, че ако Финландия не приеме предложените подходящи мерки, Комисията ще трябва да приложи процедурата по член 19, параграф 2 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (6) и да открие официалната процедура по разследване, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Финландия отговори с писмо от 18 ноември 2009 г.
(7)
Тъй като Финландия не прие изцяло предложението за изменение на тази схема, Комисията реши да открие споменатата процедура. С писмо от 15 септември 2010 г. Финландия беше уведомена за това решение, което беше публикувано в Официален вестник (7).
(8)
Финландия отговори с писмо от 15 ноември 2010 г. Освен това, след публикуването на решението в Официален вестник, Комисията получи становища от три заинтересовани страни: две писма, изпратени от две асоциации, представляващи финландските професионални рибари - Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (писмо от 8 ноември 2011 г.) и Kalatalouden Keskusliitto (писмо от 16 ноември 2010 г.) - и едно писмо, изпратено от шестте асоциации за застраховане в рибарството, функциониращи във Финландия (писмо от 16 ноември 2010 г.). Копия на тези писма бяха изпратени на финландските органи на 6 декември 2010 г. По-късно представители на тези асоциации пристигнаха за среща с представители на службите на Комисията на 13 януари 2011 г. и представиха допълнителни документи.
(9)
Комисията имаше нужда от определени разяснения по отношение на информацията, съдържаща се в изпратеното на 15 ноември 2010 г. писмо, и по тази причина на 4 април 2011 г. беше проведена среща с финландските органи в сградата на Комисията. Финландските органи изпратиха също така допълнителна информация със съобщения от 13 април и 13 май 2011 г.
(10)
В крайна сметка, както стана ясно въз основа на изпратената от Финландия информация, че страната е готова да измени схемата по такъв начин, че да я направи съвместима с вътрешния пазар, с писмо от 6 юли 2011 г. Комисията изиска от Финландия да потвърди своя официален ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за въпросната схема. С писмо от 19 септември 2011 г. Финландия даде своя положителен отговор.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(11)
Въпросната схема за помощ е в съответствие със Закон № 331 от 23 юли 1958 г., последно изменен със Закон № 1236 от 29 януари 1999 г. (8) Финландия уведомява Комисията за тази схема непосредствено след присъединяването си към Европейската общност, съгласно член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз. Оттогава тази схема за помощ е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88 от Договора за ЕО (сега член 108, параграф 1 от ДФЕС).
(12)
Получатели по схемата за застраховане са рибарските предприятия, които постоянно осъществяват риболовна дейност във Финландия. Тази застраховка се предлага от шест асоциации за застраховане в областта на рибарството, които обхващат цялата територия на Финландия. Всяка асоциация покрива определен географски район.
(13)
Според член 7 от споменатия закон към дадена асоциация за застраховане в областта на рибарството се извършва годишно плащане на държавна помощ в размер на част от обезщетенията, изплатени от асоциацията по застрахователни договори, обхванати от закона. Съгласно член 2 обезщетенията могат да покриват следните щети:
-
щети по мрежи, по тралове, парагади и котви, прикачени към тях, по въжета и други спомагателни уреди,
-
щети по риболовни кораби, регистрирани във Финландия,
-
щети по транспортни и буксирни превозни средства, използвани за риболов по лед през зимата, риболовни заслони и плаващи и или дънни уреди за мрежи гъргър.
(14)
В закона са описани също така необходимите условия за разглеждане на исковете за обезщетения. Следните условия са от особена важност за оценката на Комисията: застрахованото имущество трябва да бъде достатъчно добре направено и напълно годно за експлоатация; оборудването трябва да е застраховано по предложение за цялата му стойност; щетата да бъде надлежно показана.
(15)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия обяснява функционирането на тази схема по отношение на претърпените щети от рибарските предприятия. Първо, размерът на допустимите искове за обезщетение е свързан със самоучастие, равняващо се на 25 % - при щети до 504,56 EUR, или най-много 5 % - при щети над тази сума. Размерът на компенсацията, която се заплаща на предприятието от съответната асоциация за застраховане в областта на рибарството, се получава чрез изваждане на това самоучастие. Сумата, която държавата възстановява на асоциацията за застраховане в областта на рибарството, е равна на 40 % от заплащаната компенсация при щети до 504,56 EUR и на 90 %, когато сумата е над 504,56 EUR.
(16)
В последващото си писмо от 24 ноември 2005 г. Финландия предлага тази схема да бъде изменена по такъв начин, че държавна помощ да се плаща само за компенсиране на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, включително условието щетата да е настъпила северно от 59-и паралел.
(17)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия описва кои условия се считат за специфични условия във Финландия по отношение на риболовната дейност. Тези условия са свързани с климатичните условия и inter alia заледяването, което може да причини щети както на корабите, така и на уредите, а също така с ниските температури, които могат да засегнат двигателя на кораба. Тези специфични условия се влошават допълнително от фактори като морската топография на Финландия - плитки води и неравно морско дъно в разгърнат на гъсто архипелаг. При тези условия рисковете от корабокрушение, причинено от бури и течения при заледяване, е доста голям. Освен това има голяма популация на тюлени, които могат да предизвикат значителни загуби за риболовната промишленост, като повреждат уредите. Понякога и кормораните могат да предизвикат щети по уредите (хрилните мрежи).
(18)
Годишният брой събития, довели до изплащането на обезщетение, общите годишни платени обезщетения от асоциациите за застраховане в областта на рибарството и частта, която е възстановена от държавата за периода 2004-2009 г., са следните:
Година
Обхванати предприятия
Брой случаи
Изплатени обезщетения (в евро)
Възстановяване от държавата (в евро)
2009 г.
472
470
1 296 961
1 026 132
2008 г.
486
459
1 256 200
980 065
2007 г.
503
530
1 564 340
1 197 217
2006 г.
519
496
1 234 761
920 167
2005 г.
543
539
1 333 027
992 826
2004 г.
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
От извършените от асоциациите плащания около 50 % са свързани с уредите, 45 % - с корабите, и 5 % - с другото оборудване.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(20)
Както е посочено по-горе (9), Комисията е уведомена за тази схема за помощ през 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО. Насоките, които са в сила до преразглеждането през 2004 г., съдържат специална разпоредба по отношение на помощта за застрахователни премии и именно на тази база въпросната схема за помощ е счетена за съвместима с вътрешния пазар. Тази разпоредба е премахната при преразглеждането от 2004 г.
(21)
С откриването на настоящата процедура според Комисията не може да се счита, че покриваните от схемата за застраховане в областта на рибарството щети са причинени от извънредни обстоятелства или от природни бедствия, а по-скоро от постоянно и свързано със структурата положение, а именно - постоянния и структурния контекст, в рамките на който се осъществява риболовната дейност във Финландия.
(22)
По тази причина, в съответствие с Насоките (10), Комисията счита, че тази помощ представлява оперативна помощ, която по принцип не е съвместима, тъй като резултатът от нея е повишаване на стопанската ликвидност на предприятията, които се ползват от нея, и тя е предоставена, без да се поставя каквото и да било задължение на получателя.
