РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 905/2011 НА СЪВЕТА
от 1 септември 2011 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат (PET) с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 2604/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетилен терефталат („PET“) с произход, inter alia, от Индия („първоначалното разследване“). След провеждане на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 192/2007 (3) окончателно антидъмпингово мито за последващ период от пет години. Антидъмпинговите мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета (4) след частично междинно преразглеждане („последното разследване за преразглеждане“). Мерките бяха установени на нивото на отстраняване на вредата и се състоят от специфични антидъмпингови мита. Ставката на митото варира от 87,5 EUR до 200,9 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите производители, е в размер на 153,6 EUR за тон („настоящите мита“).
(2)
С Регламент (ЕО) № 2603/2000 (5) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на PET с произход, inter alia, от Индия. След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 193/2007 (6) окончателно изравнително мито за последващ период от пет години. Изравнителните мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета след последното разследване за преразглеждане. Изравнителните мерки се изразяват в специфично мито. Ставката на митото варира от 0 EUR до 106,5 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите износители, е в размер на 69,4 EUR за тон („настоящите изравнителни мерки“).
(3)
С Решение 2000/745/ЕО (7) Комисията прие предложения за доброволни договорености от страна на няколко производители износители, с които се установява минимална вносна цена („МВЦ“) („доброволните договорености“).
1.2. Заявление за преразглеждане
(4)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше подадено заявление за частично междинно преразглеждане от страна на Reliance Industries Limited, индийски производител износител на PET („заявителят“). Заявлението бе ограничено до дъмпинга и до заявителя. Същевременно заявителят поиска и преразглеждане на настоящите изравнителни мерки. Остатъчните антидъмпингови и изравнителни мита са приложими към вноса на продукти, произведени от заявителя, а продажбите на заявителя за Съюза се подчиняват на условията на поетите доброволни договорености.
(5)
Заявителят предостави prima facie доказателства, че запазването на настоящото мито на сегашното му ниво вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Заявителят по-специално изтъкна, че са налице съществени промени в производствените разходи на дружеството, които са довели до значително по-нисък дъмпингов марж след налагането на настоящите мита. Направеното от заявителя сравнение на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза навежда на извода, че дъмпинговият марж е значително по-нисък от нивото на настоящите мита.
1.3. Започване на частично междинно преразглеждане
(6)
Като установи след консултация с Консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства в подкрепа на откриването на частично междинно преразглеждане („настоящото преразглеждане“), Комисията обяви чрез известие, публикувано на 10 юни 2010 г. в Официален вестник на Европейския съюз (8), откриването на процедура за частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, ограничено до разглеждането на дъмпинга, доколкото това засяга заявителя.
1.4. Разглеждан продукт и сходен продукт
(7)
Продуктът, предмет на преразглеждането, е полиетилен терефталат (PET) с вискозитет 78 ml/g или повече съгласно стандарт ISO 1628-5, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход от Индия („разглежданият продукт“).
(8)
В хода на разследването бе установено, че разглежданият продукт, произвеждан в Индия и продаван на пазара на Съюза, е идентичен от гледна точка на физическите и химическите си характеристики и употребата си с продукта, произвеждан и продаван на вътрешния пазар в Индия. Поради това се стигна до заключението, че продуктите, продавани на вътрешния пазар и на експортните пазари, са сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от промишлеността на Съюза на пазара на Съюза.
1.5. Засегнати страни
(9)
Комисията официално уведоми заявителя, представителите на държавата на износа и асоциацията на производителите в Съюза за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изложат становищата си в писмена форма и да поискат изслушване в срока, посочен в известието за откриване на процедурата.
(10)
На всички заинтересовани страни, които поискаха да бъдат изслушани и показаха, че са налице конкретни причини, поради които следва да бъдат изслушани, бе предоставена такава възможност.
(11)
С цел получаване на необходимата информация за своето разследване Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи отговор в рамките на посочения за целта срок.
(12)
Комисията изиска и провери цялата информация, която счете за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверка на място в помещенията на заявителя в Мумбай, Индия.
1.6. Разследван период в рамките на преразглеждането
(13)
Разследването на дъмпинга обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. („разследваният период в рамките на преразглеждането“, или „РПП“).
2. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
2.1. Траен характер на твърдяната промяна в обстоятелствата през РПП
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучен въпросът дали обстоятелствата относно дъмпинга са се променили съществено и дали тази промяна има траен характер.
(15)
Заявителят изтъкна, че промените в неговата нормална стойност и в експортните му цени, настъпили след провеждането на първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият му марж, са резултат от съществена промяна в производствените разходи. Той посочи, че промяната в производствените му разходи е свързана с намаляването на митата, приложими към вноса в Индия на основната суровина, използвана в производствения му процес. Освен това заявителят изтъкна също, че намаляването на митата е довело до намаляване на стимулите за износ, което е предизвикало промяна в продажните цени на вътрешния пазар, използвани за определяне на нормалната стойност.
