РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно Държавна помощ C 25/08 (ex NN 23/08) реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, приведена в действие от Френската република в полза на France Télécom
(нотифицирано под номер C(2012) 9403)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/540/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С жалба от 4 октомври 2002 г., допълнена на 16 януари 2003 г., на Комисията бяха представени твърдения, съгласно които Френската република е привела в действие в полза на France Télécom помощ, която частично е облекчила финансовите ѝ разходи, и по-специално разходите, свързани с финансирането на пенсиите. С писмо от 17 март 2004 г. Френската република предаде на Комисията информацията, поискана ѝ във връзка с жалбата.
(2)
С писма от 2 април 2004 г. и 24 февруари 2006 г. жалбоподателите предоставиха допълнителна информация във връзка с жалбата.
(3)
С писмо от 20 май 2008 г. Комисията информира Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), срещу тази помощ.
(4)
Франция представи мнението си на 18 юли 2008 г.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(6)
На 22 септември 2008 г. Комисията получи мнението на France Télécom и след удължаване на срока също така получи мнението на жалбоподателите и на един далекосъобщителен оператор съответно на 1 и 16 октомври 2008 г. След това Комисията ги предаде на Френската република, като ѝ даде възможност да ги коментира, и получи обратно мнението на Френската република с писмо от 13 февруари 2009 г.
(7)
На 16 февруари 2009 г. France Télécom представи мнението си, като привлече вниманието на Комисията към решение на Съда от 28 ноември 2008 г. (5), което според нея потвърждава доводите ѝ. На 14 май 2009 г. посоченият в съображение 6 далекосъобщителен оператор представи допълнителна информация към мнението по време на самата процедура, като се позова на решение на Комисията от 11 февруари 2009 г. (6), което според него потвърждава мнението му.
(8)
На 17 декември 2009 г., 23 септември 2010 г. и 12 октомври 2010 г. се проведоха срещи между представители на Комисията и на France Télécom по искане на France Télécom. На 18 октомври 2010 г. France Télécom представи допълнително мнение.
(9)
На 18 март 2010 г. по искане на Комисията Френската република предостави уточнения и актуализира някои данни от първоначалното си мнение, като същевременно припомни съдържанието му.
(10)
На 22 септември 2010 г. френските органи предадоха на Комисията ново мнение и поискаха среща, която се проведе на 22 октомври 2010 г. С писмо от 28 октомври 2010 г. Комисията им предаде, посочените по време на срещата фактически уточнения и допълнителните забележки на France Télécom, като прикани Френската република да представи евентуално свое мнение. На 17 ноември 2010 г. Комисията предаде поисканите от френските органи допълнителни уточнения, за да подготвят своето мнение на 10 ноември 2010 г.
(11)
С писмо от 9 декември 2010 г., допълнено на 24 юни 2011 г., Френската република представи допълнително мнение заедно с някои актуализирани данни от първоначалното ѝ мнение. На 28 юни и 4 юли 2011 г. се проведоха срещи с френските органи. На 7 октомври 2011 г. бе представено ново мнение.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(12)
Мерките, предмет на настоящата процедура, се изразяват във въведени през 1996 г. промени в схемата на разходите на France Télécom, свързани с плащането на пенсиите на нейните служители с държавен статут. Предходната схема е била установена при създаването на France Télécom през 1990 г. като предприятие, различно от държавната администрация. Съгласно фактите, със закона от 1990 г. се възобновява предишната практика по отношение на социалните осигуровки на France Télécom. През 1996 г. е установена нова схема вследствие, от една страна, на създаването на France Télécom като акционерно дружество, търгуването му на борсата и отварянето на значителна част от капитала му, и от друга страна - вследствие на пълното отваряне за конкуренцията на пазарите, на които дружеството е осъществявало дейност във Франция и в останалите държави - членки на Европейския съюз. По същество въведената през 1996 г. схема продължава да е в сила и понастоящем.
2.1. Правна рамка на статута на France Télécom и неговия персонал между 1990 г. и 1996 г.
2.1.1. Статут на France Télécom и положение на персонала му между 1990 г. и 1996 г.
(13)
Съгласно Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. (наричан по-долу „законът от 1990 г.“) (7) дружеството France Télécom е било създадено като обществен оператор със статут на юридическо лице. Преди това то е било главна дирекция към Министерството на пощите и далекосъобщенията. По силата на този закон цялата собственост върху зачисленото на съответните служби на тази дирекция движимо и недвижимо имущество на държавата е законно и безвъзмездно прехвърлена на France Télécom.
(14)
В член 3 от закона от 1990 г. на France Télécom са възложени следните задачи: i) да извършва всякакви обществени далекосъобщителни услуги на национално и международно ниво; ii) да изгражда, развива и експлоатира нужните за предоставянето на тези услуги обществени мрежи, както и да осигурява свързването им с чуждестранни мрежи; iii) да предоставя всякакви други далекосъобщителни услуги, съоръжения и мрежи, както и да изгражда мрежи за кабелно разпространение на радио- и телевизионни услуги.
