ДИРЕКТИВА 2011/65/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 8 юни 2011 година
относно ограничението за употребата на определени опасни вещества в електрическото и електронното оборудване
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2002/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 г. относно ограничението за употребата на определени опасни вещества в електрическото и електронното оборудване (4) трябва да бъде съществено изменена. С оглед постигане на яснота посочената директива следва да бъде преработена.
(2)
Несъответствията в законодателството или административните мерки, приети от държавите-членки по отношение на ограниченията в употребата на някои опасни вещества в електрическото и електронното оборудване (ЕЕО), могат да създадат пречки за търговията и да изменят условията на конкуренцията в Съюза и могат поради това да окажат директно влияние върху установяването и функционирането на вътрешния пазар. С оглед на това е необходимо да се установят правила в тази област и да се спомогне за опазването на здравето на хората и за екологосъобразно оползотворяване и обезвреждане на отпадъчното ЕЕО.
(3)
Съгласно Директива 2002/95/ЕО Комисията извършва преглед на разпоредбите на посочената директива, по-специално за да добави към обхвата ѝ оборудване от определени категории и да проучи необходимостта от адаптиране на списъка с веществата под ограничение въз основа на научния напредък, като се съобразява с принципа на предпазните мерки, одобрен с резолюция на Съвета от 4 декември 2000 г.
(4)
Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (5) отдава първостепенно значение на предотвратяването в законодателството по управлението на отпадъците. Предотвратяването е определено, наред с другото, като мерки, с които се намалява съдържанието на вредни вещества в материалите и продуктите.
(5)
В Резолюцията на Съвета от 25 януари 1988 г. за програма за действие на Общността за борба със замърсяването на околната среда с кадмий (6) Комисията беше приканена да разработи незабавно специални мерки за такава програма. Човешкото здраве също трябва да бъде защитено и поради това следва да се прилага цялостна стратегия, която по-специално да ограничава употребата на кадмий и да стимулира изследванията на заместители. В резолюцията се подчертава, че употребата на кадмий следва да бъде ограничена до случаите, при които няма подходящи алтернативи.
(6)
Регламент (ЕО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно устойчивите органични замърсители (7) припомня, че целта за защита на околната среда и човешкото здраве от устойчиви органични замърсители не може да се постигне в достатъчна степен от държавите-членки поради трансграничното въздействие на тези замърсители и следователно може да се постигне по-добре на равнището на Съюза. Съгласно този регламент емисиите на устойчиви органични замърсители, като например диоксини и фурани, които са непреднамерено получени странични продукти от промишлени процеси, следва да се установят и намалят възможно най-бързо, като крайната цел е по възможност елиминирането им.
(7)
Наличните данни показват, че тези мерки за събиране, третиране, рециклиране и обезвреждане на отпадъчното ЕЕО, както е постановено в Директива 2002/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 г. относно отпадъчно електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) (8) са необходими за намаляването на проблемите за управление на отпадъците, свързани със съответните тежки метали и вещества, които забавят горенето. Въпреки тези мерки значителна част от отпадъчното ЕЕО ще продължи да бъде откривана в настоящите потоци за обезвреждане в рамките на Съюза и извън него. Дори ако отпадъчното ЕЕО е било събрано отделно и е било подложено на преработка за рециклиране, неговото съдържание на живак, кадмий, олово и хром VI, полибромирани бифенили (PBB) и полибромирани дифенилетери (PBDE) има вероятност да представлява риск за здравето или околната среда, особено когато се третира при по-малко оптимални условия.
(8)
Като се вземе под внимание техническата и икономическата приложимост, включително за малките и средните предприятия (МСП), най-ефективният начин за значително намаляване на рисковете за здравето и околната среда, свързани с тези вещества, за да се достигне избраното ниво на защита в Съюза, е заместването на тези вещества в ЕЕО с безопасни или по-безопасни материали. Ограничаването на употребата на тези опасни вещества е вероятно да увеличи възможностите за икономическа печалба от рециклиране на отпадъчното ЕЕО и да намали отрицателното въздействие върху здравето на работниците в заводите за рециклиране.
(9)
Веществата, обхванати от настоящата директива, са научно добре проучени и оценени и са били обект на различни мерки на равнището на Съюза и на национално равнище.
(10)
Предвидените в настоящата директива мерки следва да вземат под внимание съществуването на международни указания и препоръки и следва да се базират на оценка на наличната научна и техническа информация. Мерките са необходими за постигане на избраното ниво на защита за здравето на човека и околната среда, при надлежно спазване на принципа на предпазните мерки, като се имат предвид рисковете, които липсата на тези мерки вероятно би предизвикала в Съюза. Мерките следва да бъдат под контрол и, ако е необходимо, да бъдат коригирани, като се вземе под внимание наличната научна и техническа информация. Приложенията към директивата следва да се преразглеждат редовно, за да се вземат предвид, наред с другото, приложения XIV и XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (9). По-специално приоритетно следва да се разгледат рисковете за човешкото здраве и околната среда, произтичащи от употребата на хексабромоциклододекан (HBCDD), бис (2-етилхексил) фталат (DEHP), бутил бензил фталат (BBP) и дибутилфталат (DBP). С цел допълнително ограничаване на веществата Комисията следва отново да проучи вещества, които са били предмет на предишни оценки, в съответствие с новите критерии, установени в настоящата директива като част от първия преглед.
(11)
Настоящата директива допълва общото законодателство на Съюза за управлението на отпадъците, като Директива 2008/98/ЕО, както и Регламент (ЕО) № 1907/2006.
(12)
В настоящата директива следва да се включат множество определения с цел уточняване на обхвата ѝ. Освен това определението за „електрическо и електронно оборудване“ следва да бъде допълнено с определение за „зависимо“, за да се обхване многофункционалният характер на някои продукти, като предназначението на ЕЕО трябва да се определи въз основата на обективни характеристики, като например дизайна на продукта и неговото предлагане на пазара.
(13)
Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (10) дава възможност за установяване на конкретни изисквания за екологосъобразно проектиране за продукти, свързани с енергопотреблението, които могат да бъдат включени и в обхвата на настоящата директива. Директива 2009/125/ЕО и мерките за прилагане, приети в съответствие с нея, не засягат законодателството на Съюза за управление на отпадъците.
(14)
Настоящата директива следва да се прилага, без да засяга законодателството на Съюза за изискванията за безопасността и здравето и специалното законодателство на Съюза за управление на отпадъците, и по-специално Директива 2006/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г. относно батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори (11) и Регламент (ЕО) № 850/2004.
(15)
Техническото развитие на ЕЕО без тежки метали, PBDE и PBB следва да бъде взето под внимание.
(16)
След като научните данни са в наличност, като се вземе под внимание принципът на предпазните мерки, следва да се провери ограничението за други опасни вещества, включително всички вещества с много малък размер или с много малка вътрешна или повърхностна структура (наноматериали), които могат да бъдат опасни поради свойства, свързани с техния размер или структура, и следва да се провери тяхното заместване с по-благоприятни за околната среда алтернативи, които гарантират поне същото ниво на защита за потребителите. За тази цел преразглеждането и изменението на списъка на ограничените вещества в приложение II следва да се извършва съгласувано, да се постигне максимален синхрон и следва да се отрази допълващият характер на работата, извършвана по други законодателни актове на ЕС, и по-специално в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006, като същевременно се гарантира взаимно независимо действие на настоящата директива и на посочения регламент. Следва да се проведат консултации със съответните заинтересовани страни и следва да бъде отдадено особено внимание на потенциалното въздействие върху МСП.
(17)
Разработването на възобновяеми форми на енергия е една от основните цели на Европейския съюз, като приносът на възобновяемите енергийни източници за целите на опазването на околната среда и климата е от ключово значение. Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници (12) припомня, че следва да бъде осигурена последователност между посочените цели и законодателството на Съюза в областта на околната среда. Следователно настоящата директива следва да не възпрепятства разработването на технологии за възобновяеми енергийни източници, които не представляват опасност за здравето и околната среда и са устойчиви и икономически изгодни.
(18)
Изключения от изискванията за заместване следва да бъдат допуснати, ако заместването не е възможно от научна или техническа гледна точка, особено предвид на положението на МСП, или ако негативното влияние върху околната среда, здравето и безопасността на потребителите, причинено от заместителя, има вероятност да надхвърли ползите за околната среда, здравето и безопасността на потребителите от това заместване или ако не са осигурени надеждни заместители. При вземането на решение за освобождаване и за продължителността на евентуалното освобождаване следва да се взема предвид наличието на заместители, както и социално-икономическото въздействие на заместването. Във връзка с цялостното въздействие на освобождаването от изискванията, по целесъобразност, следва да се прилагат съображения, свързани с жизнения цикъл. Заместването на опасни вещества в ЕЕО трябва също така да бъде направено по начин, съвместим със здравето и безопасността на потребителите на ЕЕО. Пускането на медицински изделия на пазара изисква процедура за оценка на съответствието съгласно Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно медицинските изделия (13) и Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно диагностичните медицински изделия in vitro (14), а по тази процедура би могло да се наложи намеса на нотифициран орган, определен от компетентните власти на държавите-членки. Ако такъв нотифициран орган установи, че безопасността на потенциалния заместител при предвидената му употреба в медицински изделия или в диагностични медицински изделия ин витро не е доказана, се счита, че употребата на този потенциален заместител има очевидно отрицателно социално-икономическо въздействие и отрицателно въздействие върху здравето и безопастността на потребителите. Следва да бъде възможно от датата на влизане в сила на настоящата директива да се подават искания за освобождаване за оборудване дори преди действителното включване на това оборудване в обхвата на настоящата директива.
(19)
Случаите, в които ограничението не се прилага за определени материали или компоненти, следва да бъдат с ограничен обхват и продължителност, за да се постигне постепенно прекратяване на употребата на опасни вещества в ЕЕО, при положение че употребата им в такова оборудване следва да може да се избягва.
(20)
Трябва да има резервни части в наличност, тъй като повторната употреба, ремонтирането и удължаването на живота на продукта са от полза.
(21)
Процедурите за оценяване на съответствието на ЕЕО по настоящата директива следва да бъдат съгласувани със съответните законодателни актове на Съюза, по-специално с Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти (15). Хармонизирането на процедурите за оценяване на съответствието следва да даде на производителите правна сигурност относно доказателствата за съответствието, които те трябва да представят на властите в целия Съюз.
(22)
Маркировката, която се прилага за продуктите на равнището на Съюза, „СЕ“ маркировка, следва да се прилага и за ЕЕО, попадащо в обхвата на настоящата директива.
(23)
Механизмите за надзор на пазара, установени с Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (16), осигуряват нужните предпазни механизми за проверка на съответствието с настоящата директива.
(24)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, особено по отношение на насоките и формата на заявленията за освобождаване от изискванията, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Те следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (17).
(25)
С оглед постигане на целите на настоящата директива Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на измененията по приложение II, подробни правила за спазване на изискванията за максималните допустими стойности на концентрациите и адаптиране на приложения III и IV към научно-техническия прогрес. От особено значение е Комисията да провежда подходящи консултации по време на подготвителната работа, включително на равнище експерти.
(26)
Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с предходната директива. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от предходната директива.
(27)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на директивата, посочена в приложение VII, част Б.
(28)
При преразглеждането на настоящата директива Комисията следва да извърши задълбочен анализ на съгласуваността с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1907/2006.
(29)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (18) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза таблици, които показват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и приетите мерки за нейното транспониране, и да осигурят публичен достъп до тях.
(30)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно установяване на ограничения за употребата на опасни вещества в ЕЕО, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно поради мащаба на проблема и отражението му върху други законодателни актове на Съюза относно оползотворяването и обезвреждането на отпадъци и върху области от общ интерес, например опазването на човешкото здраве, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки съгласно принципа на субсидиарността, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правила за ограничаването на употребата на опасни вещества в електрическото и електронното оборудване (ЕЕО), за да спомогне за опазването на здравето на човека и на околната среда, включително екологосъобразното оползотворяване и обезвреждане на отпадъчното ЕЕО.
Член 2
Обхват
1. При спазване на параграф 2 настоящата директива се прилага за ЕЕО, което попада в категориите, посочени в приложение I.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 4, параграфи 3 и 4, държавите-членки предвиждат, че ЕЕО, което е било извън обхвата на Директива 2002/95/ЕО, но което не би съответствало на настоящата директива, може въпреки това да продължава да се предоставя на пазара до 22 юли 2019 г.