(16)
Беше установено обаче, че въпреки намаляването на митата и на стимулите за износ, продажните цени на вътрешния пазар на дружеството, използвани за определяне на нормалната стойност през РПП, са били по-високи от цените, използвани при първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият марж на заявителя. По-високите продажни цени на вътрешния пазар са били резултат, inter alia, от увеличените цени на някои суровини и други изходни материали.
(17)
Що се отнася до експортните цени за Съюза през РПП, те бяха определени в съответствие с член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент. Трябваше обаче да се провери по-специално дали наличието на доброволни договорености по отношение на цената, по силата на които заявителят е задължен да продава продукта си на пазара на Съюза на цена над установената за всеки месец МВЦ, е оказало въздействие върху експортните цени на заявителя през РПП. Поради изложените по-долу причини беше изведено заключението, че износът за Съюза действително е бил повлиян от доброволните договорености по отношение на цената. В това отношение, като се има предвид, че заявителят е трябвало да се съобразява с поетите с доброволните договорености задължения по отношение на МВЦ, той е решил да не изнася за Съюза през определени месеци от РПП, когато неговите експортни цени за другите експортни пазари са били по-ниски от МВЦ.
(18)
Беше отбелязано, че заявителят е продавал продукта си на пазара на Съюза само в продължение на 6 месеца през РПП. От друга страна, през този период той е продавал продукти на други експортни пазари, където не е трябвало да се съобразява със задължението, поето въз основа на доброволните договорености по отношение на цената. Беше отбелязано, че експортните цени за трети държави през месеците, когато заявителят не е изнасял за Съюза, са били значително по-ниски от установената МВЦ. Поради това, с оглед на гореизложеното, има основание да се приеме, че единствената причина, поради която заявителят не е продавал продуктите си на пазара на Съюза през останалите месеци, е, че той е трябвало да спази задълженията, поети с доброволните договорености, и не е можел да продава на цени под установената МВЦ.
(19)
Заявителят оспори констатацията, че причината, поради която не е продавал продукти на пазара на Съюза, е свързана със съществуващите доброволни договорености. Заявителят посочи, че що се отнася до продажбите му през РПП на други големи експортни пазари, е имало месеци, през които не са осъществявани продажби, поради което нередовните продажби не са били специфична характеристика на пазара на Съюза. Той също така заяви, че сравнението на месечна основа на вносните цени на разглеждания продукт за Съюза от всички останали държави износители и/или вносните цени на разглеждания продукт с произход от Индия с месечната МВЦ на дружеството би показало, че заявителят е щял да бъде в състояние да продава продукти за Съюза през всички месеца от РПП, без да наруши задълженията си, произтичащи от доброволните договорености.
(20)
Доводите на заявителя не могат да бъдат приети, тъй като, от една страна, дружеството е съсредоточило дейността си върху отделни подбрани пазари, притежаващи своя собствена специфика, и те не обясняват защо дружеството не е продавало на пазара на Съюза. От друга страна, осъществените от заявителя сравнения са основани на общи статистически данни, докато констатациите от настоящото преразглеждане се основават на специфични за дружеството данни, които са по-релевантен и достоверен източник за достигането до съответни изводи. Представените доводи от заявителя също така не бяха напълно валидни: например през някои месеци вносните цени за Съюза като цяло действително са били по-високи от МВЦ, докато през други периоди вносните цени като цяло са били по-ниски от МВЦ и по тази причина от тях не е можело да се направят общи заключения. Въпреки това не се оспорва, че заявителят е извършил продажби за Съюза единствено през месеците, когато вносните цени за Съюза като цяло са били на нивото на МВЦ или по-високи.
(21)
Доводът на заявителя, че ако е искал, той е можел да продава продукти на пазара на Съюза през шестмесечния период, през който е продавал продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ, се отхвърля като спекулативен и необоснован. Заявителят не е изложил други доводи относно причините, поради които не е продавал продукти на Съюза през тези шест месеца, докато същевременно е продавал същите продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ. Поради това беше заключено, че заявителят не е продавал продукти на Съюза през определен период поради необходимостта да спази задълженията, произтичащи от доброволните договорености. Вследствие на това експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни.
(22)
Беше направено сравнение и между продажните цени на заявителя на пазара на Съюза и цените на другите експортни пазари, за които не е било поето задължение с доброволните договорености по отношение на цената. Беше установено, че експортните цени на тези пазари без ценови задължения системно са били по-ниски през целия РПП.
(23)
Заявителят оспори заключенията, изведени от сравнението на цените за Съюза и за други експорти пазари, като изтъкна, че при анализ на ниво отделни държави съществуват редица други експортни пазари, където цените са били по-високи от цените на пазара на Съюза. В това отношение обаче сравнението на средните цени е по-релевантно от индивидуалните различия при сравнението на ниво отделни държави, което ще бъде свързано с мащаба, както и с отличителните конкурентни фактори, имащи значение за тези индивидуални пазари.