(15)
Съгласно член 29 от закона от 1990 г. персоналът на France Télécom има особен статут, прилаган съгласно Закона относно правата и задълженията на държавните служители и Закона за разпоредбите относно статута на държавната служба. Законът от 1990 г. е позволявал наемането на служители на договор чрез колективни трудови споразумения в рамката, определена в сключен между държавата и предприятието планов договор. В него е предвиден праг от 3 % за този вид служители.
(16)
Като продължава предходната бюджетна практика, в член 30 от закона от 1990 г. отговорността за финансиране на социалноосигурителните плащания на служителите е поделена между френската държава и France Télécom по следния начин:
„Работещите и пенсионираните служители на Министерството на пощите и далекосъобщенията и служителите на обществените оператори с общ статут на държавни служители, както и ползвателите на техните права, получават обезщетения под формата на здравно осигуряване, отпуск по майчинство и инвалидност от взаимоспомагателната каса на P.T.T. при предвидените условия в том III и том VII, дял I, глава II от Кодекса за социално осигуряване. Обаче частта от социалноосигурителните вноски за техните държавни служители, която се покрива от държавата съгласно член L. 712-9, се поема от обществените оператори.
Уреждането и плащането на отпуснатите пенсии в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии на държавните служители на La Poste и France Télécom се осъществяват от държавата. Като насрещна престация обществените оператори са задължени да плащат в държавната хазна:
а)
сумата на удръжките от заплатата на служителя със ставка, определена в член L. 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии;
б)
допълнителна вноска, която осигурява пълното покритие на изплатени и предстоящи за плащане пенсии на техните пенсионирани служители.
Разходите, които възникват от прилагането към служителите на La Poste и France Télécom на разпоредбите на член L. 134-1 от Кодекса за социално осигуряване, се поемат изцяло от обществените оператори.
При необходимост с указ на Държавния съвет се определят условията за прилагане на настоящите разпоредби“.
(17)
Между 1991 г. и 1996 г. в съответствие с член 30 от закона от 1990 г. вноската „от работодателя“ (т.е. „допълнителната вноска“, посочена в буква б) от член 30 от закона от 1990 г. в първоначалната му редакция), поемана от France Télécom за наетите държавни служители, е била определена като разликата между общата сума на платените от френската държава пенсии и частта, платена върху заплатите на заетите държавни служители. France Télécom е участвало също в т.нар. „компенсационни“ и „свръхкомпенсационни“ схеми, в които се предвижда прехвърляне, за да се осигури равновесието между пенсионните схеми на държавните служители в други обществени организации. Частта от заплатите от финансирането на пенсионните задължения на държавните служители е била определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии чрез удръжка върху заплатата на служителя, определена на 7,85 % от брутното индексно възнаграждение.
(18)
Между 1991 г. и 1996 г. плащанията на France Télécom от 920 млн. EUR нарастват до 1 151 млн. EUR, както следва:
Таблица 1
Пенсионни плащания „от работещия“ и „от работодателя“ на France Télécom в периода 1991-1996 г. (8)
(в млн. EUR)
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
A) Общо изплатени пенсии
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1) социалноосигурителни вноски „от работещия“
195
201
217
213
229
238
a 2) вноска „от работодателя“
743
782
853
866
944
976
Б) Компенсация-свръхкомпенсация
176
188
277
136
201
175
Общо разходи (A + Б)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Обща част на France Télécom (a2 + Б)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
France Télécom е осчетоводявало разходите във връзка с пенсиите въз основа на платените социалноосигурителни вноски. Поради сигурното нарастване на тези разходи и предвидимото развитие на пенсиите, изплащани на неговите бивши държавни служители, France Télécom също така е заделило в сметките си годишна провизия, предназначена да разпредели очаквания ефект от бъдещото увеличение на плащанията за период от 30 години. Общата сума на заделената през 1996 г. годишна провизия е възлизала на 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR). Според френските органи, тъй като френската държава е свой собствен осигурител, не е било необходимо да заделя резерви за тези пенсии (9).
2.1.2. Изменения на статута на France Télécom и положението на неговите държавни служители след 1996 г.
(20)
Със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. (10) (наричан по-долу „законът от 1996 г.“) някои разпоредби на закона от 1990 г. са изменени. С влизането му в сила от 31 декември 1996 г. France Télécom, от една страна, получава статута на национално предприятие, което се подчинява на приложимите към акционерните дружества законови разпоредби, доколкото не противоречат на закона, и от друга страна, основното имущество, права и задължения на юридическото лице по публичното право France Télécom са безвъзмездно прехвърлени на националното предприятие France Télécom.
(21)
Капиталът на предприятието France Télécom SA („France Télécom“) е бил определен с постановление в размер на 25 млрд. FRF (3,8 млрд. EUR) от собствени средства, включени в баланса към 31 декември 1995 г. През октомври 1997 г. акциите на France Télécom са пуснати на първия пазар на Парижката фондова борса, както и на Нюйоркската фондова борса (NYSE). Съгласно годишния доклад за 1998 г. капиталът на France Télécom е бил разпределен между държавата - 63,6 %, частни инвеститори - 31,2 %, персонала на France Télécom - 3,2 % и Deutsche Telekom - 2 %. От 7 септември 2004 г. с прехвърлянето на 10,85 % от капитала френската държава вече не е била мажоритарен акционер. Впоследствие участието ѝ е продължило да намалява, като към 31 декември 2008 г. е било 26,65 % от капитала. При все това, като притежател на 26,65 % от правата на глас и поради липсата на други големи акционери, френската държава назначава председател - главен директор и остава основен акционер във France Télécom и на практика може да определя изхода от гласуването на акционерите по въпросите, които изискват обикновено мнозинство (11).
