ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 447/2012 НА КОМИСИЯТА
от 21 март 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно агенциите за кредитен рейтинг с регулаторни технически стандарти за оценката на съответствието на методологиите за определяне на кредитни рейтинги
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно агенциите за кредитен рейтинг (1), и по-специално член 21, параграф 4, буква г) от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 изисква от агенциите за кредитен рейтинг да използват методологии, които са стриктни, систематични, последователни и които подлежат на утвърждаване въз основа на натрупания опит, включително бек-тестване.
(2)
Настоящият регламент е необходим, за да се осигури прозрачност на оценката, извършвана от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/77/ЕО на Комисията (2), както и единни правила във връзка с изискванията, посочени в член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(3)
ЕОЦКП трябва да преценява дали агенциите за кредитен рейтинг се съобразяват с разпоредбите на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 при разглеждането на заявленията за регистрация съгласно член 15 от същия регламент. След регистрацията ЕОЦКП следва да прави оценка в рамките на текущия надзор на последователното спазване от страна на агенциите за кредитен рейтинг на разпоредбите на член 8, параграф 3, когато смята, че такава оценка е необходима.
(4)
Регламент (ЕО) № 1060/2009, и по-специално член 23 от него, не разрешава на ЕОЦКП, на Комисията или на всякакви други публични органи на държава членка да се намесват по отношение на съдържанието на кредитните рейтинги или методологии. Съответно настоящият регламент следва да определи правила, по които методологиите да бъдат оценявани, но не следва да дава възможност на тези органи да се произнасят по точността на даден кредитен рейтинг, определен по тези методологии.
(5)
С член 6, параграф 2 във връзка с раздел А, точка 9 от приложение I към Регламент (ЕО) № 1060/2009 се изисква кредитните агенции да създадат звено за преразглеждане на методологиите, моделите и ключовите допускания, което периодично да преразглежда техните методологии, модели и ключови рейтингови допускания, като например математически или корелационни допускания, както и всякакви техни сериозни промени или изменения, а също и уместността на тези методологии и ключови рейтингови допускания, когато те се използват или се възнамерява да бъдат използвани за оценката на нови финансови инструменти.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторните технически стандарти, които ЕОЦКП е представила на Комисията за одобрение, в съответствие с процедурата, посочена в член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
(7)
ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторните технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010. Освен това през май 2011 г. ЕОЦКП отправи покана за изказване на мнения, за да събере информация от пазарните участници,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя правилата, които да бъдат използвани при оценката на съответствието на методологиите за определяне на кредитните рейтинги, с изискванията, посочени в член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009.
Член 2
Доказване на спазването
Всяка кредитна агенция във всеки един момент трябва да може да докаже пред ЕОЦКП, че спазва изискванията, посочени в член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009, свързани с използването на методологиите за определяне на кредитните рейтинги.
Член 3
Оценка на съответствието от страна на ЕОЦКП
1. В допълнение към проверките на спазването от страна на агенциите за кредитен рейтинг на разпоредбите на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 във връзка със заявленията за регистрация по член 15 от посочения регламент, ЕОЦКП проверява текущо с честота, която смята за уместна, спазването на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009.
2. При проверката на спазването от страна на агенциите за кредитен рейтинг на разпоредбите на член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 ЕОЦКП използва цялата налична информация, за да оцени процеса на разработване, одобряване, прилагане и преразглеждане на методологиите на агенциите за кредитен рейтинг.
3. При определянето на подходящото равнище на оценка, ЕОЦКП взема под внимание дали за методологията, използвана от кредитната агенция, може да бъде доказано, че във времето е била последователна и точна при прогнозирането на кредитоспособността, и може да прилага методи за утвърждаване, като подходящи проучвания за случаите на кредитно неизпълнение или адаптиране на рейтингите, разработени, за да се провери конкретната методология.
