РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно мярка за частична приватизация C 15/10 (ex NN 21/10), приведена в действие от Гърция в полза на казино Mont Parnès
(нотифицирано под номер C(2011) 3505)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/647/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 23 юни 2002 г. предприятието Egnatia AE, което бе придобито след сливане от предприятието Athinaiki Techniki и което е член на консорциума Casino Attikis (CA или „жалбоподателят“), подаде жалба пред Европейската комисия за предполагаемо нарушение на правилата на Европейския съюз за вътрешния пазар, относно предполагаема непрозрачна и дискриминационна тръжна процедура, към която са се придържали гръцките органи при продажбата на 49 % от капитала на Elliniko Kazino Parnithas AE (казино „Mont Parnès“) на участника, спечелил търга, консорциумът Hyatt Regency („HR“ или „предполагаемият получател“) (2).
(2)
С писмо от 3 октомври 2002 г. Генерална дирекция „Вътрешен пазар“ на Европейската комисия (ГД „Вътрешен пазар“) предаде копие от документа на Генерална дирекция „Конкуренция“ (ГД „Конкуренция“) за паралелен анализ на делото съгласно правилата на ЕС за държавна помощ.
(3)
С писмо по електронната поща от 9 декември 2002 г. законният представител на жалбоподателя предостави на съответните отдели на Комисията допълнителни разяснения относно делото.
(4)
С писмо от 24 януари 2003 г. Комисията съобщи на гръцките органи за жалбата във връзка с държавна помощ и призова Гърция да разясни въпросите, повдигнати в нея. Гръцките органи отговориха на 4 март 2003 г.
(5)
На 27 януари 2003 г. служители на Комисията се срещнаха със законния представител на жалбоподателя.
(6)
На 12 февруари 2003 г. и 22 август 2003 г. законният представител на предполагаемия получател предостави на службите на Комисията подкрепящи документи.
(7)
С писма от 31 март 2003 г. и 16 май 2003 г. жалбоподателят предостави на ГД „Конкуренция“ допълнителна информация.
(8)
На 10 април 2003 г. служители на Комисията се срещнаха с представителя на предполагаемия получател.
(9)
В периода между 15 юли 2003 г. и 16 септември 2003 г. Комисията обмени няколкократно информация с жалбоподателя относно отделно направена оценка на въпроси, свързани с държавната помощ, и напомни на жалбоподателя практиката си за вземане на решения, според която прехвърлянето на публична собственост в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка не представлява държавна помощ, когато тази процедура е проведена прозрачно и без дискриминация. Поради това Комисията уведоми жалбоподателя, че няма да се произнесе преди ГД „Вътрешен пазар“ да приключи прегледа на процедурата за възлагане на въпросната обществена поръчка.
(10)
С писма от 22 януари 2004 г. и 4 август 2004 г. ГД „Вътрешен пазар“ приключи разследването, като счете, че процедурата за възлагане на поръчката е редовна. С писмо от 2 юни 2004 г. ГД „Конкуренция“ информира жалбоподателя, че е прекратила разглеждането на жалбата във връзка с държавната помощ в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (3).
(11)
На 18 февруари 2005 г. жалбоподателят подаде пред Първоинстанционния съд (сега Общия съд) жалба за отмяна на решението на Комисията за приключване на делото.
(12)
С определение от 26 септември 2006 г. Първоинстанционният съд отхвърли жалбата като недопустима, тъй като прецени, че писмото не представлява обжалваем акт съгласно член 230 от Договора за създаване на Европейската Общност (Договора за ЕО) (понастоящем член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (4).
(13)
На 18 декември 2006 г. жалбоподателят подаде жалба пред Съда на Европейския съюз срещу определението на Първоинстанционния съд.
(14)
С решение от 17 юли 2008 г. (5) Съдът на Европейския съюз отмени определението. Съдът установи, че оспореният акт представлява обжалваем акт, което не е в съответствие със задълженията на Комисията съгласно процедурния регламент, и върна делото на Първоинстанционния съд.
(15)
С писмо от 26 септември 2008 г. ГД „Конкуренция“ оттегли писмото за приключване на процедурата от 2 юни 2004 г. и поднови делото.
(16)
С определение от 29 юни 2009 г. Първоинстанционният съд установи, че след оттегляне на писмото вече няма нужда от издаване на решение (6). Това определение на Първоинстанционния съд беше обжалвано от жалбоподателя на 7 септември 2009 г. на основание, че Съдът е следвало да счете изтеглянето на писмото за незаконно и следователно е трябвало да го отмени.
(17)
С писмо по електронната поща от 11 септември 2009 г. жалбоподателят предостави допълнителна информация на Комисията.
(18)
На 14 октомври 2009 г. служители на Комисията се срещнаха с представители на жалбоподателя. След срещата жалбоподателят няколкократно предостави допълнителна информация на Комисията.
(19)
С писмо от 21 октомври 2009 г. Комисията поиска от Гърция допълнителна информация. С писмо от 13 ноември 2009 г. Гърция поиска повече време, за да отговори, което ѝ беше предоставено от Комисията с писмо по електронната поща от 18 ноември 2009 г. На 11 и 14 януари 2010 г. Гърция изпрати отговор до Комисията.
(20)
С решение от 6 май 2010 г. Съдът на Европейския съюз отговори на преюдициално запитване, отправено на основание член 234 от ДЕО (понастоящем член 267 от ДФЕС) от Συμβουλίου της Επικρατείας („Държавен съвет“), по-специално по отношение на прилагането на правилата на ЕС за обществените поръчки за въпросната тръжна процедура. Съдът достигна до заключение, inter alia, че като цяло поръчка като тази, която трябва да бъде възложена след въпросния търг, не попада в приложното поле на директивите за обществените поръчки (7). В допълнение Съдът отбеляза, че това заключение не изключва факта, че при такава поръчка трябва да се вземат под внимание основните правила и общи принципи на Договора, и по-специално тези относно свободата на установяване и свободното движение на капитал.
(21)
С писмо от 6 юли 2010 г. Комисията информира Гърция, че е взела решение за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на съответната мярка („решението за откриване на процедурата“).
(22)
Решението на Комисията да се открие процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
(23)
След откриване на процедурата Комисията получи мнения от две заинтересовани страни, а именно от представителите на предполагаемия получател (Athens Resort Casino Holdings (9), от името на HR) (10) и от представителите на жалбоподателя (Club Hotel Casino Loutraki, от името на CA) (11). С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи мненията си. Мненията на двете заинтересовани страни бяха изпратени на Гърция с писмо от 29 октомври 2010 г., а Гърция отговори с писмо от 25 ноември 2010 г.
(24)
На 16 декември 2010 г. (12) Съдът на Европейския съюз постанови, че Общият съд (бивш Първоинстанционен съд) неправилно е определил, че липсва основание за първоначалното обжалване на „административното приключване“ на делото от страна на Комисията.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(25)
През октомври 2001 г. гръцките органи откриха процедура за възлагане на обществена поръчка, за да продадат 49 % от капитала на казино Mont Parnès (13). Имало е двама кандидати, а именно Kazino Attikis (Casino Attikis или CA) и консорциумът Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (консорциумът Hyatt Regency или HR), които са избрани да участват във втория етап на тръжната процедура (14) съгласно условията на съответните национални разпоредби. След процедура, за която се твърди, че е недействителна, поръчката е възложена на HR. В следващите параграфи 26-29 се описват събитията, довели до това решение за възлагане на поръчката, съгласно информацията, с която разполага Комисията.
(26)
В съответствие с приложимите национални разпоредби спечелилият кандидат се обявява чрез наддаване (възходяща тръжна цена), a първоначалната цена за продажба е определена на 80 млн. EUR. Тръжната комисия разпечатва пликовете, подадени от кандидатите, в които се съдържат финансовите оферти на всеки един от тях, и ги обявява по ред. Кандидатът, предложил най-ниската оферта, има право да предложи нова оферта в следващия кръг, която ще бъде в запечатан плик. Новата оферта трябва да бъде равна поне на първоначалната по-висока оферта, увеличена с 1 % (15). Това последващо наддаване продължава неопределено време в няколко различни етапа, докато един от участниците се оттегли, като в този случай последният участник се обявява за предложил временно най-високата цена. Протокол, съдържащ наименованието на участника, предложил временно най-високата цена, се предоставя от тръжната комисия на Съвета на директорите на Hellenic Tourism Development Authority (ETA).
(27)
По време на първия етап на 31 май 2002 г. двамата кандидати представиха офертите си по едно и също време в запечатани пликове в централата на ETA. Офертата на CA беше за 91 183 652 EUR, докато офертата на HR беше 80 075 000 EUR. В писмото на последния обаче освен офертата се съдържаше и изявление, оспорващо законността на участието на консорциума CA в тръжната процедура. CA възрази срещу това изявление, като посочи, че изразяването на резерви прави финансовата оферта на HR недопустима. Възражението на CA беше отхвърлено от Комисията по възражения, която реши, че изявлението на HR не оказва влияние върху валидността на офертата на предприятието.