(23)
Комисията не е съгласна с аргументите на финландските органи, които оправдават схемата за помощ, като я квалифицират като услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Финландия не представи никакви конкретни аргументи, потвърждаващи, че предоставянето на застраховки на рибарските предприятия би могло да се окачестви като услуга от този вид. Следователно, предвид характеристиките на разглежданата схема, Комисията не счита, че тя може да бъде определена като такава. По-специално Комисията отбелязва, че асоциациите за застраховане в областта на рибарството предоставят застрахователни услуги само на конкретна група предприятия, чиято икономическа дейност се състои в производството на стоки, които се продават на пазара - а именно заетите в сектора на рибарството. Следователно Комисията изразява сериозни съмнения, че предоставянето на застраховка, покриваща търговски рискове, на избрана група икономически предприятия би могло да се определи като услуга от общ икономически интерес.
4. СТАНОВИЩА НА ФИНЛАНДСКИТЕ ОРГАНИ И НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
4.1. Становища на финландските органи
(24)
Финландските органи напомнят основните характеристики на функционирането на тази застрахователна система. Те представят също така подробно описание на специфичните условия, пред които е изправена риболовната промишленост във Финландия: специфични климатични условия с лед и тъмнина през зимата, топографията на крайбрежните води с плитчини и неравно морско дъно, наличието на големи популации от тюлени.
(25)
Те представят информация също така, че частният застрахователен сектор не предлага застрахователно покритие на риболовната промишленост със същото равнище на покритие на този вид щети. В подкрепа на твърдението си те прилагат към отговора си писмо от Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto).
(26)
Освен това те отбелязват, че стойността на вноса е 6,8 пъти по-голяма от стойността на износа. През 2009 г. Финландия внася 95 046 тона риба на стойност 244,5 милиона евро, а изнася 59 905 тона на стойност 36 милиона евро. Само 30 % от консумираната риба е с произход от Финландия. През периода 2000-2009 г. годишното потребление на финландска риба е намаляло от 6,1 kg на 4,5 kg, докато потреблението на внесена риба се е увеличило от 6,6 kg на 11,2 kg. Според финландските органи това показва, че разглежданата схема за държавна помощ не може да окаже каквото и да било отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(27)
Финландските органи напомнят, че в решението си за откриване на процедурата Комисията отбелязва, че премахването на разпоредбата, касаеща помощта за застрахователни премии, от Насоките от 2004 г. означава, че този вид държавна помощ вече не е разрешена. Финландските органи не са съгласни с тази позиция. Преди всичко тази застрахователна схема продължава да бъде напълно обоснована от специфичните климатични и географски условия във финландските води. Освен това тази схема е счетена за съвместима през 2000 г., макар че такава помощ не е включена в списъка на разрешените, които следва да се считат за съвместими с действащите по това време Насоки от 1997 г. (11), в аналогичен контекст на този от 2004 г. с Насоките от 2004 г. и от 2008 г.
(28)
В становището си обаче Финландия подчертава, че е готова да измени своята схема, както следва:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпените от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(29)
Финландия счита, че това изменение би могло да бъде извършено до 31 декември 2012 г. Две са причините, поради които това забавяне е необходимо: първо, необходимостта от изменение на текущото действащо законодателство, което представлява правната база на разглежданата схема (Закон № 331 от 23 юли 1958 г.), и второ, необходимостта от прекратяване на действащите договори по съществуващата схема. Следователно новата схема за застраховане в областта на рибарството ще може да влезе в сила на 1 януари 2013 г.
(30)
Както е посочено по-горе (12), с писмо от 19 септември 2011 г. финландските органи потвърждават своя ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за тази схема. Те отбелязват, че ако Комисията вземе своето окончателно решение в рамките на разумен период от време, те ще могат да внесат предложение в Парламента на Финландия достатъчно рано през 2012 г., за да може законът да влезе в сила на 1 януари 2013 г. Те все пак подчертават, че за въвеждането на новите правила е необходим преходен период, тъй като се налагат промени в условията на действащите застрахователни договори. Поради това те считат, че тези промени в споменатите договори биха могли да се извършат до 1 януари 2014 г. и изменените условия да се прилагат към предоставяната на застрахователите помощ от тази дата нататък.
4.2. Становища на трети страни
(31)
Две рибарски асоциации изпратиха становищата си на Комисията: Suoman Ammattikalastajaliitto и Katatalouden Keskuliitto. Подобно на финландските органи и двете асоциации акцентират върху специфичните условия за риболов във Финландия и липсата на предлагане на застраховки за покриваните щети. Едната от тях (Suoman Ammattikalastajaliitto) отбелязва, че Комисията не е представила никакви доказателства, че има вероятност тази схема за помощ да засегне конкуренцията между държавите-членки, като подчертава по-специално, че понастоящем само 7 % от консумираната в държавата риба е от професионален риболов и следователно риболовната промишленост и рибният пазар на Финландия зависят от вносна риба. По тази причина споменатата асоциация счита предварителното заключение, изразено при откриването на процедурата, за неоснователно.
(32)
Асоциациите за застраховане в областта на рибарството подкрепят така също изразената от финландските органи позиция. Те отбелязват, че риболовната промишленост във финландски води е изправена пред специфични климатични и географски условия. Асоциациите посочват, че разглежданата застрахователна система е създадена, тъй като няма предлагане от страна на частния застрахователен сектор, който не е готов да покрива такива рискове за риболовната дейност, която е без особено голямо значение. Освен това асоциациите за застраховане в областта на рибарството са задължени да застраховат всички рибари, които са установени в рамките на техния район на компетентност.
5. ОЦЕНЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
5.1. Наличие на държавна помощ
(33)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(34)
Обезщетението, заплащано на рибарските предприятия от асоциациите за застраховане в областта на рибарството, се покрива отчасти със суми, отпускани на тези асоциации от държавата. Тези суми се изплащат от държавния бюджет. Тъй като това обезщетение предоставя финансово предимство за предприятията в риболовния сектор, то представлява секторно предимство, предоставено чрез ресурси на държавата.
(35)
Според съдебната практика на Съда самият факт, че едно предприятие е укрепило конкурентното си положение спрямо други конкурентни предприятия, като са му предоставени икономически облаги, които иначе не би получило в обичайния ход на осъществяване на своята дейност, говори за евентуално нарушаване на конкуренцията (13). Освен това помощта за предприятие, което функционира на пазар, който е отворен за търговия в рамките на Съюза, може да засегне търговията между държавите-членки (14).