(22)
Предвидената със закона от 1996 г. промяна на статута на France Télécom също така е съдържала различни разпоредби относно персонала. Съгласно този закон държавните служители на France Télécom са прикрепени към националното предприятие France Télécom и са под негово ръководство. Държавните служители запазват този статут и свързаните с него гаранции. Условията на работа за прикрепените към France Télécom държавни служители са същите като за останалите държавни служители: работното им място е гарантирано и могат да бъдат уволнени само поради много сериозни мотиви в предвидени от закона случаи. По отношение на наемането на нови служители законът от 1996 г. е дал възможност на France Télécom до 1 януари 2002 г. да наема държавни служители, както и договорно наети служители, по схемата на колективни трудови споразумения.
(23)
Към 31 декември 1996 г. персоналът на France Télécom наброява 165 200 души, 94,1 % от които са държавни служители. На практика, без да чака посочения в закона от 1996 г. краен срок 1 януари 2002 г., France Télécom е преустановило наемането на държавни служители от 1997 г. Това води до намаляване на държавните служители с 47 % за десет години - от 133 434 държавни служители през 1997 г. броят им през 2007 г. е бил 69 892. Намаляването на този персонал е значително по-сериозно отколкото това на общия брой служители на France Télécom (- 25 %), които към 31 декември 2007 г. наброяват 124 166 души.
(24)
С член 6 от закона от 1996 г. е изменен и член 30 от закона от 1990 г., като към първоначалния текст са добавени два параграфа - в) и г). Законът задължава France Télécom да плаща вноска в държавната хазна като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom:
„в)
(…), погасителна вноска „от работодателя“, дължима считано от 1 януари 1997 г., пропорционална на изплатените суми за заплати, от които се удържа сума за пенсия. Ставката на погасителната вноска се изчислява така, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи въз основа на заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, за рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители. Тази ставка може да се преразглежда при промяна на посочените разходи. Редът и условията за определянето и плащането на държавата на вноската „от работодателя“ се определят с указ на Държавния съвет“;
г)
(…), извънредна вноска с определен размер, която заедно с реда и условията за плащането ѝ се определя в закона за държавния бюджет преди 31 декември 1996 г.“
(25)
Законът от 1996 г. също така е изключил France Télécom от обхвата на компенсационни механизми за общо и специално осигуряване за старост, предвидени в закона от 1990 г., което за France Télécom води до плащането на компенсации и свръхкомпенсации, които са допълнителни към вноската „от работодателя“, както е посочено в таблица 1. Между 1991 г. и 1996 г. тези суми са възлизали на 18 % от пенсиите, платените на държавните служители.
(26)
Въведената със закона от 1996 г. погасителна вноска „от работодателя“ заменя допълнителната вноска, предвидена в буква б) на член 30 от закона от 1990 г. Първата вноска се основава на конкурентна ставка на равно заплащане, базирана на уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни вноски при равна нетна заплата. Методът на уеднаквяване се основава на възстановяване на сумата на разходите, които би поел конкурент, наел работници, които подлежат на общото право за социалноосигурителни вноски, включително пенсиите, при нетна заплата, равна на заплатата на държавните служители на France Télécom с идентична структура на наемане.
(27)
Методът изключва плащаните от конкурентите социалноосигурителни вноски за рискове, които не са общи за обикновените и държавните служители, по-специално за безработица и за вземания на служителите в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред (наричан по-долу „Assurance Garantie des Salaires“ - осигуровка за гарантиране на заплатите или „AGS“). При гласуването на закона от 1996 г. тази разлика между France Télécom и конкурентите му не остава незабелязана за законодателя, който е констатирал, че: „механизмът на разпоредбите на член 6 дава възможност на France Télécom да бъде облекчено от социалноосигурителни вноски UNEDIC (Агенцията за обезщетенията при безработица), които плащат евентуалните му конкуренти“ (12).
(28)
Вноската „от работодателя“ на France Télécom, преизчислявана всяка година, се изразява в процент от брутните индексни възнаграждения на работещите държавни служители. Тази ставка на вноската „от работодателя“ е била средно […] (13) % между 1997 г. и 2010 г. и според мнението на Френската република това е посочено в таблица 2:
Таблица 2
Погасителна вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom през периода 1997-2010 г.
Година
Процент на вноската
млн. EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
С преустановяването на наемането на държавни служители от 1997 г. се определя таванът за работещите държавни служители във France Télécom. Въпреки нарастващия брой на пенсионираните държавни служители между 1991 г. и 2010 г., таблицата показва, че вноската „от работодателя“ в размер на 744 млн. EUR, платена от France Télécom през 2010 г., е била по-малка от сумата от 407 млн. EUR за разходи за пенсии, които предприятието е плащало на френската държава преди влизането в сила на реформата от 1996 г., и е била равна само на вноската „от работодателя“, която France Télécom е плащало 20 години по-рано през 1991 г. (съответно 1 151 млн. EUR и 743 млн. EUR, вж. таблица 1).