3. Настоящата директива се прилага, без да се засягат изискванията на законодателството на Съюза относно безопасността и здравето и относно химикалите, и по-специално Регламент (ЕО) № 1907/2006, както и изискванията на специалното законодателство на Съюза за управление на отпадъците.
4. Настоящата директива не се прилага за:
а)
оборудване, което е необходимо за опазване на основните интереси на сигурността на държавите-членки, включително за оръжия, боеприпаси и бойни продукти, специално предназначени за военна употреба;
б)
оборудване, предназначено за изпращане в космическото пространство;
в)
оборудване, което е специално проектирано и трябва да бъде инсталирано като част от друг вид оборудване, което е изключено от или не попада в обхвата на настоящата директива, което може да изпълнява предназначението си само като част от посоченото друго оборудване и което може да бъде сменено само със същото специално проектирано оборудване;
г)
големи единици стационарно промишлено оборудване;
д)
неподвижно монтирани големи инсталации;
е)
средства за транспорт на пътници или стоки, с изключение на електрически двуколесни моторни превозни средства, които не са получили типово одобрение;
ж)
мобилни устройства, непредназначени за движение по пътища, предоставени изключително за професионална употреба;
з)
активни имплантируеми медицински изделия;
и)
фотоволтаични панели, предназначени за използване в система, която е проектирана, създадена и инсталирана от специалисти за постоянна експлоатация на определено място, с цел производство на енергия от слънчева светлина за обществени, търговски, промишлени и битови нужди;
й)
оборудване, специално проектирано единствено за целите на научно-изследователската и развойната дейност и предоставяно само на принципа на свързаните стопански системи.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1.
„електрическо и електронно оборудване“ или „ЕЕО“ означава оборудване, което е зависимо от електрически ток или електромагнитни полета, за да функционира правилно, и оборудване за генериране, предаване и измерване на такъв ток или полета и е създадено за употреба с електрическо напрежение, което не превишава 1 000 волта за променлив ток и 1 500 волта за постоянен ток;
2.
за целите на точка 1 „зависим“ означава, че ЕЕО се нуждае от електрически ток или електромагнитни полета, за да изпълнява поне една от функциите по предназначение;
3.
„големи единици стационарно промишлено оборудване“ означава голяма цялост от машини, оборудване и/или компоненти, функциониращи съвместно, със специфично приложение, монтирани и демонтирани за постоянно от специалисти на дадено място и експлоатирани и поддържани от специалисти в промишлени производствени сгради или съоръжения за научно-изследователска и развойна дейност;
4.
„големи неподвижно монтирани инсталации“ означава голяма цялост от няколко вида апарати и, където е приложимо, други устройства, сглобени и монтирани от специалисти, предназначени за постоянна експлоатация на предварително определено място и демонтирани от специалисти;
5.
„кабели“ означава всички кабели с номинално напрежение до 250 волта, служещи за връзка или удължител при свързването на ЕЕО с електрическата мрежа или при свързването на две или повече ЕЕО едно с друго;
6.
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което произвежда ЕЕО или има проектирано или произведено ЕЕО и го предлага на пазара под свое име или търговска марка;
7.
„упълномощен представител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е упълномощено писмено от производител да действа от негово име във връзка с определени задачи;
8.
„дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице по веригата на доставките, различно от производителя или вносителя, което предоставя ЕЕО на пазара;
9.
„вносител“ означава всяко установено в Съюза физическо или юридическо лице, което пуска на пазара на Съюза ЕЕО от трета държава;
10.
„икономически оператори“ означава производители, упълномощени представители, вносители или дистрибутори;
11.
„предоставяне на пазара“ означава всяка възмездна или безвъзмездна доставка на ЕЕО за разпространение, потребление или употреба на пазара на Съюза като част от дадена търговска дейност;
12.
„пускане на пазара“ означава предоставяне на ЕЕО на пазара на Съюза за първи път;
13.
„хармонизиран стандарт“ означава стандарт, приет от една от европейските организации за стандартизация, изброени в приложение I към Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти, както и правила относно услугите на информационното общество (19), въз основа на искане, отправено от Комисията, в съответствие с член 6 от Директива 98/34/ЕО;
14.
„техническа спецификация“ означава документ, определящ техническите изисквания, на които трябва да отговаря определен продукт, процес или услуга;
15.
„СЕ маркировка“ означава маркировка, с която производителят показва, че продуктът съответства на приложимите изисквания на законодателните актове на Съюза за хармонизиране, предвиждащи нанасянето ѝ;
16.
„оценяване на съответствието“ означава процедурата, посредством която се установява дали са спазени изискванията на настоящата директива по отношение на дадено ЕЕО;
17.
„надзор на пазара“ означава извършваните дейности и вземаните мерки от страна на публичните органи, за да се гарантира, че ЕЕО отговаря на определените в настоящата директива изисквания и не застрашава здравето, безопасността или други аспекти на опазването на обществения интерес;
18.
„изземване“ означава всяка мярка, целяща да постигне връщане на продукт, който вече е бил предоставен на разположение на крайния потребител;
19.
„изтегляне“ означава всяка мярка, целяща да предотврати предоставянето на пазара на продукт, който вече е във веригата на доставки;
20.
„еднороден материал“ означава или материал с изцяло хомогенен състав, или материал, състоящ се от комбинация от материали, който не може да бъде разграден на различни материали чрез механични действия, като развинтване, разрязване, раздробяване, смилане и абразивни технологии;
21.
„медицинско изделие“ означава медицинско изделие по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 93/42/ЕИО и което също е ЕЕО;
22.
„медицинско изделие за диагноза ин витро“ означава медицинско изделие за диагноза ин витро по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Директива 98/79/ЕО;
23.
„активно имплантируемо медицинско изделие“ означава всяко активно имплантируемо медицинско изделие по смисъла на член 1, параграф 2, буква в) от Директива 90/385/ЕИО на Съвета от 20 юни 1990 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно активно имплантируеми медицински изделия (20);
24.
„промишлени прибори за контрол и управление“ са прибори за контрол и управление, които са предназначени изключително за промишлена или професионална употреба;
25.
„наличие на заместител“ означава способността заместителят да може да бъде произведен и доставен в рамките на разумен срок от време, в сравнение с времето, необходимо за производството и доставката на веществата, изброени в приложение II;
26.
„надеждност на заместител“ означава вероятността ЕЕО, използващо такъв заместител, да изпълнява необходимата функция безпроблемно при определени условия и за посочения период от време;
27.
„резервна част“ означава отделна част от електрическо и електронно оборудване, която може да замени част от ЕЕО. Електрическото и електронното оборудване не може да функционира по предназначение без тази част на ЕЕО. Функционалността на ЕЕО се възстановява или се подобрява, когато частта се замени с резервна част;
28.
„мобилни устройства, непредназначени за движение по път и изключително за професионална употреба“ означава машини с бордови източник на енергия, чието функциониране налага придвижване или непрекъснато/периодично преместване между няколко фиксирани работни места по време на работа и изключително за професионална употреба.
Член 4
Превенция
1. Държавите-членки гарантират, че ЕЕО, което е пуснато на пазара, включително кабелите и резервните части за неговия ремонт, неговата повторна употреба, осъвременяване на функционалните му характеристики или повишаване на капацитета му, не съдържа веществата, изброени в приложение II.
2. За целите на настоящата директива се допуска не повече от максималната стойност на тегловната концентрация в еднородните материали съгласно приложение II. Комисията приема чрез делегирани актове в съответствие с член 20 и при спазване на условията, установени в членове 21 и 22, подробни правила за спазване на изискванията за максималните стойности на концентрациите, като вземат предвид, наред с другото, повърхностните покрития.
3. Параграф 1 се прилага за медицинските изделия и за приборите за контрол и управление, които се пускат на пазара от 22 юли 2014 г., за диагностичните медицински изделия ин витро, които се пускат на пазара от 22 юли 2016 г., и за промишлените прибори за контрол и управление, които се пускат на пазара от 22 юли 2017 г.
4. Параграф 1 не се прилага за кабели или резервни части за ремонта, повторната употреба, осъвременяването на функционалните характеристики или повишаването на капацитета на:
а)
ЕЕО, което е пуснато на пазара преди 1 юли 2006 г.;
б)
медицински изделия, които са пуснати на пазара преди 22 юли 2014 г.;
в)
диагностични медицински изделия ин витро, които са пуснати на пазара преди 22 юли 2016 г.;
г)
прибори за контрол и управление, които са пуснати на пазара преди 22 юли 2014 г.;
д)
промишлени прибори за контрол и управление, които са пуснати на пазара преди 22 юли 2017 г.;
е)
ЕЕО, за което е ползвано правото на освобождаване и което е било пуснато на пазара преди изтичането на срока на освобождаването, доколкото това се отнася до съответното освобождаване.
5. Параграф 1 не се прилага по отношение на повторно употребени резервни части, възстановени от ЕЕО, пуснати на пазара преди 1 юли 2006 г. и употребени в оборудване, пуснато на пазара преди 1 юли 2016 г., ако повторната употреба се извършва в подлежащи на одит затворени свързани стопански системи за връщане и тази повторна употреба на части е съобщена на потребителя.
6. Параграф 1 не се прилага за случаите на употреба, които са изброени в приложения III и IV.
Член 5
Адаптиране на приложенията към научно-техническия напредък
1. За да адаптира приложения III и IV към научно-техническия прогрес и за да постигне целите, установени в член 1, Комисията приема чрез отделни делегирани актове в съответствие с член 20 и при спазване на условията, установени в членове 21 и 22, следните мерки:
а)
включване на материали и компоненти от ЕЕО за специфични приложения в списъка, съдържащ се в приложения III и IV, ако включването им не намалява степента на опазване на околната среда и на здравето, постановена с Регламент (ЕО) № 1907/2006, когато е изпълнено едно от следните условия:
-
тяхното отстраняване или замяна посредством промени в проектирането или чрез материали и компоненти, които не изискват никакви материали или вещества, изброени в приложение II, е технически или научно неосъществимо,
-
не са осигурени надеждни заместители,
-
общото отрицателно въздействие върху околната среда, здравето и безопасността на потребителите, причинено от замяната, има вероятност да надхвърли общите ползи за околната среда, здравето и безопасността на потребителите от тази замяна.
При вземането на решения за включване на материали и компоненти на ЕЕО в списъка, съдържащ се в приложения III и IV, и за срока на евентуалните освобождавания се взема предвид наличието на заместители, както и социално-икономическото въздействие на заместването. При вземането на решения за срока на евентуалните освобождавания следва да се вземат предвид всички потенциални неблагоприятни последици за иновациите. Във връзка с цялостното въздействие на освобождаването от изискванията, по целесъобразност, се прилагат съображения, свързани с жизнения цикъл;
б)
заличаване на материали и компоненти на ЕЕО от списъците, съдържащи се в приложения III и IV, когато установените в буква а) условия вече не се изпълняват.
2. Мерките, приети съгласно параграф 1, буква а), са със срок на действие до пет години за категории 1-7, 10 и 11 от приложение I и със срок на действие до седем години за категории 8 и 9 от приложение I. Решението за срока на действие се взема за всеки случай поотделно, като тези мерки може да бъдат подновявани.
За освобождаванията, посочени в приложение III, считано от 21 юли 2011 г., максималният срок на действие, който може да бъде подновен, е пет години за категориите 1-7 и 10 от приложение I, считано от 21 юли 2011 г., и седем години за категориите 8 и 9 от приложение I, считано от съответните дати, определени в член 4, параграф 3, освен ако не е определен по-кратък срок.
За освобождаванията, посочени в приложение IV, считано от 21 юли 2011 г., максималният срок на действие, който може да бъде подновен, е седем години, считано от съответните дати, определени в член 4, параграф 3, освен ако не е определен по-кратък срок.
3. Заявлението за предоставяне, подновяване или отнемане на право на освобождаване се подава до Комисията в съответствие с приложение V.
4. Комисията:
а)
потвърждава получаването на заявлението в писмена форма в срок 15 дни от получаването ѝ. В потвърждението се посочва датата на получаване на заявлението;
б)
уведомява незабавно държавите-членки относно полученото заявление и предоставя на тяхно разположение заявлението и всякаква допълнителна информация, предоставена от заявителя;
в)
предоставя на обществеността резюме на заявлението;
г)
прави оценка на заявлението и неговата обосновка.