(36)
Предвид значимостта на търговията с рибни продукти в рамките на Европейския съюз, разглежданата мярка укрепва позициите на тези предприятия на пазара на Съюза, а оттам и може да наруши или застрашава да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза (15). Фактът, че вносът е по-голям от износа или че по-голямата част от консумираната риба е от други държави, не е от значение. Напротив, той показва, че пазарът на продукти от риболов във Финландия всъщност е много отворен, а оттам и предполага, че помощта за финландските предприятия подпомага тяхната позиция по отношение на предприятията, установени в други държави-членки, и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Дори фактът, че количеството на консумираната вносна риба може да се е увеличило в сравнение с количеството на консумираната риба, която не е от внос, не променя нищо от тази гледна точка. Той може единствено да ни наведе на мисълта, че финландските предприятия не са извършили необходимото, за да се приспособят към развитието на икономическите условия на пазара на продукти от риболов във Финландия. Във всеки случай тези предприятия се ползват от помощ, която подпомага тяхната позиция на вътрешния пазар по отношение на чуждестранните предприятия.
(37)
С оглед на изложеното по-горе може да се заключи, че са изпълнени предвидените в член 107, параграф 1 условия и че обезщетенията, които се изплащат на рибарските предприятия и идват от държавния бюджет, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
5.2. Съвместимост с вътрешния пазар
5.2.1. Характер на разглежданата схема за помощ
(38)
Целта на схемата за застраховане в областта на рибарството е да покрива разходи, които частично се покриват от застрахователни премии. Тя не е помощ за застрахователни премии сама по себе си. Нейната цел не е да покрива част от застрахователните премии, а да покрива част от исковете за обезщетение, предявявани от предприятията към асоциациите за застраховане в областта на рибарството.
(39)
Тъй като обаче тези искове се предявяват към споменатите асоциации, които трябва да изплащат претърпените щети в допустимия размер, Комисията счита, че в резултат на помощта се понижават премиите, които рибарските предприятия биха заплатили, ако въпросните асоциации за застраховане в областта на рибарството не са очаквали да получат суми от държавата. Следователно последиците от нея са същите, както при схема за помощ за застрахователни премии. По тази причина въпросната схема може да се счита за схема за помощ за застрахователни премии.
5.2.2. Съвместимост с вътрешния пазар
(40)
Комисията не може да се съгласи със становището на финландските органи, в което заявяват, че ситуацията по отношение на Насоките от 2004 г. и от 2008 г. е съпоставима с тази от Насоките от 1997 г., като считат, че в никоя от тях не са включени разпоредби за помощ за застрахователни премии. Отпадането през 2004 г. на специфичната разпоредба за такава помощ, която преди това е била включена в Насоките от 2001 г. (16), показва, че Комисията - с преразглеждането от 2004 г. - ясно е определила, че такава помощ повече не може да се възползва от дерогация от принципа за несъвместимост на държавната помощ с вътрешния пазар и да се счита за съвместима с него, считано от датата на влизане в сила на Насоките от 2004 г. Това политическо решение е останало непроменено при следващото преразглеждане - а именно Насоките от 2008 г.
(41)
Освен това се е променила и общата рамка, в която Комисията оценява държавната помощ за застрахователни премии. През 2000 г. Комисията счита тази схема за държавна помощ за съвместима (17), що се отнася до обезщетението в резултат на „изключителните условия на финландските атмосферни условия и крайбрежни зони“. В обосновката си за вземането на това решение Комисията се позовава на ситуацията в земеделския сектор, за който също не е имало разпоредба в Насоките, която да се прилага за земеделския сектор, но при който Комисията - на база конкретен случай - има практика да взема положителни решения за мерки за помощ във връзка със застраховане срещу природни бедствия и изключителни застраховки. През 2000 г. Комисията изясни своята позиция както за земеделския, така и за риболовния сектор, като определи критерии, които трябва да се спазват при оценяването (18) на този вид помощ в съответните Насоки. Оттогава тези критерии все още фигурират в Насоките за земеделието (19), но вече са отпаднали от Насоките за рибарството. По тази причина, докато Комисията е определила точни критерии, при които помощта за застрахователни премии в земеделския сектор може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, в Насоките за рибарството тези критерии са заличени. Следователно по отношение на риболовния сектор Комисията е задължена да се върне към общия принцип за несъвместимост на държавната помощ и да оценява съвместимостта или несъвместимостта на дадена схема от този род въз основа на разпоредбите, които могат да бъдат приложени.
(42)
Разпоредбата от настоящите Насоки, която може да бъде приложена, е параграф 4.9, според който мерките за помощ, за които няма приложими разпоредби в другите параграфи, посочващи различните категории помощ, която може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, по принцип не могат да се считат за съвместими.
(43)
По изключение дадена схема за помощ може обаче да бъде счетена за съвместима, ако държавата-членка покаже, че въпросната схема съответства на различните принципи, които са определени в тези Насоки, и отговаря на целите на общата политика в областта на рибарството.
(44)
В своя отговор във връзка с откриването на процедурата Финландия прави конкретни предложения за изменение на тази схема в посока на ограничаване (20). Освен това Финландия обяснява продължаването ѝ с наличието на пазарен срив на застрахователния пазар за покриване на значителна част от тези щети.
(45)
В приложеното си към отговора писмо Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto) признава, че в настоящия си вид с асоциации за застраховане в областта на рибарството няма да може да покрива всички щети. Това покритие би било много ограничено, а в някои случаи - например за щети по уреди - дори не би било възможно. Застрахователните компании не могат да приемат такива рискове или, ако ги приемат, застрахователните премии биха били над разумно допустимите.
(46)
Това показва, че асоциациите за застраховане в рибарството не могат да нарушат конкуренцията по отношение на частните застрахователни компании. Това показва липсата на покритие на тези щети от частни дружества на финландския пазар.
(47)
Комисията счита, че мярката за държавна помощ, насочена към покриването на липса на определен продукт на пазара, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, когато изпълнява цели от общ интерес. Това отговаря на изискванията на точка 4.9 от Насоките относно спазването на заложените в Насоките принципи и на целите на общата политика в областта на рибарството.
(48)
Целите на общата политика в областта на рибарството са да се гарантира експлоатацията на живите водни ресурси, която създава условия за устойчивост както в икономически и екологичен план, така и от социална гледна точка (21). Комисията счита, че тази схема - с измененията ѝ в съответствие с описаните от Финландия промени - би могла да допринесе за осигуряването на такива условия. Освен прилагането на правилата за опазване и управление при експлоатацията на тези ресурси, тя би дала възможност за продължаване на риболова в специфичните условия на крайбрежните води на Финландия, включително щетите, нанесени на оборудването (риболовни мрежи) от тюлени, а понякога и от корморани. Това би помогнало да бъдат осигурени стабилни икономически, екологични и социални условия за рибарските предприятия, изправени пред специфичните ограничения при осъществяването на риболова в тези води. Това ще спомогне също така за поддържане на социално-икономическата структура на въпросните крайбрежни общности.
(49)
Комисията отбелязва също така, че след като бъде изменена, тази схема в никакъв случай няма да предлага пълно обезщетение за въпросните щети. Прилаганата понастоящем система - първо със самоучастие и после само с частично възстановяване на изплатеното обезщетение (22) - ще бъде запазена. Следователно се запазва и ответното действие, необходимо от страна на получателите по тази схема за помощ, което се изисква съгласно точка 3.3 от Насоките.