(24)
Вследствие на това експортните цени на пазарите на трети страни отразяват по-добре обичайната ценова политика на дружеството. Разликата между експортните цени за Съюза и експортните цени за останалата част от света показва, че за заявителя биха съществували силни икономически подбуди да продава на по-ниски цени за Съюза, ако нямаше МВЦ. Ето защо при тези обстоятелства се счита, че всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на експортните цени за Съюза през РПП, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно. Същото заключение важи и за твърдението на заявителя, посочено в съображение 5, че сравнението на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза би показало дъмпингов марж под нивото на настоящите мита.
(25)
С оглед на посоченото по-горе не е изпълнено условието, установено в член 11, параграф 3 от основния регламент, че трябва да е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга. Поради това по-нататъшното прилагане на мерките на сегашното им ниво е необходимо за компенсиране на дъмпинга.
(26)
След разгласяването заявителят изтъкна, че неговите цени на пазара на Съюза са напълно надеждни. Тъй като тези износни цени са се увеличили значително между първоначалния разследван период и РПП, трябвало да се счита, че износната политика на дружеството също се е променила значително и трайно през този период. Поради това по негови твърдения дъмпинговият марж на дружеството също се е понижил значително и трайно.
(27)
Освен това заявителят твърди, че трайната промяна в обстоятелствата не е непременно решаващ елемент при оценката, която трябва да се извърши след започването на преразглеждането, а е по-релевантен въпросът дали по-нататъшното налагане на митото е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Той се позовава на основния принцип, установен в член 11, параграф 1 от основния регламент и в член 11.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, съгласно който антидъмпинговите мерки са в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг. В това отношение заявителят посочи, че анализът на необходимостта следва да представлява прогнозна оценка, която би изисквала поне вероятното или възможното повторение на дъмпинга на установените по-рано нива.
(28)
Член 11, параграф 1 от основния регламент предвижда, че „[а]нтидъмпинговите мерки остават в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг“. Този принцип се прилага и при междинни преразглеждания като настоящото, по отношение на които в член 11, параграф 3 от основния регламент е предвидено, inter alia, че „[…] Процедура по междинно преразглеждане се открива, когато искането съдържа достатъчно доказателства, че продължаване на действието на мярката не е вече необходимо за компенсиране на дъмпинга и/или че няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени […].“ Гореспоменатата разпоредба определя критериите, които трябва да се изпълнят, когато заинтересована страна смята, че нивото на мерките е прекалено ниско или прекалено високо и поради това иска преразглеждане на тези мерки. След като такова преразглеждане е започнало, член 11, параграф 3 от основния регламент изрично предвижда, че „при провеждане на разследванията съгласно настоящия параграф Комисията може, inter alia, да прецени доколко е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга […]. За тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства“. Поради това член 11, параграф 3 предвижда допълнителен критерий за оценка (т.е. съществена промяна на обстоятелствата) в случай на междинно преразглеждане, който следва да се вземе предвид при разследването в допълнение към изискването за откриването на процедурата (т.е. оценка дали са все още необходими мерките на тяхното сегашно ниво), както твърди заявителят.
(29)
Също трябва да се отбележи, че при разследването за целите на междинно преразглеждане е обичайна практика да се разглежда трайният характер на промяната в обстоятелствата, установена в хода на разследването. Всъщност в това отношение съдебната практика на Общия съд на Европейския съюз (9) потвърждава, че „институциите разполагат с широко право на преценка, включително с възможността да прибегнат до оценка за в бъдеще на ценовата политика на съответните износители в рамките на преразглеждането на необходимостта от запазване на съществуващите мерки“. Наличните доказателства показаха, че износните цени на заявителя на пазара на Съюза не отразяват действителната ценова политика на заявителя и поради това, както беше установено в съображение 21, експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни, и следователно всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на тези цени, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно, както е посочено в съображение 24.
(30)
Въпреки заключението, че експортните цени за Съюза не са се променили значително и трайно, бяха разгледани доводите на заявителя и въпросът дали мерките на сегашното им ниво са все още необходими, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга. В това отношение заявителят посочи, че тъй като дъмпинговият му марж е значително под нивото, установено в първоначалното разследване, и експортната му политика на други пазари потвърждава, че промяната в дъмпинговия марж отразява тенденцията, която може с основание да се очаква в бъдеще, настоящото ниво на мерките е явно прекомерно. Тези твърдения обаче не са подкрепени от фактите. Първо, по отношение на експортната политика на заявителя на други пазари беше установено, че, противно на твърдението на заявителя в неговото заявление, цените за тези пазари са средно почти с 10 % по-ниски от тези за Съюза. Тези експортни пазари на трети държави включват редица държави с различни по размер пазари, като за някои от тях е малко вероятно да имат вътрешно производство на PET. Поради това тези пазари се определят от собствените им конкурентни характеристики, които водят до цени и тенденции, различни от тези на пазара на ЕС. Второ, предвид тези констатации, дори да беше установено, че сегашното ниво на мерките следва да бъде променено с оглед на факта, че то повече не е необходимо, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга, не е възможно да се определи с разумна степен на точност какво би било подходящото ниво при липсата на надеждни износни цени, които да са резултат от и да отразяват нормалните условия на пазара на Съюза.
