ДИРЕКТИВА 2010/73/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за изменение на Директива 2003/71/ЕО относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2004/109/ЕО относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50 и член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
На своето заседание на 8 и 9 март 2007 г. Европейският съвет прие, че административната тежест върху дружествата следва да бъде намалена с 25 % до 2012 г., с цел да се увеличи конкурентоспособността на дружествата в Съюза.
(2)
Някои от задълженията, предвидени в Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4), бяха определени от Комисията като изглеждащи изключително обременителни за дружествата.
(3)
Тези задължения е необходимо да бъдат преразгледани, за да бъде намалена тежестта върху дружествата в Съюза до необходимия минимум, без да се излага на риск защитата на инвеститорите и правилното функциониране на пазарите на ценни книжа в Съюза.
(4)
Директива 2003/71/ЕО изисква от Комисията да изготви оценка на приложението ѝ пет години след влизането ѝ в сила и при необходимост да представи предложения за нейното преразглеждане. Оценката показа, че някои елементи на Директива 2003/71/ЕО следва да бъдат изменени, за да се опрости и подобри нейното прилагане, да се увеличи нейната ефикасност и да се подсили международната конкурентоспособност на Съюза, като по този начин се допринесе за намаляване на административната тежест.
(5)
Следвайки заключенията на доклада на Групата на високо равнище относно финансовия надзор в ЕС (докладът „Larosière“), Комисията представи конкретни законодателни предложения на 23 септември 2009 г. с цел създаване на Европейска система за финансов надзор, която се състои от мрежа от национални органи за финансов надзор, работещи заедно с новите европейски надзорни органи. Един от тези нови органи - Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), следва да замени Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа.
(6)
Начинът на изчисляване на праговете на максималните предлагани количества в Директива 2003/71/ЕО следва да бъде изяснен с цел подобряване на правната сигурност и ефикасността. Посочената в директивата съвкупна стойност на някои оферти следва да се изчислява на равнището на Съюза.
(7)
За целите на частното предлагане на ценни книжа инвестиционните посредници и кредитните институции следва да бъдат оправомощени да третират като квалифицирани инвеститори тези лица или образувания, които са описани в приложение II, раздел I, точки 1-4 към Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (5), и други лица или образувания, които се третират като професионални клиенти, или за които се смята, че са подходящи контрагенти в съответствие с Директива 2004/39/ЕО. Инвестиционните посредници, които имат разрешение да продължават да разглеждат съществуващи професионални клиенти като такива, в съответствие с член 71, параграф 6 от Директива 2004/39/ЕО, могат да третират тези клиенти като квалифицирани инвеститори съгласно настоящата директива. Такова привеждане в съответствие на съответните разпоредби от директиви 2003/71/ЕО и 2004/39/ЕО е вероятно да намали сложността и разходите за инвестиционните посредници при частно предлагане на ценни книжа, тъй като посредниците ще могат да определят лицата или образуванията, към които предлагането ще бъде насочено, въз основа на собствения си списък с професионални клиенти и подходящи контрагенти. Емитентът следва да може да разчита на списъка с професионални клиенти и подходящи контрагенти, който е бил съставен в съответствие с приложение II към Директива 2004/39/ЕО. Следователно определението на квалифицирани инвеститори в Директива 2003/71/ЕО следва да бъде разширено, за да обхване и тези лица или образувания, като не следва да се поддържа отделен режим за регистрите.
(8)
Осигуряването на правилното и пълно прилагане на правото на Съюза е основна предпоставка за целостта, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари. Очаква се създаването на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) да допринесе за тази цел чрез създаването на единен правилник и чрез насърчаване на по-съгласуван подход по отношение на разглеждането и одобряването на проспектите. Комисията следва да преразгледа член 2, параграф 1, буква м), подточка ii) от Директива 2003/71/ЕО по отношение на ограничението при определянето на държава-членка на произход за емисии на ценни книжа, несвързани с дялово участие, чиято деноминация е по-малка от 1 000 EUR. След това преразглеждане тя следва да прецени дали тази разпоредба следва да се запази или отмени.
(9)
Прагът от 50 000 EUR, определен в член 3, параграф 2, букви в) и г) от Директива 2003/71/ЕО вече не отразява разликата между инвеститорите на дребно и професионалните инвеститори по отношение на капацитета на инвеститора, тъй като изглежда, че дори инвеститорите на дребно в последно време правят инвестиции, надхвърлящи 50 000 EUR в рамките на една сделка. Ето защо е подходящо посоченият праг да бъде увеличен, както и да се изменят съответно останалите разпоредби, в които той се споменава. Съответни изменения следва да бъдат внесени в Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6). След тези изменения и като се има предвид оставащият период на дълговите ценни книжа, следва да съществува разпоредба за запазване на придобити права във връзка с член 8, параграф 1, буква б), член 18, параграф 3 и член 20, параграф 6 от Директива 2004/109/ЕО по отношение на дългови ценни книжа с деноминация на дял от поне 50 000 EUR и които вече са били допуснати до търговия на регулиран пазар в Съюза преди влизането в сила на настоящата директива.
(10)
Наличието на валиден проспект, изготвен от емитента или от лицето, отговорно за изготвянето на проспекта, и публично достъпен по време на окончателното предлагане на ценните книжа посредством финансовите посредници или при всяка последваща препродажба на ценните книжа, предоставя необходимата информация на инвеститорите за вземане на информирани инвестиционни решения. Следователно финансовите посредници, предлагащи или осъществяващи последваща препродажба на ценни книжа, следва да имат право да се позовават на първоначалния проспект, публикуван от емитента или от лицето, отговорно за изготвянето на проспекта, докато проспектът е валиден и надлежно допълван съгласно членове 9 и 16 от Директива 2003/71/ЕО и емитентът или отговорното за неговото изготвяне лице са съгласни с неговото използване. Емитентът или лицето, отговорно за изготвянето на проспекта, следва да могат да обвързват своето съгласие с определени условия. Съгласието, включително всякакви обвързани с него условия, следва да бъде дадено в писмен договор между участващите страни, като предоставя възможност за оценка от страна на съответните страни дали препродажбата или окончателното предлагане на ценни книжа е в съответствие с договора. В случай че е дадено съгласие за използването на проспекта, емитентът или лицето, отговорно за изготвянето на първоначалния проспект, следва да носи отговорност за представената в него информация и - в случаите на основен проспект - за предоставянето и регистрирането на окончателните условия, като не следва да се изискват други проспекти. Ако обаче емитентът или лицето, което е отговорно за съставянето на първоначалния проспект, не одобрява неговото използване, финансовият посредник следва да бъде задължен да публикува нов проспект. В такъв случай финансовият посредник следва да носи отговорност за информацията в проспекта, в това число цялата информация, включена чрез препратка, и в случая на основен проспект, окончателните условия.
(11)
С цел да се позволи ефективното прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (7), Директива 2003/71/ЕО и Директива 2004/109/ЕО и да се изяснят скрити проблеми, свързани с диференциране и припокривания, Комисията следва да представи определение на всяко от понятията „първичен пазар“, „вторичен пазар“ и „публично предлагане“.
(12)
Режимите на гражданска отговорност в държавите-членки значително се различават поради националната компетентност в гражданското право. С цел да се идентифицират и наблюдават съответните разпоредби в държавите-членки, Комисията следва да изготви сравнителна таблица на режимите на държавите-членки.
(13)
Член 4, параграф 1, буква г) от Директива 2003/71/ЕО предвижда, че задължението за публикуване на проспект не се прилага по отношение на акции, които се предлагат, разпределят или ще бъдат разпределени безплатно на съществуващите акционери. Съгласно член 3, параграф 2, буква д) от посочената директива, офертата на ценни книжа със съвкупна стойност по-малко от 100 000 EUR, е изцяло освободена от задължението да бъде публикуван проспект. Освобождаването съгласно член 4, параграф 1, буква г) следователно е ненужно, тъй като безплатната оферта попада в обхвата на член 3, параграф 2, буква д).
(14)
Настоящите условия за освобождаване във връзка с ценни книжа, които се предлагат, разпределят или ще бъдат разпределени на настоящи или бивши служители или директори, са прекалено ограничаващи, за да бъдат от полза за значителен брой работодатели, които прилагат схеми за предоставяне на акции на служители в Съюза. В Съюза участието на служителите е особено важно за малките и средните предприятия (МСП), в които отделните служители е възможно да имат съществена роля за успеха на дружеството. Поради тази причина не следва да съществува изискване за представяне на проспект за оферти в рамките на схема за предоставяне на акции на служители от което и да било дружество в Съюза. Когато ценните книжа не са допуснати до търговия, емитентът не се подчинява на съответните текущи изисквания за оповестяване и на правилата за борба с пазарните злоупотреби. Ето защо работодателите или техните дъщерни предприятия следва да актуализират документа, посочен в член 4, параграф 1, буква д) от Директива 2003/71/ЕО, в случаите, когато това е необходимо с цел подходяща оценка на ценните книжа. Обхватът на освобождаването следва да бъде разширен и да включва също публично предлагане и допускане до търговия на дружества извън Съюза, чиито ценни книжа са допуснати до търговия на регулиран пазар или на пазар на трета държава. В последния случай, за да се прилага освобождаването, Комисията трябва да е взела положително решение относно еквивалентността на правната и надзорната рамка на съответната уредба на пазарите в третата държава. Това следва да даде възможност на служители в Съюза да имат достъп до текущата информация относно дружеството.
(15)
Обобщението на проспекта следва да представлява ключов източник на информация за инвеститорите на дребно. То следва да представлява самостоятелна част от проспекта и да бъде кратко, просто, ясно и лесноразбираемо за съответните инвеститори. То следва да акцентира върху ключовата информация, необходима на инвеститорите за вземане на решение кои от предлаганите и допуснатите ценни книжа да бъдат допълнително разгледани. Подобна ключова информация следва да включва основните характеристики и рисковете, свързани с емитента, с всеки гарант и с ценните книжа, които се предлагат публично или които се допускат до търговия на регулиран пазар. То следва също да представя общите условия на офертата, включително прогнозираните разходи, които емитентът или предлагащата страна начислява на инвеститора, и посочва общите прогнозирани разходи, тъй като те могат да имат значителен размер. То също следва да информира инвеститора за всякакви права, произтичащи от ценните книжа, и за рисковете, свързани с инвестирането в съответната ценна книга. Форматът на обобщението следва да се определи по начин, който позволява да бъде направено сравнение с обобщения на други подобни продукти, като така се гарантира, че еквивалентната информация се намира винаги на едно и също място в обобщението.
(16)
Държавите-членки следва да гарантират, че единствено въз основа на обобщението, включително всеки негов превод, не възниква гражданска отговорност за отделни лица, освен ако то е подвеждащо, неточно или несъответстващо на останалите части от проспекта. Обобщението следва да съдържа ясно предупреждение в този смисъл.
(17)
Подходящо е да се изясни, че окончателните условия на основен проспект следва да съдържат само информация, свързана с обявата за ценни книжа, която е конкретна за емисията и която може да се определи единствено по време на отделната емисия. Подобна информация например може да включва международния идентификационен номер на ценните книжа, емисионната цена, падежа, купона, датата на упражняване, цената на упражняване, цената на обратно изкупуване и други условия, които не са били известни по време на изготвянето на проспекта. Всяка друга нова информация, която е в състояние да засегне оценката на емитента и на ценните книжа, следва като цяло да бъде включена в притурка към проспекта. Освен това, за да се изпълни също така задължението за предоставяне на ключова информация съгласно основния проспект, емитентите следва да съчетаят обобщението със съответните части от окончателните условия по начин, който е лесно разбираем за инвеститорите. В такива случаи не се изисква отделно одобрение.
(18)
За да се подобри ефикасността при емитиране на преференциални права на ценни книжа, свързани с дялово участие, и да се отчете по подходящ начин размерът на емитентите, без да се засяга защитата на инвеститорите, следва да бъде въведен пропорционален режим на оповестяване при оферти на акции на съществуващи акционери, които могат да запишат тези акции или да продадат правото на записване за акциите, предлагани от МСП и емитенти с ограничена пазарна капитализация (по-точно малки дружества, чиито акции са допуснати до търговия на регулиран пазар) и при оферти на ценни книжа, несвързани с дялово участие, посочени в член 1, параграф 2, буква й) от Директива 2003/71/ЕО, които са емитирани от кредитни институции. Когато кредитните институции емитират ценни книжа под посочения в този член праг, но решат да изберат режима на настоящата директива и следователно изготвят проспект, те следва да имат право да се ползват от съответния пропорционален режим на оповестяване. Пропорционалният режим на оповестяване за емитиране на преференциални права следва да се прилага в случаите, когато предлаганите акции са от същия клас като акциите на емитента, допуснати до търговия на регулиран пазар или в рамките на многостранна търговска система, определена в член 4, параграф 1, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО, при условие че системата се подчинява на съответни текущи изисквания за оповестяване и правила относно пазарните злоупотреби. Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) следва да публикува указания относно тези условия, за да осигури съгласуван подход от страна на компетентните органи.