5. Заявлението за подновяване на освобождаване се подава не по-късно от 18 месеца преди изтичането на правото на освобождаване.
Комисията взема решение по заявлението за подновяване на освобождаване не по-късно от 6 месеца преди датата на изтичане на съществуващото право на освобождаване, освен ако особени обстоятелства не налагат други срокове. До вземането на решение от Комисията относно заявлението за подновяване съществуващото право на освобождаване продължава да бъде в сила при всички случаи.
6. В случай че заявлението за подновяване на освобождаване бъде отхвърлено или правото на освобождаване бъде отнето, правото на освобождаване изтича най-рано 12 месеца и най-късно 18 месеца след датата на вземане на решението.
7. Преди приложенията да бъдат изменени, Комисията, наред с другото, се консултира с икономически оператори, собственици на заводи за рециклиране и за третиране, природозащитни организации, сдружения на работници и потребители и публикува получените забележки.
8. Комисията приема хармонизиран формат за заявленията, посочени в параграф 3 от настоящия член, както и подробни насоки за тези заявления, като взема предвид положението на МСП. Посочените мерки за изпълнение са приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Член 6
Преразглаждане и изменение на списъка на ограничените вещества в приложение II
1. С цел постигане на целите, установени в член 1, и като се вземе предвид принципът на предпазните мерки, Комисията взема решение за преразглеждане въз основа на обща оценка, както и за изменение на списъка на ограничените вещества в приложение II до 22 юли 2014 г. и периодично след това по собствена инициатива или след представяне на предложение от държава-членка, съдържащо информацията, посочена в параграф 2.
Преразглаждането и изменението на списъка на ограничените вещества в приложение II трябва да бъдат в съответствие с останалото законодателство за химикалите, и по-специално Регламент (ЕО) № 1907/2006, като се вземат предвид, наред с другото, приложения XIV и XVII към посочения регламент. При прегледа се вземат под внимание обществено достъпни знания, получени от прилагането на това законодателство.
При преразглеждането и промяната на приложение II Комисията взема предвид по-специално обстоятелството дали дадено вещество, в това число и веществата с много малки размери или много малка вътрешна или повърхностна структура или група от подобни вещества:
а)
биха могли да имат отрицателно въздействие по време на операции, свързани с управлението на отпадъчни ЕЕО, включително и върху възможностите за подготовка за повторна употреба на отпадъчни ЕЕО или за рециклиране на материали от отпадъчни ЕЕО;
б)
биха могли да доведат, предвид употребата им, до неконтролирано или дифузно разпръскване в околната среда на веществото, да доведат до опасни остатъци от него или до продукти от трансформация или разграждане по време на подготовката за повторна употреба, рециклиране или друг вид обработване на материалите от отпадъчни ЕЕО при настоящите оперативни условия;
в)
биха могли да доведат до неприемливо излагане на опасни въздействия за работниците, които участват в събирането или третирането на отпадъчни ЕЕО;
г)
биха могли да бъдат заменени от заместители или алтернативни технологии с по-малко отрицателно въздействие.
При това преразглеждане Комисията се допитва до заинтересованите страни, включително икономически оператори, собственици на заводи за рециклиране и за третиране, екологични организации и сдружения на служители и потребители.
2. Предложенията за преразглеждане и изменение на списъка с ограничени вещества или група от подобни вещества в приложение II съдържат най-малко следната информация:
а)
точна и ясна формулировка на предложеното ограничение;
б)
предоставяне на справки и научни доказателства за ограничението;
в)
информация за употребата на дадено вещество или група от подобни вещества в ЕЕО;
г)
информация за вредните последици и излагането на опасни въздействия, по-специално по време на операциите по управление на отпадъчни ЕЕО;
д)
информация за възможни заместители и други алтернативи, тяхната наличност и надеждност;
е)
обосновка за разглеждането на въпроса за налагане на ограничение на равнището на Съюза като най-подходяща мярка;
ж)
социално-икономическа оценка.
3. Мерките, посочени в настоящия член, се приемат от Комисията чрез делегирани актове в съответствие с член 20 и при спазване на условията, установени в членове 21 и 22.
Член 7
Задължения на производителите
Държавите-членки гарантират, че:
а)
когато пускат ЕЕО на пазара, производителите гарантират, че то е било проектирано и произведено в съответствие с определените в член 4 изисквания.
б)
производителите изготвят необходимата техническа документация и извършват или възлагат извършването на процедурата за вътрешен производствен контрол, в съответствие с част А от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО;
в)
когато в рамките на процедурата, посочена в буква б), е доказано съответствието на ЕЕО с приложимите изисквания, производителите изготвят декларация за съответствие с изискванията на ЕС и нанасят „СЕ“ маркировката на готовия продукт. Когато друго приложимо законодателство на Съюза изисква прилагането на процедура за оценка на съответствието, която е поне толкова строга, изпълнението на изискванията по член 4, параграф 1 от настоящата директива може да се докаже в рамките на тази процедура. Може да се изготви единна техническа документация;
г)
производителите съхраняват техническата документация и декларацията на ЕС за съответствие в срок десет години от пускането на ЕЕО на пазара;
д)
производителите извършват необходимото, за да гарантират, че са въвели процедури, които осигуряват постоянното съответствие на серийното производство. Промените в проектирането или характеристиките на продуктите и промените в хармонизираните стандарти или в техническите спецификации, спрямо които е декларирано съответствието на ЕЕО, трябва да се отчитат по целесъобразен начин;
е)
производителите водят регистър на несъответстващото ЕЕО и на иззетите продукти и информират дистрибуторите за това;
ж)
производителите извършват необходимото, за да гарантират, че на произведеното от тях ЕЕО е отбелязан неговият вид, партида или сериен номер или друг елемент, който позволява ЕЕО да бъде идентифицирано, или, когато размерът или характерът на съответното ЕЕО не позволява това, да гарантират, че изискваната информация фигурира на опаковката или в документ, който придружава ЕЕО;
з)
производителите отбелязват името си, регистрираната си търговска фирма или регистрираната си търговска марка и адреса, на който може да се установи връзка с тях, на самото ЕЕО или, когато това не е възможно, на опаковката или в документ, който придружава ЕЕО. Като адрес трябва да се посочи само едно място, на което може да се установи връзка с производителя. Когато друго приложимо законодателство на Съюза съдържа разпоредби за посочване на името и адреса на производителя, които са поне толкова строги, се прилагат тези разпоредби;
и)
производителите, които допускат или имат основание да смятат, че ЕЕО, което те са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно вземат необходимите корективни мерки, за да приведат това ЕЕО в съответствие, да го изтеглят или да го изземат от пазара, ако това е целесъобразно, и незабавно информират компетентните национални органи на държавите-членки, в които са предложили на пазара това ЕЕО, като осигуряват подробни сведения, по-специално относно несъответствието и взетите корективни мерки;
й)
въз основа на обосновано искане от компетентен национален орган производителите му представят цялата информация и документация, които са необходими за доказване на съответствието на ЕЕО с настоящата директива, на език, който може лесно да бъде разбран от съответния орган, и че те си сътрудничат с този орган по негово искане във всяко действие, предприето за осигуряване на съответствие с настоящата директива за ЕЕО, пуснато от тях на пазара.
Член 8
Задължения на упълномощените представители
Държавите-членки гарантират, че:
а)
всеки производител има възможност да определи свой упълномощен представител чрез писмено пълномощно. Предвидените в член 7, буква а) задължения и изготвянето на техническа документация не могат да влизат в пълномощията на упълномощения представител;
б)
упълномощеният представител изпълнява задачите, които са определени в предоставеното му от производителя пълномощно. С пълномощното на упълномощения представител се дава правото да извършва най-малко следното:
-
да съхранява декларацията за съответствие с изискванията на ЕС и техническата документация на разположение на националните надзорни органи за срок от десет години след пускането на ЕЕО на пазара,
-
въз основа на обосновано искане от компетентен национален орган да предостави на този орган цялата информация и документация, които са необходими за доказване на съответствието на дадено ЕЕО с настоящата директива,
-
да си сътрудничи с компетентните национални органи, ако поискат това, във всяко действие, което са предприели за осигуряване на съответствие с настоящата директива за включеното в пълномощията им ЕЕО.
Член 9
Задължения на вносителите
Държавите-членки гарантират, че:
а)
вносителите пускат на пазара на Съюза само ЕЕО, съответстващо на изискванията по настоящата директива;
б)
вносителите, преди да пуснат дадено ЕЕО на пазара, извършват необходимото, за да гарантират, че производителят е провел подходяща процедура за оценяване на съответствието и че те освен това гарантират, че производителят е изготвил техническата документация, че на съответното ЕЕО е поставена „СЕ“ маркировка и то е придружено от изискваните документи и че производителят е спазил изискванията по член 7, букви е) и ж);
в)
когато даден вносител допуска или има основания да смята, че определено ЕЕО не съответства на разпоредбите на член 4, че вносителят не може да пуска това ЕЕО на пазара, преди да е приведено в съответствие, и че вносителят информира за това производителя и органите за надзор на пазара;
г)
вносителите отбелязват името си, регистрираната си търговска фирма или регистрираната си търговска марка и адреса, на който може да се установи връзка с тях, на самото ЕЕО или, когато това не е възможно, на опаковката или в документ, който придружава ЕЕО. Когато друго приложимо законодателство на Съюза съдържа разпоредби за посочване на името и адреса на вносителя, които са поне толкова строги, се прилагат тези разпоредби;
д)
вносителите, за да се гарантира спазването на директива, водят регистър на несъответстващото ЕЕО и на иззетите продукти и информират дистрибуторите за това;
е)
вносителите, които допускат или имат основание да смятат, че ЕЕО, което те са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно вземат необходимите корективни мерки, за да приведат това ЕЕО в съответствие, да го изтеглят или изземат от пазара, ако това е целесъобразно, и незабавно информират компетентните национални органи на държавите-членки, в които са предложили на пазара това ЕЕО, като осигуряват подробни сведения, по-специално относно несъответствието и взетите корективни мерки;
ж)
вносителите за срок от десет години след пускането на ЕЕО на пазара съхраняват на разположение на органите за надзор на пазара копие от декларацията за съответствие с изискванията на ЕС и гарантират, че при поискване техническата документация може да бъде представена на тези органи;
з)
вносителите въз основа на обосновано искане от компетентен национален орган му представят цялата информация и документация, които са необходими за доказване на съответствието на ЕЕО с настоящата директива, на език, който може лесно да бъде разбран от съответния орган, и че те си сътрудничат с този орган по негово искане във всяко действие, предприето за осигуряване на съответствие с настоящата директива за ЕЕО, пуснато от тях на пазара.
Член 10
Задължения на дистрибуторите
Държавите-членки гарантират, че:
а)
когато предоставят ЕЕО на пазара, дистрибуторите действат с грижата на добър стопанин по отношение на приложимите изисквания, по-специално като проверяват дали на това ЕЕО е поставена „СЕ“ маркировка, дали е придружено от изискваните документи на език, който може лесно да бъде разбран от потребителите и другите крайни ползватели в държавата-членка, където това ЕЕО се предоставя на пазара, и дали производителят и вносителят са спазили всички изисквания по член 7, букви ж) и з) и член 9, буква г);
б)
когато даден дистрибутор допуска или има основания да смята, че определено ЕЕО не съответства на разпоредбите на член 4, посоченият дистрибутор не може да предоставя това ЕЕО на пазара, преди да е приведено в съответствие, и че посоченият дистрибутор информира за това производителя или вносителя, както и органите за надзор на пазара;
в)
дистрибуторите, които допускат или имат основание да смятат, че ЕЕО, което те са предоставили на пазара, не съответства на изискванията на настоящата директива, вземат необходимите корективни мерки, за да приведат това ЕЕО в съответствие, да го изтеглят или изземат от пазара, ако това е целесъобразно, и че те незабавно информират компетентните национални органи на държавите-членки, в които са предложили на пазара това ЕЕО, като осигуряват подробни сведения, по-специално относно несъответствието и взетите корективни мерки;
г)
въз основа на обосновано искане от компетентен национален орган дистрибуторите представят на този орган цялата информация и документация, които са необходими за доказване на съответствието на ЕЕО с настоящата директива, и че те си сътрудничат с този орган по негово искане във всяко действие, предприето за осигуряване на съответствие с настоящата директива за ЕЕО, предоставено от тях на пазара.