(30)
Следователно въведената със закона от 1996 г. реформа води до намаляване на вноската на France Télécom в абсолютна стойност и тази вноска вече не е обвързана с броя на пенсионираните държавни служители. Прехвърлянето на разходите към държавата, въведено със закона от 1996 г., е осъществено въпреки приетите от Сената прогнози, че ще има значително утежняване на разходите за пенсии от 2005 г. нататък, а именно с 13 млрд. FRF (1,98 млрд. EUR) през 2007 г., 21,5 млрд. FRF (3,3 млрд. EUR) през 2017 г. и 34 млрд. FRF (6,1 млрд. EUR) през 2027 г. (14)
(31)
Ето защо в разискванията по проектозакона в Националното събрание и в Сената се посочва сума от 250 млрд. FRF за прехвърляне към държавния бюджет като разходи за пенсии, които не биха могли да бъдат покрити от 100 млрд. FRF годишни социалноосигурителни вноски и 40 млрд. FRF извънредна вноска, дори и да се добави доходът от прехвърлянето на част от акциите на предприятието. По време на същите разисквания се посочва максимална прогнозна сума в размер на 40 млрд. FRF за извънредна вноска, която да намали нововъзникналия и тежък разход за държавата. Тази сума е била определена заедно със Съвета на банкерите, за да бъде съвместима със съотношението дълг/собствен капитал, равно на 150 %, както и за да съответства на заделените от предприятието провизии за пенсии и на допълнителния разход за държавата за период само от десет години, в резултат на разликата между платените пенсии и получаваната от този момент нататък погасителна вноска (15).
(32)
Целта за компенсиране на държавата се припомня не само в член 30 от закона, приет от законодателя, както и по време на разискванията по проектозакона от 1996 г., но също така в годишния доклад за дейността на France Télécom за 1997 г., в който се посочва „плащането от френската държава на извънредна вноска от 37,5 млрд. FRF, свързана с бъдещите пенсии на бившите държавни служители“ (16). Заделените от France Télécom провизии дават възможност на предприятието да намали нетното финансиране, тъй като в продължение на десет години то се е ограничило да плати само за една година допълнителния разход на държавата във връзка с реформата.
(33)
Поради това изглежда че провизията, предназначена да разпредели ефекта от бъдещите увеличения на произтичащите от закона от 1990 г. вноски, която France Télécom е заделяла всяка година на обща стойност с натрупване от 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR) през 1996 г., е била взета предвид при определянето на размера на извънредната вноска (или „еднократна компенсация“). Частта от тази вноска, която не е съответствала на заделените провизии, е покривала този допълнителен разход в продължение на десет години. Нейният размер е бил определен, като е взета предвид вече заделената от предприятието сума, както несъмнено е видно от разискванията по това време.
(34)
В действителност, поради погасителния характер на въведената със закона от 1996 г. годишна вноска „от работодателя“ оттогава задължението на France Télécom се ограничава до плащането на тази вноска без други ангажименти за покриване на евентуални бъдещи дефицити, произтичащи от пенсионната схема на неговите държавни служители или от други схеми на държавната администрация. Ето защо законът от 1996 г. превръща счетоводната провизия в безпредметна. Провизията е била вписана като чиста печалба в отчета за приходите и разходите на France Télécom към 31 декември 1996 г. в размер на 17,5 млрд. FRF (2,7 млрд. EUR) (17).
(35)
Освен това размерът на предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom е бил определен на 37,5 млрд. FRF със закона за държавния бюджет за 1997 г., т.е. на 5,71 млрд. EUR. Вноската е била финансирана чрез увеличение на краткосрочните и дългосрочни задължения на предприятието (18) и изплатена на няколко пъти между януари и октомври 1997 г. Чрез прихода от тази извънредна вноска дефицитът на френските публични администрации е бил намален до 41,8 млрд. EUR през 1997 г. Без нея дефицитът би възлизал на 3,7 % от БВП през същата година.
(36)
Приходът от тази вноска е бил предназначен за държавната институция за управление на въведената със закона за държавния бюджет за 1997 г. извънредна вноска на France Télécom. Тази вноска, заедно с евентуални финансови продукти, които може да генерира, представлява единственият приход на тази институция. Разходите ѝ са под формата на годишно превеждане в държавния бюджет, завеждано като приход от 2006 г., в специално определена пенсионна сметка за плащаните от държавата граждански и военни пенсии. Сумата на плащането е била определена на 1 млрд. FRF (152,4 млн. EUR) за 1997 г., увеличавана след това с 10 % всяка година, освен при наличие на разпоредба, която противоречи на закона за държавния бюджет. Държавната институция престава да съществува след пълното превеждане на приходите ѝ на държавата (19).
(37)
Прилагането на предвидените от закона за държавния бюджет за 1997 г. разпоредби за определяне на годишните плащания е довело до определяне през 1999 г. на периода на съществуване на държавната институция на 17 години, без възнаграждение от паричните му средства (20). Обаче поради по-големите годишни плащания спрямо предвиденото от закона за държавния бюджет за 1997 г. този период е бил съкратен. Както е посочено в таблица 3, натрупаната сума на годишните плащания на институцията през 2010 г. е вече е достигнала 5,47 млрд. EUR. Периодът на съществуване на институцията при пълно прехвърляне на наличните средства е бил предвиден до 31 декември 2011 г. (21) Ето защо законът за държавния бюджет за 2011 г. предвижда плащане на 243 млн. EUR по специално определената пенсионна сметка за тази година, чрез която би трябвало да се изчистят приходите на институцията (22).