(19)
Държавите-членки публикуват достатъчно информация относно своята финансова ситуация, която като цяло е публично достъпна. Когато държава-членка гарантира оферта на ценни книжа, емитентът следва да не бъде задължен да предоставя в проспекта информация относно гарантиращата държава-членка.
(20)
С цел подобряване на правната сигурност, валидността на проспекта следва да започва да тече от момента на неговото одобряване, който момент може лесно да бъде проверен от компетентния орган. Освен това, за допълнителна гъвкавост, емитентите следва да могат също така да актуализират регистрационния документ в съответствие с процедурата, прилагана по отношение на притурки към проспектите.
(21)
Вследствие на влизането в сила на Директива 2004/109/ЕО задължението на емитента съгласно Директива 2003/71/ЕО да предоставя годишно документ, който съдържа или препраща към цялата информация, публикувана през 12-те месеца, предхождащи издаването на проспекта, се дублира и следва да бъде съответно отменено. Вследствие на това, вместо да бъде актуализиран в съответствие с член 10 от Директива 2003/71/ЕО, регистрационният документ следва да бъде актуализиран чрез притурка или чрез обявата за ценните книжа.
(22)
Интернет осигурява лесен достъп до информация. За да се осигури по-добра възможност за достъп на инвеститорите, проспектите следва винаги да се публикуват в електронна форма на съответния уебсайт. Когато за изготвянето на проспекта е отговорно лице, различно от емитента, достатъчно е проспектът да бъде публикуван на интернет страницата на това лице.
(23)
За да се подобри правната сигурност, следва да бъде изяснено кога изискването за публикуване на притурка към проспекта и правото на оттегляне се погасяват. Тези разпоредби следва да се разглеждат поотделно. Изискването за притурка към проспекта следва да отпадне при окончателното приключване на срока на офертата или към момента на започване на търговията на тези ценни книжа на регулиран пазар, в зависимост от това кое от двете събития ще настъпи по-късно. От друга страна, правото на оттегляне на съгласие следва да се прилага единствено когато проспектът е свързан с публично предлагане на ценни книжа и новият фактор, грешката или неточността са възникнали преди окончателното закриване на офертата и предаването на ценните книжа. Следователно правото на оттегляне е свързвано с момента на регистриране на новия фактор, грешката или неточността, което служи като основание за притурка, и предполага, че събитието, довело до това, е настъпило, когато офертата е била в сила и преди предаването на ценните книжа.
(24)
При наличието на притурка към проспект хармонизирането на равнището на Съюза на времевата рамка за упражняване на правото на оттегляне на предишно съгласие от страна на инвеститора би осигурило правна сигурност на емитентите, предлагащи презгранично ценни книжа. Във връзка с това, за да се предостави гъвкавост на емитентите от държави-членки с традиционно по-дълги времеви рамки, емитентът или предлагащата страна следва да може да удължи срока за упражняване на това право доброволно. С цел подобряване на правната сигурност, притурката към проспекта следва да уточнява кога се погасява правото на оттегляне.
(25)
Отговорният за одобряването на проспекта орган следва да уведоми емитента или лицето, което отговаря за изготвянето на проспекта, относно удостоверението за одобрение на проспекта, изпратено до органите на приемащите държави-членки в съответствие с Директива 2003/71/ЕО, с цел да се осигури правна сигурност на емитента или на лицето, което отговаря за изготвянето на проспекта, по отношение на това дали и кога реално се е състояло уведомяването.
(26)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да се приемат чрез актове за изпълнение в съответствие с член 291 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Изключително важно е Европейският парламент да получи проектите на мерки и проектите на актове за изпълнение, както и всяка друга подходяща информация, преди Комисията да вземе решение относно еквивалентността на проспектите, изготвени в конкретна трета държава.
(27)
За да бъдат зачетени принципите, посочени в съображение 41 от Директива 2003/71/ЕО и за да бъде отчетено техническото развитие на финансовите пазари, както и да се уточнят изискванията, установени в Директива 2003/71/ЕО, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за приемане на делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС. По-специално, може да са необходими делегирани актове относно актуализирането на праговете и на определенията за ограничена пазарна капитализация и за МСП, установени в настоящата директива и в Директива 2003/71/ЕО, и относно уточняването на подробното съдържание и специфичната форма на обобщението в съответствие с резултата от разискването, започнало със съобщението на Комисията от 30 април 2009 г. относно пакетите инвестиционни продукти на дребно, като по този начин съдържанието и формата на обобщението за ценни книжа се привеждат в съответствие с този резултат във възможно най-голяма степен, като се избягва дублиране на документи и евентуално объркване на инвеститорите и се минимизират разходите.
(28)
Европейският парламент и Съветът следва да имат срок от три месеца, считано от датата на уведомяването да направят възражения срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок следва да е възможно да бъде удължен с три месеца за важни области, предизвикващи загриженост. Също така следва да е възможно Европейският парламент и Съветът да уведомят другите институции, че не възнамеряват да правят възражения. Такова ранно одобрение на делегирани актове е особено уместно в случаите, когато е необходимо да бъдат спазени срокове, например при посочени в основния акт срокове, в рамките на които Комисията да приеме делегирани актове.
(29)
С Декларация 39 по член 290 ДФЕС, приложена към заключителния акт на междуправителствената Конференция, която прие Договора от Лисабон, подписан на 13 декември 2007 г., Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изработване на проектите на делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(30)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно намаляване на административната тежест, свързана с публикуването на проспект при публично предлагане на ценни книжа и допускането им до търговия на регулирани пазари в Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, и, следователно, поради мащаба и последиците си, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(31)
Следователно директиви 2003/71/ЕО и 2004/109/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения в Директива 2003/71/ЕО
Директива 2003/71/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2:
i)
буква з) се заменя със следното:
„з)
ценни книжа, които са включени в оферта, когато съвкупната стойност на офертата в Съюза е по-малка от 5 000 000 EUR, който праг се изчислява за период от 12 месеца;“;
ii)
буква й) се заменя със следното:
„й)
ценни книжа, несвързани с дялово участие, издадени с определена продължителност или повторяемост от кредитни институции, когато съвкупната стойност на офертата в Съюза не надвишава 75 000 000 EUR, който праг се изчислява за период от 12 месеца, при условие че тези ценни книжа:
i)
не са подчинени, конвертируеми или разменяеми;
ii)
не предоставят право да бъдат записани или да бъдат придобити други видове ценни книжа и не са свързани с даден деривативен инструмент.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. За да бъде отчетено техническото развитие на финансовите пазари, включително инфлацията, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на членове 24б и 24в, мерки във връзка с коригирането на праговете, посочени в параграф 2, букви з) и й) от настоящия член.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1:
i)
буква д) се заменя със следното:
„д)
„квалифицирани инвеститори“ означава лица или образувания, които са описани в приложение II, раздел I, точки 1-4 към Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (8), както и други лица или образувания, които при поискване се третират като професионални клиенти в съответствие с приложение II към Директива 2004/39/ЕО, или за които се смята, че са подходящи контрагенти в съответствие с член 24 от Директива 2004/39/ЕО, освен в случаите, когато те са поискали да бъдат третирани като непрофесионални клиенти. Инвестиционните посредници и кредитните институции съобщават при поискване класификацията си на емитента, без да се засягат разпоредбите на съответното законодателство относно защита на данните. Инвестиционните посредници, които имат разрешение да продължават да разглеждат съществуващи професионални клиенти като такива, в съответствие с член 71, параграф 6 от Директива 2004/39/ЕО, могат да третират тези клиенти като квалифицирани инвеститори съгласно настоящата директива;
ii)
добавят се следните букви:
„т)
„ключова информация“ означава съществена и структурирана по подходящ начин информация, която да се предостави на инвеститорите, за да им позволи да разберат естеството и рисковете, свързани с емитента, гаранта и ценните книжа, които им се предлагат или които се допускат до търговия на регулиран пазар и, без да се засягат разпоредбите на член 5, параграф 2, буква б), да вземат решение кои от предлаганите ценни книжа да бъдат допълнително разгледани. В зависимост от офертата и съответните ценни книжа, ключовата информация включва следните елементи:
i)
кратко описание на рисковете, свързани с емитента и всеки гарант, както и основните им характеристики, включително активите, пасивите и финансовата позиция;
ii)
кратко описание на риска, свързан с инвестицията в съответните ценни книжа, както и нейните основни характеристики, включително всякакви права, произтичащи от ценните книжа;
iii)
общите условия на офертата, включително прогнозираните разходи, които емитентът или предлагащата страна начислява на инвеститора;
iv)
подробности относно допускането до търговия;
v)
причини за офертата и употребата на постъпленията;
у)
„дружество с ограничена пазарна капитализация“ означава дружество, чиито ценни книжа се търгуват на регулиран пазар и което е имало средна пазарна капитализация, по-ниска от 100 000 000 EUR въз основа на котировките в края на годината за предходните три календарни години.“;
б)
параграфи 2 и 3 се заличават;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. За да бъде отчетено техническото развитие на финансовите пазари и за да бъдат уточнени изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на членове 24б и 24в, определенията, посочени в параграф 1, включително адаптирането на стойностите, използвани за определението за МСП, и праговете за ограничената пазарна капитализация, като се отчита положението на различните национални пазари, включително класификацията, използвана от операторите на регулирани пазари, законодателството и препоръките на Съюза, както и икономическото развитие.“
3.
Член 3 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2:
i)
първата алинея се заменя със следното:
„2. Задължението да се публикува проспект не се прилага за следните видове оферти:
а)
оферта на ценни книжа, адресирана единствено до квалифицирани инвеститори; и/или
б)
оферта на ценни книжа, адресирана до по-малко от 150 физически или юридически лица за всяка държава-членка, които са различни от квалифицирани инвеститори; и/или
в)
оферта на ценни книжа, адресирана до инвеститори, които придобиват ценни книжа срещу съвкупна стойност от не по-малко от 100 000 EUR за инвеститор на всяко отделно предлагане; и/или
г)
оферта на ценни книжа, чиято деноминация на дял възлиза на не по-малко от 100 000 EUR; и/или
д)
оферта на ценни книжа със съвкупна стойност в Съюза, не по-малка от 100 000 EUR, което се изчислява за период от 12 месеца.“;
ii)
добавя се следната алинея:
„Държавите-членки не изискват друг проспект при всяка такава последваща препродажба на ценни книжа или окончателно предлагане на ценни книжа посредством финансови посредници, ако е налице валиден проспект в съответствие с член 9 и емитентът или отговорното за неговото съставяне лице одобряват неговото използване чрез писмен договор.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. За да бъде отчетено техническото развитие на финансовите пазари, включително инфлацията, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а при условията на членове 24б и 24в, мерки по отношение на праговете по параграф 2, букви в)-д) от настоящия член.“
4.
Член 4 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1:
i)
букви в)-д) се заменят със следното:
„в)
ценни книжа, които се предлагат, разпределят или ще бъдат разпределени във връзка със сливане или разделяне, при условие че е налице документ, съдържащ информация, която се приема от компетентния орган като еквивалентна на тази от проспекта, като се вземат предвид изискванията на законодателството на Съюза;
г)
дивиденти, платени на настоящи акционери под формата на акции от същия клас като акциите, по отношение на които се плащат такива дивиденти, при условие че е налице документ, съдържащ информация относно броя и естеството на акциите, както и причините и подробностите на офертата;
д)
ценни книжа, които се предлагат, разпределят или ще бъдат разпределени на настоящи или предишни директори или служители от техния работодател или от дъщерно предприятие, при условие че главното управление или седалището на дружеството се намира в Съюза и при условие че е предоставен документ, който съдържа информация относно броя и естеството на ценните книжа, както и причината и подробностите на офертата.“;
ii)
добавят се следните алинеи:
„Буква д) се прилага също и за дружество, установено извън Съюза, чиито ценни книжа са допуснати до търговия на регулиран пазар или на пазар на трета държава. Във втория случай освобождаването се прилага, при условие че е налице достатъчно информация, включително посочения в буква д) документ, поне на един език, който е обичаен в областта на международните финанси, и че Комисията е приела решение за еквивалентност по отношение на съответния пазар на третата държава.