Член 11
Случаи, при които задълженията на производителите се прилагат и към вносителите и дистрибуторите
Държавите-членки гарантират, че всеки вносител или дистрибутор има задълженията на производител по смисъла на настоящата директива и трябва да изпълнява задълженията на производителя по член 7, когато пуска ЕЕО на пазара под свое име или своя търговска марка или когато променя вече пуснато на пазара ЕЕО по начин, който може да засегне съответствието на това ЕЕО с приложимите изисквания.
Член 12
Идентифициране на икономическите оператори
Държавите-членки гарантират, че за срок от десет години след пускането на ЕЕО на пазара при поискване икономическите оператори идентифицират пред органите за надзор на пазара следното:
а)
всеки икономически оператор, който им е доставял ЕЕО;
б)
всеки икономически оператор, на който те са доставяли ЕЕО.
Член 13
Декларация за съответствие с изискванията на ЕС
1. С декларацията за съответствие с изискванията на ЕС се обявява, че е доказано спазването на изискванията, установени в член 4.
2. Декларацията за съответствие с изискванията на ЕС се съставя съгласно предвидения в приложение VI образец, съдържа посочените в приложението елементи и подлежи на актуализиране. Тя се превежда на езика или езиците, изисквани от държавите-членки, в които този продукт е пуснат или се предоставя на разположение на пазара.
Когато приложимото законодателство на Съюза изисква прилагането на процедура за оценка на съответствието, която е поне толкова строга, изпълнението на изискванията на член 4, параграф 1 от настоящата директива може да се докаже в рамките на тази процедура. Може да се изготви единна техническа документация.
3. Чрез съставянето на декларацията за съответствие с изискванията на ЕС производителят поема отговорността за съответствието на ЕЕО с настоящата директива.
Член 14
Основни принципи на „СЕ“ маркировката
Нанасянето на „СЕ“ маркировката се подчинява на общите принципи, определени в член 30 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 15
Правила и условия за нанасянето на „СЕ“ маркировката
1. „СЕ“ маркировката се нанася на готовото ЕЕО или на табелката с техническите му данни и трябва да бъде видима, четлива и незаличима. Когато това не е възможно или не може да бъде гарантирано поради естеството на продукта, тя се поставя върху опаковката или върху придружаващите документи.
2. „СЕ“ маркировката се нанася преди пускането на ЕЕО на пазара.
3. Въз основа на съществуващите механизми държавите-членки осигуряват правилното прилагане на режима за „СЕ“ маркировката и предприемат целесъобразни действия при неправилна употреба на „СЕ“ маркировка. Освен това държавите-членки трябва да предвидят санкции за нарушенията, като за тежките нарушения могат да се предвидят наказателни санкции. Тези санкции трябва да бъдат съразмерни с тежестта на нарушението и ефективно да предотвратяват неправомерната употреба на маркировката.
Член 16
Презумпция за съответствие
1. При липса на доказателства за противното държавите-членки приемат по презумпция, че ЕЕО, на което е нанесена „СЕ“ маркировка, съответства на изискванията по настоящата директива.
2. Материалите, компонентите и електрическото и електронното оборудване, които са преминали успешно изпитвания или измервания, доказващи съответствие с изискванията на член 4, или които са били подложени на оценка съгласно хармонизираните стандарти, чиито заглавия са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, се смятат по презумпция за съответстващи на изискванията на настоящата директива.
Член 17
Официално възражение срещу хармонизиран стандарт
1. Когато държава-членка или Комисията прецени, че даден хармонизиран стандарт не отговаря напълно на изискванията, които обхваща и които са установени в член 4, Комисията или държавата-членка поставя въпроса пред комитета, създаден съгласно член 5 от Директива 98/34/ЕО, като представя своите аргументи. Комитетът предоставя становището си незабавно след консултация със съответните европейски органи по стандартизация.
2. В зависимост от становището на комитета Комисията решава да публикува, да не публикува, да публикува с ограничение, да запази, да запази с ограничение или да оттегли позоваванията на съответния хармонизиран стандарт в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Комисията информира съответния европейски стандартизационен орган и, при необходимост, отправя искане за преразглеждане на въпросния хармонизиран стандарт.
Член 18
Надзор на пазара и контрол на ЕЕО, което влиза на пазара на Съюза
Държавите-членки осъществяват надзор на пазара съгласно членове 15-29 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 19
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, създаден съгласно член 39 от Директива 2008/98/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 20
Делегиране на правомощия
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 4, параграф 2, член 5, параграф 1 и член 6, се предоставят на Комисията за срок от 5 години след 21 юли 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия най-късно 6 месеца преди изтичането на 5-годишния период. Делегирането на правомощие се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът го оттегли в съответствие с член 21.
2. След като приеме делегиран акт, Комисията незабавно уведомява едновременно Европейския парламент и Съвета.
3. Правомощията за приемане на делегирани актове се предоставят на Комисията при спазване на условията, установени в членове 21 и 22.
Член 21
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграф 2, член 5, параграф 1 и член 6, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура, за да вземе решение дали да оттегли делегирането на правомощие, предприема действия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. Решението за оттегляне прекратява делегирането на правомощията, посочени в него. Решението поражда действие незабавно или по-късно, на посочената в него дата. Решението не засяга действителността на делегираните актове, които вече са влезли в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 22
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегирания акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако до изтичането на срока, посочен в параграф 1, нито Европейският парламент, нито Съветът е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на датата, посочена в него.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не повдигат възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът направи възражение срещу делегирания акт, той не влиза в сила. Институцията, която представи възражения, посочва причините за възраженията срещу делегирания акт.
Член 23
Санкции
Държавите-членки установяват правила за санкциите, които се прилагат при нарушения на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и вземат всички необходими мерки, за да осигурят изпълнението на тези правила. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки съобщават текстовете на тези разпоредби на Комисията до 2 януари 2013 г. и я уведомяват незабавно за всички последващи изменения в тях.
Член 24
Преглед
1. Не по-късно от 22 юли 2014 г. Комисията разглежда необходимостта от изменение на обхвата на настоящата директива по отношение на електрическото и електронното оборудване, посочено в член 2, и представя доклад за това на Европейския парламент и на Съвета, придружен, ако е необходимо, от законодателно предложение за допълнителни изключения във връзка с ЕЕО.
2. Не по-късно от 22 юли 2021 г. Комисията извършва общ преглед на настоящата директива и представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, придружен, ако е необходимо, от законодателно предложение.
Член 25
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 2 януари 2013 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 26
Отмяна
Директива 2002/95/ЕО, изменена с актовете, които са посочени в приложение VII, част А, се отменя считано от 3 януари 2013 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на директивата, посочени в приложение VII, част Б.
Позоваванията на отменените актове се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VIII.
Член 27
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 28
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 8 юни 2011 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2011/65/EU IRÁNYELVE
(2011. június 8.)
egyes veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben való alkalmazásának korlátozásáról
(átdolgozás)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az egyes veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben való alkalmazásának korlátozásáról szóló, 2003. január 27-i 2002/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelven (4) több lényeges módosítást kell végezni. Az áttekinthetőség érdekében szükség van az irányelv átdolgozására.
(2)
Az egyes veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben való alkalmazásának korlátozásával kapcsolatos, a tagállamok által elfogadott jogszabályok vagy közigazgatási intézkedések közötti különbségek akadályozhatják a kereskedelmet, és torzíthatják a versenyt az Unióban, és ezáltal közvetlenül befolyásolhatják a belső piac létrehozását és működését. Szükségesnek tűnik ezért e területen szabályokat meghatározni, és hozzájárulni az emberi egészség védelméhez, valamint az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak környezetvédelmi szempontból megfelelő hasznosításához és ártalmatlanításához.
(3)
A 2002/95/EK irányelv előírja, hogy a Bizottság vizsgálja felül a szóban forgó irányelvet, különösen azzal a céllal, hogy hatályát kiterjessze a bizonyos kategóriákba sorolt berendezésekre, és a 2000. december 4-i tanácsi állásfoglalással jóváhagyott elővigyázatossági elv figyelembevételével megvizsgálja, hogy a tudomány fejlődése alapján kiigazításra szorul-e a korlátozott anyagok jegyzéke.
(4)
A hulladékokról szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) a hulladékjogban a megelőzés elsőbbségét állapítja meg. Meghatározása szerint a megelőzés - többek között - olyan intézkedéseket jelent, amelyek csökkentik az anyagok és termékek károsanyag-tartalmát.
(5)
A kadmium okozta környezetszennyezés elleni küzdelemre vonatkozó közösségi cselekvési programról szóló, 1988. január 25-i tanácsi állásfoglalás (6) felszólítja a Bizottságot, hogy haladéktalanul dolgozzon ki különleges intézkedéseket egy ilyen programra vonatkozóan. Előírja továbbá az emberi egészség védelmét is, és egy olyan átfogó stratégia megvalósítását, amely különösen a kadmium használatát korlátozza, és ösztönzi a kadmiumot helyettesítő anyagokra irányuló kutatást. Az állásfoglalás hangsúlyozza, hogy a kadmiumot kizárólag azokban az esetekben lehet alkalmazni, amikor nem léteznek helyettesítő megoldások.
(6)
Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i, a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló 850/2004/EK rendelete (7) emlékeztet arra, hogy a környezetnek és az emberi egészségnek a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokkal szembeni védelmét a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, mivel e szennyező anyagok hatása átterjed a határokon, és ezért uniós szintű megoldásra van szükség. Az említett rendelet alapján a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok - pl. dioxinok, furánok - maradványait, amelyek az ipari gyártási folyamatok nem szándékos melléktermékei, a lehető leghamarabb azonosítani kell, mennyiségüket pedig csökkenteni, végső célként kiküszöbölésük - amennyiben ez lehetséges - szem előtt tartásával.
(7)
A rendelkezésre álló adatok rámutatnak, hogy az érintett nehézfémekkel és égésgátlókkal kapcsolatos hulladékgazdálkodási problémák enyhítése érdekében szükségesek az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló, 2003. január 27-i 2002/96/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) által az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak begyűjtésére, kezelésére, újrafeldolgozására és ártalmatlanítására vonatkozóan meghatározott intézkedések. Az intézkedések ellenére azonban továbbra is az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak egy jelentős hányada marad meg az ártalmatlanítás jelenlegi folyamatában az Unión belül vagy kívül. Még ha az elektromos és elektronikus berendezések hulladékait szelektíven gyűjtik is össze, és adják át újrafeldolgozásra, azok higany-, kadmium-, ólom-, króm VI, valamint polibrómozott bifenil (PBB)- és polibrómozott difenil éter (PBDE) tartalma valószínűleg egészségügyi vagy környezeti kockázatot jelentene, különösen, ha az optimálisnál rosszabb feltételekkel kezelik.
(8)
Az egészség és környezet uniós szinten kitűzött védelmének elérése érdekében az ezekkel az anyagokkal kapcsolatos egészségügyi és környezeti kockázatok jelentős csökkentésének leghatékonyabb módja a kis- és középvállalkozások (kkv-k) számára is az, ha ezeket az anyagokat - a műszaki és gazdasági megvalósíthatóság figyelembevételével - biztonságos vagy biztonságosabb anyagokkal helyettesítik az elektromos és elektronikus berendezésekben. E veszélyes anyagok felhasználásának korlátozása valószínűleg javítja az elektromos és elektronikus berendezések hulladékai újrafeldolgozásának lehetőségét és gazdasági jövedelmezőségét, továbbá csökkenti az újrafeldolgozó üzemekben dolgozók egészségére gyakorolt káros hatásokat.
(9)
Az ezen irányelvvel szabályozott anyagokat alapos tudományos kutatásnak és értékelésnek vetették alá, és különböző intézkedéseket fogadtak el rájuk vonatkozóan mind uniós, mind pedig nemzeti szinten.