(28)
През втория етап HR подаде своята оферта от 92 105 888 EUR в запечатан плик, в който отново се съдържаше същото писмено изявление. След приключване на втория етап законният представител на CA представи плик, съдържащ финансовата оферта за третия етап, като едновременно с това подаде и отделно изявление до Съвета на директорите на ETA относно нарушаване на условията за провеждане на търга по отношение на изискванията за валидност на тръжната процедура. Тръжната комисия отхвърли тази теза въз основа на това, че е допустимо да бъде изложена само ако е подадена под формата на възражение, което е от компетентността на Комисията по възраженията. В резултат на това законният представител на CA помоли Тръжната комисия за петминутно удължаване на срока, за да обмислят по-нататъшните си действия и след предоставянето му от масата на комисията бяха взети както писменото изявление, така и плика с офертата. След завръщането им в рамките на тези пет минути, те заявиха, че не възнамеряват да внасят възражение и подадоха офертата си. Впоследствие HR подаде възражение и поиска третият етап от търга да се счита за недопустим въз основа на това, че предприятието CA е подало оферта, която е оттеглило и в последствие е подало отново. Възражението на HR беше прието от Комисията по възраженията и офертата на CA (16) беше изключена от процедурата.
(29)
След изключването на офертата на CA в третия етап Тръжната комисия изпрати (17) до Съвета на директорите на ETA копие от протокола от осмата си среща, в който HR се определя за участника в търга, предложил временно най-висока цена (с оферта от 92 105 888 EUR), а CA - за участника в търга, предложил временно втора най-висока цена. Тръжната комисия очевидно не беше отворила офертата на CA за третия етап и не върна запечатания плик на CA, а го предостави на ETA, за да бъде съхраняван в техния сейф (18). Съветът на директорите на ETA свика извънредно общо събрание, в резултат на което на 5 юни 2002 г. управителят на ETA и законният представител на Kantor Capital, икономически съветник, отговарящ за съдебните производства, бяха упълномощени да поискат от HR да подобри офертата си. Съответно HR увеличи предложената сума на 110 млн. EUR. На 12 юни 2002 г. CA предостави на Съвета на директорите на ETA писмо, съдържащо оферта от 162 млн. EUR, която в последствие беше отхвърлена, тъй като беше направена след закриване на тръжната процедура. В заключение офертата на HR беше подобрена допълнително и достигна сумата от 120 млн. EUR (19).
3. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(30)
Комисията откри официалната процедура по разследване, тъй като продължаваше да се съмнява, че делът от 49 % от капитала на казино Mont Parnès е бил продаден от гръцката държава на участника с най-висока оферта при процедура за продажба, която отговаря на изискванията за откритост, прозрачност и недискриминация. По-специално, Комисията не беше сигурна дали при продажбата на купувача не е било предоставено незаконно преференциално третиране и дали впоследствие е била платена пазарната цена. Комисията счете, че изключването на CA от търга и на офертата им от 162 млн. EUR, направена след края на тръжната процедура, е възможно да е доказателство за продажба под стойността и следователно за съществуването на помощ под формата на съществуващи държавни средства.
4. МНЕНИЕ НА ГЪРЦИЯ
(31)
С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи становището си. Гърция оспорва съществуването на държавна помощ въз основа на това, че тръжната процедура за продажбата на нейния дял от капитала на казино Mont Parnès е проведена в съответствие с приложимото законодателство и че този дял от 49 % от казиното е продаден на пазарна цена.
(32)
На първо място гръцките органи подчертават, че изборът на участниците в търга и цялата тръжна процедура са напълно законни и проведени в съответствие с правилата относно поканите за участие в търг (20), които се уреждат от действащото законодателство, както и че поканите за участие в търга са били приети и от двамата кандидати без възражения.
(33)
Също така гръцките органи обясняват, че изявлението, направено от HR, което е поставено в плика с финансовата им оферта и на първия, и на втория етап на процедурата за подаване на оферти, не засяга валидността на финансовите оферти на HR, а се отнася само по себе си единствено до участието на CA в тръжната процедура и следователно финансовите оферти на HR съвсем правилно се счетени за законни от Комисията по възраженията.
(34)
Освен това гръцките органи по-подробно твърдят, че офертата, внесена от CA на третия етап на тръжната процедура, за която жалбоподателят твърди, че е в размер на 107 млн. EUR, е изключена, тъй като пликът е бил изнесен извън полезрението на Тръжната комисия. При тези обстоятелства Тръжната комисия не би могла да е сигурна, че офертата не е била променена. При всички случаи повторното представяне на офертата би означавало повторно подаване по време на същия етап, което противоречи на правилата.
(35)
Гръцките органи разясняват, че офертата от 92 105 888 EUR, направена от HR на втория етап, която е по-висока от първоначалната оферта от 91 183 652 EUR, направена от CA на първия етап, е в съответствие с правилата за провеждане на търга, тъй като съгласно правилата относно поканите за участие в търг всяка нова оферта трябва да бъде повишена с 1 %, а не с 10 %, както се предполага в решението на Комисията за откриване на процедурата. Следователно правилата за провеждане на търга са били спазени в това отношение.
(36)
Гръцките органи също твърдят, че последната оферта на CA за 162 млн. EUR - сума, която предприятието CA твърди, че е готово да плати, е невалидна, защото е направена след тръжната процедура и извън нея. Приемането на тази оферта би означавало нарушаване на принципа на законността, като се има предвид, че целта на публичната тръжна процедура не е само да обслужва финансовите интереси на страната, но и да служи и на широкия обществен интерес, т.е. да се осигури възможно най-високата цена при спазване на принципа на законност (т.е. законовите разпоредби, предвидени в правилата за поканите за участие в търг и в тръжните досиета, както и в други приложими законодателни актове).
(37)
Гръцките органи поясняват още, че те не просто са отменили търга и не са започнали нов, защото това би означавало да започнат отначало цялата процедура за четвърти път в рамките на осем години, което би увредило международната репутация на Гърция, без да е сигурно, че подновяването на тръжната процедура би осигурило цена от 162 млн. EUR. Във връзка с това Гърция дори поставя под въпрос надеждността на офертата от 162 млн. EUR, тъй като предприятието CA е било наясно, че приемането ѝ само би предизвикало отмяна на процедурата и започването на нова такава.
(38)
Освен това гръцките органи потвърждават (21), че окончателно платената цена (120 млн. EUR) е приемлива, тъй като е с 25,5 % по-висока от експертната оценката за 95,4 млн. EUR, направена преди тръжната процедура от независим оценител и държана запечатана до приключване на процедурата. Те твърдят, че тази оценка - която дори не е била необходима за тръжната процедура - е поискана, за да се защитят в по-голяма степен интересите на Гърция (22).
(39)
Що се отнася до твърденията на жалбоподателя, че първоначалните условия относно поканите за участие в търг са подобрени от последващия Закон № 3139/2003, с който се потвърждава приватизацията, гръцките органи разясняват, че уведомленията за поканите за участие в търг не са изменени нито от Закон 3139/2003, нито по някакъв друг начин. Според Гърция този закон просто регулира различни разрешения, които са свързани с инвестирането и управлението на казиното, и включва мерки за защита на работниците след приватизацията. Този закон не освобождава HR от задължението да инвестира 44 млн. EUR в казино Mont Parnès, а договорната клауза в договора относно връщането на HR на 70 % от цената, в случай че оперативният лиценз се предостави на друго казино преди 2012 г., вече е била изрична разпоредба в поканите за участие в търг.
(40)
Следователно гръцките органи отбелязват, че продажната цена представлява пазарната стойност на дяла от 49 % от капитала на казино Mont Parnès.
(41)
За да подсилят своето твърдение, че не се наблюдават нередности при тръжната процедура, гръцките органи посочват няколко решения на националните съдилища, в които се анализира законността на тръжната процедура съгласно националното законодателство. Към днешна дата националните съдилища не са открили нередности в търга и затова са отхвърлили различните молби, които са внесени от CA по този въпрос (23). Сред съдебните решения на националните съдилища, които потвърждават правилността на тръжната процедура, гръцките органи посочват по-специално следните:
а) Съдебно производство пред граждански съдилища:
(42)
В своето решение 8118/2002 (24) Атинският първоинстанционен съд отхвърли подадена от CA жалба и постанови, че:
-
Тръжната комисия и Комисията по възраженията считат с право, че офертите от HR на първия и втория етап са в съответствие с поканите за участие в търг. Изложението на HR, което е приложено към офертите им, не е засегнало безусловния им характер.