По искане на компетентен орган на държава-членка, Комисията приема решения за еквивалентност в съответствие с процедурата, посочена в член 24, параграф 2, установяващи дали правната и надзорната рамка на трета държава гарантира, че разрешеният в тази трета държава регулиран пазар спазва правно обвързващите изисквания, които, за целите на прилагането на освобождаването съгласно буква д), са еквивалентни на изискванията, произтичащи от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (9), от раздел III от Директива 2004/39/ЕО и от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (10), и които подлежат на ефективен надзор и изпълнение в тази трета държава. Компетентният орган посочва причините, поради които счита, че правната и надзорната рамка на съответната трета държава се считат за еквивалентни и представя подходяща информация за тази цел.
Правната и надзорна рамка на трета държава може да се счита за еквивалентна, когато тази уредба отговаря най-малко на следните условия:
i)
пазарите подлежат на разрешителен режим и на текущ ефективен надзор и изпълнение;
ii)
пазарите имат ясни и прозрачни правила по отношение на допускането на ценни книжа до търговия, така че ценните книжа могат да бъдат търгувани по справедлив, надлежен и ефективен начин и подлежат на свободно договаряне;
iii)
емитентите на ценни книжа се подчиняват на задължението за периодично и текущо предоставяне на информация, така че да бъде осигурена висока степен на защита на инвеститорите; и
iv)
осигурени са прозрачност и интегритет на пазара посредством предотвратяване на пазарни злоупотреби под формата на търговия с вътрешна информация и манипулиране на пазара.
Във връзка с буква д), за да вземе под внимание развитието на финансовите пазари, Комисията може - чрез делегирани актове в съответствие с член 24а, и при условията на членове 24б и 24в - да приема мерки за определяне на горепосочените критерии или за добавяне на други такива, които да се прилагат за оценката на еквивалентността.
б)
в параграф 2 буква г) се заменя със следното:
„г)
ценни книжа, които се предлагат, разпределят или ще бъдат разпределени във връзка със сливане или разделяне, при условие че е налице документ, който съдържа информация, която се приема от компетентния орган като еквивалентна на тази от проспекта, като се вземат предвид изискванията на законодателството на Съюза.“
5.
Член 5 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2:
i)
в първата алинея уводната част се заменя със следното:
„2. Проспектът съдържа информация относно емитента и ценните книжа, които се предлагат публично или които се допускат до търговия на регулиран пазар. Той включва и обобщение, което сбито и не на технически език предоставя ключова информация на езика, на който първоначално е съставен проспектът. Форматът и съдържанието на обобщението на проспекта предоставят, заедно с проспекта, подходяща информация относно основните елементи на съответните ценни книжа, за да се подпомогнат инвеститорите при вземането на решение дали да инвестират в такива ценни книжа.
Обобщението се изготвя в общ формат, за да улеснява съпоставимостта на обобщенията на подобни ценни книжа и съдържанието му следва да предава ключовата информация по отношение на съответните ценни книжа, за да се подпомогнат инвеститорите при вземането на решение дали да инвестират в такива ценни книжа. Обобщението съдържа също така предупреждение, че:“;
ii)
втора алинея се заменя със следното:
„Когато проспектът е свързан с допускането до търговия на регулиран пазар на ценни книжа, несвързани с дялово участие, които имат деноминация от поне 100 000 EUR, няма да се изисква представянето на обобщение, освен когато такова е изискано от държава-членка в съответствие с член 19, параграф 4.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Емитентът, предлагащата страна или лицето, което иска допускане до търговия на регулиран пазар, може да изготви проспекта като единен документ или като отделни документи. Проспект, който се състои от отделни документи, следва да разделя изискваната информация на регистрационен документ, обява за ценните книжа и обобщение. Регистрационният документ съдържа информацията относно емитента. Обявата за ценни книжа съдържа информацията относно ценните книжа, които се предлагат публично или които следва да бъдат допуснати до търговия на регулиран пазар.“;
в)
параграф 4, третата алинея се заменя със следното:
„В случай че окончателните условия на офертата не се включват нито в основния проспект, нито в притурка, тези условия се предоставят на инвеститорите, депозират се при компетентния орган на държавата-членка по произход и се съобщават от емитента на компетентния орган на приемащата(ите) държава(и)-членка(и), когато се прави всяко публично предлагане и когато е практически осъществимо, и при възможност, преди започването на публичното предлагане или допускането до търговия. Окончателните условия съдържат само информация, свързана с обявата за ценни книжа и не се използват за допълнение към основния проспект. Член 8, параграф 1, буква а) се прилага в тези случаи.“;
д)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с членове 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки, свързани със:
а)
формата на проспекта или основния проспект, обобщението, окончателните условия и притурките; и
б)
подробното съдържание и конкретната форма на ключовата информация, която да бъде включена в обобщението.
Тези делегирани актове се приемат до 1 юли 2012 г.“
6.
В член 6, параграф 2, втора алинея се заменя със следното:
„Въпреки това държавите-членки гарантират, че никое лице няма да носи каквато и да било гражданска отговорност единствено въз основа на обобщението, включително и негов превод, освен ако то е подвеждащо, неточно или несъответстващо на останалите части на проспекта, или когато то, четено заедно с другите части на проспекта, не предоставя ключовата информация, която да подпомогне инвеститорите при вземането на решение дали да инвестират в такива ценни книжа. Обобщението съдържа ясно предупреждение в този смисъл.“
7.
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията приема подробни делегирани актове относно специфичната информация, която трябва да бъде включена в проспекта, като се избягва дублиране на информация, когато проспектът се състои от отделни документи в съответствие с член 24а, и при условията на член 24б и член 24в.“;
б)
в параграф 2:
i)
буква б) се заменя със следното:
„б)
различните видове и характеристики на офертите и допускането до търговия на регулиран пазар на ценни книжа, несвързани с дялово участие. Изискуемата в проспекта информация е подходяща от гледна точка на инвеститорите, които се интересуват от ценни книжа, несвързани с дялово участие, които имат деноминация от поне 100 000 EUR;“;
ii)
буква д) се заменя със следното:
„д)
различните дейности и размерът на емитента, по-специално кредитните институции, емитиращи посочените в член 1, параграф 2, буква й) ценни книжа, несвързани с дялово участие, дружествата с ограничена пазарна капитализация и МСП. По отношение на такива дружества информацията се приспособява към техния размер и, когато е подходящо, към краткосрочните им резултати;“;
iii)
добавя се следната точка:
„ж)
при оферти на акции от дружества, чиито акции от същия клас са допуснати до търговия на регулиран пазар или в многостранна търговска система, както тя е определена в член 4, параграф 1, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО, които се подчиняват на подходящи текущи изисквания за оповестяване и на правилата за борба с пазарните злоупотреби, се прилага пропорционален режим на оповестяване, при условие че емитентът не е отменил определените по устав преференциални права.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Делегираните актове, посочени в параграф 1, се основават на стандартите в областта на финансовата и нефинансовата информация, установени от международните организации за комисии по ценни книжа, по-специално от МОКЦК, както и на примерните приложения към настоящата директива.“
8.
Член 8 се изменя, както следва:
а)
в уводното изречение на параграф 2 и в параграф 3, думите „мерките за изпълнение“ се заменят с „делегираните актове“;
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. При съставянето на проспекта в съответствие с член 1, параграф 3, информацията относно гаранта може да не бъде посочена, ако ценните книжа са гарантирани от държава-членка, емитент, предлагаща страна или лице, което иска допускане до търговия на регулиран пазар.“;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки по отношение на параграф 2.“
9.
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Всеки проспект е валиден в продължение на 12 месеца след одобрението му за целите на публични предлагания или за допускане до търговия на регулиран пазар, при условие че проспектът е допълнен от притурките, изисквани съобразно член 16.“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Регистрационен документ, както е посочено в член 5, параграф 3, който преди това е депозиран и одобрен, е валиден за срок до 12 месеца. Регистрационният документ, актуализиран в съответствие с член 12, параграф 2 или член 16, заедно с обява за ценни книжа и обобщение към него се счита за валиден проспект.“
10.
Член 10 се заличава.
11.
Член 11 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки разрешават да се включи информация в проспекта чрез препращане към един или повече предварително или едновременно публикувани документи, които са били одобрени от компетентния орган на държавата-членка по произход или са били депозирани при него в съответствие с настоящата директива или в съответствие с Директива 2004/109/ЕО. Тази информация е най-актуалната известна на емитента. Обобщението не може да включва информация чрез препращане.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки по отношение на информацията, която следва да бъде включена чрез препращане.“
12.
В член 12 параграф 2 се заменя със следното:
„2. В такъв случай обявата за ценните книжа предоставя информация, която обичайно се предоставя в регистрационния документ, когато след последното осъвременяване на регистрационния документ е налице съществена промяна или неотдавна настъпило събитие, които биха оказали влияние върху оценката на инвеститорите, освен когато тази информация се предоставя в притурка, в съответствие с член 16. Ценните книжа и обобщенията подлежат на отделно одобрение.“
13.
В член 13 параграф 7 се заменя със следното:
„7. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки по отношение на условията, съобразно които могат да бъдат променени сроковете.“
14.
Член 14 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2:
i)
буква в) от първа алинея се заменя със следното:
„в)
в електронна форма на интернет страницата на емитента или, в приложимите случаи, на интернет страницата на финансовите посредници, които предлагат или продават ценни книжа, включително платежни агенти; или“;
ii)
втора алинея се заменя със следното:
„Държавите-членки изискват от емитентите или от лицата, които отговарят за изготвянето на проспекта, които публикуват своите проспекти в съответствие с буква а) или б), също така да публикуват своите проспекти в електронна форма в съответствие с буква в).“;
б)
параграф 8 се заменя със следното:
„8. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки по отношение на параграфи 1-4 от настоящия член.“
15.
В член 15 параграф 7 се заменя със следното:
„7. За да се вземе предвид техническото развитие на финансовите пазари и за да се определят изискванията, установени в настоящия член, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки по отношение на разпространяването на рекламите, с които се съобщава намерението публично да се предложат ценни книжа или допускането до търговия на регулиран пазар, по-специално преди проспектът да е публично представен или преди откриването на подписка и относно параграф 4 от настоящия член.“
16.
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
Притурки към проспекта
1. Всяко съществено ново обстоятелство, съществена грешка или неточност във връзка с информацията, включена в проспекта, която може да засегне оценката на ценните книжа и която възниква или бъде забелязана в периода между одобряването на проспекта и окончателното закриване на публичното предлагане или, съобразно конкретния случай, започването на търговията на регулирания пазар, което от тези събития настъпи по-късно, се посочват в притурка към проспекта. Такава притурка се одобрява по същия начин като проспекта в рамките на не повече от седем работни дни и се публикува в съответствие най-малко със същите разпоредби, каквито са приложени при публикуването на оригиналния проспект. Обобщението, както и всякакви негови преводи също се добавят, ако е необходимо, за да се вземе предвид новата информация, включена в притурката.
2. Когато проспектът се отнася до публично предлагане на ценни книжа, инвеститорите, които вече са се съгласили да закупят или да запишат ценни книжа преди публикуването на притурката, разполагат с правото, което могат да упражнят в рамките на два работни дни след публикуването на притурката, да оттеглят своите съгласия, при условие че новото обстоятелство, грешка или неточност, посочени в параграф 1, са възникнали преди окончателното закриване на публичното предлагане и предаването на ценните книжа. Този период може да бъде удължен от емитента или предлагащата страна. Крайният срок по отношение на правото на оттегляне се посочва в притурката.“
17.
В член 18 параграф 1 се заменя със следното:
„1. По искане на емитента или лицето, което отговаря за изготвянето на проспекта, компетентният орган на държавата-членка по произход в рамките на три работни дни след получаването на това искане или, когато искането е представено едновременно с проекта за проспект, в рамките на един работен ден след одобрението на проспекта, уведомява компетентния орган на приемащата държава-членка чрез удостоверение за одобрение, в което се потвърждава, че проспектът е бил изготвен в съответствие с настоящата директива, както и чрез копие от този проспект. В приложимите случаи това уведомяване се съпътства от превод на обобщението, предоставен под отговорността на емитента или лицето, което отговаря за изготвянето на проспекта. Същата процедура се прилага по отношение на всяка притурка към проспекта. Също така емитентът или лицето, което отговаря за изготвянето на проспекта, биват уведомени едновременно с компетентния орган на приемащата държава-членка относно удостоверението за одобрение.“
18.
В член 19 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Когато се иска допускане до търговия на регулиран пазар на ценни книжа, несвързани с дялово участие, чиято деноминация на дял възлиза на поне 100 000 EUR, в една или повече държави-членки, проспектът се изготвя или на език, който се приема от компетентните органи на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка или на език, който се приема за обичаен в областта на международните финанси, по избор на емитента, предлагащата страна или лицето, което иска допускане до търговия, съобразно приложимия случай. Държавите-членки могат да изберат да изискват в националното си законодателство обобщението да бъде изготвено на техния официален език (езици).“
19.