(31)
Накрая заявителят е счел, че в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент, и по-специално с оглед на буква к) от него, може да бъде извършена корекция за „разлики в други фактори, […] ако бъде доказано, че те влияят на сравнимостта на цените така, както се изисква съгласно [този] параграф“.
(32)
Предвид достигнатото по-горе заключение, че експортните цени не са променени значително и трайно, не е възможно да се установи дъмпингов марж. Поради тази причина искането за корекция не е релевантно и следователно се отхвърля.
3. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО
(33)
С оглед на констатациите, че обстоятелствата относно дъмпинга не са се променили значително и трайно, се счита, че настоящото преразглеждане следва да се прекрати, без да се променя нивото на митото за заявителя. Поради това антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета по отношение на вноса на PET, произведен от заявителя, следва да останат непроменени.
4. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(34)
Заявителят, както и останалите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на които се основава намерението да се предложи прекратяването на настоящото преразглеждане. Получените коментари не бяха от естество, което да доведе до промяна на горепосоченото заключение.
5. ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
(35)
Поради това настоящото преразглеждане следва да се прекрати без изменение на Регламент (ЕО) № 192/2007,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход, inter alia, от Индия, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 1 септември 2011 година.
A TANÁCS 905/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. szeptember 1.)
az Indiából származó polietilén-tereftalát (PET) behozatalára alkalmazandó dömpingellenes intézkedések részleges időközi felülvizsgálatának megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból származó dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 11. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. Hatályos intézkedések
(1)
A 2604/2000/EK rendelettel (2) a Tanács végleges dömpingellenes vámot vetett ki a többek között Indiából származó polietilén-tereftalát (a továbbiakban: PET) behozatalára (a továbbiakban: eredeti vizsgálat). Hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Tanács 192/2007/EK rendeletével (3) további ötéves időtartamra vetett ki a PET behozatalára végleges dömpingellenes vámot. A dömpingellenes intézkedéseket az 1286/2008/EK tanácsi rendelet (4) egy részleges időközi felülvizsgálatot követően módosította (a továbbiakban: legutóbbi felülvizsgálat). A dömpingellenes intézkedésekre a kár megszüntetéséhez szükséges szinten került sor, dömpingellenes mértékvám formájában. A rögzített vámtétel tonnánként 87,5 EUR és 200,9 EUR között mozog azon egyénileg megnevezett indiai gyártók esetében, amelyeknél a más gyártóktól származó behozatalra a maradvány vámtétel tonnánként 153,6 EUR (a továbbiakban: jelenlegi vámok).
(2)
A 2603/2000/EK rendelettel (5) a Tanács végleges kiegyenlítő vámot vetett ki a többek között Indiából származó PET behozatalára. Hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Tanács 193/2007/EK rendeletével (6) további ötéves időtartamra vetett ki a PET behozatalára végleges kiegyenlítő vámot. A legutóbbi felülvizsgálatot követően az 1286/2008/EK rendelet módosította a kiegyenlítő intézkedéseket. Ezek az intézkedések mértékvámot jelentenek. A rögzített vámtétel tonnánként 0 EUR és 106,5 EUR között mozog azon egyénileg megnevezett indiai gyártók esetében, amelyeknél a más gyártóktól származó behozatalra a maradványvám tonnánként 69,4 EUR (a továbbiakban: jelenlegi kiegyenlítő intézkedések).
(3)
A Bizottság a 2000/745/EK határozattal (7) elfogadta több exportáló gyártó minimum importárának meghatározására vonatkozó kötelezettségvállalási ajánlatait (a továbbiakban: kötelezettségvállalás).
1.2. Felülvizsgálati kérelem
(4)
Az egyik indiai exportáló gyártó, a Reliance Industries Limited (a továbbiakban: kérelmező) részleges időközi felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtott be az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján. A kérelem a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozódott. A kérelmező egyidejűleg a jelenlegi kiegyenlítő intézkedések felülvizsgálatát is kérelmezte. A kérelmező által gyártott termékekre dömpingellenes maradványvámok és kiegyenlítő vámok alkalmazandók, és a kérelmező Unióba irányuló értékesítése a kötelezettségvállalás szerint történik.