-
CA представя своя оферта в 15.30 ч., т.е. в началото на третия етап, както е определено от Тръжната комисия в края на втория етап. Офертата е взета обратно от представителя на CA по негово собствено желание, въпреки че председателят на Тръжната комисия се е опитал да го разубеди. Ако председателят на Тръжната комисия беше предупредил изрично представителя на CA за връщането на офертата, това би довело до дискриминационно третиране в полза на CA и срещу HR.
-
Втората оферта на CA на третия етап с право е счетена за недопустима от Комисията по възраженията. Всеки участник може да участва в търга само с една оферта на всеки етап. Освен това, ако втората оферта на CA на третия етап е била счетена за приемлива, това би довело до нарушаване на принципите на прозрачност. Представителят на CA е взел обратно първия запечатан плик, напуснал е мястото, където се е провеждал търга, и при завръщането си е представил запечатан плик, за който не може да се потвърди, че е същият като първия (25).
б) Съдебно производство пред административни съдилища
(43)
Според гръцките органи понастоящем пред Държавния съвет (Върховния административен съд) се гледа дело, отнасящо се до друга молба на CA, в която се твърди, че тръжната процедура (26) е незаконосъобразна, а окончателното решение предстои да бъде произнесено. Гръцките органи обаче отбелязват, че съдията докладчик е предложил молбата на CA да се отхвърли като недопустима въз основа на съдебната компетентност и неоснователна по същество (27).
в) Съдебно производство пред наказателни съдилища
(44)
След жалба, заведена през 2002 г. от CA срещу членове на Тръжната комисия, Комисията по възраженията, ETA, консултанта по оценяване (American Appraisal Hellas Ltd) и финансовия съветник (Kantor), относно поведението им по време на тръжната процедура, Съветът на съдиите от Апелативния съд, към който е препратено делото за отсъждане, издаде оправдателно решение (28) и по-конкретно установи, че:
-
И двете решения на Комисията по възражения са законни и няма достатъчно доказателства за неправомерно поведение от страна на членовете ѝ. Членовете на Комисията по възражения, като отхвърлят възражението на CA на първия и втория етап и приемат, от друга страна, това на HR на третия етап, не са нарушили условията на поканите за участие в търг и не са третирали по различен начин двамата участници.
-
Решенията на Тръжната комисия са законни и членовете ѝ не са третирали по различен начин двамата участници. Освен това Тръжната комисия е била длъжна съгласно условията на поканите за участие в търг да се придържа към констатациите на Комисията по възражения.
-
Представителят на ETA не е нарушил съответните национални разпоредби, като е помолилил участника, предложил временно най-висока оферта (HR), да я повиши. Представителят на ETA не е бил упълномощен да преговаря и не е имал правомощия да анулира или да прекрати тръжната процедура.
(45)
Горепосоченото оправдателно решение впоследствие е оспорено пред националните съдилища (29), а съвсем скоро Атинският апелативен съд издаде решение, с което оправдава всички обвинени лица (решение 466/2011). Пълният текст на решението все още не е достъпен.
(46)
В заключение, като се имат предвид всички горепосочени коментари, гръцките органи продължават да твърдят, че мярката, която се оценява, не включва държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
5. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(47)
С писмо от 4 август 2010 г. представителите на предполагаемия получател (т.е. Athens Resort Casino Holdings от името на HR) се включиха в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. Предполагаемият получател представи същите мнения като Гърция, които са обобщени в раздел 4.
(48)
В допълнение предполагаемият получател твърди, че реално платената цена за дела в казиното е 120 млн. EUR, което е с 10 млн. EUR повече от първоначално договорената (30). Следователно тази сума е по-висока дори от професионалната оценка от 95,4 млн. EUR, направена преди започването на тръжната процедура (но която не е оповестена).
(49)
Предполагаемият получател също така твърди, че предприятието ETA не само не е било задължено, но дори е нямало право да покани участника в търга, предложил временно втора най-висока цена, защото това би означавало начало на нови етапи на наддаване, което е в нарушение на условията на поканите за участие в търг. Също така той твърди, че офертата от 162 млн. EUR, представена от CA извън тръжната процедура, не е можело да бъде приета сериозно и е била представена единствено, за да се стигне до отмяна на цялата процедура. Това потвърждава, че той със сигурност би оспорил всяко решение за приемане на тази оферта, като рискува отмяната на цялата процедура. Във връзка с това той посочва мнението на Правния държавен съвет, който потвърждава, че офертата на CA не би могла да бъде взета под внимание или да бъде приета (31).
(50)
Предполагаемият получател също така поставя под въпрос предположението на Комисията, изложено в решението за откриване на процедурата, относно нарушаване на конкуренцията и ефекта върху търговията, че хазартът е световна търговска дейност и дружествата в тази област упражняват икономическа дейност на международен пазар. Предполагаемият получател твърди, че Mont Parnès не развива международна дейност, а действа само на местно ниво и следователно не се конкурира с казината извън граница.
(51)
С писмо от 29 септември 2010 г. Club Hotel Casino Loutraki AE (от името на CA) (32) се включи в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. В това писмо предприятието твърди, че по отношение на количественото определяне на предполагаемата помощ трябва също да се вземе под внимание разликата между офертите и въздействието на ратифицирания закон върху задълженията на купувача съгласно условията на публичната тръжна процедура.
6. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
6.1. Наличие на държавна помощ при прехвърляне на дялове чрез търговска продажба
(52)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се посочва, че освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(53)
В съответствие с установената съдебна практика на Съда на Европейския съюз (33) и правилата и практиката на Комисията относно държавната помощ в контекста на приватизационни сделки (34), когато държава-членка придобива или продава дялове от предприятия, предимство не е налице, ако държавата-членка действа като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(54)
По-специално, когато продажбата на дялове се реализира на фондовата борса, по правило се приема, че тя е осъществена при пазарни условия и не включва каквото и да е предимство. Когато обаче прехвърлянето е осъществено посредством търговска продажба, може да се приеме, че не е налице предимство, ако са изпълнени следните условия: първо, дяловото участие е продадено чрез прозрачен и недискриминационен търг, който е открит за участие на всички кандидати; второ, към продажбата не са наложени условия, които са необичайни при подобни сделки между частноправни субекти и които биха могли да понижат продажната цена; трето, дяловото участие е продадено на кандидата, предложил най-висока цена, и четвърто, на кандидатите в търга трябва да се предостави достатъчно време и информация, за да направят съответна оценка на активите, въз основа на която те изготвят своите оферти.
(55)
С други думи, когато приватизацията е реализирана посредством търговска продажба, показателят, с който се прави оценка дали една сделка с държавни активи включва предимство, е дали икономически оператор в условията на пазарна икономика, действащ при сходни обстоятелства, би постъпил по същия начин, т.е. дали би продал дружеството на същата цена. Неикономически съображения, като например причини, свързани с индустриалната политика, съображения, свързани със заетостта, или цели на регионалното развитие, които не биха били приемливи за оператор в условията на пазарна икономика, не могат да се приемат като основания за приемане на по-ниска цена, а напротив, свидетелстват за наличието на предимство. Този принцип многократно е излаган от Комисията и последователно потвърждаван от Съда (35).
(56)
Поради това, ако някое от горепосочените изисквания не е изпълнено, Комисията счита, че публичната продажба трябва да бъде разгледана за възможно наличие на елементи на помощ, поради което за нея трябва да бъде отправено уведомление. Като се изпълняват тези изисквания, е възможно да се гарантира, че държавата получава възможно най-високата цена, т.е. пазарната цена за своите активи, и следователно, че няма наличие на държавна помощ.
6.2. Продажбата на дял от 49 % от капитала на казино Mont Parnès
(57)
При откриване на производството съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС Комисията имаше съмнения дали продажбата на Mont Parnès е извършена чрез открита, прозрачна и недискриминационна тръжна процедура. Съгласно наличната информация на този етап Комисията счете, че са били налице значителни трудности да се определи дали е било незаконно предоставено някакво преференциално третиране и дали е била платена пазарната цена. Комисията беше загрижена, че нередностите в тръжната процедура може да са причина за наличие на държавна помощ.
(58)
След това Комисията извърши оценка на съответните факти в рамките на официално разследване. Тази оценка се основава на съвкупността от наличните доказателства по отношение на тази мярка.
(59)
През различните етапи на процедурата Комисията получи информация за редицата правни действия на национално ниво, които оправдават първоначалната тръжна процедура. Комисията отбелязва, че към днешна дата различните решения на национално ниво не подкрепят наблюденията на жалбоподателя относно нередности и неравно третиране при тръжната процедура (вж. също параграфи 41-46 по-горе). Досега националните съдилища по-скоро потвърждават законността и липсата на дискриминация в тръжната процедура, която се основава на национални правила.