(50)
Накрая Комисията счита за приемлив периода, от който Финландия заявява, че се нуждае за изменение на схемата (23). Предвид необходимата законодателна процедура срокът до 1 януари 2013 г. за влизане в сила на закона за изменение на настоящата правна база за тази схема е разумен. Освен това дотогава действащите застрахователни договори между рибарските предприятия и асоциациите за застраховане в областта на рибарството ще бъдат подновявани в хода на 2012 г. съгласно прилаганите към съответния момент условия и ще изтекат през 2013 г. С основание тези договори трябва да останат в сила до изтичането си при договорените условия. След това те ще бъдат подновени през 2013 г. в съответствие с новите условия, приложими към дадения момент. Следователно крайният срок за адаптиране на тези договори до 31 декември 2013 г. и влизането им в сила на следващия ден - т.е. 1 януари 2014 г. - е разумен.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(51)
С оглед на представения по-горе анализ Комисията стига до заключението, че схемата за застраховане в областта на рибарството може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следните принципи:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване само на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични или географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитките води) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(52)
Комисията отчита ангажимента на финландските органи да изменят правната база за тази схема за помощ най-късно до 1 януари 2013 г., за да могат условията на застрахователните договори да бъдат променени най-късно до 1 януари 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Съществуващата схема за помощ - „схема за застраховане в областта на рибарството“ - която беше обект на предложение за подходящи мерки след преразглеждането на Насоките за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура, ще бъде съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следния ангажимент, поет от Финландия:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
2. Правните разпоредби за изменение на тази схема влизат в сила най-късно до 1 януари 2013 г., а съответните застрахователни договори, сключени на база на новите разпоредби, влизат в сила най-късно до 1 януари 2014 г.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 11 януари 2012 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2012. január 11.)
C 21/10. (korábbi E 1/10.) számú állami támogatás - Finnország a halászati és akvakultúra-ágazat számára nyújtott állami támogatások felülvizsgálatára vonatkozó átdolgozott iránymutatás Bizottság általi elfogadása után a halászati biztosítási rendszerhez kapcsolódó megfelelő intézkedések elutasítását követően
(az értesítés a C(2011) 10065. számú dokumentummal történt)
(Csak a finn és a svéd nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/287/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (a továbbiakban: EUMSZ) és különösen annak 108. cikke (1) és (2) bekezdésére,
miután az érdekelt feleket a fent említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (1),
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
(1)
A Bizottság 2004-ben elfogadta a halászati és akvakultúra-ágazat számára nyújtott állami támogatások felülvizsgálatára vonatkozó átdolgozott iránymutatást (2) (a továbbiakban: az iránymutatás). 2004. október 21-i levelében a Bizottság az említett iránymutatás 5.2. pontjának megfelelően felkérte a tagállamokat, köztük Finnországot, hogy legkésőbb 2005. január 1-jéig módosítsák a már meglévő támogatási programjaikat oly módon, hogy megfeleljenek ezen új iránymutatásnak, és legkésőbb 2004. november 15-ig írásban jelezzék, hogy elfogadják a megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslatokat (3).
(2)
2004. november 15-i, 2005. január 20-i és 2005. június 14-i levelében Finnország jelezte, hogy nem ért egyet azzal, hogy módosítsa a „halászati biztosítási rendszer” elnevezésű támogatási programját annak érdekében, hogy az megfeleljen az új iránymutatásnak. A szóban forgó támogatási programot a Finn Köztársaságnak az Európai Unióhoz való csatlakozásáról szóló szerződés 144. cikkének a) pontja alapján 1995. április 27-én jelentették be a Bizottságnak, amely programot később az EK-Szerződés 88. cikke (jelenleg az EUMSZ 108. cikke) (1) bekezdésének értelmében létező támogatásnak minősítettek.
(3)
A Bizottság és Finnország 2005. október 11-én egyeztetést tartott. 2005. november 24-én kelt levelében Finnország további információkat közölt.
(4)
2008-ban ismét átdolgozták az iránymutatást (4), és a Bizottság 2008. április 15-én levélben ismét felkérte a tagállamokat, hogy legkésőbb 2008. szeptember 1-jéig módosítsák meglévő programjaikat (5).
(5)
2008. május 30-i levelében Finnország azt válaszolta, hogy a 2005-ben javasoltaknak megfelelően kész módosítani halászati biztosítási rendszerét, de nem a megfelelő intézkedések által megkövetelt mértékben. A Bizottság és Finnország 2009. március 6-án újabb egyeztetést tartott.
(6)
A Bizottság 2009. október 1-jént kért utoljára információt, jelezve, hogy amennyiben Finnország nem fogadja el a javasolt megfelelő intézkedéseket, a Bizottság kénytelen lesz követni a 659/1999/EK tanácsi rendelet (6) 19. cikkének (2) bekezdése és 4. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárást, megindítva az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdésében meghatározott hivatalos vizsgálati eljárást. Finnország a 2009. november 18-án kelt levelében válaszolt.
(7)
Mivel Finnország nem fogadta el a szóban forgó rendszer módosítására vonatkozó teljes javaslatot, a Bizottság megindította az eljárást. A határozatról szóló értesítést a 2010. szeptember 15-i levél tartalmazta, amelyet közzétettek a Hivatalos Lapban (7).
(8)
Finnország a 2010. november 15-én kelt levélben válaszolt. Ezenkívül a határozat Hivatalos Lapban való kihirdetését követően a Bizottság három érdekelt féltől kapott észrevételt: két levelet a hivatásos finn halászokat képviselő két szövetség, a Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (2011. november 8-i levél) és a Kalatalouden Keskusliitto (2010. november 16-i levél) küldött, egyet pedig a Finnországban működő hat halászati biztosítóegyesület (2010. november 16-i levél). E levelek másolatait 2010. december 6-án elküldték a finn hatóságoknak. Később, 2011. január 13-án az említett szervezetek képviselői egyeztetést tartottak a Bizottság szolgálataival, és kiegészítő dokumentumokat adtak át.
(9)
Mivel a 2010. november 15-én küldött levélben foglalt információkkal kapcsolatban a Bizottság számára nem volt minden világos, 2011. április 4-én egyeztetést tartottak a finn hatóságokkal a Bizottság épületében. A finn hatóságok 2011. április 13-i és május 13-i üzeneteikben további információkat is adtak.
(10)
Végül, mivel a Finnország által küldött információkból azt lehetett kiolvasni, hogy Finnország kész oly módon módosítani a biztosítási rendszert, hogy az összeegyeztethető legyen a belső piaccal, a Bizottság 2011. július 6-i levelében felkérte Finnországot, hogy erősítse meg hivatalos elkötelezettségét a szóban forgó rendszer jogalapját képező jogszabályok módosítása iránt. Finnország erre pozitív választ adott 2011. szeptember 19-i levelében.