Член 4
Оценка на стриктността на методологиите на агенциите за кредитен рейтинг
1. Агенциите за кредитен рейтинг използват и прилагат методологии за кредитен рейтинг, които:
а)
включват ясни и надеждни средства за контрол и механизми за тяхното разработване, както и съответните разрешения, които предполагат подходящо ниво на взискателност на проверката;
б)
отчитат всички основни фактори, за които се смята, че са определящи за кредитоспособността на оценявания субект или финансов инструмент, като това се подкрепя от статистически данни, натрупан опит или доказателства;
в)
вземат под внимание модела на отношенията между оценяваните субекти или финансови инструменти с един и същ рисков фактор и рисковите фактори, към които методологиите за кредитен рейтинг са чувствителни;
г)
включват надеждни и подходящи аналитични модели, които са свързани с качеството, ключови допускания за кредитните рейтинги и критерии, когато има такива.
2. Агенциите за кредитен рейтинг представят подробни обяснения по следните точки с оглед на методологиите за кредитен рейтинг, използвани спрямо:
а)
всеки качествен фактор, включително обхвата на качествената оценка на този фактор;
б)
всеки количествен фактор, включително ключови променливи, източници на данни, ключови допускания, техники на моделиране и техники за количествен анализ.
3. Подробните обяснения, посочени в параграф 2, включват:
а)
обяснение на значението на всеки един от качествените или количествени фактори, използвани от дадената методология за кредитен рейтинг, включително, където е уместно, описание и аргументация на съответните тегла на тези фактори и на тяхното влияние при определянето на кредитния рейтинг;
б)
оценка на връзката между ключовите допускания, използвани в съответната методология за кредитен рейтинг, и критичните фактори за риска, произтичащи от макроикономическите или финансови данни; както и
в)
оценка на връзката между ключовите допускания в методологията за кредитен рейтинг и променливостта на кредитните рейтинги, определяни от тази методология, във времето.
4. Агенциите за кредитен рейтинг използват методологии за кредитен рейтинг и свързаните с тях аналитични модели, ключови допускания за кредитния рейтинг и критерии, които коректно включват изводи или резултати от вътрешен преглед или мониторингов преглед, предприет от един или повече от следните участници:
а)
независимите членове на управителния или надзорния съвет на агенциите за кредитен рейтинг;
б)
звено за преразглеждане на методологиите, моделите и ключовите допускания на агенцията за кредитен рейтинг;
в)
всяко друго подходящо лице или комитет, ангажиран с мониторинга и прегледа на методологиите за кредитен рейтинг.
Член 5
Оценка на систематичността на методологиите за определяне на кредитните рейтинги
1. Агенциите за кредитен рейтинг използват методологии за определяне на кредитен рейтинг и свързани с тях аналитични модели, ключови кредитни допускания и критерии, които се прилагат систематично при определянето на всички кредитни рейтинги на даден клас активи или в даден пазарен сегмент, освен ако има обективна причина за отклоняване от тях.
2. Агенциите за кредитен рейтинг използват методология за кредитен рейтинг, която може правилно да отрази заключенията от прегледите на нейната уместност.
Член 6
Оценка на последователността на методологиите на агенциите за кредитен рейтинг
Агенциите за кредитен рейтинг използват методологии за определяне на кредитен рейтинг, които са разработени и се прилагат така, че:
а)
да могат да продължават да бъдат използвани, освен ако има обективна причина методологията за кредитен рейтинг да бъде изменена или изведена от употреба;
б)
да могат правилно да отразят заключенията от текущия мониторинг или преглед, по-специално когато промените в структурните макроикономически или финансови пазарни условия биха могли да повлияят на оценките на агенциите за кредитен рейтинг, направени с тази методология;
в)
да сравняват кредитните рейтинги на различни класове активи.
Член 7
Оценка на възможността методологията за кредитен рейтинг да бъде утвърдена въз основа на натрупания опит, включително чрез бек-тестване
1. Агенциите за кредитен рейтинг използват методологии за определяне на кредитен рейтинг, които са подкрепени от количествени данни, доказващи възможностите на методологиите за открояване.