(60)
Въпреки че оценката на Комисията не зависи от констатациите на националните съдилища, тя ги взима под внимание като един от факторите в своя анализ. Комисията обаче отбелязва, че с настоящата оценка по никакъв начин не се цели тълкуване на националното право, което е единствено от компетентността на държавата-членка.
(61)
В този контекст Комисията счита, че законността на тръжната процедура съгласно националното право, както е описано и обосновано чрез обстойно и задълбочено проучване, извършено дотук от различни национални съдилища, представлява важен признак за редовността и недискриминационното естество на тръжната процедура. Това явно потвърждаване на тръжната процедура съгласно националните правила може да бъде взето под внимание от Комисията наред с други фактори при нейната оценка съгласно правилата на ЕС за държавна помощ, че тръжната процедура е открита, безусловна и недискриминационна.
(62)
По отношение на повдигнатия в решението за откриване на процедурата въпрос, че една от офертите изглежда нарушава правилото в поканата за провеждане на търг относно минималното увеличаване в сравнение с предишната оферта, Комисията отбелязва, че този въпрос е решен, тъй като изискваното увеличение е било 1 %, а не 10 %, както е било обяснено на Комисията. Следователно Комисията счита, че правилата на тръжната процедура са били спазени в това отношение.
(63)
По отношение на предполагаемото различно третиране на различните възражения, повдигнати по време на тръжната процедура, Комисията отбелязва, че гръцките органи са предоставили приемливо обяснение за изключването на офертата на CA от тръжната процедура с оглед на приложимите правила, които забраняват второ представяне на оферта в един и същи етап на наддаване.
(64)
По отношение на предполагаемото неравностойно третиране на различните оферти, направени след приключване на тръжната процедура, Комисията счита, че различието в третирането при договаряне на по-висока цена с участника, спечелил търга, докато същевременно не се взема под внимание офертата на жалбоподателя от 162 млн. EUR, може, предвид съществуващите съмнения на законосъобразността на тази оферта, да бъде приета като допустима практика при тръжната процедура. Освен това Комисията не може да определи като надеждна недопустимата оферта от 162 млн. EUR на жалбоподателя, защото е направена едва след приключване на тръжната процедура, което е в нарушение на процедурните правила.
(65)
По отношение на предложението цялата процедура да бъде отменена гръцките органи заявиха, че това би означавало повторно започване на процедурата, като така потенциално се рискува допълнително намаляване на цената, която ще бъде получена.
(66)
Гръцките органи също така твърдят, че спецификациите на договора за обществена поръчка не са изменени със Закон 3139/2003 или по друг начин.
(67)
По отношение на получената цена Комисията отбелязва, че окончателно платената цена за казиното, която е 120 млн. EUR (36), е по-ниска от недопустимата оферта от 162 млн. EUR, която жалбоподателят твърди, че е бил готов да предложи след изключването си от процедурата, но все пак по-висока както от най-високата оферта от 107 млн. EUR, с която жалбоподателят изглежда е участвал в търга, така и дори с по-голяма разлика (25,5 %), от експертната оценка на дела за 95,4 млн. EUR, извършена преди процедурата.
6.3. Заключение
(68)
След откриването на официалната процедура за разследване гръцките органи опровергаха по задоволителен начин предварителните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата. По-специално, Комисията не откри доказателство, което да води до заключението, че предполагаемият получател е получил преференциално третиране, което да доведе до предоставяне на някакво предимство. Чрез продажбата на дяловете си в казиното на участника, предложил най-висока цена в рамките на открита, безусловна и недискриминационна тръжна процедура, се предполага, че Гърция е получила възможно най-високата пазарна цена и не се е лишила от държавни ресурси. Следователно Комисията може да приеме, че при подобни обстоятелства оператор в условията на пазарна икономика би продал съответния дял от казиното на подобна цена. В резултат на това Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на притежаваните от нея 49 % от капитала на казино Mont Parnès не включва предимство и следователно не представлява държавна помощ.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(69)
Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. május 24.)
a Görögország által a Mont Parnès kaszinó tekintetében végrehajtott C 15/10 (korábbi NN 21/10) számú részleges privatizációs intézkedésről
(az értesítés a C(2011) 3505. számú dokumentummal történt)
(Csak a görög nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/647/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére és tekintettel az észrevételeikre (1),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2002. június 23-i levelében az Egnatia AE, amelyet egy összefonódást követően az Athinaiki Techniki felvásárolt, és amely a Casino Attikis konzorcium tagja (a továbiakban: CA, illetve a panaszos) panaszt nyújtott be az Európai Bizottsághoz, amely szerint a görög hatóságok állítólagosan megsértették az EU belső piaci szabályait, mivel az Elliniko Kazino Parnithas AE (a továbbiakban: Mont Parnès kaszinó) tőkéje 49 %-ának a sikeres ajánlattevő, a Hyatt Regency konzorcium (a továbbikaban: HR, illetve az állítólagos kedvezményezett) (2) számára történő értékesítése állítólagosan nem átlátható és hátrányos megkülönböztetést tartalmazó pályázati eljárás során történt.
(2)
2002. október 3-i levelében az Európai Bizottság Belső Piaci Főigazgatósága átadta az ügyirat másolatát a Versenypolitikai Főigazgatóságnak az ügy EU állami támogatásra vonatkozó szabályainak szempontjából történő párhuzamos vizsgálata céljából.
(3)
2002. december 9-i e-mailjében a panaszos jogi képviselője a Bizottság illetékes szervezeti egységei számára az ügyre vonatkozó további magyarázatokkal szolgált.
(4)
2003. január 24-i levelében a Bizottság közölte a görög hatóságokkal az állami támogatásokra vonatkozó panaszt és felkérte Görögországot, hogy tisztázza az abban felvetett kérdéseket. A görög hatóságok erre a levélre 2003. március 4-én válaszoltak.
(5)
2003. január 27-én a Bizottság munkatársai megbeszélést tartottak a panaszos jogi képviselőjével.
(6)
2003. február 12-én és 2003. augusztus 22-én az állítólagos kedvezményezett jogi képviselője az álláspontjukat alátámasztó dokumentumokat nyújtott be a Bizottság szolgálatainak.
(7)
2003. március 31-i és 2003. május 16-i leveleiben a panaszos kiegészítő információkat nyújtott be a Versenypolitikai Főigazgatóságnak.
(8)
2003. április 10-én a Bizottság munkatársai megbeszélést tartottak az állítólagos kedvezményezett képviselőjével.
(9)
A 2003. július 15. és 2003. szeptember 16. közötti időszakban a Bizottság több ízben tárgyalt a panaszossal az állami támogatásra vonatkozó kérdések elkülönülten történő értékelésével kapcsolatban, és felhívta a panaszos figyelmét döntéshozatali gyakorlatára, mely szerint valamely állami tulajdonban lévő eszköz pályázati eljárás keretében történő értékesítése nem minősül állami támogatásnak, ha az eljárást átlátható és megkülönböztetéstől mentes módon hajtották végre. A Bizottság ezért tájékoztatta a panaszost, hogy addig nem foglal állást, amíg a Belső Piaci Főigazgatóság nem fejezete be a közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozó eljárás vizsgálatát.
(10)
2004. január 22-i és 2004. augusztus 4-i leveleivel a Belső Piaci Főigazgatóság lezárta a vizsgálatot, tekintettel arra, hogy nem követtek el hibát a szerződés odaítélésére irányuló eljárásban. 2004. június 2-i levelében a Versenypolitikai Főigazgatóság tájékoztatta a panaszost arról, hogy az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (3) 20. cikke (2) bekezdése értelmében lezárta az állami támogatásra vonatkozó panaszt.
(11)
2005. február 18-án a panaszos keresetet nyújtott be az Elsőfokú Bírósághoz (most Törvényszék) a Bizottság ügy lezárására irányuló határozatának megsemmisítése iránt.
(12)
2006. szeptember 26-i végzésében az Elsőfokú Bíróság nem elfogadható volta miatt elutasította a keresetet, mivel úgy ítélte meg, hogy a levél nem képezett az Európai Közösséget létrehozó szerződés 230. cikke (jelenleg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz) 263. cikke) (4) szerinti megtámadható jogi aktust.
(13)
2006. december 18-án a panaszos fellebbezést nyújtott be a Bírósághoz az Elsőfokú Bíróság végzése ellen.
(14)
2008. július 17-i ítéletében (5) a Bíróság hatályon kívül helyezte a végzést; megállapította, hogy a vitatott jogi aktus ténylegesen megtámadható volt, mert nem felelt meg a Bizottság Eljárási Szabályzat alapján fennálló kötelezettségeinek, és visszautalta az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz.
