ДИРЕКТИВА 2010/23/ЕС НА СЪВЕТА
от 16 март 2010 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за самоначисляване във връзка с доставки на някои услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специалната законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета (3) определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. Същевременно, в случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами, например строителство или отпадъци, се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката.
(2)
Предвид мащаба на измамите с ДДС, на държавите-членки следва да бъде позволено временно да прилагат механизъм, при който задължението за плащане на ДДС се прехвърля към лицето, на което са прехвърлени квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 на Директива 2003/87/ЕО (4), и други единици, които могат да се използват за постигане на съответствие с посочената директива.
(3)
Въвеждането на такъв механизъм, насочен към посочените услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(4)
Държавите-членки следва да изготвят доклад за оценка на прилагането на механизма, за да се даде възможност за оценяване на неговата ефикасност.
(5)
С оглед на оценяването по прозрачен начин на ефекта от прилагането на механизма относно дейностите с цел измама, докладите за оценка от държавите-членки следва да се основават на предварително определени критерии, установени от държавите-членки. Всяка такава оценка следва ясно да оценява равнището на измамите преди и след прилагането на механизма и всяка последваща промяна в тенденциите при дейностите с цел измама, включително доставки на други услуги. Докладът следва да съдържа и оценка на разходите за съответствие за данъчнозадължени лица.
(6)
Всяка държава-членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите по настоящата директива, следва да изготви доклад относно това.
(7)
С оглед осигуряване на възможност на всички държави-членки за прилагане на такъв механизъм е необходимо определено изменение на Директива 2006/112/ЕО.
(8)
Доколкото целта настоящата директива, а именно борбата с измамите с ДДС чрез временна мярка, с дерогация от съществуващите правила на ЕС, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа за пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(9)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да се измени по съответния начин,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
В Директива 2006/112/ЕО се вмъква следният член:
„Член 199а
1. Държавите-членки могат да предвидят, до 30 юни 2015 г. и за минимален срок от две години, лицето платец на ДДС да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:
а)
прехвърлянето на квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (5), които могат да се прехвърлят в съответствие с член 12 от посочената директива;
б)
прехвърлянето на други единици, които могат да се използват от операторите за постигане на съответствие със същата директива.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комисията следната информация:
а)
декларация относно обхвата на мярката за прилагане на механизма и подробно описание на придружаващите мерки, включително всички задължения за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и всички мерки за контрол;
б)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
в)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.
3. Въз основа на критериите за оценка, посочени в параграф 2, буква б), държавите-членки, които прилагат предвидения в параграф 1 механизъм, представят доклад на Комисията не по-късно от 30 юни 2014 г. В доклада се посочва ясно информацията, която трябва да се третира като поверителна, и информацията, която може да се публикува.
Докладът представя подробна оценка на цялостната ефективност и ефикасност на мярката, по-специално по отношение на:
а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на услуги, обхванати от мярката;
б)
евентуално прехвърляне на дейности с цел измама към стоки или други услуги;
в)
разходите за съответствие за данъчнозадължени лица в резултат на мярката.
4. Всяка държава-членка, която е установила, считано от влизането в сила на настоящия член, промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите, изброени в параграф 1, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2014 г.
Член 2
Държавите-членки, които изберат да прилагат механизма, предвиден в член 199а, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, съобщават на Комисията разпоредбите на мярката за прилагане на механизма в момента на стартирането на механизма.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Директивата се прилага до 30 юни 2015 г.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Член 6
Настоящата директива се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 март 2010 година.
A TANÁCS 2010/23/EU IRÁNYELVE
(2010. március 16.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a fordított adózási mechanizmus bizonyos csalásra alkalmas szolgáltatásokra vonatkozó választható és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 113. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK tanácsi irányelv (3) úgy rendelkezik, hogy a héát az adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany köteles megfizetni. Határokon átnyúló ügyletek és egyes nagy kockázatot jelentő belföldi ágazatok - mint például az építési szektor és a hulladékgazdálkodás - esetében azonban előírható, hogy a héafizetési kötelezettség arra a személyre tevődjön át, akinek a részére az adóköteles termékértékesítést vagy szolgáltatást teljesítették.
(2)
A héacsalások súlyosságára tekintettel lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok ideiglenes jelleggel olyan mechanizmust alkalmazzanak, amelynek keretében az adófizetési kötelezettség áttevődik arra a személyre, akire a 2003/87/EK irányelv (4) 3. cikkében meghatározott üvegházhatású gázok kibocsátási egységeit, valamint az említett irányelvnek való megfelelés céljára felhasználható más egységeket átruházták.