(10)
Az ezen irányelvben előírt intézkedések figyelembe veszik a meglévő nemzetközi iránymutatásokat és ajánlásokat, és a rendelkezésre álló tudományos és műszaki adatok értékelésén alapulnak. Az intézkedésekre az elővigyázatosság elvének kellő tiszteletben tartása mellett az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelme megfelelő szintjének elérése érdekében van szükség, tekintettel azokra a kockázatokra, amelyeket az intézkedések hiánya okozhatna az Unióban. Az intézkedéseket folyamatosan felül kell vizsgálni, szükség esetén pedig ki kell igazítani a rendelkezésre álló műszaki és tudományos információk figyelembevétele érdekében. Ezen irányelv mellékleteit rendszeresen felül kell vizsgálni többek között a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) és az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) XIV. és XVII. mellékletének figyelembevétele érdekében. Különösen a hexabróm-ciklododekán (HBCDD), a Bisz(2-etilhexil)-ftalát, a benzil-butil-ftalát (BBP) és a dibutil-ftalát (DBP) használatából származó, az emberi egészségre és a környezetre nézve veszélyt jelentő kockázatokat kell kiemelt fontosságúnak tekinteni. Az anyagok további korlátozása érdekében a Bizottságnak ezen irányelv új kritériumaival összhangban az első felülvizsgálat részeként újra meg kell vizsgálnia azokat az anyagokat, amelyek korábbi értékelések tárgyát képezték.
(11)
Ez az irányelv kiegészíti az uniós hulladékgazdálkodás szabályozását, így a 2008/98/EK irányelvet és az 1907/2006/EK rendeletet.
(12)
Hatályának pontos meghatározása céljából számos fogalommeghatározást be kell építeni ezen irányelvbe. Emellett az „elektromos és elektronikus berendezések” fogalommeghatározását ki kell egészíteni a „függő” definíciójával, egyes olyan termékek többcélú jellegének lefedésére, amelyek esetében az elektromos és elektronikus berendezések szándékolt funkcióit objektív jellemzők alapján kell meghatározni, mint például a termék kialakítása és marketingje.
(13)
Az energiával kapcsolatos termékek környezetbarát tervezésére vonatkozó követelmények megállapítási kereteinek létrehozásáról szóló, 2009. október 21-i 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) környezetbarát tervezésre vonatkozó követelmények felállítására ad módot olyan energiával kapcsolatos termékek esetében, amelyekre ezen irányelv hatálya is kiterjedhet. A 2009/125/EK irányelv és az annak értelmében elfogadott végrehajtási intézkedések nem ütköznek az Unió hulladékgazdálkodást szabályozó rendelkezéseibe.
(14)
Ezt az irányelvet a biztonsági és egészségügyi követelményekről szóló uniós jogszabályok és a megfelelő uniós hulladékgazdálkodási jogszabályok, különösen az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló, 2006. szeptember 6-i 2006/66/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (11), valamint a 850/2004/EK rendelet sérelme nélkül kell alkalmazni.
(15)
Figyelembe kell venni a nehézfémeket, PBDE-eket és PBB-eket nem tartalmazó elektromos és elektronikus berendezésekkel kapcsolatos műszaki fejlődést is.
(16)
Amint rendelkezésre állnak tudományos bizonyítékok, az elővigyázatosság elvének figyelembevételével meg kell vizsgálni további veszélyes anyagok, többek között a rendkívül kis méretű vagy rendkívül kis belső, illetve felszíni szerkezettel rendelkező, a méretükből vagy szerkezetükből fakadóan magukban veszélyt hordozó anyagok (nanoanyagok) korlátozását, ezek olyan környezetbarátabb anyagokkal történő helyettesítésének lehetőségét, amelyek a fogyasztók számára legalább azonos szintű védelmet nyújtanak. A II. mellékletben szereplő, korlátozott anyagok jegyzékével kapcsolatos felülvizsgálatnak és módosításnak ezért következetesnek kell lennie, maximalizálnia kell a kapcsolódó szinergiákat és tükröznie kell az egyéb uniós jogszabályok, különösen az 1907/2006/EK rendelet alapján elvégzett munka kiegészítő jellegét, ezen irányelv és az említett rendelet kölcsönösen független működésének biztosítása mellett. Konzultációt kell folytatni az érintett felekkel és figyelembe kell venni különösen a kkv-kre esetlegesen gyakorolt hatást.
(17)
A megújuló energiák fejlesztése az Európai Unió egyik kulcsfontosságú célkitűzése, és a megújuló energiaforrások hozzájárulása a környezetvédelmi és éghajlati célkitűzésekhez nagyon lényeges. A megújuló energiaforrásokból előállított energia támogatásáról szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) emlékeztet arra, hogy biztosítani kell a koherenciát e célkitűzések és az Unió többi környezetvédelmi jogszabálya között. Ezért ennek az irányelvnek nem szabad akadályoznia az olyan megújuló energiák technológiáinak a fejlődését, amelyek nem jelentenek veszélyt az egészségre és a környezetre, fenntarthatóak és gazdaságilag működőképesek.
(18)
A helyettesítés követelménye alól akkor engedélyezhető mentesség, ha tudományos és műszaki szempontból a helyettesítés nem lehetséges - különös figyelemmel a kkv-k helyzetére -, vagy ha a helyettesítés által okozott káros környezeti, egészségügyi és fogyasztók biztonságát érintő hatások várhatóan felülmúlják a helyettesítésből származó környezeti, egészségügyi és fogyasztók biztonságát érintő előnyöket, vagy nincs biztosítva a helyettesítő anyagok megbízhatósága. A mentességekről és a lehetséges mentességek időtartamáról szóló határozatoknak figyelembe kell venniük a helyettesítő anyagok rendelkezésre állását és a helyettesítés társadalmi-gazdasági hatását. A mentesség átfogó hatásaira vonatkozó életciklus szemléletet adott esetben figyelembe kell venni. Továbbá az elektromos és elektronikus berendezésekben a veszélyes anyagok helyettesítését úgy kell elvégezni, hogy az összeegyeztethető legyen az elektromos és elektronikus berendezések felhasználóinak egészségével és biztonságával. Az orvostechnikai eszközök forgalomba hozatalához - az orvostechnikai eszközökről szóló, 1993. június 14-i 93/42/EGK tanácsi irányelv (13) és az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökről szóló, 1998. október 27-i 98/79/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (14) értelmében - megfelelőségértékelési eljárás szükséges, s ez a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai által kijelölt bejelentett szervezetek valamelyikének közreműködését igényelheti. Ha egy ilyen bejelentett szervezet igazolja, hogy a lehetséges helyettesítő anyag orvostechnikai eszközökben vagy in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökben való szándékolt felhasználásának biztonságos volta nincs bizonyítva, e lehetséges helyettesítő anyag használatát úgy kell tekinteni, hogy egyértelműen kedvezőtlen társadalmi-gazdasági, egészségügyi és fogyasztók biztonságát érintő hatása van. Indokolt, hogy ezen irányelv hatálybalépésétől kezdve kérelmezni lehessen a berendezések mentesítését, még az érintett berendezésnek ezen irányelv tényleges hatálya alá kerülése előtt.
(19)
Egyes meghatározott anyagok és alkatrészek korlátozása esetében indokolt a mentesítések alkalmazási körét és időtartamát korlátozni, hogy ezáltal a veszélyes anyagok az elektromos és az elektronikus berendezésekből fokozatosan kiszoruljanak, mivel várhatóan elkerülhetővé válik ezen anyagok felhasználása a szóban forgó berendezésekben.
(20)
Mivel egy termék újrafelhasználása, felújítása és élettartamának meghosszabbítása előnyökkel jár, pótalkatrészeknek kell rendelkezésre állniuk.
(21)
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó elektromos és elektronikus berendezések megfelelőségértékelési eljárásának összhangban kell lennie a vonatkozó uniós szabályozással, különösen a termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszeréről szóló, 2008. július 9-i 768/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (15). A megfelelőségértékelési eljárások harmonizálásának jogbiztonságot kell teremtenie a gyártók számára abban a tekintetben, hogy miként kell igazolniuk a megfelelőséget az Unióban működő hatóságok felé.
(22)
A termékekre uniós szinten alkalmazandó megfelelőségi jelölést, vagyis a CE jelölést az ezen irányelv hatálya alá tartozó elektromos és elektronikus berendezésekre is alkalmazni kell.
(23)
A termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról szóló, 2008. július 9-i 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (16) megállapított piacfelügyeleti mechanizmusok látják el az ezen irányelv betartásának ellenőrzésére szolgáló biztosítéki mechanizmusok szerepét.
(24)
Ezen irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében, különösen a mentességekre vonatkozó iránymutatásokra és az alkalmazások formátumára tekintettel, a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlameni és tanácsi rendeletnek (17) megfelelően kell gyakorolnia.
(25)
Ezen irányelv célkitűzéseinek elérésének céljából a Bizottságnak indokolt felhatalmazást kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. melléklet módosításai, a maximális koncentráció betartására vonatkozó részletes szabályok, valamint a III. és IV. melléklet műszaki és tudományos fejlődéshez való hozzáigazítása tekintetében. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során - többek között szakértői szinten - megfelelő konzultációkat folytasson.
(26)
Indokolt, hogy az irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó kötelezettség csak azokat a rendelkezéseket érintse, amelyek tartalma a korábbi irányelvhez képest jelentősen módosult. A változatlan rendelkezések átültetésének kötelezettsége a korábbi irányelvből következik.
(27)
Indokolt, hogy ez az irányelv ne érintse a VII. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket.
(28)
A Bizottságnak ezen irányelv felülvizsgálata során alaposan elemeznie kell az 1907/2006/EK rendelettel való koherenciát.
(29)
A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (18) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy a maguk számára és az Unió érdekében készítsék el az ezen irányelv és az átültető intézkedések közötti megfelelést a lehető legjobban bemutató saját táblázataikat, és azokat tegyék közzé.
(30)
Mivel ezen irányelv célkitűzéseit - nevezetesen a veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben való felhasználásának korlátozását - a tagállamok nem tudják kellően megvalósítani, és azok - a probléma terjedelme és más, a hulladék újrafeldolgozását és ártalmatlanítását, valamint közérdekű területeket, köztük az emberi egészség védelmét érintő uniós szabályozásra gyakorolt hatása miatt - uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikke szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Tárgy
Ez az irányelv a veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben való alkalmazását korlátozó szabályokat határoz meg az emberi egészség és a környezet védelméhez - beleértve az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak környezetvédelmi szempontból megfelelő hasznosítását és ártalmatlanítását - történő hozzájárulás érdekében.
2. cikk
Hatály
(1) Ezt az irányelvet, a (2) bekezdés függvényében, az I. mellékletben meghatározott kategóriákba sorolt elektromos és elektronikus berendezésekre kell alkalmazni.
(2) A 4. cikk (3) bekezdésének és a 4. cikk (4) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok gondoskodnak arról, hogy azon elektromos és elektronikus berendezések, amelyek nem tartoztak a 2002/95/EK irányelv hatálya alá, de amelyek nem felelnének meg ezen irányelvnek, 2019. július 22-ig továbbra is forgalmazhatók legyenek.
(3) Ezt az irányelvet a biztonságra és az egészségre, valamint a vegyi anyagokra vonatkozó uniós szabályozásban - különösen az 1907/2006/EK rendeletben -, valamint a vonatkozó uniós hulladékgazdálkodási szabályozásban foglalt követelmények sérelme nélkül kell alkalmazni.
(4) Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni a következőkre:
a)
a tagállamok biztonságának alapvető érdekei védelméhez szükséges berendezések, beleértve a kifejezetten katonai célokra szánt fegyvereket, lőszereket és hadi felszerelést is;
b)
a világűrbe történő felbocsátásra szánt berendezések;
c)
minden olyan berendezés, amelyet kifejezetten egy másik fajta, ezen irányelv hatálya alá nem tartozó vagy annak hatálya alól kizárt berendezés részének szánnak vagy akként szerelnének be, amely csak ez utóbbi berendezés részeként alkalmas rendeltetésének betöltésére, és amelyet csak ugyanazon, külön megtervezett berendezés válthat fel;
d)
nagyméretű, rögzített ipari szerszámok;
e)
nagyméretű, helyhez kötött ipari létesítmények;
f)
személy- és áruszállítási eszközök, kivéve a típusjóváhagyással nem rendelkező elektromos kétkerekű járműveket;
g)
kizárólag szakmai használatra rendelkezésre bocsátott, nem közúti mozgó gépek;
h)
aktív beültethető orvostechnikai eszközök;
i)
fotoelektromos elemek, amelyeket olyan rendszerben szándékoznak alkalmazni, amelyet egy meghatározott helyen való tartós használatra terveztek, szereltek össze és üzemeltek be szakemberek révén közüzemi, kereskedelmi, ipari és lakossági felhasználás céljából történő, napfényből származó energiatermeléshez;
j)
kifejezetten kutatás és fejlesztés céljából tervezett, kizárólag vállalkozások által egymás rendelkezésére bocsátott berendezések.