2. Агенциите за кредитен рейтинг използват методологии, които описват следните характеристики:
а)
доказана в досегашния опит надеждност и точност на прогнозите на кредитните рейтинги, присъдени при използване на съответната методология за подходящи времеви хоризонти и за различни класове активи;
б)
степента, в която използваните в модела за рейтингите допускания се отклоняват от реалните равнища на кредитно неизпълнение и загуба.
3. Утвърждаването на методологията за кредитен рейтинг има за цел да:
а)
провери чувствителността на методологията за определяне на кредитен рейтинг към промени във всяко едно от основните допускания, включително в количествените или качествените фактори;
б)
направи подходяща и уместна оценка на определените в миналото кредитни рейтинги, изготвени посредством съответната методология за кредитен рейтинг;
в)
използва надеждни изходни стойности, включително подходящ размер на извадките с данни;
г)
отчита с необходимото внимание основните географски области на оценяваните субекти или финансови инструменти за всяка една от оценяваните категории кредитен рейтинг, а именно рейтинги на структурирани финансови инструменти, рейтинги на държави, рейтинги на предприятия, рейтинги на финансови институции, рейтинги на застрахователни предприятия, рейтинги на субекти от публичния сектор.
4. Агенциите за кредитен рейтинг разполагат с процедури, които осигуряват откриване на системни аномалии в кредитните рейтинги посредством бек-тестване, а също така осигуряват и подходящо преодоляване на тези аномалии.
5. В процеса на извършване на преглед на методологиите за кредитен рейтинг, агенцията за кредитен рейтинг включва:
а)
редовни прегледи на кредитните рейтинги и реалните резултати на оценяваните субекти и финансови инструменти;
б)
проверки в извадка и извън извадка;
в)
информация за минал опит с утвърждаване или бек-тестване.
Член 8
Освобождаване от задължения
В случаите, в които има ограничени количествени данни в подкрепа на прогнозните възможности на дадена методология за кредитен рейтинг, агенциите за кредитен рейтинг се освобождават от спазването на член 7 от настоящия регламент, ако:
а)
подсигуряват, че методологиите за кредитен рейтинг дават разумни прогнози за кредитоспособността;
б)
във времето последователно прилагат вътрешни процедури за различни пазарни сегменти;
в)
разполагат с процедури, които осигуряват откриване на системни аномалии в кредитните рейтинги посредством бек-тестване, а също така осигуряват и подходящо преодоляване на тези аномалии.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 март 2012 година.
A BIZOTTSÁG 447/2012/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2012. március 21.)
a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a hitelminősítési módszerek megfelelőségének értékelésére szolgáló szabályozási technikai standardok megállapítása révén történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelminősítő intézetekről szóló, 2009. szeptember 16-i 1060/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 21. cikke (4) bekezdésének d) pontjára,
mivel:
(1)
Az 1060/2009/EK rendelet 8. cikkének (3) bekezdése a hitelminősítő intézetek számára szigorú, szisztematikus, folyamatos és - az utóteszteléseket is beleértve - a korábbi tapasztalatokra épülő minősítési módszerek alkalmazását írja elő.
(2)
Ez a rendelet az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) által létrehozott Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) által elvégzett értékelés átláthatóságának, valamint az 1060/2009/EK rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében előírt követelményekre vonatkozó egységes szabályok biztosításához szükséges.
(3)
Az 1060/2009/EK rendelet 15. cikke szerinti nyilvántartásba vétel iránti kérelmek vizsgálatakor az EÉPH-nak értékelnie kell a hitelminősítő intézetek megfelelését az említett rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében foglalt előírásoknak. A nyilvántartásba vételt követően az EÉPH-nak az általa gyakorolt folyamatos felügyelet részeként mindazon esetekben értékelnie kell a hitelminősítő intézetek folyamatos megfelelését a 8. cikk (3) bekezdésében foglalt előírásoknak, amikor ezt szükségesnek tartja.