2. A TÁMOGATÁS LEÍRÁSA
(11)
A támogatási program az 1958. július 23-i 331. sz. törvényen alapul, amelyet legutóbb az 1999. január 29-i 1236. sz. törvény módosított (8). Európai uniós csatlakozását követően Finnország a Finn Köztársaságnak az Európai Unióhoz való csatlakozásáról szóló szerződés 144. cikkének a) pontja alapján bejelentette a Bizottságnak a szóban forgó támogatási programot. Azóta a támogatási program az EK-Szerződés 88. cikke (jelenleg az EUMSZ 108. cikkének (1) bekezdése) alapján létező támogatásnak minősül.
(12)
A biztosítási rendszer kedvezményezettjei azok a halászati vállalkozások, amelyek folyamatos halászati tevékenységet folytatnak Finnországban. A biztosítást hat halászati biztosítóegyesület nyújtja, amelyek Finnország egészét lefedik. Az egyesületek mindegyike meghatározott földrajzi területen illetékes.
(13)
Az említett törvény 7. cikke szerint a halászati biztosítóegyesület évente állami támogatást kap az egyesület által a törvény hatálya alá tartozó biztosítási szerződések alapján kifizetett követelések egy részének megfelelő összegben. A 2. cikk értelmében a követelések a következő károkra terjedhetnek ki:
-
a hálókat, a lazachorogsorokat, a horogsorokat és az ahhoz kapcsolódó horgonyokat, a hajóköteleket és egyéb halászeszköz-tartozékokat ért károk,
-
a Finnországban lajstromba vett halászhajókat ért károk,
-
a téli halászathoz jégen használt szállító és vontató járműveket, halászkunyhókat és a kerítőhálókat sodortató vagy vonó eszközöket ért károk.
(14)
A törvény azokat a feltételeket is meghatározza, amelyek teljesülésére szükség van ahhoz, hogy a követelést figyelembe vegyék. A következő feltételek különösen fontosak a Bizottság értékeléséhez: a biztosított dolgoknak megfelelően kivitelezettnek és teljes körűen használhatónak kell lenniük, a felszerelést teljes értékében biztosítani kell, a kárt hitelt érdemlően be kell bizonyítani.
(15)
2004. november 15-i levelében Finnország elmagyarázta, hogyan működik a támogatási program a halászati vállalkozások által elszenvedett károkkal kapcsolatban. Először is az elszámolható követelés összegéhez kapcsolódik egy önrész, amely az 504,56 EUR-t nem meghaladó károk esetén 25 %, az ezt az összeget meghaladó károk esetén pedig legfeljebb 5 %; az érintett halászati biztosítóegyesület által a vállalkozásnak fizetett kártérítés összege az említett önrész levonásával számítható ki. Az állam által a halászati biztosítóegyesületnek fizetett visszatérítés a kifizetett kártérítés 40 %-a, ha a kár összege legfeljebb 504,56 EUR, és 90 %-a, ha ez az összeg nagyobb 504,56 EUR-nál.
(16)
Következő, 2005. november 24-i levelében Finnország a biztosítási rendszer oly módon történő módosítását javasolta, hogy az állami támogatás csak a Finnországra jellemző különleges körülmények által okozott károk megtérítésére járjon; ilyen körülmény az, ha a kár az 59. szélességi körtől északra következik be.
(17)
Finnország a 2004. november 15-i levélben meghatározta, hogy mit tekint Finnországra jellemző különleges körülménynek a halászati tevékenység szempontjából. Ezeket a körülményeket éghajlati viszonyok okozzák, így többek között a jégképződés, amely a hajókban és a halászeszközökben is kárt okozhat, valamint a fagyos hőmérséklet, amely károsan hathat a hajók motorjára. Ezeket a sajátos körülményeket tovább súlyosbíthatják olyan tényezők, mint a finnországi tengeri domborzat a sűrű szigetcsoportok sekély vizeivel és egyenetlen tengerfenekével; ilyen körülmények között, amelyekhez viharok és jeges áramlatok is társulnak, meglehetősen nagy a hajótörés veszélye. Meg kell említeni továbbá a nagy fókapopulációt, amely jelentős veszteségeket okoz a halászati ágazatnak a halászeszközök megrongálásával; a halászeszközöket (kopoltyúhálókat) néha a kormoránok is megrongálhatják.
(18)
A következő táblázat bemutatja, hogyan alakult a 2004 és 2009 közötti időszakban a kártérítéssel végződő esetek éves száma, a halászati biztosítóegyesületek által fizetett teljes éves kártérítések és az állam által visszatérített részek összege:
Év
Érintett vállalkozások
Az esetek száma
Kifizetett kártérítés (euróban)
Állami visszatérítés (euróban)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
A biztosítóegyesületek által teljesített kifizetések mintegy 50 %-a halászeszközökre, 45 %-a hajókra, 5 %-a pedig egyéb felszerelésre vonatkozott.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(20)
Amint erre már utalás történt (9), a szóban forgó támogatási programot 1995-ben a Finn Köztársaságnak az Európai Unióhoz való csatlakozásáról szóló szerződés 144. cikkének a) pontja alapján jelentették be a Bizottságnak, és ezt követően az EK-Szerződés 88. cikkének (1) bekezdése értelmében létező támogatásnak minősítették. A 2004. évi átdolgozásig alkalmazott iránymutatás külön rendelkezést tartalmazott a biztosítási díjakra nyújtható támogatásról, a szóban forgó támogatási program pedig ez alapján minősült a belső piaccal összeegyeztethetőnek. A 2004. évi átdolgozás során ez a rendelkezés kikerült az iránymutatásból.
(21)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság úgy vélte, hogy a halászati biztosítási rendszer által lefedett károk nem tekinthetők rendkívüli esemény vagy természeti csapás által okozott kárnak, azokat inkább egy állandó és strukturális helyzet, vagyis az az állandó és strukturális környezet okozza, amelyben a finn vizeken a halászati tevékenységet végzik.
(22)
Ezért az iránymutatással összhangban (10) a Bizottság úgy vélte, hogy ez a támogatás működési támogatás, amely a belső piaccal elvben összeegyeztethetetlen, hiszen növeli a kedvezményezett vállalkozás üzleti likviditását, illetve úgy került kifizetésre, hogy az abban részesülő fél számára nem eredményezett semmilyen kötelezettséget.
(23)
A Bizottság nem értett egyet a finn hatóságokkal abban, hogy a szóban forgó támogatási programot az indokolná, hogy az az EUMSZ 106. cikkének (2) bekezdése értelmében vett általános gazdasági érdekű szolgáltatás. Finnország nem hozott fel olyan konkrét érvet, amely igazolná, hogy a halászati vállalkozások számára nyújtott biztosítás ilyen jellegű szolgáltatásnak lenne minősíthető, a Bizottság pedig arra a megállapításra jutott a szóban forgó biztosítási rendszer tulajdonságai alapján, hogy az nem minősíthető ilyennek. A Bizottság megjegyzi különösen, hogy a halászati biztosítóegyesületek a gazdasági tevékenységként piaci értékesítés céljából árut termelő vállalkozások csak egy speciális csoportjának, a halászati ágazatban tevékenykedőknek nyújtanak biztosítási szolgáltatásokat. A Bizottság ezért erősen kételkedik abban, hogy a gazdasági vállalkozások egy meghatározott csoportja számára nyújtott kereskedelmi jellegű biztosítási szolgáltatás általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak minősülne.