В член 20, параграф 3, първа алинея се заменя със следното:
„3. Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 24а и при условията на член 24б и член 24в, мерки за определяне на общи критерии за еквивалентност, въз основа на изискванията, предвидени в членове 5 и 7.“
20.
В член 21, параграф 4, буква г), думите „мерките по нейното изпълнение“ се заменят с „делегираните актове, посочени в нея“.
21.
Добавят се следните членове:
„Член 24а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 1, параграф 4, член 2, параграф 4, член 3, параграф 4, член 4, параграф 1, пета алинея, член 5, параграф 5, член 7, параграф 1, член 8, параграф 4, член 11, параграф 3, член 13, параграф 7, член 14, параграф 8, член 15, параграф 7 и член 20, параграф 3, първа алинея, се предоставят на Комисията за срок от четири години, считано от 31 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 24б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при условията, предвидени в член 24б и член 24в.
Член 24б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 1, параграф 4, член 2, параграф 4, член 3, параграф 4, член 4, параграф 1, пета алинея, член 5, параграф 5, член 7, параграф 1, член 8, параграф 4, член 11, параграф 3, член 13, параграф 7, член 14, параграф 8, член 15, параграф 7 или член 20, параграф 3, първа алинея, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочената в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 24в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на срока, посочен в параграф 1, нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в срока, посочен в параграф 1, той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.“
22.
В приложение I, раздел I (В) и раздели III и IV, приложение II, раздел II, приложение III, раздели II и III и приложение IV, третата подточка понятието „ключова информация“ се заменя със „съществена информация“.
Член 2
Изменения на Директива 2004/109/ЕО
Директива 2004/109/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 2, параграф 1, буква и), подточка i) се заменя със следното:
„i)
в случая на емитент на дългови ценни книжа, чиято деноминация на дял е по-малка от 1 000 EUR, или на емитент на акции:
-
когато емитентът е регистриран в Съюза - държавата-членка, в която се намира неговото седалище;
-
когато емитентът е регистриран в трета държава - държавата-членка, посочена в член 2, параграф 1, буква м), подточка iii) от Директива 2003/71/ЕО.
Определението на държава-членка „по произход“ се прилага по отношение на дългови ценни книжа във валута, различна от еврото, при условие че стойността на тази деноминация на дял на датата на издаването е по-малка от 1 000 EUR, освен ако не е почти еквивалентна на 1 000 EUR;“.
2.
Член 8 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква б) се заменя със следното:
„б)
емитентите единствено на дългови ценни книжа, допуснати до търговия на регулиран пазар, деноминацията на дял на които е най-малко 100 000 EUR, или за случая на дългови ценни книжа, деноминирани в друга валута, различна от евро, чиято деноминационна стойност на дял на датата на издаването е еквивалентна най-малко на 100 000 ЕUR.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. Чрез дерогация от параграф 1, буква б), членове 4, 5 и 6 не се прилагат за емитенти единствено на дългови ценни книжа, деноминацията на дял на които е най-малко 50 000 EUR, или за случая на дългови ценни книжа, деноминирани в друга валута, различна от евро, чиято деноминационна стойност на дял на датата на издаването е еквивалентна най-малко на 50 000 ЕUR, които вече са били допуснати до търговия на регулиран пазар в Съюза преди 31 декември 2010 г., дотогава, докато тези дългови ценни книжа са в обращение.“
3.
В член 18 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Когато на събранието трябва да бъдат поканени само притежатели на дългови ценни книжа, чиято деноминация на дял възлиза най-малко на 100 000 EUR, или за случая на дългови ценни книжа, деноминирани във валута, различна от евро, чиято деноминация на дял на датата на издаването е еквивалентна най-малко на 100 000 EUR, емитентът може да избере за място на срещата всяка държава-членка, при условие че в тази държава-членка са налице всички средства и цялата информация, необходими на притежателите, за да могат да упражнят своите права.
Изборът, посочен в първата алинея, се прилага и по отношение на притежатели на дългови ценни книжа, чиято деноминация на дял възлиза на най-малко 50 000 EUR или за случая на дългови ценни книжа, деноминирани в друга валута, различна от евро, чиято деноминационна стойност на дял на датата на издаването е еквивалентна най-малко на 50 000 ЕUR, които вече са били допуснати до търговия на регулиран пазар в Съюза преди 31 декември 2010 г., дотогава, докато тези дългови ценни книжа са в обращение, при условие че в държавата-членка, избрана от емитента, са налице всички средства и цялата информация, необходими на тези притежатели, за да могат да упражнят своите права.“
4.
В член 20 параграф 6 се заменя със следното:
„6. Чрез дерогация от параграфи 1-4, когато ценни книжа, чиято деноминация на дял възлиза най-малко на 100 000 EUR или, за случая на дългови ценни книжа, деноминирани във валута, различна от евро - е еквивалентна на датата на издаването най-малко на 100 000 EUR, бъдат допуснати до търговия на регулиран пазар на една или повече държави-членки, регулираната информация се оповестява публично на език, който се приема от компетентните органи на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка, или на език, който се приема за обичаен в областта на международните финанси, в зависимост от избора на емитента или на лицето, поискало това допускане без съгласието на емитента.
Дерогацията, посочена в първа алинея, се прилага и по отношение на дългови ценни книжа, деноминацията на дял на които е най-малко 50 000 EUR, или за случая на дългови ценни книжа, деноминирани във валута, различна от евро, чиято деноминационна стойност на дял на датата на издаването е еквивалентна най-малко на 50 000 ЕUR, които вече са били допуснати до търговия на регулиран пазар в една или повече държави-членки преди 31 декември 2010 г., дотогава, докато тези дългови ценни книжа са в обращение.“
Член 3
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, до 1 юли 2012 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблица на съответствието между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Преразглеждане
До 1 януари 2016 г. Комисията прави оценка на прилагането на Директива 2003/71/ЕО, изменена с настоящата директива, по-специално що се отнася до прилагането и последиците от правилата, включително отговорността по отношение на обобщението, съдържащо ключова информация, ефекта от освобождаването, предвидено в член 4, параграф 1, буква д) относно защитата на служителите, и пропорционалния режим на оповестяване, предвиден в член 7, параграф 2, букви д) и ж), както и електронното публикуване на проспекти в съответствие с член 14, и преразглежда член 2, параграф 1, буква м), подточка ii) по отношение на ограничението при определянето на държава-членка по произход за емисии на ценни книжа, несвързани с дялово участие, чиято деноминация е по-малка от 1 000 EUR, с цел да прецени дали тази разпоредба следва да се запази или отмени. Освен това Комисията преценява необходимостта от преразглеждане на определението на понятието „публично предлагане“, както и необходимостта от определяне на понятията „първичен пазар“ и „вторичен пазар“ и във връзка с това изяснява напълно връзките между Директива 2003/71/ЕО и директиви 2003/6/ЕО и 2004/109/ЕО. След извършването на оценка Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, придружен, ако е необходимо, от предложения за изменение на Директива 2003/71/ЕО.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2010/73/EU IRÁNYELVE
(2010. november 24.)
az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról szóló 2003/71/EK és a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok kibocsátóival kapcsolatos információkra vonatkozó átláthatósági követelmények harmonizációjáról szóló 2004/109/EK irányelv módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 50. és 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2007. március 8-9-én tartott ülésén megállapodott, hogy a társaságok adminisztratív terheit 2012-ig 25 %-kal kell csökkenteni annak érdekében, hogy javuljon a társaságok versenyképessége az Unióban.
(2)
A Bizottság megállapította, hogy a 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) által előírt kötelezettségek közül néhány kötelezettség túlzott terhet jelenthet a társaságoknak.
(3)
Az említett kötelezettségeket célszerű felülvizsgálni annak érdekében, hogy a társaságokra az Unióban nehezedő teher a legszükségesebb minimumszintre csökkenjen anélkül, hogy ez hátrányosan érintené a befektetők védelmét vagy az értékpapírpiacok szabályos működését az Unióban.
(4)
A 2003/71/EK irányelv előírja, hogy a Bizottság az irányelv hatálybalépése után öt évvel értékelje annak alkalmazását, és szükség esetén terjesszen elő módosító indítványokat. Az értékelés feltárta, hogy a 2003/71/EK irányelv bizonyos elemeit célszerű lenne módosítani annak érdekében, hogy egyszerűsítsék és tökéletesítsék alkalmazását, növeljék hatékonyságát és fokozzák az Unió nemzetközi versenyképességét, ezáltal hozzájárulva az adminisztratív terhek csökkentéséhez.
(5)
Az uniós pénzügyi felügyelettel foglalkozó magas szintű munkacsoport jelentésének (a „de Larosière-jelentés”) következtetései nyomán a Bizottság 2009. szeptember 23-án konkrét jogalkotási javaslatokat terjesztett elő a pénzügyi felügyeletek európai rendszerének létrehozása céljából, amely az új európai felügyeleti hatóságokkal együttműködésben dolgozó nemzeti pénzügyi felügyeletek hálózatából áll. Az egyik új hatóság, az Európai Felügyeleti Hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) lép az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága helyébe.
(6)
A jogbiztonság és a hatékonyság érdekében célszerű tisztázni a maximális ajánlati összegre vonatkozó értékhatárok kiszámításának a 2003/71/EK irányelvben meghatározott módját. A szóban forgó irányelvben említett bizonyos ajánlatok esetében a teljes ellenértéket uniós szinten indokolt kiszámítani.
(7)
A zártkörű értékpapír-kibocsátás alkalmazásában a befektetési vállalkozások és a hitelintézetek számára engedélyezni kell, hogy képesített befektetőként kezeljék azokat a személyeket vagy jogalanyokat, amelyeket a pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) II. melléklete I. szakaszának 1-4. pontjában határoztak meg, valamint azokat az egyéb személyeket vagy jogalanyokat, amelyeket szakmai ügyfélnek tekintenek vagy akként kezelnek, vagy amelyek a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban elismert elfogadható partnerek. Azon befektetési vállalkozások számára, amelyeknek engedélyezték, hogy a 2004/39/EK irányelv 71. cikkének (6) bekezdése szerint a meglévő szakmai ügyfeleket továbbra is ilyennek tekintsék, engedélyezni kell, hogy ezeket az ügyfeleket ezen irányelv szerint képesített befektetőkként kezeljék. A 2003/71/EK és a 2004/39/EK irányelv releváns rendelkezéseinek ezen összehangolása a zártkörű értékesítésekkel kapcsolatban valószínűleg csökkentené a befektetési vállalkozások költségeit és helyzetük bonyolultságát, mivel a szakmai ügyfeleket és az elfogadható partnereket tartalmazó saját listáikra hagyatkozva lennének képesek azon személyek vagy jogalanyok meghatározására, akik a kibocsátásban érdekeltek lehetnek. A kibocsátó számára biztosítani kell, hogy a szakmai ügyfeleknek és az elfogadható partnereknek a 2004/39/EK irányelv II. mellékletében foglaltaknak megfelelően létrehozott listájára támaszkodhasson. A képesített befektetőknek a 2003/71/EK irányelvben szereplő meghatározását célszerű ezért kiterjeszteni az említett személyekre vagy jogalanyokra is, és nem kell külön nyilvántartási rendszert fenntartani.
(8)
A pénzügyi piacok integritásának, hatékonyságának és megfelelő működésének egyik alapvető előfeltétele az uniós jog helyes és teljes körű alkalmazása. Az Európai Felügyeleti Hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozása várhatóan hozzá fog járulni e cél eléréséhez az egységes szabályzat kialakítása, valamint a tájékoztatók vizsgálata és jóváhagyása tekintetében egységesebb megközelítés előmozdítása révén. A Bizottságnak a székhely szerinti tagállam meghatározására vonatkozó korlátozás tekintetében felül kell vizsgálnia a 2003/71/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdése m) pontjának ii. alpontját az 1 000 EUR névérték alatti nem részvényjellegű értékpapírok kibocsátása esetében. E felülvizsgálatot követően a Bizottságnak meg kell fontolnia, hogy változatlanul hagyja vagy visszavonja ezt a rendelkezést.