(4)
Az 1060/2009/EK rendelet és különösen annak 23. cikke az EÉPH, a Bizottság és a tagállami hatóságok számára tiltja, hogy befolyásolják a hitelminősítések tartalmát vagy módszereit. E rendeletnek kell meghatároznia azokat a szabályokat, amelyek alapján az említett módszerek értékelhetők, de a rendelet nem teszi lehetővé a hatóságok részére azt, hogy az említett módszerek alapján kibocsátott hitelminősítések pontosságáról határozzanak.
(5)
Az 1060/2009/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdése az I. melléklet A. szakaszának 9. pomtjával összefüggésben értelmezve a hitelminősítő intézet számára előírja a felülvizsgálati funkció létrehozását, amely felelős a hitelminősítő intézet módszereinek, modelljeinek és főbb minősítési, úgymint matematikai és korrelációs feltevéseinek időszakos felülvizsgálatáért, továbbá azok jelentős változásaiért és módosításaiért, illetve annak ellenőrzéséért, hogy az említett felhasznált vagy felhasználni javasolt módszerek, modellek és főbb értékelési feltevések megfelelőek-e új pénzügyi eszközök értékelésére.
(6)
E rendeletnek az EÉPH által az 1095/2010/EU rendelet 10. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően a Bizottsághoz jóváhagyásra benyújtott szabályozási technikaistandard-tervezet képezi az alapját.
(7)
Az EÉPH nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozási technikaistandard-tervezetekről, elemezte az ezekkel összefüggésben felmerülő költségeket és hasznokat, és kikérte az 1095/2010/EU rendelet 37. cikke alapján létrehozott Értékpapírpiaci Érdekképviseleti Csoport véleményét. Az EÉPH emellett 2011 májusában felhívást tett közzé a piaci szereplők álláspontjának megismerése érdekében,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az annak értékelése során alkalmazandó szabályokat állapítja meg, hogy a hitelminősítési módszerek megfelelnek-e az 1060/2009/EK rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében meghatározott követelményeknek.
2. cikk
A megfelelés bemutatása
A hitelminősítő intézeteknek bármikor képesnek kell lenniük annak bemutatására az EÉPH felé, hogy megfelelnek az 1060/2009/EK rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében a hitelminősítő módszerekre vonatkozóan meghatározott követelményeknek.
3. cikk
A megfelelés EÉPH általi értékelése
(1) Az 1060/2009/EK rendelet 15. cikke szerinti nyilvántartásba vétel iránti kérelemmel összefüggésben a hitelminősítő intézeteknek az említett rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében előírt rendelkezéseknek való megfelelésének vizsgálata mellett az EÉPH minden hitelminősítő intézet esetében saját belátása szerint folyamatosan is vizsgálja az 1060/2009/EK rendelet 8. cikke (3) bekezdésének való megfelelést.
(2) A hitelminősítő intézeteknek az 1060/2009/EK rendelet 8. cikke (3) bekezdése rendelkezéseinek való megfelelése vizsgálatakor az EÉPH a hitelminősítő módszerek kidolgozására, jóváhagyására, alkalmazására és felülvizsgálatára vonatkozó összes információt felhasználja.
(3) Az értékelés megfelelő szintjének meghatározásához az EÉPH mérlegeli, hogy az adott hitelminősítési módszer rendelkezik-e bizonyítható múlttal a hitelképesség előrejelzésének konzisztenciája és pontossága tekintetében, továbbá figyelembe vehet hitelesítési módszereket, mint például az adott konkrét módszer tesztelésére kidolgozott, a nemteljesítéssel vagy a minősítés változásával foglalkozó tanulmányokat.