(5)
A kérelmező prima facie bizonyítékot szolgáltatott arról, hogy a dömping ellensúlyozásához a vám jelenlegi szintű fenntartása már nem szükséges. A kérelmező mindenekelőtt azt állította, hogy jelentős változások történtek a vállalat termelési költségeiben, és e változások lényegesen alacsonyabb dömpingkülönbözethez vezettek a jelenlegi vámok elrendelése óta. A belföldi árainak és az Unióba irányuló export során alkalmazott árainak a kérelmező általi összehasonlítása alapján a dömpingkülönbözet lényegesen alacsonyabbnak tűnt, mint a jelenlegi vámok szintje.
1.3. A részleges időközi felülvizsgálat megindítása
(6)
Minthogy a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapítást nyert, hogy a kérelem elegendő prima facie bizonyítékot tartalmaz a részleges időközi felülvizsgálat megindításához (a továbbiakban: ezenfelülvizsgálat), a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában2010. június 10-én megjelent értesítéssel (8) bejelentette, hogy az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján részleges időközi felülvizsgálatot indít, mely a kérelmezőt érintő dömping vizsgálatára korlátozódik.
1.4. Érintett termék és hasonló termék
(7)
A felülvizsgálat tárgyát képző termék a jelenleg a 3907 60 20 KN-kód alá tartozó, Indiából származó, az ISO 1628-5 szabvány szerinti, 78 ml/g vagy magasabb viszkozitási együtthatóval rendelkező polietilén-tereftalát (PET) (a továbbiakban: érintett termék).
(8)
A vizsgálat feltárta, hogy az Indiában gyártott és az Uniónak értékesített érintett termék fizikai és kémiai tulajdonságait és felhasználását tekintve azonos az Indiában a hazai piacon gyártott és értékesített termékkel. A Bizottság ezért azt a következtetést vonta le, hogy az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hazai és az exportpiacokon értékesített termékeket hasonló terméknek kell tekinteni. Mivel ezen felülvizsgálat a dömpingnek a kérelmező tekintetében történő meghatározására korlátozódott, az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített termékkel kapcsolatban a Bizottság nem vont le következtetéseket.
1.5. Az érintett felek
(9)
A felülvizsgálat megindításáról a Bizottság hivatalosan értesítette a kérelmezőt, az exportáló ország képviselőit és az uniós gyártók szövetségét. A Bizottság lehetőséget biztosított az érdekelt felek számára, hogy írásban kifejtsék álláspontjukat, és meghallgatást kérjenek a vizsgálat megindításáról szóló értesítésben meghatározott határidőn belül.
(10)
A meghallgatási lehetőséget minden olyan fél megkapta, amely ezt kérte, és bemutatta, hogy konkrét okai vannak rá.
(11)
A vizsgálathoz szükségesnek tartott információk beszerzése érdekében a Bizottság kérdőívet küldött a kérelmezőnek, és az erre a célra megállapított határidőn belül meg is kapta a választ.
(12)
A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, amelyet a dömping megállapítása szempontjából szükségesnek ítélt. A Bizottság ellenőrző látogatást tett a kérelmező telephelyén Mumbaiban, Indiában.
1.6. A felülvizsgálati időszak
(13)
A dömping vizsgálata a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: felülvizsgálati időszak) vonatkozott.
2. A VIZSGÁLAT EREDMÉNYEI
2.1. A felülvizsgálati időszakban érvényesülő körülmények állítólagos megváltozásának tartós jellege
(14)
Az alaprendelet 11. cikke (3) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy a dömpinggel kapcsolatos körülmények jelentősen megváltoztak-e, valamint hogy ez a változás tartós jellegű-e.
(15)
A kérelmező azt állította, hogy a normál értéknek és az exportáraknak a dömpingkülönbözetet megállapító eredeti vizsgálat óta bekövetkezett változása a termelési költségek jelentős változásának tulajdonítható. A kérelmező termelési költségeinek változása állítólag a gyártási folyamatban felhasznált fő nyersanyag behozatalára Indiában alkalmazandó vámok csökkenésével áll összefüggésben. Ezenkívül a kérelmező azt is állította, hogy a vámok csökkenése az exportösztönzés csökkenéséhez vezetett, amely állítólag a rendes érték meghatározására használt belföldi értékesítési árak változását eredményezte.
(16)
Ugyanakkor a Bizottság úgy találta, hogy a vámokban és az exportösztönzésben bekövetkezett csökkenések ellenére a vállalatnak a rendes érték meghatározásához használt belföldi értékesítési árai a felülvizsgálati időszakban magasabbak voltak, mint az eredeti vizsgálatban a kérelmező dömpingkülönbözetének meghatározásához használt árak. A magasabb belföldi értékesítési árakat többek között az egyes nyersanyagok költségei és az egyéb ráfordítások növekedése eredményezték.