(15)
2008. szeptember 26-i levelében a Versenypolitikai Főigazgatóság visszavonta a vizsgálatot lezáró 2004. június 2-i levelet és újra megnyitotta az ügyet.
(16)
2009. június 29-i végzésében az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy mivel a levelet visszavonták, többé már nem volt szükség határozat kiadására (6). A panaszos 2009. szeptember 7-én megfellebbezte az Elsőfokú Bíróság végzését arra hivatkozva, hogy a Bíróságnak a levél visszavonását jogellenesnek kellett volna minősítenie és meg kellett volna semmisítenie azt.
(17)
2009. szeptember 11-én e-mailben a panaszos további információkat szolgáltatott a Bizottságnak.
(18)
2009. október 14-én a Bizottság munkatársai megbeszélést folytattak a panaszos képviselőivel. E megbeszélést követően a panaszos többszöri levélváltásban további információkat szolgáltatott a Bizottságnak.
(19)
2009. október 21-i levelében a Bizottság további információkat kért Görögországtól. 2009. november 13-i levelében Görögország több időt kért a válaszoláshoz, amelyet a Bizottság 2009. november 18-i e-mailjében adott meg. 2010. január 11-én és 14-én Görögország válaszolt a Bizottságnak.
(20)
2010. május 6-i ítéletében a Bíróság válaszolt a Simvoulio tis Epikreatias („Állami Tanács”) EK-Szerződés 234. cikke (most EUMSZ 267. cikke) szerinti előzetes döntéshozatal iránt benyújtott kérelmére, különösen az EU közbeszerzési szabályainak a szóban forgó pályázati eljárásban történő alkalmazására vonatkozóan. A Bíróság többek között megállapította, hogy egészében véve a szóban forgó pályázat keretében odaítélendő szerződéshez hasonló szerződések nem tartoznak a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó irányelvek hatálya alá (7). A Bíróság továbbá megjegyezte, hogy e következtetés nem zárja ki azt a tényt, hogy az ilyen szerződések esetén is be kell tartani a Szerződés által előírt alapvető szabályokat és általános alapelveket, különösen a letelepedés szabadságára és a tőke szabad mozgására vonatkozókat.
(21)
2010. július 6-i levelében a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról a határozatáról, hogy az intézkedés tekintetében megindítja az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében meghatározott eljárást (a „nyitóhatározat”).
(22)
A Bizottságnak az eljárás megindítására irányuló határozata az Európai Unió Hivatalos Lapjában (8) került közzétételre. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az intézkedéssel kapcsolatos észrevételeik megtételére.
(23)
Az eljárás megindítását követően a Bizottság két érdekelt féltől kapott észrevételt, mégpedig az állítólagos kedvezményezett képviselőitől (az Athens Resort Casino Holdings (9)-tól a HR nevében) (10), valamint a panaszos képviselőitől (Club Hotel Casino Loutraki-tól, a CA nevében) (11). 2010. augusztus 6-i levelében Görögország benyújtotta észrevételeit. Mindkét érdekelt fél észrevételei 2010. október 29-i levélben megküldésre kerültek Görögországnak, amely 2010. november 25-i levelében reagált azokra.
(24)
A Bíróság 2010. december 16-i ítéletében (12) úgy rendelkezett, hogy a Törvényszék (korábbi Elsőfokú Bíróság) tévesen állapította meg, hogy nincs megtárgyalandó ügy a Bizottságnak az ügyet „adminisztratívan lezáró” határozata ellen eredetileg benyújtott fellebbezés esetében.
2. AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
(25)
2001 októberében a görög hatóságok eljárást kezdeményeztek a Mont Parnès kaszinó tőkéje 49 %-ának értékesítésére vonatkozó közbeszerzési szerződés odaítélésére (13). Két egymással versenyző pályázó jelentkezett, mégpedig a „Kazino Attikis” (Casino Attikis vagy CA) és a Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki elnevezésű konzorcium (a Hyatt Regency konzorcium vagy HR), mindkettő kiválasztásra került a pályázati eljárás második szakaszában való részvételre (14), a vonatkozó nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint. Az állítólagosan érvénytelen eljárást követően a szerződést a HR-nek ítélték oda. Az alábbi (26)-(29) bekezdések írják le a szerződés odaítéléséhez vezető eseményeket a Bizottság számára rendelkezésre álló információk alapján.
(26)
Az alkalmazandó nemzeti rendelkezések szerint a nyertes pályázót árverést (emelkedő licitálással) követően hirdetik ki, amelyben a kikiáltási árat 80 millió euróban határozták meg. A Pályázat Bíráló Bizottság a pályázók által benyújtott borítékokat, amelyek az egyes pályázók pénzügyi ajánlatát tartalmazzák, felnyitja, és egymás után bejelenti az egyes ajánlatokat. Az a pályázó, amely az alacsonyabb ajánlatot tette, jogosult a következő fordulóban új ajánlatát lezárt borítékban benyújtani. Az ilyen új ajánlatnak legalább egyenlőnek kell lennie az eredetileg magasabb ajánlat 1 %-kal növelt összegével (15). Az ezt követő licitálás így folytatódik külön fordulókban meg nem határozott ideig, amíg az egyik pályázó visszalép, amely esetben az utolsó ajánlattevőt hirdetik ki az ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett pályázónak. Az ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett pályázót megnevező jegyzőkönyvet a Pályázat Bíráló Bizottság benyújtja a Görög Idegenforgalom Fejlesztési Hatóság (ETA) Igazgatótanácsának.
(27)
Az első forduló során a két pályázó ajánlatait egyidejűleg, 2002. május 31-én, az ETA székhelyén, lezárt borítékban nyújtotta be. A CA ajánlata 91 183 652 EUR, míg a HR ajánlata 80 075 000 EUR volt. Ez utóbbi borítékja azonban az ajánlatán kívül tartalmazott a CA konzorcium pályázati eljárásban való részvételének jogszerűségét vitató nyilatkozatot is. A CA kifogást emelt a nyilatkozat ellen, azon a jogcímen, hogy a fenntartások megfogalmazása a HR pénzügyi ajánlatát elfogadhatatlanná tette. A CA kifogását a Kifogásokat Elbíráló Bizottság elutasította, mert úgy vélte, hogy a HR nyilatkozata nem volt kihatással ajánlatának érvényességére.
(28)
A második fordulóban a HR lezárt borítékban benyújtotta 92 105 888 EUR összegű ajánlatát, amelyet ismét ugyanaz az írásbeli nyilatkozat kísért. A második forduló lezárulása után a CA jogi képviselője benyújtott egy borítékot a harmadik fordulóra szóló pénzügyi ajánlattal, továbbá benyújtott egy külön nyilatkozatot is az ETA Igazgatótanácsának arról, hogy a pályázat feltételeit a pályázat érvényességi követelményeinek tekintetében megsértették. A Pályázat Bíráló Bizottság elutasította a beadványt arra hivatkozva, hogy az csak akkor lenne elfogadható, ha a Kifogásokat Elbíráló Bizottság hatáskörébe tartozó kifogás formájában nyújtották volna be. A CA jogi képviselője ezt követően a határidő öt perces meghosszabbítását kérte a Bizottságtól, hogy eldöntsék következő lépéseiket. A meghosszabbítást megadták és a CA képviselői elvették a Bizottság asztaláról mind az írásbeli nyilatkozatot, mind az ajánlatukat tartalmazó borítékot. Amikor öt percen belül visszatértek, kijelentették, hogy nem szándékoznak kifogást emelni és benyújtották ajánlatukat. Ezt követően a HR kifogást nyújtott be és kérte, hogy a harmadik ajánlattételi fordulót nyilvánítsák elfogadhatatlannak arra hivatkozva, hogy a CA benyújtott egy ajánlatot, amelyet visszavont, majd újra benyújtott. A HR kifogásának a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyt adott és a CA ajánlatát (16) kizárták az eljárásból.
(29)
A CA harmadik fordulós ajánlatának kizárását követően a Pályázat Bíráló Bizottság továbbította (17) az ETA Igazgatótanácsához a nyolcadik ülése jegyzőkönyvének másolatát, amely ülésen a HR-t nevezte meg első ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőnek (92 105 888 EUR összegű ajánlattal) és a CA-t második ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőnek. Úgy tűnik, a Pályázat Bíráló Bizottság nem bontotta fel a CA harmadik fordulós ajánlatát és nem juttatta vissza a lezárt borítékot ez utóbbinak, hanem átadta azt az ETA-nak széfben való őrzésre (18). Az ETA Igazgatótanácsa rendkívüli közgyűlést hívott össze. Ezt követően 2002. június 5-én az ETA ügyvezető igazgatója és a Kantor Capital - amely szervezet az eljárás során gazdasági tanácsadó szerepet töltött be - jogi képviselője felhatalmazást kaptak arra, hogy felkérjék a HR-t ajánlatának megemelésére. A HR ezt követően az ajánlatát 110 millió EUR összegre emelte. 2002. június 12-én a CA egy 162 millió EUR összegű ajánlatot tartalmazó levelet nyújtott be az ETA Igazgatótanácsának, amelyet azonban elutasítottak, mert az ajánlatot a pályázati eljárás lezárását követően tették. Végül is a HR ajánlatát még tovább emelték, amely végül 120 millió EUR összegre nőtt (19).