(9)
A 2003/71/EK irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) és d) pontjában szereplő 50 000 EUR küszöbérték már nem tükrözi a lakossági és a szakmai befektetők közötti megkülönböztetést a befektetői kapacitás tekintetében, mivel úgy tűnik, hogy lakossági befektetők esetében is előfordult a közelmúltban 50 000 EUR-t meghaladó befektetés egyetlen tranzakció keretében. Ezért célszerű megnövelni az említett küszöbértéket és ennek megfelelően módosítani a többi rendelkezést is, amelyben említésre kerül e küszöbérték. Ennek megfelelően kiigazításokat kell tenni a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (6) is. E kiigazítások nyomán és a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok érvényességi idejét figyelembe véve - a 2004/109/EK irányelv 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjával, 18. cikkének (3) bekezdésével és 20. cikkének (6) bekezdésével összefüggésben - szerzett jogokra vonatkozó rendelkezést kell elfogadni a hitelviszonyt megtestesítő olyan értékpapírok tekintetében, amelyek egységenkénti címletértéke legalább 50 000 EUR, és amelyeket ezen irányelv hatálybalépése előtt már bevezettek az Unió szabályozott piacára.
(10)
A kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy által elkészített, és az értékpapírok pénzügyi közvetítők általi végső értékesítése vagy bármely későbbi újraértékesítése idején a nyilvánosság rendelkezésére bocsátott érvényes tájékoztató elegendő információt ad a befektetőknek ahhoz, hogy megalapozott befektetési döntést hozhassanak. Ezért az értékpapírokat értékesítő vagy később újraértékesítő pénzügyi közvetítőknek meg kell engedni, hogy a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy által közzétett eredeti tájékoztatóra hagyatkozzanak, amennyiben az érvényes és a 2003/71/EK irányelv 9. és 16. cikkével összhangban megfelelően ki van egészítve, és a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy ebbe belegyezik. Lehetővé kell tenni a kibocsátó és a tájékoztató elkészítéséért felelős személy számára, hogy jóváhagyását feltételekhez kösse. A jóváhagyást a hozzáfűzött esetleges kikötésekkel együtt a részt vevő felek írásbeli megállapodása formájában kell megadni, lehetővé téve az érintett felek számára annak megítélését, hogy adott értékpapírok újraértékesítése vagy végleges értékesítése megfelel-e a megállapodásnak. Amennyiben beleegyezett a tájékoztató használatába, az eredeti tájékoztató kibocsátója vagy az annak elkészítéséért felelős személy tartozik felelősséggel a tájékoztatóban foglalt információkért, illetve alaptájékoztató esetében a végleges feltételek meghatározásáért és benyújtásáért, és nincs szükség egyéb tájékoztatóra. Ha azonban a kibocsátó vagy az eredeti tájékoztató elkészítéséért felelős személy nem egyezik bele annak használatába, a pénzügyi közvetítőnek új tájékoztatót kell közzétennie. Ebben az esetben a pénzügyi közvetítő felelős a tájékoztatóban foglalt információkért - beleértve az összes hivatkozott információt is -, illetve alaptájékoztató esetében a végleges feltételekért.
(11)
A bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) és a 2003/71/EK irányelv és a 2004/109/EK irányelv eredményes alkalmazásának lehetővé tétele, valamint a differenciálással és az átfedésekkel kapcsolatos mögöttes problémák tisztázása érdekében a Bizottságnak meghatározást kell előterjesztenie az „elsődleges piac”, a „másodlagos piac” és a „nyilvános ajánlat” fogalmak mindegyikére.
(12)
A tagállamokban a felelősséget szabályozó rendszerek jelentős eltéréseket mutatnak a polgári jog terén gyakorolt nemzeti hatáskör miatt. A tagállami szabályok azonosítása és nyomon követése érdekében a Bizottságnak össze kell állítania a tagállamok rendszereinek összehasonlító táblázatát.
(13)
A 2003/71/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja előírja, hogy a tájékoztató közzétételének kötelezettsége nem vonatkozik a meglévő részvényeseknek ingyenesen felajánlott, kiosztott vagy kiosztandó részvényekre. Az említett irányelv 3. cikke (2) bekezdésének e) pontja értelmében az olyan értékpapír-kibocsátás, amelynek teljes ellenértéke 100 000 EUR alatt van, teljes mértékben mentesül a tájékoztató közzétételének kötelezettsége alól. A 4. cikk (1) bekezdésének d) pontjában szereplő mentesség ezért tárgytalan, mert az ingyenes ajánlat a 3. cikk (2) bekezdése e) pontjának hatálya alá tartozik.
(14)
A jelenlegi vagy korábbi munkavállalóknak vagy vezető tisztségviselőknek felajánlott, kiosztott vagy kiosztandó értékpapírokra vonatkozó jelenlegi mentességek túlságosan korlátozóak ahhoz, hogy hasznosnak bizonyulhassanak sok olyan munkaadó számára, aki munkavállalói részvényprogramokat működtet az Unióban. Az Unióban a munkavállalók részvétele különösen fontos a kis- és középvállalkozások (kkv-k) esetében, ahol a munkavállalók jelentős szerepet játszhatnak a vállalat sikerességében. Ezért az uniós vállalatok által munkavállalói részvényprogram keretében tett ajánlatokra vonatkozóan a tájékoztatókészítést nem szabad megkövetelni. Ha az értékpapírokat nem vezetik be a piacra, a kibocsátóra nem vonatkoznak a megfelelő folyamatos közzétételi követelmények, valamint a piaci visszaéléssel kapcsolatos szabályok. Ezért a munkaadóknak vagy kapcsolt vállalkozásaiknak frissíteniük kell a 2003/71/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett dokumentumot, amennyiben erre szükség van az értékpapírok megfelelő értékeléséhez. A mentességet ki kell terjeszteni a nyilvános ajánlatokra és az Unión kívül bejegyzett olyan vállalatok szabályozott piacra történő bevezetésére is, amelyek értékpapírjait már bevezették valamely szabályozott piacra vagy valamely harmadik ország piacára. Utóbbi esetben ahhoz, hogy a mentesség alkalmazható legyen, a Bizottságnak előzetesen határozatot kell hoznia a harmadik országbeli piacok megfelelő szabályozása jogi és felügyeleti keretének egyenértékűségéről. Ennek lehetővé kell tennie az uniós munkavállalók számára, hogy folyamatosan hozzáférjenek a vállalattal kapcsolatos információkhoz.
(15)
A tájékoztató összefoglalójának alapvető információs forrásul kell szolgálnia a lakossági befektetők számára. A tájékoztató önálló részét kell alkotnia, és rövidnek, egyszerűnek, világosnak és a célzott befektetők számára könnyen érthetőnek kell lennie. Azokra az alapvető információkra kell összpontosítania, amelyekre a befektetőknek szükségük van ahhoz, hogy eldöntsék, mely értékpapír-ajánlatokat és mely értékpapírok piaci bevezetését vegyék fontolóra a továbbiakban. Ezen alapvető információknak tartalmazniuk kell a kibocsátó, az esetleges kezes és a felajánlott vagy a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok alapvető jellemzőit és a velük kapcsolatos kockázatokat. Ki kell térniük továbbá az ajánlat általános feltételeire - beleértve a kibocsátó vagy az ajánlattevő által a befektetőre kirótt költségek becsült összegét -, és fel kell tüntetniük a becsült költségek teljes összegét is, mivel ezek igen jelentős összegek lehetnek. Ezenkívül a befektetőnek tájékoztatást kell kapnia az értékpapírokhoz fűződő esetleges jogokról, valamint az adott értékpapírba történő befektetés kockázatairól. Az összefoglaló formáját olyan módon kell meghatározni, hogy az lehetővé tegye a hasonló termékek összefoglalóinak összehasonlítását, biztosítva, hogy azonos információk mindig azonos helyen szerepelnek az összefoglalóban.
(16)
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy senkit ne terheljen polgári jogi felelősség kizárólag az összefoglaló alapján - beleértve annak fordítását is -, kivéve, ha az félrevezető, pontatlan vagy nem áll összhangban a tájékoztató vonatkozó részeivel. Az összefoglalónak erre a tényre vonatkozóan egyértelmű figyelmeztetést kell tartalmaznia.
(17)
Célszerű pontosítani, hogy az alaptájékoztató végleges feltételeinek csak azokat az értékpapírjegyzékkel kapcsolatos információkat kell tartalmazniuk, amelyek az adott kibocsátással kapcsolatosak, és amelyeket csak az egyedi kibocsátás alkalmával lehet meghatározni. Ezek az információk magukban foglalhatják például a nemzetközi értékpapír-azonosító számot, a kibocsátási árat, a futamidőt, a kamatszelvényeket, a lehívás dátumát, a lehívási árat és a visszaváltási árat, illetve más olyan feltételeket, amelyek a tájékoztató elkészítésekor még nem voltak ismertek. A kibocsátó és az értékpapírok értékelését befolyásolni képes egyéb új információkat általában a tájékoztatóhoz fűzött kiegészítő jegyzékben kell közzétenni. Ezenkívül - azon kötelezettség teljesítése érdekében, miszerint az alapvető információkat alaptájékoztató formájában is elérhetővé kell tenni - a kibocsátóknak úgy kell összekapcsolniuk az összefoglalót a végleges feltételek vonatkozó részeivel, hogy az könnyen hozzáférhető legyen a befektetők számára. Ezekben az esetekben nincs szükség külön jóváhagyásra.
(18)
A részvényjellegű értékpapírok jegyzési jogot biztosító kibocsátása hatékonyságának növelése érdekében, valamint a kibocsátók méretének megfelelő figyelembevétele céljából - a befektetők védelmének sérelme nélkül - arányos közzétételi szabályokat kell bevezetni azon, már meglévő részvényeseknek kínált részvényajánlatokra vonatkozóan, akik vagy jegyezhetik e részvényeket vagy eladhatják a részvények, vagy a kkv-k, illetve a kis piaci tőkeértékű kibocsátók (azaz kisvállalatok, amelyek részvényeit valamely szabályozott piacra bevezették) és a hitelintézetek által kibocsátott, a 2003/71/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdésének j) pontjában említett nem részvényjellegű értékpapírok ajánlatainak jegyzési jogát. Amennyiben ilyen hitelintézetek az említett cikkben meghatározottnál kisebb értékben bocsátanak ki értékpapírokat, de úgy döntenek, hogy részt vesznek az irányelv által előírt rendszerben és következésképpen tájékoztatót készítenek, akkor részesülniük kell a vonatkozó arányos közzétételi szabályok előnyeiből. A jegyzési jogot biztosító kibocsátásokra vonatkozó arányos közzétételi szabályokat kell alkalmazni, ha az ajánlott részvények ugyanabba a kategóriába tartoznak, mint a kibocsátó azon részvényei, amelyeket bevezettek valamely szabályozott piacra vagy a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 15. pontjában meghatározott valamely multilaterális kereskedési rendszerbe, amennyiben e rendszerre érvényesek a megfelelő folyamatos közzétételi követelmények és a piaci visszaélésre vonatkozó szabályok. Az Európai Felügyeleti Hatóságnak (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) iránymutatásokat kell közzétennie e feltételekkel kapcsolatban annak biztosítása érdekében, hogy az illetékes hatóságok következetesen járjanak el.
(19)
A tagállamok bőséges - általában nyilvánosan is hozzáférhető - információt tesznek közzé pénzügyi helyzetükről. Ha egy tagállam kezességet vállal egy értékpapírokra vonatkozó ajánlatra, úgy a kibocsátót nem lehet arra kötelezni, hogy a tájékoztatóban információt szolgáltasson a kezesként fellépő tagállamról.
(20)
A jogbiztonság javítása érdekében a tájékoztató érvényességének annak jóváhagyásakor kell kezdődnie, amely időpontot az illetékes hatóság könnyen ellenőrizheti. Ezenkívül annak érdekében, hogy nagyobb rugalmasságot biztosítsanak a kibocsátóknak, lehetővé kell tenni a számukra, hogy a tájékoztatók kiegészítésének eljárását követve a regisztrációs okmányt is frissíthessék.
(21)
A 2004/109/EK irányelv hatálybalépésének következményeként feleslegessé vált, és ezért célszerű törölni a 2003/71/EK irányelvben szereplő azon kötelezettséget, miszerint a kibocsátónak évente ki kell adnia egy dokumentumot, amely a tájékoztató kiadását megelőző 12 hónapban közzétett minden információt megad vagy megemlít. Ezzel összefüggésben indokolt, hogy a regisztrációs okmányt a 2003/71/EK irányelv 10. cikke szerinti eljárás helyett kiegészítő jegyzék vagy az értékpapírjegyzék révén lehessen frissíteni.
(22)
Az internet könnyű hozzáférést biztosít az információkhoz. Annak érdekében, hogy a befektetők számára jobb hozzáférést biztosítsanak, a tájékoztatót elektronikus formában mindig közzé kell tenni a vonatkozó weboldalon. Ha nem a kibocsátó, hanem más személy felelős a tájékoztató elkészítéséért, elegendő, ha e személy weboldalán közzéteszi a tájékoztatót.