3. cikk
Fogalommeghatározások
Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
1. „elektromos és elektronikus berendezések”: olyan berendezések, amelyek megfelelő működése elektromos áram vagy elektromágneses mezőtől függ, valamint az elektromos áram vagy elektromágneses mező generálására, átalakítására és mérésére szolgáló olyan berendezések, amelyeket váltóáram mellett legfeljebb 1 000 volt, egyenáram mellett pedig legfeljebb 1 500 volt feszültségre terveztek;
2. az (1) pont alkalmazásában „függő”: az elektromos és elektronikus berendezések legalább egy szándékolt funkciójuk ellátása elektromos áramtól vagy elektromágneses mezőtől függ;
3. „nagyméretű, rögzített ipari szerszámok”: gépek, berendezések, és/vagy alkatrészek nagyméretű összessége, amelyek együtt egy adott alkalmazás céljából működnek, és amelyeket szakemberek állandó jelleggel egy adott helyen üzemelnek be és szerelnek le, illetve szakemberek vesznek igénybe és tartanak karban valamely ipari gyártó létesítményben vagy kutatási és fejlesztési létesítményben;
4. „nagyméretű, helyhez kötött létesítmény”: különböző típusú készülékek, illetve adott esetben egyéb eszközök nagyméretű kombinációja, amelyeket szakemberek állandó, előre meghatározott, ennek a célnak megfelelő helyen való használat céljából szerelnek össze és üzemelnek be, illetve szerelnek le;
5. „kábelek”: minden olyan, 250 voltnál kisebb feszültségű kábel, amely elektromos és elektronikus berendezések elektromos kimenethez való csatlakoztatásához, vagy két vagy több elektromos és elektronikus berendezés egymáshoz való csatlakoztatásához összeköttetésként vagy hosszabbítóként szolgál;
6. „gyártó”: minden olyan természetes vagy jogi személy, amely elektromos vagy elektronikus berendezést gyárt, illetőleg saját neve vagy védjegye alatt ilyen berendezést terveztet vagy gyártat és forgalmaz;
7. „meghatalmazott képviselő”: az Unióban letelepedett természetes vagy jogi személy, amely a gyártótól írásbeli meghatalmazást kapott, hogy meghatározott feladatok céljából a gyártó nevében eljárjon;
8. „forgalmazó”: a gyártón, illetve az importőrön kívül bármely olyan természetes vagy jogi személy az ellátási láncban, amely elektromos vagy elektronikus berendezést a piacon hozzáférhetővé tesz;
9. „importőr”: az Unióban letelepedett olyan természetes vagy jogi személy, amely harmadik országból származó elektromos vagy elektronikus berendezést hoz forgalomba az uniós piacon;
10. „gazdasági szereplő”: a gyártó, a meghatalmazott képviselő, az importőr és a forgalmazó;
11. „piacon való hozzáférhetővé tétel”: olyan kereskedelmi tevékenység, amelynek során elektromos vagy elektronikus berendezést bocsátanak rendelkezésre - térítés ellenében vagy ingyenesen - az uniós piacon való forgalmazás, fogyasztás vagy felhasználás céljára;
12. „forgalomba hozatal”: egy elektromos vagy elektronikus berendezés első alkalommal történő hozzáférhetővé tétele az uniós piacon;
13. „harmonizált szabvány”: olyan szabvány, amelyet a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletében felsorolt európai szabványügyi testületek valamelyike fogadott el, a Bizottságnak a 98/34/EK irányelv (19) 6. cikkével összhangban megfogalmazott felkérése alapján;
14. „műszaki leírás”: a termék, a folyamat vagy a szolgáltatás által teljesítendő műszaki követelményeket ismertető dokumentum;
15. „CE jelölés”: olyan jelölés, amellyel a gyártó azt jelzi, hogy a termék megfelel a jelölés alkalmazását előíró uniós harmonizációs szabályozásban rögzített vonatkozó követelményeknek;
16. „megfelelőségértékelés”: azon eljárás, amellyel kimutatják, hogy egy elektromos vagy elektronikus berendezés tekintetében teljesülnek-e ezen irányelv követelményei;
17. „piacfelügyelet”: a hatóságok azon tevékenységei és intézkedései, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy az elektromos vagy elektronikus berendezések megfeleljenek az ebben az irányelvben foglalt követelményeknek, és ne veszélyeztessék az egészséget, a biztonságot vagy egyéb közérdek érvényesülését;
18. „visszahívás”: minden olyan intézkedés, amelynek célja a végfelhasználó számára már elérhető termék visszajuttatása;
19. „forgalomból történő kivonás”: minden olyan intézkedés, amelynek célja egy termék forgalmazásának megakadályozása az ellátási láncban;
20. „homogén anyag”: vagy olyan anyag, amelynek összetétele mindenütt egységes, vagy pedig olyan anyag, amely anyagok keveréke, és amely nem bontható vagy választható szét több anyagra mechanikus úton, úgy, mint szétcsavarozással, vágással, zúzással, őrléssel vagy csiszolással;
21. „orvostechnikai eszköz”: a 93/42/EGK irányelv 1. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti orvostechnikai eszköz, amely elektromos vagy elektronikus berendezés is egyben;
22. „in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszköz”: a 98/79/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszköz;
23. „aktív beültethető orvostechnikai eszköz”: az aktív beültethető orvostechnikai eszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1990. június 20-i 90/385/EGK tanácsi irányelv (20) 1. cikke (2) bekezdése c) pontjának értelmében minden aktív beültethető orvostechnikai eszköz;
24. „ipari felügyeleti és vezérlő eszközök”: kizárólag ipari vagy szakmai célú használatra kialakított felügyeleti és vezérlő eszközök;
25. „helyettesítő anyag rendelkezésre állása”: a helyettesítő anyag a II. mellékletben felsorolt anyagok gyártásához és szállításához szükséges időhöz képest ésszerű határidőn belül gyártható és szállítható;
26. „helyettesítő anyag megbízhatósága”: annak valószínűsége, hogy a helyettesítő anyagot használó elektromos és elektronikus berendezés hiba nélkül fogja a megkövetelt funkciót ellátni adott körülmények között adott időtartamig;
27. „cserealkatrész”: az elektromos és elektronikus berendezés külön része, amely az elektromos és elektronikus berendezés egy részét helyettesítheti. Az elektromos és elektronikus berendezés nem működhet a tervezettnek megfelelően az elektromos és elektronikus berendezés e része nélkül. Az elektromos és elektronikus berendezés működőképessége helyreáll, illetve javul az alkatrész cserealkatrésszel történő helyettesítése révén;
28. „kizárólag szakmai használatra szánt nem közúti mozgó gép”: fedélzeti energiaforrással rendelkező gép, amelynek működtetése mobilitást, vagy folyamatos vagy részben folyamatos mozgást követel meg meghatározott munkavégzési helyek között és kizárólag szakmai célra használható.
4. cikk
Megelőzés
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a forgalomba hozott elektromos és elektronikus berendezések - beleértve a javításukhoz, újrahasználatukhoz, funkcionális frissítésükhöz vagy kapacitásuk javításához felhasznált kábeleket és cserealkatrészeket is - ne tartalmazzák a II. mellékletben felsorolt anyagokat.
(2) Ezen irányelv alkalmazásában a II. mellékletben meghatározott maximumot meg nem haladó tömegszázalékos koncentráció minősül elfogadhatónak homogén anyagokban. A Bizottság a 20. cikkel összhangban és a 21. és 22. cikkben megállapított feltételek mellett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén részletes szabályokat fogad el e maximális koncentrációnak való megfelelés tekintetében, figyelembe véve többek között a felületi bevonatot.
(3) Az (1) bekezdést alkalmazni kell a 2014. július 22-én vagy azután forgalomba hozott orvostechnikai eszközökre és felügyeleti és vezérlő eszközökre, a 2016. július 22-én vagy azután forgalomba hozott in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökre, továbbá a 2017. július 22-én vagy azután forgalomba hozott ipari felügyeleti és vezérlő eszközökre.
(4) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó a következők javításához vagy újrahasználatához, funkcionális frissítéséhez vagy kapacitásuk javításához felhasznált kábelekre vagy cserealkatrészekre:
a)
2006. július 1. előtt forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus eszközök;
b)
2014. július 22. előtt forgalomba hozott orvostechnikai eszközök;
c)
2016. július 22. előtt forgalomba hozott in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök;
d)
2014. július 22. előtt forgalomba hozott felügyeleti és vezérlő eszközök;
e)
2017. július 22. előtt forgalomba hozott ipari felügyeleti és vezérlő eszközök;
f)
korábban mentességet élvező és még a mentesség hatályvesztése előtt forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus eszközök, az adott mentesség vonatkozásában.
(5) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó azon újrahasznált cserealkatrészekre, amelyeket 2006. július 1-jét megelőzően forgalomba hozott elektromos és elektronikus berendezésekből nyertek és 2016. július 1. előtt forgalomba hozott berendezésekben használnak, amennyiben az újrafelhasználásra vállalatok közötti, ellenőrizhető zárt csererendszereken belül kerül sor, valamint az alkatrészek újrafelhasználásáról értesítik a fogyasztót.
(6) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni a III. és a IV. mellékletben felsorolt alkalmazásokra.
5. cikk
A mellékletek hozzáigazítása a tudományos és műszaki fejlődéshez
(1) A III. és IV. mellékletnek a tudományos és technikai fejlődéshez történő hozzáigazítása érdekében, illetve az 1. cikkben meghatározott célkitűzések elérése céljából a Bizottság a 20. cikkel összhangban, a 21. és a 22. cikkekben meghatározott feltételek mellett felhatalmazáson alapuló egyedi jogi aktusok révén elfogadja a következő intézkedéseket:
a)
az adott alkalmazású elektromos és elektronikus berendezések anyagainak és alkatrészeinek felvétele a III. és IV. mellékletben található listákba, ha az ilyen felvétel nem gyengíti az 1907/2006/EK rendelet által a környezet és az egészség tekintetében biztosított védelmet, és ha az alábbi feltételek bármelyike teljesül:
-
kivonásuk vagy helyettesítésük a tervezés módosításával olyan anyagok vagy alkatrészek használatával, amelyekhez nem szükségesek a II. mellékletben felsorolt anyagok, műszakilag vagy tudományosan nem kivitelezhető,
-
nincs biztosítva a helyettesítő anyagok megbízhatósága,
-
a helyettesítés által okozott összes káros környezeti, egészségügyi és fogyasztók biztonságát érintő hatás várhatóan meghaladja az így elért összes környezeti, egészségügyi és fogyasztók biztonságát érintő előnyt.
Az elektromos és elektronikus berendezések anyagainak és alkatrészeinek a III. és IV. mellékletben található listákba történő felvételéről szóló határozatnak és a mentességek időtartamának figyelembe kell vennie a helyettesítő anyagok rendelkezésre állását és a helyettesítés társadalmi-gazdasági hatását. A mentességek időtartamáról szóló határozatoknak figyelembe kell venniük az innovációra gyakorolt minden lehetséges kedvezőtlen hatást. A mentesség átfogó hatásaira vonatkozó életciklus szemléletet adott esetben figyelembe kell venni;
b)
az elektromos vagy elektronikus berendezésekben előforduló anyagok és alkatrészek törlése a III. és a IV. mellékletben található listákból, ha az a) pontban felsorolt feltételek már nem teljesülnek.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjával összhangban elfogadott intézkedések legfeljebb öt évig érvényesek az I. melléklet 1-7., 10. és 11. kategóriája esetén, míg legfeljebb hét évig a 8. és 9. kategória esetén. Az érvényesség időtartamáról eseti alapon döntenek, és megújíthatók.
A III. mellékletben 2011. július 21-ig felsorolt kivételek esetében a maximális érvényességi időtartam az I. melléklet 1-7. és 10. kategóriája esetén a 2011. július 21-ét követő öt év, amely megújítható, míg az I. melléklet 8. és 9. kategóriája esetén a 4. cikk (3) bekezdésében meghatározott megfelelő időpontoktól számított hét év, amennyiben nem határoznak meg rövidebb időtartamot.