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁST MEGINDÍTÓ HATÁROZAT
(30)
A Bizottság megindította a hivatalos vizsgálatot, mert nem tudta eloszlatni azon kétségeit, vajon a Mont Parnès kaszinó tőkéjének 49 %-os részesedését a görög állam olyan értékesítési eljárás keretében adta-e el a legmagasabb ajánlatot tevő ajánlattevőnek, amely eleget tett a nyíltság, átláthatóság és megkülönböztetés-mentesség követelményeinek. A Bizottság különösen abban nem volt biztos, hogy az értékesítési eljárás során nem biztosítottak-e jogellenesen kedvezményes elbánást a vevőnek, és ennélfogva az a piaci árat fizette-e a részesedésért. A Bizottság úgy vélte, hogy a CA pályázatból való kizárása, valamint a CA által a pályázati eljárást követően tett 162 millió EUR összegű ajánlat kizárása annak bizonyítéka lehet, hogy az értékesítés értéken alul történt, ennélfogva támogatás állhat fenn az állami forrásokról való lemondás formájában.
4. GÖRÖGORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(31)
2010. augusztus 6-i levelében Görögország benyújtotta észrevételeit. Görögország arra hivatkozva vitatja az állami támogatás fennállását, hogy a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt részesedésének értékesítésére irányuló pályázati eljárást a hatályos jogszabályoknak megfelelően folytatták le, és a kaszinóban meglévő 49 %-os részesedést piaci áron értékesítették.
(32)
A görög hatóságok mindenekelőtt azt hangsúlyozzák, hogy a pályázatban a résztvevők kiválasztása és a teljes pályázati eljárás jogszerű volt, azt az ajánlati felhívásokra (20) vonatkozó szabályoknak megfelelően folytatták le, amelyre a hatályos jogszabályok az irányadók, valamint, hogy ezeket az ajánlati felhívásokat mindkét pályázó fenntartás nélkül elfogadta.
(33)
A görög hatóságok kifejtik azt is, hogy a HR pénzügyi ajánlatát tartalmazó borítékban az ajánlattételi eljárás első és második fordulójában egyaránt megtalálható nyilatkozat a HR részéről nem érintette a pénzügyi ajánlatainak érvényességét, hanem kizárólag magára a CA pályázati eljárásban való részvételére vonatkozott, és ily módon a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen minősítette a HR pénzügyi ajánlatait jogszerűnek.
(34)
A görög hatóságok továbbá részletesen kifejtik, hogy a CA által a pályázati eljárás harmadik fordulójában benyújtott ajánlat - amelyről a panaszos azt állítja, hogy 107 millió EUR összegű volt -, azért került kizárásra, mert a borítékot elvitték a Pályázat Bíráló Bizottság látóköréből. Ilyen körülmények között a Bizottság nem lehetett biztos abban, hogy az ajánlatot nem változtatták-e meg. Mindenesetre az ajánlat újra benyújtása ugyanazon fordulón belül második benyújtást jelentene, amely a szabályokkal ellentétes volt.
(35)
A görög hatóságok kifejtik, hogy a HR által a második fordulóban, a CA első fordulóban tett kiinduló 91 183 652 EUR összegű ajánlatának túllicitálása érdekében tett 92 105 888 EUR összegű ajánlata összhangban volt a pályázat szabályaival, mivel az ajánlattételi felhívások feltételei szerint minden új ajánlatot legalább 1 %-kal kell megemelni és nem 10 %-kal, ahogy a Bizottság nyitóhatározatában feltételezte. Ezért a pályázat szabályait e tekintetben betartották.
(36)
A görög hatóságok érvként hozzák fel azt is, hogy a CA legutolsó, 162 millió EUR összegű ajánlata - amely összegről a CA azt állítja, hogy hajlandó volt megfizetni - érvénytelen, mert azt a pályázati eljárást követően, azon kívül tették meg. Ha elfogadták volna ezt az ajánlatot, az a jogszerűség alapelvének megsértését jelentette volna, tekintve, hogy egy nyilvános ajánlattételi eljárás célja nem csupán az Állam pénzügyi érdekeinek szolgálata, hanem egyben a szélesebb értelemben vett közérdek szolgálata is, azaz a lehető legmagasabb ár elérése a jogszerűség alapelvének betartása mellett (t.i. az ajánlattételi felhívásokról, ajánlattételi dokumentációkról szóló szabályokban rögzített jogi rendelkezések, valamint egyéb hatályos jogszabályok).
(37)
A görög hatóságok továbbá kifejtik, hogy nem törölték egyszerűen a pályázatot és nem indítottak újat, mert ha így tettek volna, az azt jelentette volna, hogy a teljes eljárást nyolc éven belül a negyedik alkalommal folytatták volna le, ami rontotta volna Görögország nemzetközi hírnevét, és nem lett volna bizonyos, hogy a pályázati eljárás újra lefolytatásának köszönhetően a 162 millió EUR összegű árat elérték volna. Ebben a tekintetben Görögország megkérdőjelezi a 162 millió EUR összegű ajánlat komolyságát is, mivel a CA tisztában volt azzal, hogy annak elfogadása az eljárás törlését és egy új eljárás megindítását váltotta volna ki.
(38)
A görög hatóságok továbbá megerősítik (21), hogy a végül megfizetett ár (120 millió EUR) méltányos volt, mivel a független értékbecslő által a pályázati eljárást megelőzően készített és az eljárás végéig lezárt borítékban tartott 95,4 millió EUR értéknél 25,5 %-kal magasabb volt. A görög hatóságok leszögezik, hogy ennek az értékbecslésnek az elkészítését - amely a pályázati eljárás szempontjából nem volt szükséges - azért kérték, hogy még nagyobb mértékben védjék Görögország érdekeit (22).
(39)
Ami a panaszos azon állításait illeti, hogy az ajánlattételi felhívások eredeti feltételeit a privatizációt megerősítő 3139/2003. számú törvénnyel később javították, a görög hatóságok kifejtik, hogy az ajánlattételi felhívás hirdetményét nem módosították sem a 3139/2003. számú törvénnyel, sem más módon. Görögország álláspontja szerint ez a törvény csak a befektetéshez és a kaszinó üzemeltetéséhez kapcsolódó különböző engedélyeket szabályozza, továbbá a dolgozók privatizáció utáni védelmét szolgáló intézkedéseket foglal magában. A HR nem mentesül e törvény alapján 44 millió EUR összeg Mont Parnès kaszinóba való befektetésének kötelezettsége alól, és a szerződésben található azon szerződéses záradék, mely szerint 2012. évet megelőzően üzemeltetési engedély más kaszinónak történő megadása esetén az ár 70 %-a visszatérítendő a HR-nek, már konkrét rendelkezésként szerepelt az ajánlattételi felhívásokban is.
(40)
A görög hatóságok ezért megállapítják, hogy az eladási ár a Mont Parnès kaszinó tőkéjében való 49 %-os részesedés piaci értékét képviseli.
(41)
Azon állításuk alátámasztására, hogy a pályázati eljárás során nem történt szabálytalanság, a görög hatóságok hivatkoznak a nemzeti bíróságok által hozott számos döntésre, amelyek a pályázati eljárás nemzeti törvények szerint jogszerűségét vizsgálták. A nemzeti bíróságok a mai napig nem állapítottak meg szabálytalanságot a pályázattal kapcsolatban, és ezért elutasították a CA által a témában benyújtott különböző keresetleveleket (23). A nemzeti bíróságoknak a pályázat lebonyolításának helyességét megerősítő megállapításai közül a görög hatóságok különösen az alábbiakra hivatkoznak:
a) Peres ügyek a polgári jogi bíróságok előtt:
(42)
Az Athéni Elsőfokú Bíróság 8118/2002. számú ítéletében (24) elutasította a CA keresetét és úgy határozott, hogy:
-
A Pályázat Bíráló Bizottság és a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen állapította meg, hogy a HR első és második fordulós ajánlatai az ajánlattételi felhívásnak megfeleltek. A HR nyilatkozata, amelyet az ajánlatához csatolt, nem befolyásolta ajánlatainak feltétel nélküli jellegét.