(17)
Ami a felülvizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportárakat illeti, ezek meghatározására az alaprendelet 2. cikkének (8) és (9) bekezdése szerint került sor. Elemezni kellett azonban, hogy a felülvizsgálati időszak alatt befolyásolta-e a kérelmező exportárait olyan árra vonatkozó kötelezettségvállalás, amely alapján a terméket az Unióba egy minden hónapban meghatározott, a minimum importár feletti áron kellett értékesítenie. A Bizottság arra a következtetésre jutott - az alábbiakban kifejtett okok miatt -, hogy az Unióba irányuló exportot valóban befolyásolta az árra vonatkozó kötelezettségvállalás. E tekintetben, mivel a kérelmezőt kötötte a minimum importárra vonatkozó kötelezettségvállalás, a felülvizsgálati időszak során azokban a hónapokban, amikor a más exportpiacokra irányuló exportárai a minimum importár alatt voltak, nem exportált az Unióba.
(18)
Megállapítást nyert, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszakban csak hat hónapig értékesítette a terméket az uniós piacon. Másrészt, ugyanebben az időszakban értékesített termékeket más exportpiacokon, ahol nem kellett árra vonatkozó kötelezettségvállalásnak megfelelnie. A Bizottság megállapította továbbá, hogy a harmadik országokba irányuló exportárak azokban a hónapokban, amelyek során a kérelmező az Unióba nem exportált, jelentősen alacsonyabbak voltak, mint a minimum importár. Ezért a fentiek alapján feltételezhető, hogy az egyetlen ok, amiért a kérelmező a fennmaradó hónapokban nem értékesített termékeket az uniós piacon, az volt, hogy meg kellett felelnie a kötelezettségvállalásnak, és nem értékesíthetett a meghatározott minimum importár alatt.
(19)
A kérelmező vitatta azt a megállapítást, hogy a meglévő kötelezettségvállalás volt az oka annak, hogy nem értékesített termékeket az uniós piacra. A kérelmező azzal érvelt, hogy a felülvizsgálati időszak során a más nagy exportpiacokra történő értékesítés vonatkozásában is voltak olyan hónapok, amelyek során nem értékesített, így az aszimmetrikus értékesítés nem csak az uniós piacra korlátozódott. Azt is állította, hogy az érintett termék uniós importárának az összes többi exportáló ország importáraival történő havi összehasonlítása és/vagy az Indiából származó érintett termék importárának és a vállalat havi minimum importárának összehasonlítása azt mutatja, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak minden hónapjában képes lett volna a termékeit az Unió felé értékesíteni anélkül, hogy megsértette volna kötelezettségvállalását.
(20)
A kérelmező érvelését nem lehet elfogadni, egyrészt mivel a vállalat tevékenységét egyes, általa kiválasztott piacokra összpontosította, amelyeken ezek piaci sajátosságai érvényesültek, és ezeket megvizsgálva nem kapunk visszajelzést arról, hogy miért nem értékesített az Unió felé. Másrészt a kérelmező az összehasonlításokat átfogó statisztikai adatok alapján végezte, míg ezen felülvizsgálat eredményei relevánsabb, vállalatspecifikus adatokon alapulnak, amelyekből megbízható következtetéseket levonni. A kérelmező érvei továbbá nem állják meg a helyüket teljesen, például mivel egyes hónapokban az Unióba irányuló import átlagos árai valóban magasabbak, más időszakokban viszont alacsonyabbak voltak, ezért általános következtetéseket nem lehet levonni. Mindazonáltal kétségtelen, hogy a kérelmező csak azokban a hónapokban értékesített az Unió felé, amikor az importárak általában azonos vagy magasabb szinten voltak, mint a minimum importár.
(21)
El kell utasítani a kérelmező azon érvelését, miszerint ha akarta volna, képes lett volna az uniós piacon is értékesíteni termékeit abban a hat hónapban, amikor más exportpiacokra a minimum importár alatt értékesített, mivel az spekulatív és megalapozatlan. A kérelmező nem terjesztett elő semmilyen más érvet arra vonatkozóan, hogy miért nem értékesítette termékeit az Unió felé a szóban forgó hat hónap során, amikor ugyanabban az időszakban ugyanazon terméket más exportpiacokon a minimum importárnál alacsonyabb áron értékesítette. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kérelmező azért nem exportálta termékeit az Unióba ezen időszakban, mert meg kellett felelnie az árra vonatkozó kötelezettségvállalásnak. Következésképpen: az uniós piacon a felülvizsgálati időszak alatti exportárak nem tekinthetők megbízhatónak.
(22)
A Bizottság összehasonlítást végzett a kérelmező uniós piacra irányuló értékesítési árai és más olyan exportpiacokon elért árai között, amelyeken árra vonatkozó kötelezettségvállalás nem állt fenn. Megállapítást nyert, hogy azokon a piacokon, ahol nem volt árra vonatkozó kötelezettségvállalás, az exportárak a teljes felülvizsgálati időszakban alacsonyabbak voltak.
(23)
A kérelmező megkérdőjelezte az uniós és más exportpiacok árainak összehasonlításából levont következtetéseket, azt állítva, hogy az országonkénti elemzés szerint számos más exportpiacon magasabbak voltak a felszámított árak, mint az Unió piacán. Ebben a tekintetben azonban az átlagárak összehasonlítása célravezetőbb, mint az országonkénti különbségek, amelyeket az egyes piacok mérete, valamint versenyképességi tényezői befolyásolnak.