A IV. mellékletben 2011. július 21-ig felsorolt kivételek esetében a maximális érvényességi időtartam, amely megújítható, a 4. cikk (3) bekezdésében meghatározott megfelelő időpontoktól számított hét év, amennyiben nem kerül meghatározásra rövidebb időtartam.
(3) A mentesség megadására, megújítására vagy visszavonására irányuló kérelmeket a V. melléklettel összhangban a Bizottság részére kell benyújtani.
(4) A Bizottság:
a)
a kérelem kézhezvételétől számított 15 napon belül írásban visszaigazolja a kézhezvételt. A visszaigazolásnak tartalmaznia kell a kérelem kézhezvételének napját;
b)
haladéktalanul tájékoztatja a tagállamokat a kérelemről, valamint rendelkezésükre bocsátja a kérelmező által benyújtott kérelmet és kiegészítő információkat;
c)
a kérelemről készült összefoglalót hozzáférhetővé teszi a nyilvánosság számára;
d)
értékeli a kérelmet és indokolását.
(5) A mentesség megújítására vonatkozó kérelmet legalább 18 hónappal a mentesség lejárta előtt kell benyújtani.
A Bizottság legalább 6 hónappal az érvényben lévő mentesség lejárati határideje előtt dönt a mentesség megújítására vonatkozó kérelemről, kivéve, ha adott körülmények más határidőket indokolnak. Az érvényben lévő mentesség mindenképpen érvényben marad mindaddig, amíg a Bizottság nem hoz döntést a megújítási kérelemről.
(6) Ha a mentesség megújítására vonatkozó kérelem elutasításra vagy a mentesség visszavonásra kerül, a mentesség legkorábban a hozott döntés időpontjától számítva legalább 12 hónap és legfeljebb 18 hónap múlva jár le.
(7) A mellékletek módosítása előtt a Bizottság többek között konzultál a gazdasági szereplőkkel, az újrafeldolgozó és a hulladékkezelő üzemek képviselőivel, a környezetvédelmi szervezetekkel, valamint a munkavállalók és fogyasztók szövetségeivel, és nyilvánosan hozzáférhetővé teszi a kapott megjegyzéseket.
(8) A Bizottság ezen cikk (3) bekezdésében említett kérelmekre egy harmonizált formátumot és átfogó iránymutatásokat fogad el a kkv-k helyzetének figyelembevételével. Ezen végrehajtási jogi aktusokat a 19. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
6. cikk
A korlátozott anyagok II. mellékletben található listájának felülvizsgálata és módosítása
(1) Az 1. cikkben kitűzött célok elérése céljából és az elővigyázatosság elvének figyelembevételével a Bizottság 2014. július 22. előtt, majd ezt követően rendszeresen saját kezdeményezésére vagy egy tagállamnak a (2) bekezdésben említett információkat tartalmazó javaslatára alapos értékelés alapján felülvizsgálja és módosítja a korlátozott anyagok II. mellékletben szereplő jegyzékét.
A korlátozott anyagok II. mellékletben szereplő jegyzéke felülvizsgálatának és módosításának összhangban kell lennie a vegyi anyagokra vonatkozó egyéb jogszabályokkal, különösen az 1907/2006/EK rendelettel, és figyelembe kell vennie többek között az említett rendelet XIV. és XVII. mellékletét. A felülvizsgálat során fel kell használni az e jogszabályok alkalmazásával kapcsolatban nyilvánosan hozzáférhető ismereteket.
A II. melléklet felülvizsgálata és módosítása céljából a Bizottság különösen figyelembe veszi, hogy az anyag, beleértve a nagyon kis méretű vagy nagyon kis belső vagy felületi szerkezetű anyagokat, vagy hasonló anyagok csoportját, hogy az:
a)
kedvezőtlenül befolyásolhatja-e az elektromos és elektronikus berendezésekkel kapcsolatos hulladékgazdálkodási műveleteket, beleértve az elektromos és elektronikus berendezésekből származó hulladékok újrahasznosításra való előkészítésének lehetőségét vagy az elektromos és elektronikus berendezések hulladékaiból származó anyagok újrafeldolgozását;
b)
felhasználásukra való tekintettel az elektromos és elektronikus berendezések hulladékaiból származó anyagok újrafelhasználásra vagy újrafeldolgozásra való előkészítése, illetve egyéb kezelése során az anyagnak a környezetbe történő ellenőrizetlen vagy diffúz kibocsátását, vagy veszélyes maradékanyagok, átalakulási vagy bomlástermékek keletkezését eredményezheti-e a jelenlegi működési körülmények között;
c)
az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak összegyűjtését vagy kezelését végző személyek elfogadhatatlan mértékű expozícióját eredményezheti-e;
d)
felváltható-e kevésbé káros hatású helyettesítő anyagokkal vagy alternatív technológiákkal.
A felülvizsgálat során a Bizottság konzultál az érdekelt felekkel, köztük a gazdasági szereplőkkel, az újrafeldolgozó és hulladékkezelő üzemekkel, a környezetvédelmi szervezetekkel, valamint a munkavállalók és fogyasztók szövetségeivel.
(2) A korlátozott anyagok vagy hasonló anyagok csoportja II. mellékletben található jegyzékének felülvizsgálatára és módosítására irányuló javaslatoknak tartalmazniuk kell legalább a következő információt:
a)
a javasolt korlátozás pontos és világos megfogalmazása;
b)
a korlátozásra vonatkozó hivatkozások és tudományos bizonyítékok;
c)
az anyagnak vagy hasonló anyagok csoportjának elektromos és elektronikus berendezésekben való felhasználására vonatkozó információ;
d)
a különösen az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak kezelésével kapcsolatos műveletek során észlelhető káros hatásokkal és expozícióval kapcsolatos információ;
e)
az esetleges helyettesítő anyagokkal és egyéb alternatívákkal, azok rendelkezésre állásával és megbízhatóságával kapcsolatos információ;
f)
azon megfontolás igazolása, hogy az uniós szintű korlátozás a legmegfelelőbb intézkedés;
g)
társadalmi-gazdasági értékelés.
(3) A Bizottság az e cikkben említett intézkedéseket a 20. cikkel összhangban és a 21. és 22. cikkben foglalt feltételek mellett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal fogadja el.
7. cikk
A gyártók kötelezettségei
A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
a gyártók elektromos és elektronikus berendezések forgalomba hozatalakor biztosítják, hogy azok tervezése és gyártása a 4. cikkben meghatározott követelményekkel összhangban történt;
b)
a gyártók a 768/2008/EK határozat II. mellékletének A. moduljában leírtak szerint összeállítják a műszaki dokumentációt és végrehajtják vagy végrehajtatják a belső gyártásellenőrzési eljárást;
c)
ha a b) pontban említett eljárás során egy elektromos vagy elektronikus berendezésről azt állapítják meg, hogy megfelel az alkalmazandó követelményeknek, a gyártó EU-megfelelőségi nyilatkozatot állít ki, és CE jelölést helyez el a készterméken. Ha egyéb alkalmazandó uniós jogszabály legalább ilyen szigorú megfelelőségértékelési eljárás alkalmazását követeli meg, az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdése követelményeinek való megfelelést az említett eljárás keretében is lehet bizonyítani. Egy egységes műszaki dokumentáció készíthető;
d)
a gyártók az elektromos vagy elektronikus berendezés forgalomba hozatalától számítva tíz évig megőrzik a műszaki dokumentációt és az EU-megfelelőségi nyilatkozatot;
e)
a gyártó gondoskodik olyan eljárások meglétéről, amelyekkel elérhető, hogy a sorozatgyártás megfelelő maradjon. Kellőképpen figyelembe kell venni a termék tervezésének és jellemzőinek változásait, valamint azon harmonizált szabványok vagy műszaki specifikációk módosulásait, amelyek alapján az elektromos vagy elektronikus berendezés megfelelőségét megállapították;
f)
a gyártók nyilvántartják a nem megfelelő elektromos vagy elektronikus berendezéseket és a termékvisszahívásokat, továbbá erről tájékoztatják a forgalmazókat;
g)
a gyártók biztosítják, hogy elektromos vagy elektronikus berendezéseiken típus-, tétel- vagy sorozatszám vagy egyéb, azonosításukra alkalmas elem szerepeljen, illetőleg - ha a berendezés mérete vagy jellege ezt nem teszi lehetővé - hogy a megkövetelt információk a csomagoláson vagy a berendezést kísérő dokumentumban szerepeljenek;
h)
a gyártók feltüntetik az elektromos vagy elektronikus berendezésen, vagy ha ez nem lehetséges, a csomagoláson vagy a berendezés kísérő dokumentációján a nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és azt a címüket, amelyen kapcsolatba lehet lépni velük. A címnek egyetlen olyan pontot kell megjelölnie, ahol a gyártóval kapcsolatba lehet lépni. Ha egyéb alkalmazandó uniós jogszabály legalább ilyen szigorú rendelkezéseket tartalmaz a gyártó nevének és címének feltüntetésére vonatkozóan, az említett rendelkezések alkalmazandók;
i)
azok a gyártók, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezhetik, hogy egy általuk forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus berendezés nem felel meg ennek az irányelvnek, azonnal megteszik a berendezés megfelelővé tételéhez, illetőleg - adott esetben - forgalomból való kivonásához vagy visszahívásához szükséges kiigazító intézkedéseket és erről - és különösen a meg nem felelés és a meghozott kiigazító intézkedések részleteiről - haladéktalanul tájékoztatják azon tagállamok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságait, amelyekben hozzáférhetővé tették a szóban forgó elektromos vagy elektronikus berendezést;
j)
a gyártók egy hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság indokolt kérésére átadják az elektromos vagy elektronikus berendezés ezen irányelvnek való megfelelőségének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt, a szóban forgó hatóság számára könnyen érthető nyelven, és az említett hatósággal, annak felkérésére együttműködnek az általuk forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus berendezések ezen irányelvnek való megfelelésének biztosítását szolgáló minden intézkedésben.
8. cikk
A meghatalmazott képviselők kötelezettségei
A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
minden gyártónak lehetősége legyen írásbeli megbízással meghatalmazott képviselőt kinevezni. A 7. cikk a) pontjában meghatározott kötelezettségek teljesítése és a műszaki dokumentáció elkészítése nem képezheti a meghatalmazott képviselő megbízásának részét;
b)
a meghatalmazott képviselő ellássa a gyártótól kapott megbízásban meghatározott feladatokat. A megbízásnak lehetővé kell tennie, hogy a meghatalmazott képviselő legalább az alábbiakat megtegye:
-
az EU-megfelelőségi nyilatkozat és a műszaki dokumentáció megőrzése a nemzeti felügyelő hatóságok számára az elektromos és elektronikus berendezések forgalomba hozatalától számított tíz éven keresztül,
-
egy hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság indokolt kérésére minden olyan információ és dokumentáció átadása, amely egy adott elektromos vagy elektronikus berendezés ezen irányelvnek való megfelelőségének igazolásához szükséges,
-
együttműködés a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságokkal, azok felkérésére, a megbízás körébe tartozó elektromos vagy elektronikus berendezések ezen irányelvnek való megfelelésének biztosítását szolgáló intézkedésekben.