4. cikk
A hitelminősítési módszer szigorú jellegének értékelése
(1) A hitelminősítő intézetek olyan hitelminősítési módszereket használnak és alkalmaznak, amelyek:
a)
olyan egyértelmű és szilárd kontrollokat és eljárásokat tartalmaznak a kidolgozásukra és ez érintett jóváhagyásokra vonatkozóan, amelyek lehetővé teszik a módszer hatékonyságának érdemi ellenőrzését;
b)
a minősített szervezet vagy pénzügyi eszköz hitelképességének megállapításához szükségesnek tartott összes tényezőt magukban foglalják, statisztikai, múltbeli tapasztalatokon vagy bizonyítékokon alapuló adatokkal alátámasztva;
c)
figyelembe veszik az egyazon kockázati tényező által érintett minősített szervezetek vagy pénzügyi eszközök és azon kockázati tényezők közötti modellezett kapcsolatot, amelyre a hitelminősítési módszerek érzékenyek;
d)
megbízható, releváns és minőségfüggő analitikus modelleket, valamint a legfontosabb hitelminősítési feltevéseket és kritériumokat tartalmazzák, amennyiben ezek részei a módszernek.
(2) A hitelminősítő intézetek az alábbi pontokra vonatkozóan felsorolást állítanak össze, amelyhez részletes magyarázatot fűznek az általuk alkalmazott hitelminősítési módszerek tekintetében:
a)
az összes kvalitatív tényező, ideértve az egyes tényezőkhöz tartozó kvalitatív értékelés szempontjait;
b)
az összes kvantitatív tényező, ideértve a kulcsfontosságú változókat, adatforrásokat, fő feltevéseket, modellezési és kvantitatív technikákat.
(3) A (2) bekezdésben említett részletes magyarázatban ki kell térni az alábbiakra:
a)
a hitelminősítési módszerben alkalmazott egyes kvalitatív és kvantitatív tényezők fontosságára vonatkozó nyilatkozat, adott esetben e tényezőkhöz rendelt súlyok ismertetésével és indokolásával, valamint a hitelminősítésre kifejtett hatásukkal együtt;
b)
a hitelminősítési módszerben alkalmazott legfontosabb feltevések és a makrogazdasági vagy pénzügyi adatokból származó kritikus kockázati tényezők közötti kapcsolat értékelése; valamint
c)
a hitelminősítési módszerben alkalmazott legfontosabb feltevések és a módszer alkalmazásával az eddigiek során kapott hitelminősítések volatilitása közötti kapcsolat értékelése.
(4) A hitelminősítő intézetek olyan hitelminősítési módszereket és azokhoz kapcsolódó analitikai modelleket, fő hitelminősítési feltevéseket és kritériumokat alkalmaznak, amelyek azonnal beépítik az alábbiak közül egy vagy több által elvégzett belső felülvizsgálatokból vagy monitoring felülvizsgálatokból nyert megállapításokat és eredményeket:
a)
a hitelminősítő intézet igazgatótanácsának vagy felügyelőbizottságának független tagjai;
b)
a hitelminősítő intézet felülvizsgálati funkciót betöltő egysége;
c)
a hitelminősítési módszerek nyomon követésében és felülvizsgálatában részt vevő egyéb érintett személy vagy bizottság.
5. cikk
A hitelminősítési módszer szisztematikus jellegének értékelése
(1) A hitelminősítő intézetek olyan hitelminősítési módszereket és azokhoz kapcsolódó analitikai modelleket, fő hitelminősítési feltevéseket és kritériumokat használnak, amelyeket valamennyi hitelminősítés kidolgozásakor szisztematikusan alkalmaznak az adott eszközosztály vagy piaci szegmens vonatkozásában, kivéve, ha az ettől való eltérés valamilyen objektív ok alapján indokolt.
(2) A hitelminősítési intézetek olyan hitelminősítési módszert alkalmaznak, amely a módszer megfelelőségének bármely felülvizsgálatából származó megállapítást képes azonnal beépíteni.