(38)
Във всеки случай размерът на извънредната вноска от 37,5 млрд. FRF, предназначена за държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom през 1997 г., съответства на размера на вноската под 40 млрд. FRF, посочена в разискванията по проектозакона от 1996 г. Макар и платена в държавния бюджет през 1997 г. и допринасяйки ежегодно за плащането на гражданските и военните пенсии, сумата на тази вноска е била определена за компенсиране на допълнителния разход на държавата след приемането на закона от 1996 г.
(39)
Частта от заплатите за финансирането на пенсионните задължения на държавните служители, определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии след създаването на обществения оператор France Télécom през 1991 г., не е променена със закона от 1996 г. От друга страна, законите от 1990 г. и 1996 г. не са внесли изменения в пенсионната схема на обикновените служители на France Télécom, която е схемата за пенсионно осигуряване по общото право, допълнена със схемата на AGIRC (Association générale des institutions de retraite des cadres - Главно сдружение на пенсионните институции на висшите служители) за висшия персонал и със схемата на ARRCO (Association des régimes de retraites complémentaires - Сдружение за допълнителната пенсионна схема за заетите лица) за обикновения персонал. Съгласно тази схема France Télécom и обикновените му служители поемат задължения, равностойни на тези на конкурентни предприятия що се отнася до плащаните от работодателя погасителни вноски.
(40)
Във връзка с въведената със закона от 1996 г. реформа актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, счита, че уреждането и изплащането от държавата на пенсиите на работещите и пенсионираните държавни служители на France Télécom ще възлизат на 242 млрд. FRF (36,9 млрд. EUR (23)) с известна актуализация към 1 януари 1997 г. (24) Тази цифра е близка до закръглената сума от 250 млрд. FRF, посочена от Сената. Прогнозата, направена въз основа на същите актюерски хипотези за погасителната вноска „от работодателя“, която France Télécom би трябвало да плаща като насрещна престация, е била оценена въз основа на същите актюерски хипотези на 15,2 млрд. EUR, към които трябва да се добави еднократната компенсация или извънредна вноска в размер на 5,7 млрд. EUR, напълно изплатена през октомври 1997 г. Френските органи оценяват стойността на бъдещите вноски „от работещия“ на […] млрд. EUR към момента на влизане в сила на реформата. Стойността на нетния разход, прехвърлен от France Télécom на френската държава, както е изчислена през 1996 г., възлиза на […] млрд. EUR.
(41)
За десетгодишния период, посочен по време на разискванията по проектозакона от 1996 г. (1997-2006 г.), общата сума на социалноосигурителните плащания, оценена от актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, е възлизала на […] млрд. EUR. През този период общият размер на действително изплатените социалноосигурителните плащания е бил почти същият - […] млрд. EUR, или разликата спрямо прогнозите е по-малка от 0,83 % (25). Това потвърждава a posteriori точността на прогнозите, използвани по време на разискванията по закона.
(42)
От тези данни е видно, че сумите и тяхната обосновка, разисквани в Националното събрание и в Сената за определянето на размера на еднократната компенсация или на извънредна вноска на France Télécom, съответстват на ex post проверените приблизителни стойности през десетгодишния период,посочен по време на разискванията по проектозакона. В действителност максималният размер на обявената извънредна вноска - 6 млрд. EUR (40 млрд. FRF) съответства на провизиите на предприятието до 1996 г., за да може да поеме предвижданите тогава бъдещи разходи за пенсии, или 3,6 млрд. EUR (23,4 млрд. FRF), плюс поетата от държавата разлика от 2,4 млрд. EUR между социалноосигурителните вноски „от работодателя“ и вноските „от работещия“, получени между 1997 г. и 2006 г., от една страна, и от друга страна - очакваните социалноосигурителни разходи за плащане през 1996 г. за същия десетгодишен период.
(43)
От друга страна, предадената от Френската република информация, съдържаща се в таблица 3, показва, че за периода от 1997 г. до 2010 г. общите разходи за пенсии на държавните служители на France Télécom, финансирани от френската държава вследствие на реформата от 1996 г., са достигнали […] млрд. EUR. Разходите, които трябва да финансира държавата, се определят като салдото между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и на работещите в предприятието държавни служители и плащаните пенсии на пенсиониращите се всяка година държавни служители, като се приспаднат годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom. Между 1997 г. и 2010 г. разходите бележат следното развитие:
Таблица 3
Разходи за сметка на френската държава след реформата от 1996 г. (1997-2010 г.)
(в млн. EUR)
Осигурителни вноски
(„от работодателя“, „от работещия“)
Годишни плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска на France Telecom
Изплатени пенсии
Разходи на държавата
1997 г.
[…]
152,4
[…]
[…]
1998 г.
[…]
167,7
[…]
[…]
1999 г.
[…]
184,5
[…]
[…]
2000 г.