(23)
A jogbiztonság növelése érdekében pontosítani kell, hogy mikor szűnik meg a tájékoztató kiegészítő jegyzékének közzétételére vonatkozó kötelezettség, valamint az elállási jog. E rendelkezésekkel külön kell foglalkozni. A tájékoztató kiegészítésére vonatkozó kötelezettség a nyilvános kibocsátás végleges lezárásakor vagy - ha ez történik később - a szóban forgó értékpapírokkal a szabályozott piacon való kereskedés megkezdésekor szűnik meg. Másrészről az elfogadó nyilatkozat visszavonásának joga csak akkor alkalmazható, ha a tájékoztató nyilvános értékpapír-ajánlatra vonatkozik és az új körülmény, hiba vagy pontatlanság az ajánlat végleges lezárása és az értékpapírok átadása előtt merült fel. Ezért az elállási jog azon új körülmény, hiba vagy pontatlanság felmerülésének időpontjához kötődik, amely szükségessé teszi a kiegészítő jegyzéket, és e jog előfeltétele, hogy e kiváltó esemény az ajánlat nyitva állása idején, illetve az értékpapírok átadása előtt következzen be.
(24)
A tájékoztató kiegészítésekor a korábbi elfogadó nyilatkozatok visszavonására biztosított jog gyakorlásával kapcsolatban a befektetőknek biztosított időkeret uniós szintű harmonizációja jogbiztonságot teremtene a határokon átnyúló értékpapír-ajánlatok kibocsátóinak. Az e tekintetben hagyományosan hosszabb időkeretet alkalmazó tagállamok kibocsátóinak rugalmassága érdekében a kibocsátó vagy az ajánlattevő számára lehetőséget kell adni az elállási jog gyakorlására adott időkeret önkéntes meghosszabbítására. A jogbiztonság javítása érdekében a tájékoztató kiegészítésének meg kell határoznia, hogy mikor szűnik meg az elállási jog.
(25)
Indokolt, hogy a tájékoztató jóváhagyásáért felelős hatóság a kibocsátót vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személyt is értesítse a fogadó tagállam illetékes hatóságának címzett, a 2003/71/EK irányelvvel összhangban álló jóváhagyási igazolásról, annak érdekében, hogy a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy megbizonyosodhasson az értesítés tényleges megtörténtéről és annak időpontjáról.
(26)
Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz.) 291. cikkével összhangban végrehajtási aktusok révén kell elfogadni. Különösen fontos, hogy az Európai Parlament megkapja az intézkedések és a végrehajtási jogszabályok tervezeteit, valamint az összes többi lényeges információt, mielőtt a Bizottság határoz az adott harmadik országban elkészített tájékoztatók egyenértékűségéről.
(27)
A 2003/71/EK irányelv (41) preambulumbekezdésében meghatározott elvek tiszteletben tartása, a pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és a 2003/71/EK irányelvben megállapított követelmények pontosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az EUMSz. 290. cikkével összhangban. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok konkrétan szükségesek lehetnek a kis piaci tőkeértékű társaságokra és a kkv-kra vonatkozó, az ebben az irányelvben és a 2003/71/EK irányelvben meghatározott küszöbértékek és meghatározások frissítése tekintetében, a lakossági befektetési csomagtermékekről szóló, 2009. április 30-i bizottsági közlemény által indított vita eredményeinek megfelelően meghatározva az összefoglaló részletes tartalmát és konkrét formáját, a lehető legnagyobb mértékben hozzáigazítva az értékpapírokra vonatkozó összefoglaló tartalmát és formáját ezen eredményekhez, megakadályozva a dokumentumok megkettőzését és a befektetők esetleges megzavarását, továbbá minimálisra csökkentve a költségeket.
(28)
Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az értesítés időpontjától számított három hónap áll rendelkezésére, hogy kifogást emeljen egy felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére szintén lehetőséget kell biztosítani az említett időszak három hónappal való meghosszabbítására a jelentős aggodalomra számot tartó területeken. Az Európai Parlament és a Tanács részére lehetőséget kell biztosítani arra, hogy tájékoztathassa a többi intézményt arról, hogy nem áll szándékában kifogást emelni. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ilyen korai elfogadása különösen indokolt olyankor, amikor határidőket kell betartani, például az alap jogi aktusban a Bizottság számára a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása tekintetében előírt menetrend esetén.
(29)
A 2007. december 13-án aláírt Lisszaboni Szerződést elfogadó kormányközi konferencia záróokmányához csatolt, az EUMSz. 290. cikkéről szóló 39. nyilatkozatban a konferencia tudomásul vette a Bizottság azon szándékát, hogy a kialakult gyakorlatnak megfelelően továbbra is konzultál a tagállamok által kinevezett szakértőkkel a pénzügyi szolgáltatások területére vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tervezetének elkészítése során.
(30)
Mivel ezen irányelv célját, azaz az Unión belül az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor és szabályozott piacra történő bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóhoz kapcsolódó adminisztratív terhek csökkentését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az az irányelv terjedelme és hatása miatt uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(31)
A 2003/71/EK és a 2004/109/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2003/71/EK irányelv módosításai
A 2003/71/EK irányelv az alábbiak szerint módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdésben:
i.
a h) pont helyébe a következő szöveg lép:
„h)
olyan kibocsátásban érintett értékpapírokra, ahol a kibocsátás uniós szinten számított teljes ellenértéke 5 000 000 EUR-nál kisebb, amelyet 12 hónapos időtartam alatt kell számítani;”
ii.
a j) pont helyébe a következő szöveg lép:
„j)
hitelintézetek által folyamatosan vagy ismétlődően kibocsátott nem részvényjellegű értékpapírokra, ahol a kibocsátás uniós szinten számított teljes ellenértéke 75 000 000 EUR-nál kevesebb, amelyet 12 hónapos időtartam alatt kell számítani, feltéve, hogy ezek az értékpapírok:
i.
nem alárendeltek, nem átváltoztathatók vagy átválthatók;
ii.
nem adnak jogot más fajtájú értékpapír jegyzésére vagy megszerzésére, és nem kapcsolódnak valamely derivatív eszközhöz.”;
b)
a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(4) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele érdekében - beleértve az inflációt is - a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el az e cikk (2) bekezdésének h) és j) pontjában említett értékhatárok kiigazítása tekintetében.”
2.
A 2. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdésben:
i.
az e) pont helyébe a következő szöveg lép:
„e) »képesített befektetők«: a pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) II. melléklete I. szakaszának (1)-(4) pontjában felsorolt személyek vagy jogalanyok, vagy azok, akiket kérésre a 2004/39/EK rendelet II. mellékletének megfelelő szakmai ügyfélnek tekintenek, illetve akiket a 2004/39/EK irányelv 24. cikkének megfelelő elfogadható partnerként elismernek, kivéve, ha azt kérték, hogy ne szakmai ügyfélként kezeljék őket. A befektetési vállalkozások és a hitelintézetek a vonatkozó adatvédelmi jogszabályok sérelme nélkül besorolásukról kérésre tájékoztatják a kibocsátót. Azon befektetési vállalkozások számára, amelyeknek engedélyezték, hogy a 2004/39/EK irányelv 71. cikkének (6) bekezdése szerint a meglévő szakmai ügyfeleket továbbra is ilyennek tekintsék, engedélyezni kell, hogy ezeket az ügyfeleket ezen irányelv szerint képesített befektetőkként kezeljék;
ii.
a bekezdés a következő pontokkal egészül ki:
„s) »alapvető információ«: olyan lényeges és megfelelően rendszerezett információ, amelyet azzal a céllal kell a befektetők rendelkezésére bocsátani, hogy megértsék a kibocsátó és a kezes kockázatait, valamint a számukra felajánlott vagy a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok jellegét és kockázatait, és hogy az 5. cikk (2) bekezdése b) pontjának sérelme nélkül el tudják dönteni, mely értékpapír-ajánlatokat mérlegeljék a továbbiakban. Az ajánlat és az érintett értékpapírok figyelembevételével az alapvető információ a következő elemeket tartalmazza:
i.a kibocsátóval és a kezesekkel kapcsolatos kockázatok és azok alapvető jellemzőinek rövid leírását, beleértve az eszközöket, a forrásokat és a pénzügyi helyzetet;ii.az érintett értékpapírba történő befektetéssel kapcsolatos kockázatok és azok alapvető jellemzőinek rövid leírását, beleértve az ezen értékpapírokhoz kapcsolódó bármely jogot;iii.az ajánlat általános feltételeit, beleértve a kibocsátó vagy az ajánlattevő által a befektetőnek felszámított költségek becsült értékét;iv.a piacra történő bevezetés részleteit;v.az ajánlat indokait és a várható haszon felhasználását;t) »kis piaci tőkeértékű társaság«: szabályozott piacon jegyzett társaság, amely az előző három naptári évre vonatkozóan az év végi jegyzések alapján kevesebb mint 100 000 000 EUR átlagos piaci tőkeértékkel rendelkezett.”;
b)
a (2) és (3) bekezdést el kell hagyni;
c)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkben megállapított követelmények pontosítása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján elfogadja az (1) bekezdésben említett fogalommeghatározásokat, ideértve a kkv-k meghatározására használt számadatok kiigazítását és a kis piaci tőkeértékre vonatkozó küszöbértékeket, figyelembe véve a különböző nemzeti piacok helyzetét - beleértve a szabályozott piacok üzemeltetői által alkalmazott besorolást -, az uniós jogi aktusokat és ajánlásokat, valamint a gazdasági fejleményeket is.”
3.
A 3. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdésben:
i.
az első albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tájékoztató közzétételének kötelezettsége nem vonatkozik az alábbi fajtájú kibocsátásokra:
a)
a kizárólag képesített befektetőknek címzett értékpapír-kibocsátás; és/vagy
b)
a képesített befektetőkön kívül tagállamonként 150-nél kevesebb természetes vagy jogi személynek címzett értékpapír-kibocsátás; és/vagy
c)
olyan befektetőknek címzett értékpapír-kibocsátás, akik befektetőnként és kibocsátásonként legalább 100 000 EUR összes ellenérték fejében szereznek értékpapírokat; és/vagy
d)
olyan értékpapír kibocsátása, amelynek egységenkénti címletértéke legalább 100 000 EUR; és/vagy
e)
olyan értékpapír-kibocsátás, amelynek uniós szinten számított teljes ellenértéke 100 000 EUR alatt van, amelyet 12 hónapos időtartam alatt kell számítani.”;
ii.
a következő albekezdéssel egészül ki:
„Értékpapírok bármely későbbi újraértékesítése vagy értékpapírok pénzügyi közvetítők általi végleges értékesítése esetén a tagállamok nem írják elő újabb tájékoztató készítését, amennyiben még rendelkezésre áll a 9. cikknek megfelelő érvényes tájékoztató, és a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy írásos megállapodás útján belegyezik annak használatába.”;
b)
a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(4) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés - többek között az infláció - figyelembevétele érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el az e cikk (2) bekezdésének c)-e) pontjában foglalt értékhatárokra vonatkozóan.”
4.
A 4. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdésben:
i.
a c)-e) pontok helyébe a következő szöveg lép:
„c)
valamely egyesüléssel vagy szétválással kapcsolatban felajánlott, kiosztott vagy kiosztandó értékpapírok, feltéve, hogy rendelkezésre áll egy olyan tájékoztató dokumentum, amelyet az illetékes hatóság az uniós jogszabályok előírásainak figyelembevételével a tájékoztatóval egyenértékűnek tart;
d)
meglévő részvényeseknek az osztalékot fizető részvény fajtájával megegyező fajtájú részvény formájában kifizetett osztalék, feltéve, hogy rendelkezésre áll egy dokumentum, amely információkat tartalmaz a részvények számáról és jellegéről, valamint az ajánlat indokairól és részleteiről;
e)
a munkaadó vagy kapcsolt vállalkozása által jelenlegi vagy korábbi vezető tisztségviselőinek vagy munkavállalóinak felajánlott, kiosztott vagy kiosztandó értékpapírok, feltéve, hogy a vállalat központi irodája vagy alapító okirat szerinti székhelye az Unió területén található, valamint hogy rendelkezésre áll egy dokumentum, amely információkat ad az értékpapírok számáról és jellegéről, valamint az ajánlat indokairól és részleteiről.”;
ii.
a szöveg a következő albekezdésekkel egészül ki:
„Az e) pont vonatkozik az Unión kívül bejegyzett olyan vállalatokra is, amelyek értékpapírjait már bevezették valamely szabályozott piacra vagy valamely harmadik ország piacára. Az utóbbi esetben a mentességet akkor alkalmazzák, ha megfelelő információ áll rendelkezésre - beleértve az e) pontban említett dokumentumot is - legalább a nemzetközi pénzügyi szférában használatos valamely nyelven, valamint ha a Bizottság egyenértékűségről szóló határozatot fogadott el az érintett harmadik országbeli piacra vonatkozóan.