4. A FINN HATÓSÁGOK ÉS AZ ÉRDEKELT HARMADIK FELEK ÉSZREVÉTELEI
4.1. A finn hatóságok észrevételei
(24)
A finn hatóságok felhívták a figyelmet a szóban forgó biztosítási rendszer működésének fő jellegzetességeire. Részletes áttekintést is adtak azokról a sajátos körülményekről, amelyekkel a halászati ágazatnak Finnországban meg kell küzdenie: sajátos éghajlati viszonyok télen jéggel és sötéttel, a parti vizek domborzati viszonyai sekély vizekkel és egyenetlen tengerfenékkel, nagy fókapopuláció.
(25)
Tájékoztatást adtak arról is, hogy a magánbiztosítók részéről nem érkezett az ilyen károkra ugyanilyen szintű biztosítást kínáló ajánlat a halászati ágazat számára. Álláspontjuk alátámasztása céljából válaszukhoz mellékelték a finn pénzügyi szektor szereplőinek szövetsége, a Finanssialan Keskusliitto által megfogalmazott levelet.
(26)
Emellett jelezték, hogy a behozatal értéke a kivitel értékének 6,8-szerese. Finnország 2009-ben 95 046 tonna halat importált 244,5 millió EUR értékben, és 59 905 tonnát exportált 36 millió EUR értékben. Az elfogyasztott halnak csak 30 %-a származott Finnországból. Az éves fogyasztás 2000 és 2009 között a Finnországból származó hal tekintetében 6,1-ről 4,5 kg-ra csökkent, míg a behozott hal tekintetében 6,6-ről 11,2 kg-ra nőtt. A finn hatóságok szerint ez arra utal, hogy a szóban forgó állami támogatási program nem befolyásolhatja hátrányosan a versenyt.
(27)
A finn hatóságok felidézik, hogy az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság úgy foglalt állást, hogy azzal, hogy a 2004. évi iránymutatás már nem tartalmazta a biztosítási díjakra nyújtható támogatásra vonatkozó rendelkezést, az ilyen állami támogatás többé már nem megengedett. A finn hatóságok nem értenek egyet ezzel az állásponttal. Mindenekelőtt a finn vizeken uralkodó sajátos éghajlati és földrajzi körülmények továbbra is teljes mértékben indokolják a szóban forgó biztosítási rendszert. Ezenkívül 2000-ben összeegyeztethetőnek minősült ez a biztosítási rendszer, holott ilyen támogatás nem szerepelt azok között, amelyeket az abban az időben érvényes 1997. évi iránymutatás (11) összeegyeztethetőnek nyilvánítható támogatásként felsorolt, miközben a körülmények hasonlóak voltak a 2004-től fennálló körülményekhez a 2004. és 2008. évi iránymutatás vonatkozásában.
(28)
Észrevételeiben ugyanakkor Finnország jelzi, hogy kész módosítani a rendszert a következőképpen:
-
kizárja a nyílt tengeren halászó hajókat, ami a gyakorlatban a 12 méternél hosszabb hajók kizárását jelenti,
-
csak a Finnország parti vizein vagy kizárólagos gazdasági övezetében elszenvedett károkra vonatkozóan nyújt támogatást,
-
kizárólag azon károkra terjeszti ki a biztosítást, amelyeket a finnországi sajátos körülmények, így a kedvezőtlen éghajlati és földrajzi viszonyok (jég, hó, heves viharok, zátonyok a sekély vizekben), vagy a fókák és a kormoránok okoztak hajókban, halászeszközökben, valamint szállító és vontató járművekben, továbbá a téli halászáshoz használt egyéb speciális felszerelésekben.
(29)
Finnország úgy véli, hogy ezt a módosítást 2012. december 31-ig végre tudná hajtani. A haladékra két okból van szükség: egyrészt módosítani kell a jelenleg hatályos jogszabályt, amely a rendszer jogalapját képezi (az 1958. július 23-i 331. sz. törvény), másrészt meg kell szüntetni a jelenlegi rendszeren alapuló szerződéseket. Az új halászati biztosítási rendszer így 2013. január 1-jén lépne hatályba.
(30)
Amint erre már történt utalás (12), a finn hatóságok 2011. szeptember 19-i levelükben megerősítették elkötelezettségüket a szóban forgó rendszer jogalapját képező jogszabály módosítására. Jelezték, hogy amennyiben a Bizottság ésszerű időn belül meghozza végleges határozatát, 2012-ben még megfelelő időben a finn parlament elé tudják terjeszteni a javaslatot ahhoz, hogy a törvény 2013. január 1-jén hatályba léphessen. Hangsúlyozták azonban, hogy az új szabályok bevezetéséhez átmeneti időre van szükség, mivel meg kell változtatni a hatályos biztosítási szerződések feltételeit. E célból úgy vélik, hogy az említett szerződésekben a változtatásokat 2014. január 1-jéig végre lehetne hajtani, és a módosított feltételek ettől az időponttól kezdve vonatkoznának a biztosítóknak nyújtott támogatásokra.
4.2. Harmadik felek észrevételei
(31)
Két halászati szövetség küldött észrevételeket a Bizottságnak: a Suoman Ammattikalastajaliitto és a Katatalouden Keskuliitto. A finn hatóságokhoz hasonlóan mindkét szervezet a finnországi halászat sajátos körülményeire és a károkra vonatkozó biztosítási ajánlat hiányára helyezte a hangsúlyt. Egyikük (a Suoman Ammattikalastajaliitto) megjegyezte, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a szóban forgó támogatási program befolyásolhatja a tagállamok közötti versenyt, és kiemelte különösen, hogy a hivatásos halászat az ország halfogyasztásának jelenleg csak a 7 %-át adja, és a finnországi halászati ágazat és halpiac ezért a halbehozataltól függ. A felsorolt okok alapján ez a szervezet megalapozatlannak tartja az eljárás megindításáról szóló határozat előzetes megállapításait.
(32)
A halászati biztosítóegyesületek szintén a finn hatóságok által kifejtett álláspontot osztották. Rámutatnak, hogy a halászati ágazatnak a finn vizeken nagyon sajátos éghajlati és földrajzi körülményekkel kell megküzdenie. Rámutatnak, hogy a szóban forgó biztosítási rendszer azért jött létre, mert nem érkezett ajánlat a magánbiztosítók részéről, amelyek nem voltak készek az elhanyagolható jelentőségű tevékenységnek tekintett halászati tevékenységgel kapcsolatos kockázatok fedezésére. A halászati biztosítóegyesületek ezenkívül kötelesek biztosítani az illetékességi területükön letelepedett vagy ott székhellyel rendelkező halászokat.
5. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
5.1. Állami támogatás megléte
(33)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „Ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.”