[…]
202,9
[…]
[…]
2001 г.
[…]
223,2
[…]
[…]
2002 г.
[…]
245,5
[…]
[…]
2003 г.
[…]
270,0
[…]
[…]
2004 г.
[…]
297,1
[…]
[…]
2005 г.
[…]
326,9
[…]
[…]
2006 г.
[…]
1 359,5
[…]
[…]
2007 г.
[…]
395,4
[…]
[…]
2008 г.
[…]
435,0
[…]
[…]
2009 г.
[…]
578,0
[…]
[…]
2010 г.
[…]
635,8
[…]
[…]
Общо
[…]
5 473,9
[…]
[…]
(44)
Съгласно приложимите разпоредби от закона за държавния бюджет за 1997 г. сумите на годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, платени през 1997 г., не са съответствали на сумите на очакваните или действително изплатените пенсии на пенсионираните служители на France Télécom, нито на сумите на разходите, останали за финансиране от държавата, и не са били определени съгласно тези суми. Ако се разгледат действително прехвърлените суми се потвърждава, че такава връзка липсва. Въпреки платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска, таблица 3 показва, че сумите на изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители на France Télécom са превишавали годишните ресурси от 2004 г. нататък, с изключение на 2006 г.
(45)
Ето защо, плащанията на годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и годишните плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска, вноска, не са определени отделно и ex ante за обслужваните пенсии на пенсионираните служители на France Télécom в специалната пенсионна сметка. В действителност определянето на извънредната вноска само за финансирането на въпросните пенсии от 1997 г. насам, ако тя е била прилагана вместо системата за превеждане на годишно нарастваща сума с предвидените 10 % в закона за държавния бюджет за 1997 г., би довело до прекратяване на съществуването на държавната институция по-скоро в края на 2008 г., отколкото в края на 2011 г., както е било предвиден, като се отчита посочения в таблица 3 непокрит размер на годишните социалноосигурителни вноски. Така или иначе, и в двата случая размерът на извънредната вноска щеше да бъде усвоен към 31 декември 2011 г.
2.2. Постепенно до пълно отваряне на пазарите на далекосъобщителни услуги
(46)
Реформата на финансирането на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда, докато тече процес на пълно отваряне за конкуренцията на пазарите на услугите, на които осъществява дейност France Télécom. От 1988 г. секторът на далекосъобщенията постепенно се либерализира съгласно Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазарите на крайни далекосъобщителни устройства (26) и Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите на далекосъобщителни услуги (27). Директива 90/388/ЕИО предвижда прилагането на мерки за либерализация преди 31 декември 1990 г. по отношение на предаването на данни и услугите за гласова телефония и за данни за корпоративни мрежи и затворени групи от потребители. Директива 96/19/ЕО на Комисията от 13 март 1996 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО във връзка с осигуряването на пълна конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги (28) имаше за цел пълната либерализация на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г.
(47)
В действителност Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регулирането на далекосъобщенията е определил условията, чрез които да се проведе пълната либерализация на сектора, като се сложи край на монопола на France Télécom върху стационарните телефонни услуги и преноса на данни и се организират тарифите и взаимосвързаността с конкурентите. Дори и в други сектори, които дори не подлежат на изключителни и следователно конкурентни права от 1987 г., като пазарите на мобилна телефония, France Télécom е заемало определени водещи позиции с пазарен дял, намалял от 53,3 % на 49,8 % между 1997 г. и 2002 г. (29) По този начин със Закон № 96-659 на France Télécom са възложени задачи от общ икономически интерес и е предвидено създаването на фонд за финансиране на съответните задължения, какъвто поддържат конкурентите.
(48)
Съгласно цитираните разпоредби в съображения 46 и 47, от 1988 г. France Télécom се е изправило пред появата на конкуренти - някои от които отчасти са собственост на международни групи - на пазарите на стоки и услуги, на които то е извършвало дейност във Франция, като някои от тях, като мобилните телефонни услуги и международните далекосъобщения, съдържат трансграничен компонент. Тази тенденция се е засилила на либерализираните пазари от 1998 г. От друга страна, France Télécom е установило отношения с чуждестранни оператори като Deutsche Telekom и Sprint през 1996 г. (Global One), като от 1997 г. е умножило партньорствата и участията си - в Италия (Wind), Нидерландия (Casema), или е получило лицензи за мобилни услуги в Дания и Португалия (30).
(49)
Следователно реформата на финансирането на пенсиите на France Télécom е била осъществена заедно с либерализацията на пазара на ниво Европейския съюз. По този начин ефектите от нея са се проявили на един напълно отворен за конкуренцията пазар, на който, от друга страна, France Télécom е създало съюзи и значително е увеличило участията си в други държави членки. Всъщност желанието за насърчаване на разширяването на France Télécom към различни от Франция европейски пазари се появява със закона от 1996 г. и отварянето на предприятието за частен капитал, както е видно от декларациите при разискванията по проекта, в които се говори за „амбиции, които френското правителство имаше по отношение на националния му фаворит France Télécom“ (31).
(50)
Понастоящем France Télécom заявява, че е първият доставчик на достъп до високоскоростен интернет и третият мобилен оператор в Европа, както и че е сред световните лидери на далекосъобщителни услуги за многонационални предприятия. Извън Франция France Télécom извършва значителна дейност чрез дъщерни дружества с водещи позиции в Испания, Обединеното кралство, Полша, Словакия, Белгия и Австрия (32).