-
A CA a harmadik forduló kezdetén, a Pályázat Bíráló Bizottság által a második forduló végén megállapított feltételek szerint, 15.30-kor nyújtotta be ajánlatát. Az ajánlatot a CA képviselője saját akaratából és indítványából visszavette, annak ellenére, hogy a Pályázat Bíráló Bizottság elnöke megpróbálta ettől eltéríteni. Ha a Pályázat Bíráló Bizottság elnöke kifejezetten figyelmeztette volna a CA képviselőjét az ajánlat visszavételével kapcsolatban, az a CA javára a HR ellenében hátrányos megkülönböztetést tartalmazó elbánást eredményezett volna.
-
A Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen minősítette a CA harmadik fordulóban benyújtott második ajánlatát elfogadhatatlannak. Minden ajánlattevő csak egy ajánlatot terjeszthetett elő minden fordulóban. Ezenkívül, ha a CA harmadik fordulós második ajánlatát elfogadhatónak minősítették volna, az az átláthatóság alapelvének megsértését eredményezte volna. A CA képviselője visszavette a CA első lezárt borítékját, elhagyta az ajánlattétel helyszínét, és visszatérésekor bemutatott egy lezárt borítékot, amellyel kapcsolatban nem lehetett ellenőrizni, hogy azonos volt-e az első borítékkal (25).
b) Peres ügyek a közigazgatási bíróságok előtt:
(43)
A görög hatóságok szerint egy ügy jelenleg van az Állami Tanács (Legfelső Közigazgatási Bíróság) előtt a CA egy másik keresetére vonatkozóan, amelyben a CA azt állítja, hogy a pályázati eljárás jogellenes volt (26). A jogerős ítélet jelenleg függőben van; ugyanakkor a görög hatóságok megjegyzik, hogy az Előadó Bíró arra tett javaslatot, hogy a CA keresete kerüljön elutasításra a joghatóság alapján nem elfogadható és lényegi szempontból megalapozatlan volta miatt (27).
c) Büntetőjogi peres ügyek
(44)
A CA által 2002-ben a Pályázat Bíráló Bizottság tagjai, a Kifogásokat Elbíráló Bizottság, az ETA, az értékbecslő szakértő (American Appraisal Hellas Ltd), valamint a pénzügyi tanácsadó (Kantor) ellen, azok pályázati eljárás során tanúsított magatartását illetően benyújtott keresetet követően a Fellebbviteli Bírósági Bírák Tanácsa, amelyhez az ügyet ítélkezés céljából utalták, felmentő végzést (28) adott ki és megállapította többek között az alábbiakat:
-
A Kifogásokat Elbíráló Bizottság sem első, sem második határozata nem volt jogellenes, és nem állapítottak meg semmilyen megfelelő bizonyítékot arra, hogy tagjai részéről bármilyen kötelességszegés vagy mulasztás történt volna. A Kifogásokat Elbíráló Bizottság tagjai a CA első és második fordulóban benyújtott kifogásainak elutasításával és másrészről a HR harmadik fordulóban benyújtott kifogásának elfogadásával nem sértették meg az ajánlati felhívás feltételeit és nem kezelték a két ajánlattevőt eltérően.
-
A Pályázat Bíráló Bizottság határozatai nem voltak jogellenesek és a Pályázat Bíráló Bizottság tagjai nem kezelték a két ajánlattevőt eltérően, továbbá a Pályázat Bíráló Bizottság az ajánlati felhívás feltételei szerint köteles volt a Kifogásokat Elbíráló Bizottság megállapításaihoz tartania magát.
-
Az ETA képviselője nem sértette meg a vonatkozó nemzeti rendelkezéseket azzal, hogy felkérte az első ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőt (HR) pénzügyi ajánlatának megemelésére; az ETA képviselője nem rendelkezett felhatalmazással tárgyalások megkezdésére és nem rendelkezett hatáskörrel a pályázati eljárás megsemmisítésére és visszavonására.
(45)
A fent említett felmentő végzést a nemzeti bíróságok előtt ismét megtámadták (29) és a közelmúltban az Athéni Fellebbviteli Bíróság valamennyi megvádolt személyt felmentő ítéletet hozott (466/2011. számú ítélet). Ennek az ítéletnek a teljes szövege még nem áll rendelkezésre.
(46)
Következésképpen, az összes fenti észrevétel figyelembevételével a görög hatóságok fenntartják, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikkének értelmében állami támogatásnak tekintendő.
5. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(47)
2010. augusztus 4-i levelükben az állítólagos kedvezményezett képviselői (t.i. a HR részéről az Athens Resort Casino Holdings) a Bizottság eljárásában érdekelt félként szólaltak fel. Az állítólagos kedvezményezett Görögországéval megegyező észrevételeket nyújtott be, amelyek összefoglalása a 4. pontban található.
(48)
Az állítólagos kedvezményezett továbbá kifejti, hogy a kaszinóban való részesedésért ténylegesen kifizetett ár 120 millió EUR volt, amely a korábban kialkudott árat 10 millió EUR összeggel meghaladja (30). Ennél még nagyobb mértékben magasabb volt a pályázati eljárás megindítását megelőzően készített (de nyilvánosságra nem hozott) 95,4 millió EUR összegű szakmai értékbecslésnél.
(49)
Az állítólagos kedvezményezett a továbbiakban érvként hozza fel azt is, hogy az ETA nem volt köteles, de nem is állt jogában a második ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőt ajánlattételre felhívni, mert ez új licitálási fordulók megkezdését jelentette volna, ami sértette volna az ajánlati felhívás feltételeit. Továbbá előadja, hogy a CA által a pályázati eljáráson kívül tett 162 millió EUR összegű ajánlat esetén nem állt fenn annak kockázata, hogy az ajánlatot komolyan veszik, és azt kizárólag a pályázati eljárás érvénytelenítésének elérése érdekében nyújtották be. Megerősíti, hogy bizonyosan vitatta volna az ezt az ajánlatot elfogadó bármilyen döntést, megkockáztatva a teljes eljárás érvénytelenítését is. Ebben a tekintetben rámutat az Állami Jogi Tanács véleményére is, amely megerősítette, hogy a CA ajánlatát nem lehetett figyelembe venni, sem elfogadni (31).
(50)
Az állítólagos kedvezményezett megkérdőjelezi a Bizottságnak a nyitóhatározatban a verseny torzításával és a kereskedelemre gyakorolt hatásával kapcsolatban tett azon feltételezését is, hogy a szerencsejáték világszerte gyakorolt üzleti tevékenység és az ezen a területen működő vállalatok nemzetközi piacon folytatják gazdasági tevékenységüket. Az állítólagos kedvezményezett előadja, hogy a Mont Parnès nem folytat nemzetközi tevékenységet, hanem kizárólag helyi szinten működik, ezért nem áll versenyben külföldi kaszinókkal.
(51)
2010. szeptember 29-i levelében a Club Hotel Casino Loutraki (a CA részéről) (32) a Bizottság eljárásában érdekelt félként szólalt fel. Ebben a levélben úgy érvel, hogy az állítólagos támogatás számszerűsítésénél figyelembe kell venni az ajánlatok közötti különbséget, valamint a ratifikáló törvénynek a vevő közbeszerzési eljárás feltételei alapján fennálló kötelezettségeire gyakorolt hatását.
6. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
6.1. Állami támogatás fennállása részvények kereskedelmi értékesítés révén történő elidegenítése esetében
(52)
Az EUMSz. 107. cikke (1) bekezdése szerint ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(53)
Az EU Bíróságának állandó ítélkezési gyakorlatával (33), valamint a Bizottság privatizációval kapcsolatos állami támogatásra vonatkozó szabályaival és gyakorlatával (34) összhangban, amikor egy tagállam vállalkozások részvényeit vásárolja meg vagy értékesíti, nem áll fenn jogtalan előny, ha a tagállam magatartása megfelel egy piacgazdasági magánbefektető magatartásának.
(54)
Különösen, amikor a részvények értékesítése a tőzsdén történik, általában feltételezik, hogy az értékesítés piaci feltételek mellett, mindennemű előny nyújtása nélkül megy végbe. Amikor az elidegenítés kereskedelmi értékesítés révén történik, feltételezhető, hogy nem áll fenn előny nyújtása az alábbi feltételek teljesülése esetében: először is, a részvénytulajdont minden ajánlattevő számára nyitott, átlátható és megkülönböztetéstől mentes, versenyen alapuló pályázati eljárással értékesítik; másodszor, a pályázathoz nem fűznek a magánfelek között végbemenő, hasonló tranzakciók esetében nem szokásos feltételeket, vagy olyan feltételeket, amelyek potenciálisan csökkenthetik az eladási árat; harmadszor, a részvénytulajdont a legmagasabb ajánlatot benyújtó ajánlattevőnek adják el; és negyedszer, elegendő időt és információt kell biztosítani az ajánlattevőknek, hogy az ajánlatuk alapját képező eszközök megfelelő értékbecslését elvégezhessék.