(34)
A halászati biztosítóegyesületek által a halászati vállalkozásoknak fizetett kártérítések egy része az állam által ezen egyesületeknek juttatott pénzekből származik. Ezek a pénzek az állami költségvetésből származnak. Mivel ez a kártérítés pénzügyi előnyt jelent a halászati ágazat vállalkozásai számára, ez egy állami forrásból nyújtott ágazati előny.
(35)
Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban maga a tény, hogy egy vállalkozás versenyhelyzete a versenytárs vállalkozásokhoz képest megerősödik azáltal, hogy olyan gazdasági előnyben részesül, amelyet rendes körülmények között tevékenységéhez nem kapott volna meg, azt jelzi, hogy fennáll a verseny torzulásának veszélye (13). Továbbá, az Unión belüli kereskedelem előtt nyitott piacon működő vállalkozás számára nyújtott támogatás alkalmas arra, hogy érintse a tagállamok közötti kereskedelmet (14).
(36)
Mivel az Európai Unión belül a halászati termékekkel jelentős kereskedelem folyik, ez az intézkedés megerősíti e vállalkozások helyzetét az uniós piacon, és ezért alkalmas arra, hogy torzítsa a versenyt vagy ezzel fenyegessen, és érintse az Unión belüli kereskedelmet (15). Az a tény, hogy a behozatal nagyobb, mint a kivitel, illetve az elfogyasztott hal nagy része külföldről származik, nem releváns. Ezzel szemben rámutat arra, hogy a halászati termékek finnországi piaca valóban nagyon nyitott, és azt sugallja, hogy a finn vállalkozásoknak nyújtott támogatás erősíti a helyzetüket azokhoz a vállalkozásokhoz képest, amelyek székhelye más tagállamban van, valamint torzítja a versenyt, vagy annak torzításával fenyeget. Ebből a szempontból még az a tény sem változtat semmin, hogy a behozatalból származó elfogyasztott hal mennyisége megnövekedhetett a nem behozatalból származó elfogyasztott hal mennyiségéhez képest; ez csak azt sugallja, hogy a finn vállalkozások nem végezték el azokat az átalakításokat, amelyek a halászati termékek finnországi piacát jellemző gazdasági körülmények alakulásának követéséhez szükségesek voltak. Akárhogy is, ezeknek a vállalkozásoknak előnyük származott a támogatásból, amely erősítette belső piaci helyzetüket a külföldi vállalkozásokhoz képet.
(37)
Az előzőekben kifejtettek fényében megállapítható, hogy teljesültek a 107. cikk (1) bekezdésében meghatározott feltételek, és a halászati vállalkozásoknak fizetett, állami költségvetésből származó kártérítés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatás.
5.2. A belső piaccal való összeegyeztethetőség
5.2.1. E támogatási program jellege
(38)
A halászati biztosítási rendszer célja az, hogy fedezze a biztosítási díjak által csak részben fedezett költségeket. Önmagában nem a biztosítási díjakra nyújtott támogatás, nem a biztosítási díjak egy részének fedezésére irányul, hanem arra, hogy a vállalkozások által a halászati biztosítóegyesületekhez benyújtott kártérítési követelések egy részét fedezze.
(39)
Mivel azoknak az egyesületeknek, amelyekhez ezeket a követelések benyújtják, ki kell fizetniük az elszenvedett károk elszámolható mértékét, a Bizottság úgy véli, hogy a támogatás hatása az, hogy csökkentse azokat a díjakat, amelyeket a halászati vállalkozásoknak ki kellett volna fizetniük, ha az érintett halászati biztosítóegyesületek nem számíthattak volna arra, hogy pénzt kapnak az államtól. Ennek tehát ugyanaz a hatása, mint egy biztosítási díjakra irányuló támogatási programnak. Ezért ez a rendszer biztosítási díjakra irányuló támogatási programnak tekinthető.
5.2.2. A belső piaccal való összeegyeztethetőség
(40)
A Bizottság nem osztja a finn hatóságok azon véleményét, amely szerint a 2004. és 2008. évi iránymutatás tekintetében a helyzet összehasonlítható az 1997. évi iránymutatással kapcsolatos helyzettel, mivel egyik iránymutatás sem fogalmazott meg rendelkezéseket a biztosítási díjakra vonatkozó támogatásra. Az a tény, hogy a 2001. évi iránymutatásban (16) rögzített külön rendelkezés 2004-ben törlésre került, rámutat arra, hogy a Bizottság a 2004. évi átdolgozáskor egyértelműen úgy vélte, hogy az ilyen támogatások nem részesülhetnek tovább az állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetetlenségének elvétől való eltérés kedvezményében, és a 2004. évi iránymutatás hatálybalépésének időpontjától nem tekinthetők a belső piaccal összeegyeztethetőnek. Ez a szakpolitikai döntés nem változott a következő átdolgozáskor sem, azaz megmaradt a 2008. évi iránymutatásban is.
(41)
Ezenkívül a biztosítási díjakra vonatkozó állami támogatások Bizottság általi értékelésére szolgáló általános keret megváltozott. A Bizottság 2000-ben a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősítette (17) ezt az állami támogatási programot a „finn időjárásra és parti övezetekre jellemző kivételes körülmények” következtében felmerülő kártérítések tekintetében. E határozat meghozatalakor a Bizottság érvelésében a mezőgazdasági ágazattal kapcsolatos helyzetre hivatkozott, mert a mezőgazdasági ágazatra vonatkozó iránymutatás sem tartalmazott megfelelő rendelkezést, de a Bizottság gyakorlata az volt, hogy eseti alapon pozitívan döntött a természeti katasztrófák elleni biztosításokkal és kivételes biztosításokkal kapcsolatos támogatási intézkedések tekintetében. 2000-ben a Bizottság mind a mezőgazdasági, mint a halászati ágazat tekintetében pontosította az általa követett irányvonalat, és a vonatkozó iránymutatásokban meghatározta az ilyen típusú támogatások értékelése során követendő kritériumokat (18). A mezőgazdasági iránymutatásban ezek a kritériumok továbbra is megvannak (19), míg a halászati iránymutatásban már nem szerepelnek. Ez tehát azt jelenti, hogy míg a Bizottság a mezőgazdasági ágazatban meghatározta azokat a pontos kritériumokat, amelyek alapján a biztosítási díjakra vonatkozó támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősíthető, a halászati iránymutatásból törölte ezeket a kritériumokat. A halászati ágazat tekintetében a Bizottság ezért köteles visszatérni az állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetetlenségének általános elvéhez, és a szóban forgó típusú támogatási programok összeegyeztethetőségének kérdését köteles az alkalmazandó rendelkezések alapján értékelni.
(42)
A jelenlegi iránymutatás esetlegesen alkalmazandó rendelkezése a 4.9. pontban szerepel, amely kimondja, hogy az olyan támogatási intézkedés, amelyre vonatkozóan a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető támogatások különböző kategóriáit felsoroló többi pont nem tartalmaz alkalmazandó rendelkezést, elvben nem tekinthető összeegyeztethetőnek a belső piaccal.