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(51)
В решението си за откриване на официалната процедура по разследване Комисията е изложила предварителната си оценка на въведените със закона от 1996 г. мерки, като ги сравни с референтната рамка за задължителните социалноосигурителни и данъчни вноски на France Télécom, определени от закона от 1990 г. Тя счете, че тези мерки изглежда са предоставили чрез държавни ресурси избирателно предимство на France Télécom, което може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, както и че може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(52)
Освен това Комисията отбеляза, че доколкото тези мерки представляват държавна помощ, Комисията не е получила уведомление преди привеждането ѝ в действие и поради това съгласно съдебната практика следва да се счита за нова помощ. Така че Френската република не е изпълнила задължението си за подаване на уведомление съгласно Договора и следователно мярката следва да се счита за неправомерна.
(53)
Комисията заключи, че в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС тя може да разгледа съвместимостта на помощта с вътрешния пазар. Комисията отбеляза също, че същата разпоредба ѝ е позволила да заключи, че предоставената на La Poste помощ по време на реформата на начина на финансиране на пенсиите на неговите държавни служители е била съвместима с вътрешния пазар (33) и че предвид сходството между двата случая е целесъобразно и в настоящия случай да се направи подобен анализ.
(54)
В предварителното разследване на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар и независимо от сходството с реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste, Комисията изрази пред Френската република следните съмнения:
а)
първо, като подчертава, че тя не е разполагала с подробна информация, която да доказва, че,ставката на плащаните от France Télécom социалноосигурителни вноски е равна на тази на плащаните от частните предприятия по общото право, които извършват дейност в сектора на далекосъобщенията във Франция, Комисията отбелязва, че прилаганата към France Télécom от 1997 г. ставка на погасителната вноска не позволява да се осигури равно конкурентно ниво с неговите конкуренти. Това се дължи на факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва в себе си само общите рискове между обикновените и държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски извън общите рискове, като безработица и неизплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред;
б)
второ, Комисията не е разполагала с достатъчна информация относно въздействието върху конкуренцията на облекчаването на разходите за пенсии, за да прецени дали евентуалните положителни въздействия са повече от отрицателните. За тази цел Комисията трябваше да вземе предвид факта, че France Télécom все още не беше възстановило неправомерните и несъвместими помощи в съответствие с решението на Комисията от 2 август 2004 г. във връзка с държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (наричано по-долу „решението относно облагането с професионален данък на France Télécom“) (34), което Франция не беше изпълнила в определения срок, както установи Съдът (35).
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(55)
Мненията, представените от заинтересованите лица, са обобщени в раздели 4.1-4.3.
4.1. France Télécom
(56)
В мнението си, за което счита, че допълва представеното от Френската република мнение, France Télécom смята, че е изправено пред проблем, свързан с хроничен излишък на персонал поради предишния му статут на администрация, както и че няма същите възможности за безпроблемно наемане на служители в сравнение с конкурентите си. Поради това France Télécom трябва да отпусне значителната сума от 180 млн. EUR за обучение, равна на 4,5 % от заплатите, в сравнение с 2,9 % средна стойност за френските предприятия. France Télécom посочва и сума за заплати, по-висока с около […] % без увеличенията и премиите. Освен това, тъй като не може да осъществи социални програми, France Télécom е финансирало мерки при пенсионирането на своите държавни служители, като отпуск в края на професионалното развитие, за сума от над 8 млрд. EUR между 1996 г. и 2006 г.
(57)
Второ, France Télécom счита, че разходите за пенсии между 1990 г. и 1996 г. не са били нормални и са го поставили в неблагоприятно структурно положение спрямо частните му конкуренти в съответствие с решението по дело Combus (36), тъй като референтната рамка за оценяване на нормалния или извънредния характер на въпросните разходи е схемата на общото право, приложима към конкурентите. Изложените в решението по дело Combus принципи също така са потвърдени от Общия съд в решението му по дело Hotel Cipriani (37). France Télécom оспорва, че в сегашния случай положението на един-единствен оператор преди и след въведената със закона от 1996 г. реформа е подходяща рамка за сравнение, за да се оцени дали е налице икономическо предимство съгласно съдебната практика. Във всеки случай, ако референтната рамка бъде приложена към France Télécom преди и след реформата от 1996 г., мярката не би следвало да се определи като избирателна, тъй като се прилага по еднообразен начин в посочената рамка.
(58)
От това би следвало, че разглежданите мерки или не представляват държавни помощи по смисъла на ДФЕС що се отнася до факта, че освобождават France Télécom от неблагоприятно структурно положение, или не могат да бъдат определени като избирателно предимство, което да представлява държавна помощ.