6. cikk
A hitelminősítési módszer folyamatos jellegének értékelése
A hitelminősítő intézetek olyan hitelminősítési módszereket alkalmaznak, amelyek tervezésük és alkalmazásuk módjából fakadóan alkalmassá teszik azokat arra, hogy:
a)
folyamatosan használják azokat, kivéve, ha valamilyen objektív ok a hitelminősítési módszer megváltoztatását vagy használatának megszüntetését indokolja;
b)
a folyamatban lévő monitoringból vagy felülvizsgálatból származó megállapításokat azonnal beépítsék, különösen akkor, ha a strukturális makrogazdasági vagy a pénzügyi piaci feltételeket érintő változások befolyásolhatják az adott módszer által előállított hitelminősítéseket;
c)
összehasonlítsák különböző eszközosztályok hitelminősítéseit.
7. cikk
A hitelminősítési módszer korábbi tapasztalatokra épülő, utóteszteléseket is magában foglaló hitelesítésének értékelése
(1) A hitelminősítő intézetek olyan hitelminősítési módszereket alkalmaznak, amelyekről kvantitatív bizonyítékok állnak rendelkezésre a diszkriminációs képesség tekintetében.
(2) A hitelminősítő intézetek által alkalmazott hitelminősítési módszerek alkalmasak az alábbiak leírására:
a)
az adott módszer alkalmazásával megfelelő időintervallumon keresztül és különböző eszközosztályokra vonatkozóan kibocsátott hitelminősítések múltbeli adatokra épülő megalapozottsága és előrejelző képessége;
b)
a minősítési modellben használt feltevéseknek a tényleges nemteljesítési és veszteségrátáktól való eltérési foka.
(3) A hitelminősítési módszerek hitelesítése megfelel az alábbiaknak:
a)
a hitelminősítési módszernek a mögöttes feltevések változására való érzékenységét vizsgálja, ideértve a kvalitatív és kvantitatív tényezők változására való érzékenységet is;
b)
helyesen és megfelelően értékeli az adott hitelminősítési módszer által előállított korábbi hitelminősítéseket;
c)
megbízható inputadatokat használ, aminek része a megfelelő méretű adatminták kiválasztása is;
d)
a minősítési kategóriák (például strukturált pénzügyi eszközök, állampapírok, vállalatok, pénzügyi intézmények, biztosítók, államháztartás) mindegyike tekintetében megfelelőképpen figyelembe veszi a minősített szervezetek vagy pénzügyi eszközök meghatározó földrajzi területeit.
(4) A hitelminősítő intézetek rendelkeznek olyan eljárásokkal, amelyek biztosítják, hogy az utótesztelés által jelzett rendszerszintű hitelminősítési anomáliákat feltárják, és megfelelően kezelik.
(5) A hitelminősítési módszerek felülvizsgálatának folyamatába a hitelminősítő intézetek beleveszik:
a)
a minősített szervezetek és pénzügyi eszközök rendszeres hitelminősítési és teljesítményértékelési felülvizsgálatát;
b)
a mintán belüli és a mintán kívüli tesztelést;
c)
a hitelesítésre vagy utótesztelésre vonatkozó korábbi információkat.
8. cikk
Mentesség
Azokban az esetekben, amikor korlátozott mennyiségű kvantitatív bizonyíték áll rendelkezésre a hitelminősítési módszer előrejelző képességének alátámasztására, a hitelminősítő intézet mentesül a 7. cikk előírásai alól, ha:
a)
biztosítja azt, hogy a hitelminősítési módszerek megbízható előrejelzői a hitelképességnek;
b)
belső eljárásait következetes módon, tartósan és piaci szegmensektől függetlenül alkalmazza;
c)
rendelkeznek olyan eljárásokkal, amelyek biztosítják, hogy az utótesztelés által jelzett rendszerszintű hitelminősítési anomáliákat észlelik és megfelelően kezelik.
9. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. március 21-én.