(55)
Más szavakkal, amikor a privatizációra kereskedelmi értékesítés formájában kerül sor, annak értékelésekor, hogy az állami eszközökre irányuló tranzakció során fennáll-e jogtalan előny, összehasonlítási alapul azt kell vizsgálni, hogy egy hasonló helyzetben lévő piacgazdasági szereplő ugyanolyan módon viselkedett volna-e, azaz ugyanazon az áron adta volna-e el a vállalatot. Nem gazdasági megfontolások, mint például iparpolitikai okok, foglalkoztatással kapcsolatos megfontolások, vagy regionális fejlesztési célkitűzések - amelyeket egy piacgazdasági szereplő nem mérlegelne - nem vehetők figyelembe az alacsonyabb ár elfogadásának indokaként, éppen ellenkezőleg, mindezek jogtalan előny fennállására utalnak. A Bizottság ezt az alapelvet számtalanszor kifejtette, és a Bíróság következetesen megerősítette (35).
(56)
Ezért, ha a fenti követelmények bármelyike nem teljesül, a Bizottság megfontolja az árverés esetleges támogatási vonzatainak vizsgálatát, és ezért az ilyen értékesítést be kell jelenteni. E követelmények betartásával biztosítható, hogy az állam a legmagasabb árat, azaz a piaci árat kapja eszközeiért, ennélfogva ne álljon fenn jogtalan előny az eljárás során.
6.2. A Mont Parnès kaszinó tőkéje 49 %-os részesedésének értékesítése
(57)
Amikor az EUMSZ szerződés 108. cikke (2) bekezdésének értelmében megindította az eljárást, a Bizottságnak kétségei voltak a felől, hogy a Mont Parnès kaszinó értékesítése nyílt, átlátható és megkülönböztetéstől mentes pályázati eljárás keretében történt-e. Az eljárás azon szakaszában rendelkezésre álló információk szerint a Bizottság úgy vélte, hogy jelentős nehézségbe ütközik annak megállapítása, hogy biztosítottak-e jogellenesen kedvezményes elbánást, valamint, hogy a piaci árat fizették-e a részesedésért. A Bizottság attól tartott, hogy a pályázati eljárás során elkövetett szabálytalanságok esetleg állami támogatást eredményezhettek.
(58)
A Bizottság ezt követően a hivatalos vizsgálat keretében elvégezte a releváns tények értékelését. Az értékelés az intézkedés tekintetében rendelkezésre álló bizonyítékokon alapul.
(59)
Az eljárás különböző szakaszai során a Bizottság tájékoztatást kapott számos nemzeti szintű jogi eljárásról, amelyek igazolták az eredeti pályázati eljárás helyességét. A Bizottság megjegyzi, hogy úgy tűnik, a mai napig a különböző nemzeti szintű bírósági határozatok nem támasztják alá a panaszos által a pályázati eljárás során elkövetett szabálytalanságokra és egyenlőtlen bánásmódra tett észrevételeket (lásd még a fenti (41)-(46) bekezdéseket). Inkább úgy tűnik, a nemzeti bíróságok ez idáig a nemzeti szabályok alapján megerősítették a pályázati eljárás jogszerűségét és megkülönböztetéstől mentes jellegét.
(60)
Bár a Bizottság értékelése nem függ a nemzeti bíróságok megállapításaitól, elemzésében egy tényezőként figyelembe veheti azokat. A Bizottság ugyanakkor megjegyzi, hogy a jelenlegi értékelésnek semmilyen módon nem szándéka a nemzeti törvények értelmezése, ami kizárólag a tagállam hatáskörébe tartozik.
(61)
Ebben az összefüggésben a Bizottság úgy vélekedik, hogy a pályázati eljárás különböző nemzeti bíróságok által ez idáig elvégzett széleskörű, mélyreható vizsgálódás során leírt és indokolt, nemzeti jog alapján megállapított jogszerűsége jelentős jelzés a pályázati eljárás helyes és megkülönböztetéstől mentes jellegére vonatkozóan. A pályázat érvényességének nemzeti szabályok alapján történt kétségtelen igazolását a Bizottság egyéb tényezők mellett figyelembe veheti annak értékelése során, hogy a pályázati eljárás az EU állami támogatásokra vonatkozó szabályai alapján nyílt, feltételekhez nem kötött és megkülönböztetéstől mentes volt-e.
(62)
Ami a nyitóhatározatban felmerült kérdést illeti, mely szerint az egyik ajánlat állítólag megszegte az ajánlati felhívásban a korábbi ajánlathoz képest teendő minimális emelésre vonatkozó követelményt, a Bizottság megjegyzi, hogy ez a kérdés megoldódott, mivel az előírt emelés 1 % volt, és nem 10 %, mint ahogy a Bizottságnak korábban értésére adták. Ezért a Bizottság úgy vélekedik, hogy ebben a tekintetben a pályázati eljárás szabályait betartották.
(63)
Ami a pályázati eljárás során tett különböző észrevételek állítólagos eltérő kezelését illeti, a Bizottság megjegyzi azt is, hogy a görög hatóságok elfogadható magyarázatot adtak a CA ajánlatának a pályázati eljárásból való kizárására, az ugyanazon ajánlattételi fordulóban a második ajánlat benyújtásának tilalmára alkalmazandó szabályokra figyelemmel.
(64)
Ami a különböző ajánlatok pályázati eljárást követően tett állítólagos egyenlőtlen kezelését illeti, a Bizottság úgy vélekedik, hogy a sikeres ajánlattevővel az ár megemelésére irányuló tárgyalás, valamint a panaszos 162 millió EUR összegű ajánlata mérlegelésének elutasítása ez utóbbi jogszerűségére vonatkozó kétségekre tekintettel pályázati eljárásban megengedhető gyakorlatként elfogadható. A Bizottság továbbá nem tud hitelt adni a panaszos 162 millió EUR összegű elfogadhatatlan ajánlatának, mert azt csak a pályázati eljárást követően, a pályázat eljárási szabályainak megszegésével nyújtották be.
(65)
Ami azt a felvetést illeti, hogy az egész eljárást megszüntethették volna, a görög hatóságok nyilatkoztak arról, hogy ez az eljárás újbóli lefolytatását jelentette volna, amely magában hordozta az elérendő ár további csökkenésének kockázatát.
(66)
A görög hatóságok kifejtették azt is, hogy a közbeszerzési szerződés feladatmeghatározását sem a 3139/2003. számú törvénnyel, sem más módon nem módosították.
(67)
Az elért árat illetően a Bizottság megjegyzi, hogy a kaszinóért végül fizetett 120 millió EUR összeg (36), bár még mindig kevesebb a panaszos elfogadhatatlan 162 millió EUR összegű ajánlatánál, amelyről a panaszos azt állítja, hogy az eljárásból való kizárását követően hajlandó lett volna megfizetni, ugyanakkor magasabb mind a 107 millió EUR összegű legmagasabb ajánlatnál, amelyet úgy tűnik, a panaszos tett, mind még ennél is nagyobb arányban (25,5 %-kal) a részesedésre vonatkozóan az eljárást megelőzően szakértő által végzett értékbecslés által megállapított 95,4 millió EUR értéknél.
6.3. Következtetés
(68)
A hivatalos vizsgálat megindítását követően a görög hatóságok kielégítő módon megválaszolták a Bizottság által a nyitóhatározatban felvetett előzetes kétségeket. A Bizottság különösen nem talált bizonyítékot, amely arra engedne következtetni, hogy az állítólagos kedvezményezett kedvezményes elbánásban részesült, amely bármely előny nyújtásához vezetett volna. A kaszinóban birtokolt részesedésének a legmagasabb ajánlatot benyújtott ajánlattevőnek nyílt, feltételekhez nem kötött és megkülönböztetéstől mentes ajánlattételi eljárás keretében történő értékesítésével feltételezhető, hogy Görögország a legmagasabb piaci árat érte el, és nem mondott le állami forrásokról. A Bizottság ezért el tudja fogadni, hogy hasonló körülmények között egy piacgazdasági szereplő is hasonló áron értékesítette volna a Kaszinóban birtokolt adott részesedést. Következésképpen, a Bizottság úgy vélekedik, hogy a Görög Állam Mont Parnès kaszinóban birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem jár semmilyen előny nyújtásával, és ennélfogva nem minősül állami támogatásnak.
7. KÖVETKEZTETÉS
(69)
A Bizottság megállapítja, hogy a Görög Állam által a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem minősül támogatásnak,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Görög Állam által a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem minősül az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
2. cikk
E határozatnak a Görög Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. május 24-én.