(3)
Az említett mechanizmusnak az általános alkalmazástól eltérő bevezetése ezen szolgáltatások esetében, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak csalásra, nem érintheti hátrányosan a héarendszer alapelveit, mint például a többfázisú fizetést.
(4)
A tagállamoknak értékelő jelentést kell készíteniük a mechanizmus alkalmazásáról, ezzel segítve a mechanizmus hatékonyságának vizsgálatát.
(5)
Annak érdekében, hogy a mechanizmus alkalmazásának a csalárd tevékenységekre gyakorolt hatása átlátható módon értékelhető legyen, a tagállamok értékelő jelentéseinek a tagállamok által előre meghatározott kritériumokon kell alapulniuk. Az említett értékelésnek egyértelműen fel kell mérnie a csalásoknak a mechanizmus alkalmazását megelőző és azt követő mértékét, valamint a csalárd tevékenységekre jellemző tendenciák ebből eredő változását, beleértve más szolgáltatások értékesítését is. A jelentésben értékelni kell az előírt kötelezettségeknek való megfelelés érdekében az adóalanyoknál jelentkező költségeket is.
(6)
Minden egyes tagállam, amely területén az ezen irányelv hatálya alá tartozó szolgáltatások tekintetében a csalárd tevékenységekre jellemző tendenciákban változást észlel, erről jelentést készít.
(7)
Annak érdekében, hogy az említett mechanizmus alkalmazására minden tagállamnak lehetősége legyen, szükséges erre vonatkozóan módosítani a 2006/112/EK irányelvet.
(8)
Mivel ezen irányelv célját, azaz a héacsalásoknak a meglévő uniós szabályoktól eltérő ideiglenes intézkedéssel történő visszaszorítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(9)
A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/112/EK irányelvben a következő cikk kerül beillesztésre:
„199a. cikk
(1) A tagállamok 2015. június 30-ig, legalább kétéves időszakra előírhatják, hogy a héa megfizetéséért felelős személy az az adóalany, akinek a részére az alábbi ügyletek bármelyikét teljesítették:
a)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (5) 3. cikkében meghatározott, üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó, az említett irányelv 12. cikke szerint átruházható egységek átruházása;
b)
más, a gazdasági szereplők által az említett irányelvnek való megfelelés céljából felhasználható egységek átruházása.
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az (1) bekezdésben előírt mechanizmus alkalmazásáról annak bevezetésekor, és a Bizottság rendelkezésére bocsátják a következő információkat:
a)
nyilatkozatot a mechanizmust alkalmazó intézkedés hatályáról, valamint a kísérő intézkedések részletes leírását, beleértve az adóalanyokat terhelő bármely bevallási kötelezettséget és bármely ellenőrző intézkedést;
b)
azokat az értékelési kritériumokat, amelyek lehetővé teszik a mechanizmus alkalmazását megelőzően, illetve azt követően az (1) bekezdésben felsorolt szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett, illetve más szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások összehasonlítását, valamint a más típusú csalárd tevékenységek tekintetében esetlegesen bekövetkezett növekedés felmérését;
c)
a mechanizmust alkalmazó intézkedés alkalmazásának kezdetét és érvényességének időtartamát.
(3) Az (1) bekezdésben előírt mechanizmust alkalmazó tagállamok a (2) bekezdés b) pontjában előírt értékelési kritériumok alapján legkésőbb 2014. június 30-ig jelentést nyújtanak be a Bizottság számára. A jelentésben egyértelműen jelezni kell, hogy melyek a bizalmasan kezelendő, illetve a nyilvánosságra hozható információk.
A jelentésben részletesen értékelni kell az intézkedés általános eredményességét és hatékonyságát, különös tekintettel a következőkre:
a)
az intézkedés hatálya alá tartozó szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalásokra gyakorolt hatás;
b)
a csalások esetleges áthelyeződése termékekre vagy más szolgáltatásokra;
c)
az intézkedésnek való megfelelésnek az adóalanyoknál jelentkező költségei.
(4) Minden tagállam, amely e cikk hatálybalépésétől kezdődően az (1) bekezdésben felsorolt szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalások tendenciáiban változást észlel, erről legkésőbb 2014. június 30-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak.
2. cikk
A 2006/112/EK irányelv 199a. cikkének (1) bekezdésében előírt mechanizmus alkalmazását választó tagállamok a mechanizmus alkalmazásának megkezdésekor tájékoztatják a Bizottságot a mechanizmust tartalmazó intézkedéseik rendelkezéseiről.
3. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
4. cikk
Ezt az irányelvet 2015. június 30-ig kell alkalmazni.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
6. cikk
Ezt az irányelvet az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
Kelt Brüsszelben, 2010. március 16-án.