A valamely tagállam illetékes hatósága kérésére a Bizottság a 24. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően egyenértékűségről szóló határozatot fogad el, amelyben megállapítja, hogy valamely harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszere biztosítja-e, hogy az adott harmadik országban engedélyezett szabályozott piac megfelel azoknak a jogilag kötelező érvényű követelményeknek, amelyek - az e) pont szerinti mentesség alkalmazása céljából - egyenértékűek a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (9), a 2004/39/EK irányelv III. címéből és a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok kibocsátóival kapcsolatos információkra vonatkozó átláthatósági követelmények harmonizációjáról szóló, 2004. december 15-i 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (10) származó követelményekkel, és amelyek az adott harmadik országban hatékony felügyelet és jogérvényesítés hatálya alá esnek. Az illetékes hatóság megjelöli, miért véli úgy, hogy az érintett harmadik ország jogi és felügyeleti keretrendszere egyenértékű, és ezt releváns információkkal alátámasztja.
A harmadik ország ilyen jogi és felügyeleti keretrendszere akkor tekinthető egyenértékűnek, ha a keretrendszer legalább a következő feltételeket teljesíti:
i.
a piacok engedélyezéshez kötöttek, valamint folyamatosan hatékony felügyelet és jogérvényesítés hatálya alá esnek;
ii.
a piacok az értékpapírok piacra történő bocsátása tekintetében egyértelmű és átlátható szabályokkal rendelkeznek, amelyek lehetővé teszik, hogy az értékpapírokkal tisztességes, rendezett és hatékony módon lehessen kereskedni, és azok szabadon átruházhatók legyenek;
iii.
a befektetők magas szintű védelmének biztosítása érdekében az értékpapír-kibocsátókra időszakos és folyamatos információszolgáltatási követelmények vonatkoznak; továbbá
iv.
a bennfentes kereskedelem és a piaci manipuláció formáját öltő piaci visszaélések megelőzése révén biztosítja a piacok átláthatóságát és integritását.
A pénzpiaci fejlemények figyelembevétele érdekében a Bizottság az e) pont vonatkozásában a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el az egyenértékűség értékelése során alkalmazandó, a fentiekben kifejtett kritériumok pontosítására vagy továbbiakkal történő kiegészítésére.
b)
a (2) bekezdés d) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„d)
valamely egyesüléssel vagy szétválással kapcsolatban felajánlott, kiosztott vagy kiosztandó értékpapírok, feltéve, hogy rendelkezésre áll egy olyan tájékoztató dokumentum, amelyet az illetékes hatóság az uniós jogszabályok előírásainak figyelembevételével a tájékoztatóval egyenértékűnek tart;”.
5.
Az 5. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdésben:
i.
az első albekezdés bevezető része helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tájékoztatónak tartalmaznia kell a kibocsátóra, valamint a nyilvánosságnak felajánlott vagy a szabályozott piacra bevezetendő értékpapírokra vonatkozó információkat. A tájékoztatónak egy összefoglalót is tartalmaznia kell, amely tömören és köznapi szóhasználattal nyújt alapvető információkat azon a nyelven, amelyen a tájékoztató eredetileg készült. A tájékoztató összefoglalója formátumának és tartalmának, valamint a tájékoztatónak megfelelő információkat kell nyújtania az érintett értékpapírok legfontosabb elemeiről annak érdekében, hogy segítsen a befektetőknek megfontolni az adott értékpapírokba való befektetést.
Az összefoglalót a hasonló értékpapírok könnyebb összehasonlíthatósága érdekében azonos formátumban kell elkészíteni, és tartalmaznia kell az érintett értékpapírokkal kapcsolatos alapvető információkat annak érdekében, hogy segítsenek a befektetőknek megfontolni az adott értékpapírokba való befektetést. Az összefoglalónak tartalmaznia kell egy arra vonatkozó figyelmeztetést, hogy:”;
ii.
a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Amennyiben a tájékoztató legalább 100 000 EUR címletű, nem részvényjellegű értékpapírok szabályozott piacra történő bevezetésére vonatkozik, nem kötelező az összefoglaló elkészítése, kivéve, ha azt valamely tagállam a 19. cikk (4) bekezdésének rendelkezései szerint kéri.”;
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra bevezetést kérő személy a tájékoztatót egyetlen dokumentumként vagy különálló dokumentumok formájában is elkészítheti. A különálló dokumentumokból álló tájékoztatóban az előírt információkat fel kell osztani egy regisztrációs okmányra, egy értékpapírjegyzékre és egy összefoglaló jegyzékre. A regisztrációs okmány tartalmazza a kibocsátóra vonatkozó információkat. Az értékpapírjegyzék tartalmazza a nyilvánosság számára felkínált vagy a szabályozott piacon bevezetni kívánt értékpapírokra vonatkozó információkat.”;
c)
a (4) bekezdés harmadik albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Amennyiben a kibocsátás végleges feltételeit sem az alaptájékoztató, sem valamely kiegészítő jegyzék nem tartalmazza, a végleges feltételeket a befektetők rendelkezésére kell bocsátani és a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságánál el kell helyezni, továbbá minden egyes nyilvános kibocsátás alkalmával, amint megvalósítható és, amennyiben lehetséges a kibocsátás vagy a piacra történő bevezetés megkezdése előtt a kibocsátónak közölnie kell a fogadó tagállam(ok) illetékes hatóságával. A végleges feltételek csak az értékpapírjegyzékkel kapcsolatos információt tartalmazzák, és nem alkalmazhatók az alaptájékoztató kiegészítésére. Ilyen esetekben a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja alkalmazandó.”;
d)
az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el a következőkkel kapcsolatban:
a)
a tájékoztató vagy az alaptájékoztató, az összefoglaló, a végleges feltételek és a kiegészítő jegyzékek formátuma; továbbá
b)
az összefoglalóban feltüntetendő alapvető információk részletes tartalma és konkrét formája.
Ezen felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat 2012. július 1-jéig kell elfogadni.”
6.
A 6. cikk (2) bekezdésének második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A tagállamok mindazonáltal biztosítják, hogy senkit ne terhelhessen polgári jogi felelősség kizárólag az összefoglaló alapján, beleértve annak bármely fordítását, kivéve, ha az félrevezető, pontatlan vagy nem áll összhangban a tájékoztató más részeivel, vagy ha - a tájékoztató más részeivel összevetve - nem tartalmaz alapvető információkat annak érdekében, hogy segítsen a befektetőknek megállapítani, érdemes-e befektetniük az adott értékpapírokba. Az összefoglaló e tekintetben egyértelmű figyelmeztetést tartalmaz.”
7.
A 7. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Abban az esetben, ha a tájékoztató különálló dokumentumokból áll, a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti részletes felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el az egyes információk tájékoztatóban történő, ismétlés nélküli közzétételéről.”;
b)
a (2) bekezdésben:
i.
a b) pont helyébe a következő szöveg lép:
„b)
a nem részvényjellegű értékpapírok kibocsátásának, illetve szabályozott piacra történő bevezetésének különféle fajtái és jellemzői. A tájékoztatóban előírt információknak a legalább 100 000 EUR egységenkénti címletértékű nem részvényjellegű értékpapírokban érdekelt befektetők szempontjából kell megfelelőnek lenniük;”
ii.
az e) pont helyébe a következő szöveg lép:
„e)
a kibocsátó különféle tevékenységeit és méretét, különösen az 1. cikk (2) bekezdésének j) pontjában említett nem részvényjellegű értékpapírokat kibocsátó hitelintézetek, a kis piaci tőkeértékű társaságok és a kkv-k esetében. Az ilyen társaságok esetében az információkat méretükhöz kell igazítani és - adott esetben - figyelembe kell venni fennállásuk rövidebb időtartamát;”
iii.
a bekezdés a következő ponttal egészül ki:
„g)
arányos közzétételi szabályokat kell alkalmazni az olyan társaságok részvényajánlataira, amelyek ugyanolyan kategóriájú részvényeit bevezették valamely szabályozott piacra vagy a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 15. pontja szerinti multilaterális kereskedési rendszerbe, és amelyekre folyamatos közzétételi követelmények és a piaci visszaéléssel kapcsolatos szabályok vonatkoznak, feltéve, hogy a kibocsátó nem mellőzte a jogszabályokban előírt elővételi jogok alkalmazását.”;
c)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az (1) bekezdésben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat az értékpapír-felügyeletek nemzetközi szervezetei, különösen az IOSCO által a pénzügyi és nem pénzügyi információk terén meghatározott előírásokra, illetve ezen irányelv indikatív mellékleteire kell alapozni.”
8.
A 8. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés bevezető részében a „végrehajtási intézkedéseiben” szövegrész helyébe és a (3) bekezdésben a „végrehajtási intézkedésekben” szövegrész helyébe egyaránt a „felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban” szövegrész lép;
b)
a következő bekezdés kerül beillesztésre:
„(3a) Ha értékpapírokra egy tagállam vállal kezességet, a kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra bevezetést kérő személy a tájékoztató 1. cikk (3) bekezdése szerinti elkészítésekor elhagyhatja az ilyen kezesre vonatkozó információkat.”;
c)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el a (2) bekezdésre vonatkozóan.”
9.
A 9. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tájékoztató a nyilvános kibocsátáskor vagy szabályozott piacra történő bevezetéskor történt jóváhagyását követően 12 hónapig marad érvényben, feltéve, hogy a tájékoztató kiegészítése a 16. cikkben előírt esetleges jegyzékekkel megtörtént.”;
b)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az 5. cikk (3) bekezdésében említett, korábban benyújtott és jóváhagyott regisztrációs okmány érvényességének időtartama legfeljebb 12 hónap. A 12. cikk (2) bekezdésének vagy a 16. cikknek megfelelően frissített, értékpapírjegyzékkel és összefoglaló jegyzékkel kísért regisztrációs okmányt érvényes tájékoztatónak kell tekinteni.”
10.
A 10. cikket el kell hagyni.
11.
A 11. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok engedélyezik, hogy a tájékoztatóban információkat lehessen nyújtani egy vagy több, korábban vagy egyidejűleg közzétett, a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága által jóváhagyott vagy ahhoz ezen irányelvvel vagy a 2004/109/EK irányelvvel összhangban benyújtott dokumentumra történő hivatkozással is. Ezeknek a kibocsátó számára rendelkezésre álló legfrissebb információknak kell lenniük. Az összefoglalóban nem lehet információkra hivatkozással utalni.”;
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el a hivatkozással felveendő információra vonatkozóan.”
12.
A 12. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Ez esetben az értékpapírjegyzékben kell megadni azon információkat, amelyeket rendszerint a regisztrációs okmányban adnak meg, ha a regisztrációs okmány legutóbbi frissítése óta a befektetők értékelését esetlegesen befolyásoló lényeges változás vagy fejlemény történt, kivéve, ha ezeket az információkat a 16. cikk szerinti kiegészítő jegyzék tartalmazza. Az értékpapírjegyzék és az összefoglaló jegyzék külön-külön jóváhagyás tárgyát képezi.”
13.
A 13. cikk (7) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(7) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el azon feltételek vonatkozásában, amelyekkel összhangban a határidőket ki lehet igazítani.”
14.
A 14. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdésben:
i.
az első albekezdés c) pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„c)
elektronikus formában a kibocsátó weblapján, vagy adott esetben az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők weblapján, ideértve a kifizető ügynököket is; vagy”;
ii.
a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A tagállamok a tájékoztatójukat az a) vagy b) pont szerint közzétevő kibocsátók, illetve a tájékoztató elkészítéséért felelős személyek számára előírják, hogy tájékoztatójukat a c) ponttal összhangban elektronikusan is tegyék közzé.”;
b)
a (8) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(8) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkekben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el e cikk (1)-(4) bekezdéseire vonatkozóan.”
15.
A 15. cikk (7) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(7) A pénzpiacokon végbemenő technikai fejlődés figyelembevétele és az e cikkekben rögzített követelmények pontos meghatározása érdekében a Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el az értékpapírok nyilvános kibocsátására vagy szabályozott piacra történő bevezetésére vonatkozó szándékot meghirdető reklámok terjesztéséről, különösen a tájékoztató nyilvánosságra hozatala előtt vagy a jegyzés megkezdése előtt folytatott reklámtevékenység, illetve az e cikk (4) bekezdése vonatkozásában.”