(43)
A támogatási program azonban kivételesen összeegyeztethetőnek minősíthető, ha a tagállam bizonyítja, hogy az megfelel az iránymutatásban meghatározott különböző elveknek és a közös halászati politika célkitűzéseit szolgálja.
(44)
Az eljárás megindításáról szóló határozatra adott válaszában Finnország konkrét javaslatot tett a támogatási program korlátozott mértékű módosítására (20). A program fenntartását ezenkívül azzal indokolta, hogy e károk egy jelentős részének fedezését illetően a biztosítási piac nem működik megfelelően.
(45)
Az említett válaszhoz mellékelt levélben a finn pénzügyi szektor szereplőinek szövetsége, a Finanssialan Keskusliitto elismeri, hogy - hasonlóan a halászati biztosítóegyesületekhez - nem tudnák fedezni valamennyi kárt. Csak nagyon részleges fedezetet tudnának biztosítani, illetve egyes esetekben, például a halászeszközökben bekövetkezett károk esetén, nem is lenne erre lehetőség. A biztosítótársaságok ezeket a károkat nem, vagy csak abban az esetben tekinthetik biztosíthatónak, ha a biztosítási díjak meghaladnának egy ésszerű mértéket.
(46)
Mindez azt mutatja, hogy a halászati biztosítóegyesületek nincsenek olyan helyzetben, hogy torzíthatnák a versenyt a magánbiztosítók tekintetében. Ez azt jelzi, hogy a piac e károk magánvállalkozások által történő fedezése tekintetében nem működik megfelelően Finnországban.
(47)
A Bizottság úgy véli, hogy az az állami támogatási intézkedés, amely egy piaci hiányosságot orvosol, összeegyeztethetőnek tekinthető a belső piaccal, ha közérdekű célkitűzéseket szolgál. Ez teljesíti az iránymutatás 4.9. pontjában foglalt követelményeket, amelyek előírják az iránymutatásban meghatározott különböző elveknek és a közös halászati politika célkitűzéseinek való megfelelést.
(48)
A közös halászati politika célkitűzése, hogy fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételekkel biztosítsa az élő vízi erőforrások kiaknázását (21). A Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó támogatási program a Finnország által javasolt módosított formában hozzájárulna e feltételek biztosításához. Az erőforrások kiaknázására vonatkozó védelmi és kezelési szabályok alkalmazása mellett ez lehetővé tenné a halászat folytatását a finnországi parti vizekre jellemző körülmények között, e körülmények közé értve a fókák, illetve időnként a kormoránok által a felszerelésben (halászhálók) okozott károkat is. Ez segítene abban, hogy megfelelő gazdasági, környezeti és társadalmi feltételeket biztosítsanak a halászati vállalkozásoknak, amelyek az e vizeken való halászat speciális korlátaival küzdenek. Segítene továbbá fenntartani az érintett part menti közösségek társadalmi-gazdasági életének struktúráját.
(49)
A Bizottság megjegyzi emellett, hogy ez a támogatási program, ha módosítják, semmilyen esetben sem fog teljes kártérítést kínálni az érintett károkért. A jelenlegi rendszer, egyrészt egy önrésszel, másrészt pedig a kifizetett kártérítés után járó, csak részleges visszatérítéssel (22), továbbra is megmarad. Így a támogatási rendszer kedvezményezettje részéről továbbra is megmarad az az ellentételezés, amelyet az iránymutatás 3.3. pontja előír.
(50)
Végül a Bizottság úgy véli, hogy a Finnország által a támogatási program módosításához szükségesnek ítélt időtartam (23) elfogadható. Figyelembe véve a szükséges jogalkotási eljárást, a támogatási program jelenlegi jogalapját módosító törvény hatálybalépéséhez 2013. január 1. ésszerű időpont. Emellett, a halászati vállalkozások és a halászati biztosítóegyesületek közötti hatályos biztosítási szerződéseket 2012 folyamán az abban az időpontban érvényes feltételek szerint kell megújítani, 2013-as lejárattal. Indokolt, hogy ezek a szerződések az elfogadott feltételekkel maradhassanak érvényben lejártukig. 2013-ban már az akkor alkalmazandó új feltételekkel lesznek ismét megújítva. Ezért a 2013. december 31-i végleges határidő és a kiigazított szerződések azt követő napon, azaz 2014. január 1-jén történő hatálybalépése megalapozott.
6. KÖVETKEZTETÉS
(51)
A fenti vizsgálat fényében a Bizottság megállapítja, hogy a halászati biztosítási rendszer a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető, ha a következő elvekkel összhangban kiigazításra kerül:
-
a nyílt tengeren halászó hajók kizárása, ami a gyakorlatban a 12 méternél hosszabb hajók kizárását jelenti,
-
csak a Finnország parti vizein vagy kizárólagos gazdasági övezetében elszenvedett károkra nyújtható támogatás,
-
kizárólag azon károkra terjed ki a biztosítás, amelyeket a finnországi sajátos körülmények, így a kedvezőtlen éghajlati és földrajzi viszonyok (jég, hó, heves viharok, zátonyok a sekély vizekben), vagy a fókák és a kormoránok okoztak hajókban, halászeszközökben, valamint szállító és vontató járművekben, továbbá a téli halászáshoz használt egyéb speciális felszerelésekben.
(52)
A Bizottság tudomásul veszi a finn hatóságok elkötelezettségét az iránt, hogy legkésőbb 2013. január 1-jéig módosítsák a szóban forgó támogatási program jogalapját annak érdekében, hogy a biztosítási szerződések feltételei legkésőbb 2014. január 1-jéig megváltozzanak,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A halászati biztosítási rendszer mint létező támogatási program, amellyel kapcsolatban a Bizottság a halászati és akvakultúra-ágazat számára nyújtott állami támogatások felülvizsgálatára vonatkozó iránymutatás átdolgozását követően megfelelő intézkedések elfogadását javasolta, összeegyeztethető a belső piaccal, amennyiben módosításra kerül a Finnország által tett következő kötelezettségvállalással összhangban:
-
a nyílt tengeren halászó hajók kizárása, ami a gyakorlatban a 12 méternél hosszabb hajók kizárását jelenti,
-
csak a Finnország parti vizein vagy kizárólagos gazdasági övezetében elszenvedett károkra nyújtható támogatás,
-
kizárólag azon károkra terjed ki a biztosítás, amelyeket a finnországi sajátos körülmények, így a kedvezőtlen éghajlati és földrajzi viszonyok (jég, hó, heves viharok, zátonyok a sekély vizekben), vagy a fókák és a kormoránok okoztak hajókban, halászeszközökben, valamint szállító és vontató járművekben, továbbá a téli halászáshoz használt egyéb speciális felszerelésekben.
(2) Az említett biztosítási rendszert módosító jogi rendelkezések legkésőbb 2013. január 1-jén lépnek hatályba, az ezek alapján kötött vonatkozó biztosítási szerződések pedig legkésőbb 2014. január 1-jén lépnek hatályba.
2. cikk
Ennek a határozatnak Finnország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2012. január 11-én.