9. cikk
Az importőrök kötelezettségei
A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
az importőrök kizárólag az ezen irányelv előírásainak megfelelő elektromos vagy elektronikus berendezést hozzanak forgalomba az uniós piacon;
b)
egy elektromos vagy elektronikus berendezés forgalomba hozatala előtt az importőrök biztosítsák, hogy a gyártó elvégezze a vonatkozó megfelelőségértékelési eljárást, továbbá biztosítsák, hogy a gyártó elkészítse a műszaki dokumentációt, hogy az elektromos vagy elektronikus berendezésen szerepel a CE jelölés és mellékelve legyenek hozzá a kötelező dokumentumok, valamint hogy a gyártó teljesítse a 7. cikk f) és g) pontjában előírt követelményeket;
c)
ha egy importőr úgy ítéli meg vagy okkal feltételezheti, hogy egy elektromos vagy elektronikus berendezés nem felel meg a 4. cikk előírásainak, a szóban forgó berendezést mindaddig nem hozza forgalomba, amíg azt nem hozták összhangba az előírásokkal, és erről tájékoztatja a gyártót, valamint a piacfelügyeleti hatóságokat;
d)
az importőrök feltüntetik az elektromos vagy elektronikus berendezésen, vagy ha ez nem lehetséges, a csomagoláson vagy a berendezés kísérő dokumentációján a nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és azt a címüket, amelyen kapcsolatba lehet lépni velük. Ha egyéb alkalmazandó uniós jogszabály legalább ilyen szigorú rendelkezéseket tartalmaz az importőr nevének és címének feltüntetésére vonatkozóan, az említett rendelkezések alkalmazandók;
e)
az ennek az irányelvnek való megfelelés biztosítása érdekében az importőrök nyilvántartják a nem megfelelő elektromos vagy elektronikus berendezéseket és a termékvisszahívásokat, továbbá erről tájékoztassák a forgalmazókat;
f)
azok az importőrök, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezhetik, hogy egy általuk forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus berendezés nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek, azonnal megtegyék a berendezés megfelelővé tételéhez, illetőleg - adott esetben - forgalomból való kivonásához vagy visszahívásához szükséges kiigazító intézkedéseket, és erről - és különösen a meg nem felelés és a meghozott kiigazító intézkedések részleteiről - haladéktalanul tájékoztassák azon tagállamok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságait, amelyekben hozzáférhetővé tették a szóban forgó elektromos vagy elektronikus berendezést;
g)
az importőrök az elektromos vagy elektronikus berendezés forgalomba hozatalától számított tíz évig a nemzeti piacfelügyeleti hatóságok számára megőrzi az EU-megfelelőségi nyilatkozat egy példányát, és biztosítják, hogy e hatóságok kérésre hozzáférhessenek a műszaki dokumentációhoz;
h)
az importőrök egy hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság indokolt kérésére átadják az elektromos vagy elektronikus berendezés ezen irányelvnek való megfelelésének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt, a szóban forgó hatóság számára könnyen érthető nyelven, és az említett hatósággal, annak felkérésére együttműködnek az általuk forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus berendezések ezen irányelvnek való megfelelésének biztosítását szolgáló minden intézkedésben.
10. cikk
A forgalmazók kötelezettségei
A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
egy elektromos vagy elektronikus berendezésnek a piacon való hozzáférhetővé tételekor a forgalmazók kellő gondossággal járjanak el az alkalmazandó követelményekhez mérten, különösen annak ellenőrzésével, hogy az elektromos vagy elektronikus berendezésen szerepel-e a CE jelölés, hogy mellékelve vannak-e hozzá a szükséges dokumentumok, mégpedig olyan nyelven, amelyet a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók könnyen megértenek a berendezés forgalomba hozatala szerinti tagállamban, valamint hogy a gyártó és az importőr teljesíti-e a 7. cikk g) és h) pontjában és a 9. cikk d) pontjában előírt követelményeket;
b)
ha egy forgalmazó úgy ítéli meg vagy okkal feltételezheti, hogy egy elektromos vagy elektronikus berendezés nem felel meg a 4. cikk előírásainak, a szóban forgó berendezést mindaddig nem hozza forgalomba, amíg azt nem hozták összhangba az előírásokkal, és tájékoztatja erről a gyártót vagy az importőrt, valamint a piacfelügyeleti hatóságokat;
c)
azok a forgalmazók, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezhetik, hogy a piacon általuk hozzáférhetővé tett elektromos vagy elektronikus berendezés nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek, gondoskodnak a berendezés megfelelővé tételéhez, illetőleg - adott esetben - forgalomból való kivonásához vagy visszahívásához szükséges kiigazító intézkedések megtételéről, és erről - és különösen a meg nem felelés és a meghozott kiigazító intézkedések részleteiről - haladéktalanul tájékoztatják azon tagállamok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságait, amelyekben hozzáférhetővé tették a szóban forgó elektromos vagy elektronikus berendezést;
d)
a forgalmazók egy hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság indokolt kérésére átadják az elektromos vagy elektronikus berendezés ezen irányelvnek való megfelelésének igazolásához szükséges összes információt és dokumentációt, és az említett hatósággal, annak felkérésére együttműködnek a piacon általuk hozzáférhetővé tett elektromos vagy elektronikus berendezések ezen irányelvnek való megfelelésének biztosítását szolgáló minden intézkedésben.
11. cikk
A gyártói kötelezettségek importőrökre és forgalmazókra való alkalmazásának esetei
A tagállamok biztosítják, hogy minden olyan importőr vagy forgalmazó, amely saját nevében vagy védjegye alatt hoz forgalomba elektromos vagy elektronikus berendezést, vagy egy már forgalomba hozott elektromos vagy elektronikus berendezésen olyan módosítást végez, amely hatással lehet arra, hogy az megfelel-e a vonatkozó követelményeknek, ezen irányelv alkalmazásában gyártónak legyen tekintendő, és azt, hogy a gyártónak a 7. cikkben rögzített kötelezettségei terheljék.
12. cikk
A gazdasági szereplők azonosítása
A tagállamok biztosítják, hogy minden gazdasági szereplő az elektromos vagy elektronikus berendezés forgalomba hozatalától számított tíz évig köteles legyen kérésre átadni a piacfelügyeleti hatóságoknak a következők azonosító adatait:
a)
minden olyan gazdasági szereplő, amelytől elektromos vagy elektronikus berendezést szerzett be;
b)
minden olyan gazdasági szereplő, amelyet elektromos vagy elektronikus berendezéssel látott el.
13. cikk
EU-megfelelőségi nyilatkozat
(1) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat igazolja, hogy a 4. cikkben meghatározott követelmények teljesülése bizonyítást nyert.
(2) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat a VI. mellékletben rögzített szerkezetmintát követi, az ott felsorolt elemekből áll, és aktualizálandó. Le kell fordítani azon tagállam által megkívánt nyelvre vagy nyelvekre, amelynek piacán a terméket forgalomba hozzák vagy hozzáférhetővé teszik.
Ha egyéb alkalmazandó uniós jogszabály legalább ugyanennyire szigorú megfelelőségértékelési eljárás alkalmazását követeli meg, az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdése követelményeinek való megfelelést az említett eljárás keretében is lehet bizonyítani. Egységes műszaki dokumentáció készíthető.
(3) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat kiállításával a gyártó felelősséget vállal az elektromos vagy elektronikus berendezés ezen irányelvnek való megfelelőségéért.
14. cikk
A CE jelölés általános elvei
A CE jelölésre a 765/2008/EK rendelet 30. cikkében meghatározott általános elvek vonatkoznak.
15. cikk
A CE jelölés elhelyezésére vonatkozó szabályok és feltételek
(1) A CE jelölést a készterméken vagy annak adattábláján jól láthatóan, olvashatóan és letörölhetetlenül kell elhelyezni. Ha az elektromos vagy elektronikus berendezés jellege miatt ez lehetetlen vagy indokolatlan volna, akkor a jelölést a csomagoláson, valamint a kísérő dokumentumokban kell feltüntetni.
(2) A CE jelölést még az elektromos vagy elektronikus berendezés forgalomba hozatala előtt fel kell helyezni.
(3) A tagállamok már meglévő mechanizmusokra támaszkodva biztosítják a CE jelölést szabályozó rendszer helyes végrehajtását, és a jelölés helytelen használata esetén megfelelő lépéseket tesznek. A tagállamok rendelkeznek továbbá a jogsértés esetén alkalmazandó szankciókról, amelyek súlyos jogsértés esetén akár büntetőjogi szankciók is lehetnek. Ezeknek a szankcióknak arányosnak kell lenniük a jogsértés súlyosságával, és a helytelen használattól való elrettentés hatásos eszközének kell lenniük.
16. cikk
A megfelelőség vélelmezése
(1) Az ellenkező bizonyításig a tagállamok vélelmezik, hogy a CE jelöléssel ellátott elektromos vagy elektronikus berendezések megfelelnek ezen irányelv rendelkezéseinek.
(2) Azokról az anyagokról, alkotóelemekről, illetve elektromos és elektronikus berendezésekről, amelyeken a 4. cikk követelményeinek való megfelelés bizonyítására végeztek teszteket és méréseket, vagy amelyeket olyan harmonizált szabványokkal összhangban értékeltek, amelyek hivatkozását közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában, vélelmezni kell, hogy megfelelnek az irányelvben előírt követelményeknek.
17. cikk
A harmonizált szabványokkal szembeni formai kifogás
(1) Amennyiben egy tagállam vagy a Bizottság úgy ítéli meg, hogy egy harmonizált szabvány nem felel meg teljesen azoknak a követelményeknek, amelyekre vonatkozik, és amelyek a 4. cikkben vannak meghatározva, a Bizottság vagy az érintett tagállam a 98/34/EK irányelv 5. cikke alapján létrehozott állandó bizottság elé terjeszti az ügyet, indoklással ellátva azt. A bizottság, miután konzultált a megfelelő európai szabványügyi testületekkel, haladéktalanul véleményt nyilvánít.
(2) Figyelemmel a bizottság véleményére, a Bizottság dönt arról, hogy a harmonizált szabvány hivatkozásait az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi-e vagy sem, korlátozással teszi-e közzé, fenntartja-e, korlátozással tartja-e fenn vagy visszavonja-e.
(3) A Bizottság tájékoztatja az érintett európai szabványügyi testületet, és szükség esetén a szóban forgó harmonizált szabványok felülvizsgálatát kéri.
18. cikk
Piacfelügyelet és az uniós piacra belépő elektromos és elektronikus berendezések ellenőrzése
A tagállamok piacfelügyeletet folytatnak le összhangban a 765/2008/EK rendelet 15-29. cikkével.
19. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot a 2008/98/EK irányelv 39. cikkének megfelelően létrejött bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottság.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
20. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság a 2011. július 21-ét követő 5 éves időtartamra szóló felhatalmazást kap a 4. cikk (2) bekezdésében, az 5. cikk (1) bekezdésében és a 6. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb 6 hónappal az 5 éves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem vonja vissza a felhatalmazást a 21. cikknek megfelelően, akkor az automatikusan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit a 21. és 22. cikk határozza meg.
21. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 4. cikk (2) bekezdésében, az 5. cikk (1) bekezdésében és a 6. cikkben említett felhatalmazást.
(2) A felhatalmazás visszavonásával kapcsolatos döntés meghozatala érdekében belső eljárást indító intézménynek a végleges határozat meghozatala előtt ésszerű határidőn belül törekednie kell rá, hogy erről tájékoztassa a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve, hogy mely felhatalmazás visszavonásáról és milyen lehetséges indokok alapján kíván határozni.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat haladéktalanul vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
22. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elleni kifogások
(1) Az Európai Parlament és a Tanács az értesítés napját követő két hónapos időtartamon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen.
Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ezen időtartam két hónappal meghosszabbodik.
(2) Ha az (1) bekezdésben említett időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, azt ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az a benne megállapított időpontban hatályba lép.
Ha az Európai Parlament és a Tanács egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem kíván kifogást emelni, a felhatalmazáson alapuló jogi aktust az időtartam letelte előtt ki lehet hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és ez az időtartam letelte előtt hatályba léphet.
(3) Ha az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emel a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen az (1) bekezdésben említett időpontig, az nem lép hatályba. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen kifogást emelő intézmény a kifogást megindokolja.
23. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és minden szükséges intézkedést megtesznek azok végrehajtásának biztosítása érdekében. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. A tagállamok ezekről a rendelkezésekről 2013. január 2-ig, a szóban forgó rendelkezések minden későbbi módosításáról pedig haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
24. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság legkésőbb 2014. július 22-ig megvizsgálja, hogy kell-e módosítani ezen irányelv hatályát a 2. cikkben említett elektromos és elektronikus berendezések tekintetében, és erről jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, amelyet adott esetben az elektromos és elektronikus berendezésekkel kapcsolatos további kizárásokra vonatkozó jogalkotási javaslat kísér.
(2) A Bizottság legkésőbb 2021. július 22-ig elvégzi ezen irányelv általános felülvizsgálatát, és erről jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, amelyet adott esetben jogalkotási javaslat kísér.
25. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok 2013. január 2-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az irányelv tárgykörében fogadnak el.
26. cikk
Hatályon kívül helyezés
A VII. melléklet A. részében felsorolt jogszabályokkal módosított 2002/95/EK irányelv 2013. január 3-tól hatályát veszti, a VII. melléklet B. részében felsorolt irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett jogi aktusokra való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a VIII. mellékletben szereplő megfeleltető táblázattal összhangban.
27. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
28. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2011. június 8-án.