16.
A 16. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„16. cikk
A tájékoztató kiegészítő jegyzékei
(1) A tájékoztató kiegészítő jegyzékében meg kell említeni minden lényeges új tényezőt, a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi hibát vagy pontatlanságot, amely befolyásolhatja az értékpapírok értékelését, és amely a tájékoztató jóváhagyása és a nyilvános kibocsátás végleges lezárása, illetve - ha ez történik később - a szabályozott piacon való kereskedés megkezdése között merült fel vagy észlelték. Az ilyen kiegészítő jegyzéket az eredeti tájékoztató közzétételekor alkalmazott módon, legfeljebb hét munkanapon belül kell jóváhagyni és a tájékoztatót legalább az eredeti tájékoztatóval megegyező módon kell közzétenni. Az összefoglalót és annak esetleges fordításait azonos módon ki kell egészíteni, ha a kiegészítő jegyzékben foglalt új információk figyelembevétele szükséges.
(2) Ha a tájékoztató értékpapírok nyilvános felajánlásával kapcsolatos, és amennyiben az (1) bekezdésben említett új tényező, hiba vagy pontatlanság merül fel a nyilvános ajánlat végleges lezárása vagy az értékpapírok átadása előtt, akkor azon befektetők, akik az értékpapírok megvásárlására vagy lejegyzésére a kiegészítő jegyzék közzététele előtt megállapodást kötöttek, jogosultak elfogadó nyilatkozatuk visszavonására, e jogukat a kiegészítő jegyzék közzététele után két munkanapos határidőn belül gyakorolhatják. Ezt az időszakot a kibocsátó vagy az ajánlattevő meghosszabbíthatja. A kiegészítő jegyzék tartalmazza az elállási jog végső dátumát.”
17.
A 18. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A székhely szerinti tagállam illetékes hatósága a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy kérésére és a kérelem átvételétől számított három munkanapon belül, vagy ha ezt a kérelmet a tájékoztató tervezetével együtt nyújtják be, a tájékoztató jóváhagyása után egy munkanappal megküldi a fogadó tagállam illetékes hatóságának a jóváhagyási igazolást, amely tanúsítja, hogy a tájékoztatót ezen irányelvnek megfelelően készítették el, valamint az említett tájékoztató egy példányát. Adott esetben az értesítéshez csatolni kell a kibocsátó vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személy felelősségére elkészített összefoglaló fordítását. Ugyanezt az eljárást kell követni a tájékoztató bármilyen kiegészítése esetén. A jóváhagyási igazolásról - a fogadó tagállam illetékes hatóságának értesítésével egy időben - a kibocsátót vagy a tájékoztató elkészítéséért felelős személyt is értesíteni kell.”
18.
A 19. cikk (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Amennyiben legalább 100 000 EUR egységenkénti címletértékű, nem részvényjellegű értékpapírok szabályozott piacra történő bevezetését kérik egy vagy több tagállamban, a tájékoztatót a kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra történő bevezetést kérő személy választása szerint vagy a székhely szerinti és a fogadó tagállam illetékes hatóságai által elfogadott nyelven, vagy a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven kell elkészíteni. A tagállamok dönthetnek úgy, hogy nemzeti jogszabályaikban előírják az összefoglaló hivatalos nyelvükön (nyelveiken) történő elkészítését.”
19.
A 20. cikk (3) bekezdésének első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A Bizottság a 24a. cikknek megfelelően és a 24b. és a 24c. cikkben szereplő feltételek szerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján általános egyenértékűségi követelmények létrehozására irányuló intézkedéseket fogad el az 5. és 7. cikkben foglalt követelmények alapján.”
20.
A 21. cikk (4) bekezdésének d) pontjában a „végrehajtási intézkedései” szövegrész helyébe „az abban említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok” szövegrész lép.
21.
A szöveg a következő cikkekkel egészül ki:
„24a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottságot a 2010. december 31-től számított négy évre ruházzák fel az 1. cikk (4) bekezdésében, a 2. cikk (4) bekezdésében, a 3. cikk (4) bekezdésében, a 4. cikk (1) bekezdésének ötödik albekezdésében, az 5. cikk (5) bekezdésében, a 7. cikk (1) bekezdésében, a 8. cikk (4) bekezdésében, a 11. cikk (3) bekezdésében, a 13. cikk (7) bekezdésében, a 14. cikk (8) bekezdésében, a 15. cikk (7) bekezdésében és a 20. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó jogkörrel. A Bizottság legkésőbb hat hónappal a négyéves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. A felhatalmazás azonos tartamú időszakokra automatikusan meghosszabbodik, amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem vonja azt vissza a 24b. cikknek megfelelően.
(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően arról egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 24b. és a 24c. cikk határozza meg.
24b. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az 1. cikk (4) bekezdésében, a 2. cikk (4) bekezdésében, a 3. cikk (4) bekezdésében, a 4. cikk (1) bekezdésének ötödik albekezdésében, az 5. cikk (5) bekezdésében, a 7. cikk (1) bekezdésében, a 8. cikk (4) bekezdésében, a 11. cikk (3) bekezdésében, a 13. cikk (7) bekezdésében, a 14. cikk (8) bekezdésében, a 15. cikk (7) bekezdésében vagy a 20. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett felhatalmazást bármikor visszavonhatja.
(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntése érdekében, hogy vissza kívánja-e vonni a felhatalmazást, legkésőbb a végső határozat meghozatala előtt egy hónappal igyekszik tájékoztatni arról a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve a visszavonás tárgyát képező felhatalmazást.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat haladéktalanul vagy a benne megállapított későbbi időpontban lép hatályba, és nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
24c. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elleni kifogás
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, az értesítés időpontjától számított három hónapos határidőn belül.
Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időszak három hónappal meghosszabbodik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett határidő leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, azt ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az abban megállapított időpontban lép hatályba.
A felhatalmazáson alapuló jogi aktus az említett határidő letelte előtt is kihirdethető az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és hatályba is léphet, amennyiben az Európai Parlament és a Tanács egyaránt tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy nem áll szándékában kifogást emelni.
(3) Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács az (1) bekezdésben határidőn belül kifogást emel valamely felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, az nem lép hatályba. Az Európai Unióról szóló Szerződés 296. cikkével összhangban a kifogást emelő intézmény megindokolja a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szembeni kifogását.”
22.
Az I. melléklet I. szakaszának C) pontjában és III. és IV. szakaszában, a II. melléklet II. szakaszában, a III. melléklet II. és III. szakaszában, valamint a IV. melléklet harmadik pontjában a „legfontosabb információk”, illetve „lényeges információk” kifejezés helyébe az „alapvető információk” kifejezés lép.
2. cikk
A 2004/109/EK irányelv módosítása
A 2004/109/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 2. cikk (1) bekezdése i) pontjának i. alpontja helyébe a következő szöveg lép:
„i.
az 1 000 EUR-nál kisebb egységnyi címletű hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kibocsátója vagy részvények kibocsátója esetében:
-
ha a kibocsátó az Unióban bejegyzett cég, az a tagállam, amelyben a kibocsátó alapító okirat szerinti székhelye van,
-
ha a kibocsátó egy harmadik országban bejegyzett cég, a 2003/71/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdése m) pontjának iii. alpontjában említett tagállam.
A székhely szerinti tagállam meghatározása vonatkozik az eurótól eltérő valutában lévő hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra is, feltéve, hogy a kibocsátás napján az egységnyi címletek értéke kisebb, mint 1 000 EUR, kivéve, ha az csaknem egyenlő 1 000 EUR-val;”.
2.
A 8. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
egy tagállamban a szabályozott piacra bevezetett hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kizárólagos kibocsátójára, amelyek címlete legalább 100 000 EUR, vagy az eurótól eltérő más valutában kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében, amelyek címleteinek értéke a kibocsátás napján legalább 100 000 EUR-val egyenlő.”;
b)
a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(4) Az (1) bekezdés b) pontjától eltérve a 4., az 5. és a 6. cikk az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok érvényességi ideje alatt nem alkalmazandó a hitelviszonyt megtestesítő olyan értékpapírok kizárólagos kibocsátói esetében, amelyek egységenkénti címletértéke legalább 50 000 EUR, vagy az eurótól eltérő más valutában kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében, amelyek egységenkénti címletértéke a kibocsátás napján legalább 50 000 EUR-val egyenlő; és amelyeket az Unió szabályozott piacára már 2010. december 31. előtt bevezettek.”
3.
A 18. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Ha csak azokat a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír-tulajdonosokat hívják meg a közgyűlésre, akiknek egységnyi címlete legalább 100 000 EUR-t tesz ki, vagy az eurótól eltérő címletű hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében azokat, akik értékpapírjainak egységnyi címlete a kibocsátás napján legalább 100 000 EUR-val egyenlő, a kibocsátó színhelyként bármelyik tagállamot választhatja, feltéve, hogy a jogaik gyakorlásához szükséges minden eszközt és információt a hitelviszonyt megtestesítő értékpapír-tulajdonosok rendelkezésére bocsátanak az adott tagállamban.
Az első albekezdésben említett választási lehetőség az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok érvényességi ideje alatt azon hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok tulajdonosainak esetében is alkalmazandó, amelyek egységenkénti címletértéke legalább 50 000 EUR, vagy az eurótól eltérő más valutában kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében, amelyek egységenkénti címletértéke a kibocsátás napján legalább 50 000 EUR-val egyenlő, és amelyeket az Unió szabályozott piacára már 2010. december 31. előtt bevezettek, feltéve, hogy a kibocsátó által választott tagállamban a jogaik gyakorlásához szükséges minden eszközt és információt az értékpapír-tulajdonosok rendelkezésére bocsátanak.”
4.
A 20. cikk (6) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(6) Az (1)-(4) bekezdéstől eltérve, ha egy vagy több tagállamban olyan értékpapírokat vezetnek be a szabályozott piacra, amelyek egységnyi címlete legalább 100 000 EUR, vagy a nem euróban kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében címletük értéke a kibocsátás napján legalább 100 000 EUR-val egyenlő, akkor a szabályozott információkat vagy a székhely szerinti tagállam és a fogadó tagállam illetékes hatóságai által elfogadott nyelven, vagy a nemzetközi pénzvilágban elfogadott nyelven kell közzétenni a kibocsátó vagy azon személy választása szerint, aki a kibocsátó hozzájárulása nélkül kérte a bevezetést.
Az első albekezdésben említett eltérés érvényességi idejük alatt azon hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében is alkalmazandó, amelyek egységenkénti címletértéke legalább 50 000 EUR, vagy az eurótól eltérő más valutában kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok esetében, amelyek egységenkénti címletértéke a kibocsátás napján legalább 50 000 EUR-val egyenlő, és amelyeket az Európai Unió szabályozott piacára egy vagy több tagállamban már 2010. december 31. előtt bevezettek.”
3. cikk
Átültetés
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2012. július 1-jéig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét, valamint az e rendelkezések és az irányelv közötti megfelelést bemutató táblázatot haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
A tagállamok által elfogadott intézkedéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az irányelv tárgykörében fogadnak el.
4. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság 2016. január 1-jéig értékeli az ezen irányelvvel módosított 2003/71/EK irányelv alkalmazását, különös tekintettel a rendelkezések alkalmazására és hatására, ideértve az alapvető információkat tartalmazó összefoglalóval kapcsolatos felelősséget, a 4. cikk (1) bekezdésének e) pontjában rögzített, a munkavállalókra vonatkozó mentesség hatását és a 7. cikk (2) bekezdésének e) és g) pontjában említett arányos közzétételi szabályokat, valamint a 14. cikk szerinti tájékoztatók elektronikus közzétételét, továbbá felülvizsgálja a 2. cikk (1) bekezdése m) pontjának ii. alpontját az 1 000 EUR névérték alatti nem részvényjellegű értékpapírok kibocsátása esetében a székhely szerinti tagállam meghatározására vonatkozó korlátozás tekintetében, mérlegelve, hogy ezt a rendelkezést fenn kell-e tartani vagy vissza kell-e vonni. A Bizottság emellett mérlegeli, hogy szükség van-e a „nyilvános ajánlat” fogalommeghatározásának felülvizsgálatára, illetve az „elsődleges piac” és a „másodlagos piac” fogalmának meghatározására, és e tekintetben teljes körűen tisztázza a 2003/71/EK irányelv kapcsolatát a 2003/6/EK és a 2004/109/EK irányelvvel. Az értékelést követően a Bizottság, adott esetben a 2003/71/EK irányelv módosítására irányuló javaslatainak kíséretében, jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
6. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2010. november 24-én.