(24)
Következésképpen: a harmadik piacokon alkalmazott exportárak jobban tükrözik a vállalat szokásos árképzési magatartását. Az Unióba és a világ többi részére irányuló exportárak különbségei azt jelzik, hogy komoly gazdasági érvek vannak, amelyek a kérelmezőt arra indíthatnák, hogy az Unió felé is alacsonyabb árakat alkalmazzon, ha az árra vonatkozó kötelezettségvállalás nem állna fenn. Ilyen körülmények között a Bizottság úgy véli, hogy a felülvizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportárak alapján újonnan kiszámolt bármely dömpingkülönbözet olyan árak alapján kerülne meghatározásra, amelyek nem változtak jelentősen, illetve tartósan. Ugyanez a következtetés vonatkozik a kérelmező az (5) preambulumbekezdésben említett állítására, miszerint a belföldi árainak és az Unióba irányuló export során alkalmazott árainak az összehasonlítása alapján a dömpingkülönbözet alacsonyabb, mint a jelenlegi vámok szintje.
(25)
A fentiek fényében, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, a dömpinggel kapcsolatos körülmények jelentős megváltozására vonatkozó feltétel nem teljesül. Ezért a dömping ellensúlyozására az intézkedések jelenlegi szinten történő fenntartása szükséges.
(26)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kérelmező hangsúlyozta, hogy az uniós piacon felszámított árai teljesen megbízhatóak. Mivel ezek az exportárak az eredeti vizsgálati időszak és a felülvizsgálati időszak között jelentősen nőttek, úgy tekinthető, hogy ebben az időszakban a vállalat exporteljárásai is jelentősen és tartósan megváltoztak. Tehát a vállalat dömpingkülönbözete az állítás szerint szintén jelentősen és tartósan csökkent.
(27)
A kérelmező azt állította továbbá, hogy a körülményekben bekövetkezett tartós változás nem feltétlenül a felülvizsgálat megindítása után végzendő értékelés meghatározó eleme, lényegesebb, hogy továbbra is szükséges-e a vám kivetése a dömping ellensúlyozására. Az alaprendelet 11. cikkének (1) bekezdésében foglalt alapelvre és a WTO dömpingellenes megállapodásának 11.1. cikkére hivatkozott, miszerint a dömpingellenes intézkedéseknek csak addig és olyan mértékben kell hatályban maradniuk, amíg és amennyire az a kárt okozó dömping kivédéséhez szükséges. E tekintetben a kérelmező azt állította, hogy a fennálló intézkedések fenntartása szükségességének vizsgálatához jövőre mutató értékelést kellene végezni, amely legalábbis megkövetelné a dömping korábban megállapított szinten történő megismétlődésének valószínűségét vagy feltételezhetőségét.
(28)
Az alaprendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében „a dömpingellenes intézkedések csak addig és olyan mértékben maradnak hatályban, amíg és amennyire az a kárt okozó dömping kivédéséhez szükséges”. Ez az alapelv az időközi felülvizsgálatok kezelésére is kiterjed, mint például a jelen eset, amelyre az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése előírja többek között, hogy „[…] Időközi felülvizsgálatot kell indítani, ha a kérelem elegendő bizonyítékot tartalmaz arra nézve, hogy a dömping megakadályozásához már nincs szükség az intézkedés további fenntartására, és/vagy arra, hogy az intézkedés megszüntetése vagy módosítása esetén a károkozás folytatódása vagy megismétlődése valószínűtlen lenne, […].” A fent említett rendelkezés meghatározza a viszonyítási alapot, amelynek teljesülnie kell, amennyiben az egyik érdekelt fél úgy véli, hogy az intézkedések szintje túl alacsony vagy túl magas, és ezért az intézkedések felülvizsgálatát kéri. Amint e felülvizsgálat megindul, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése kifejezetten előírja, hogy „az e bekezdés szerinti vizsgálatok során a Bizottság mérlegelheti, többek között, hogy a dömpinggel és […] kapcsolatos körülmények jelentősen megváltoztak-e, […]. Ebből a szempontból a végső határozat meghozatalakor az összes tárgyhoz tartozó és megfelelően dokumentált bizonyítékot figyelembe kell venni.” Ezért a 11. cikk (3) bekezdése az időközi felülvizsgálatok esetében egy további értékelési kritériumról rendelkezik (a körülmények jelentős megváltozása), amelyet a vizsgálat során a megindításra vonatkozó követelmény (azaz az intézkedések jelenlegi szinten történő fenntartása szükségességének értékelése) mellett meg kell vizsgálni, mint ahogy azt a kérelmező állította.
(29)
Azt is meg kell jegyezni, hogy az időközi felülvizsgálatok esetében szokásos gyakorlat azt megvizsgálni, hogy a vizsgálat során megváltozottnak talált körülmények tartós jellegűek-e. Az Európai Unió Törvényszékének ítélkezési gyakorlata (9) megerősíti, „hogy az intézmények széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkeznek, beleértve azt a lehetőséget is, hogy a fennálló intézkedések fenntartása szükségességének vizsgálata keretében elvégezzék az érintett exportőrök árpolitikájának jövőre mutató értékelését.” A rendelkezésre álló bizonyíték azt mutatja, hogy a kérelmező exportárai az uniós piacon nem tükrözik a kérelmező tényleges árpolitikáját, ezért, mint azt a (21) preambulumbekezdés is megállapítja, a felülvizsgálati időszakban az uniós piacon alkalmazott exportárak nem megbízhatóak, és így bármely, ezen árak alapján újonnan kiszámított dömpingkülönbözet, mint azt a (24) preambulumbekezdés is kifejti, olyan árak alapján kerülne meghatározásra, amelyek nem változtak jelentősen és tartós módon.
(30)
Azon következtetés ellenére, hogy az Unióba irányuló exportárak nem változtak jelentősen és tartósan, a kérelmező érvei és az, hogy az intézkedések jelenlegi szinten továbbra is szükségesek-e a dömping ellensúlyozására, megfontolásra kerültek. E tekintetben a kérelmező azt állította, hogy - mivel a dömpingkülönbözet jelentősen elmarad az eredeti vizsgálat során talált dömpingkülönbözettől, és a más piacokon folyatott exporteljárásai is megerősítik, hogy a dömpingkülönbözet változása a jövőben elfogadhatóan elvárható tendenciát tükrözi - a jelenlegi intézkedések szintje nyilvánvalóan túlzott. Nyilvánvaló vált azonban, hogy ezeket az állításokat tények nem támasztják alá. Először is a kérelmező más piacokon folytatott exporteljárásaival kapcsolatban megállapítást nyert, hogy ellentétben a kérelmező állításával, az árak ezeken a piacokon átlagosan közel 10 %-kal alacsonyabbak voltak, mint az uniós piacon. A harmadik országbeli exportpiacok számos ország különböző méretű piacai, amelyek közül néhány nem valószínű, hogy rendelkezik hazai PET-gyártással. Ezeket a piacok ezért a saját egyedi jellemzőik határozzák meg a verseny tekintetében, és emiatt az árak és a trendek eltérnek az uniós piacon érvényesülőktől. Másodszor, a fenti megállapítások fényében, még abban az esetben is, ha megállapítást is nyert volna, hogy a jelenlegi intézkedések szintjét meg kell változtatni, mert a dömping ellensúlyozásához már nem szükséges, az uniós piacon a rendes körülményekből eredő, és azokat tükröző megbízható exportárak hiányában nem lehet elfogadható pontossággal meghatározni, hogy mi lenne a megfelelő szint.
(31)
Végezetül, a kérelmező úgy vélte, hogy a kiigazítás az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének és különösen annak k) pontja szerint megtehető, mivel „Kiigazítást lehet végezni […] egyéb tényezőkben mutatkozó különbségek esetében is, ha bizonyítást nyer, hogy azok befolyásolják az e bekezdés alapján előírt ár-összehasonlíthatóságot”.
(32)
Tekintettel a fenti következtetésre, miszerint az exportárak nem változtak jelentős és tartós módon, nem lehet dömpingkülönbözetet megállapítani. Ennélfogva a kiigazításra irányuló kérelem nem releváns, így elutasításra kerül.
3. A VIZSGÁLAT LEZÁRÁSA
(33)
Tekintettel arra a megállapításra, hogy a dömpinggel kapcsolatos körülmények nem változtak jelentősen és tartósan, ezen felülvizsgálatot a kérelmezőre vonatkozó vám szintjének módosítása nélkül meg kell szüntetni. Ennek következtében az 1286/2008/EK rendelet által előírt, a kérelmező által gyártott PET behozatalára vonatkozó dömpingellenes intézkedéseket változatlanul kell hagyni.
4. NYILVÁNOSSÁGRA HOZATAL
(34)
A Bizottság tájékoztatta a kérelmezőt és a többi érdekelt felet azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján az a javaslat született, hogy ezen felülvizsgálatot szüntessék meg. Nem érkeztek olyan észrevételek, amelyek változtattak volna a fenti következtetéseken.
5. ZÁRÓ RENDELKEZÉS
(35)
A felülvizsgálatot ezért a 192/2007/EK rendelet módosítása nélkül meg kell szüntetni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A jelenleg a 3907 60 20 KN-kód alá tartozó, a többek között Indiából származó polietilén-tereftalát behozatalára alkalmazandó dömpingellenes intézkedések részleges időközi felülvizsgálata a hatályban lévő intézkedések módosítása nélkül megszűnik.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. szeptember 1-jén.