(59)
В допълнение France Télécom счита, че ако се предположи, че е установена, държавната помощ е съвместима с вътрешния пазар съгласно установените от Комисията критерии в решението ѝ относно схемата за пенсии на La Poste (наричано по-долу „решението относно La Poste“) (38). В този смисъл специфичният характер на неговата схема да плаща изчислена само на базата на общите рискове вноска не означава, че France Télécom се е намирало в по-благоприятно положение спрямо конкурентите си от 1996 г. насам: освен структурните недостатъци, свързани със статута на заетите държавни служители, France Télécom е трябвало да понесе значителни разходи във връзка с реформата от 1996 г., чиято съвместимост с вътрешния пазар трябва да се анализира, и чийто размер от 5,7 млрд. EUR превишава твърде много сумата, която France Télécom би трябвало да плати, ако вноската му е включвала и необичайни рискове.
(60)
France Télécom счита, че в решението относно La Poste (39) Комисията е допуснала, че сумата на една-единствена извънредна вноска (2 млрд. EUR) в рамките на реформа, влязла в сила след уведомлението, но преди решението на Комисията, ще компенсира социалноосигурителни вноски за необичайни рискове до изчерпването на сумата на единствената вноска. Според France Télécom, няма как да се оправдае фактът, че Комисията се отклонява от този принцип, тъй като политическите декларации в хода на разискването по проектозакона от 1996 г. не позволяват да се счита, че вноската с определен размер на France Télécom е била определена от законодателя по такъв начин, че статуквото да се запази за десет години.
(61)
Освен това наличните данни за 1996 г. биха били в противоречие с тезата, според която тогава е счетено, че сумата от 5,7 млрд. EUR съответства точно на допълнителния разход за държавата вследствие на прилагането на закона от 1996 г. в продължение на десет години, като с всяка следваща година са компенсирани най-ниските плащани от предприятието годишни разходи, дори като се вземат предвид компенсационните разходи между пенсионните схеми, от които France Télécom е освободено през 1996 г. (40). Целта на сумата на извънредната вноска е била да се обезщети напълно френската държава във връзка с реформата. Следователно тя би трябвало да се вземе предвид при анализирането на неговото конкурентно равностойно положение от влизането в сила през 1997 г.
(62)
Накрая France Télécom счита, че тъй като без реформата от 1996 г. за предприятието биха настъпили значителни неблагоприятни последици по отношение на конкуренцията на пазари, чието либерализиране е било цел на ЕС, както и че оттогава френските органи са направили необходимото за изпълнението на решение относно прилагането на професионален данък към France Télécom (41), мярката не води до отрицателно въздействие върху конкуренцията.
4.2. Жалбоподателите
(63)
Жалбоподателите споделят оценката на Комисията в решението за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до наличието на държавна помощ по смисъла на ДФЕС в частта за облекчаването на разходите за пенсии за сметка на France Télécom, въведено със закона от 1996 г. Съгласно мотивите в посоченото решение, в което жалбоподателите изразяват съжаление, че липсва количествено определяне, размерът на помощта е 12,3 млрд. EUR и в никакъв случай не е под 9,9 млрд. EUR (42). Жалбоподателите считат, че последиците от мярката, а именно намаляването на разходите за социално осигуряване, които обичайно са част от бюджета на предприятието, а не тяхна цел, т.е. компенсацията за евентуални неблагоприятни последици, са тези, които определят квалифицирането на мярката като държавна помощ. Впрочем тогава France Télécom не би било в неблагоприятно положение по отношение на наемането на държавни служители, тъй като предприятието плаща социалноосигурителни вноски за безработица и вноски „от работещия“ с 13 % по-ниски от конкурентите си и разполага със стабилен и гъвкав персонал що се отнася до намаляването на общата сума за заплати посредством работа на непълно работно време в периода преди пенсионирането и алтернативни модели на държавната служба.
(64)
Според жалбоподателите така характеризираната държавна помощ би била несъвместима с вътрешния пазар. В действителност предоставеното на France Télécom значително конкурентно предимство е било вредно дотолкова, доколкото намаляването на разходите не е било необходимо, за да не се стигне до застрашаване на финансовата му структура: при намалени с 9,9 млрд. EUR нетни актуализирани задължения за пенсии поне през 1996 г., и тъй като не е трябвало вече да вписва този свой разход в баланса си и да го прилага към него, по-късно France Télécom задлъжнява с много по-големи суми - между 1997 г. и 2007 г. нетните му финансови задължения възлизат средно на 44 млрд. EUR. Впоследствие с помощта, която освобождава France Télécom от разходите за пенсии, наследени от монополното му положение, е финансирано разширяването на предприятието в международен план, като същевременно се засилва позицията му във Франция, където се ползва със значителни монополни предимства, разходите за които са били точно със съшия размер.
(65)
От друга страна, невъзстановените в миналото неправомерни и несъвместими помощи не позволяват разглежданата оперативна помощ да бъде обявена за съвместима предвид общия кумулативен ефект на помощите. Накрая, отсъствието на равностойно конкурентно положение след реформата от 1996 г., тъй като не са плащани социалноосигурителни вноски за рисковете за безработица и неизплащането на заплати в случай на оздравителен план на предприятието, изключва съвместимостта на реформата с правилата на Договора. Следователно е уместно пенсионните задължения на France Télécom да се изчислят от независим експерт, а Франция да се ангажира да осигури финансов неутралитет на схемата, по-специално като предвиди механизми за коригиране на вноската „от работодателя“ и на еднократната компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR в случай на вариране на разходите.
4.3. Далекосъобщителният оператор
(66)
Далекосъобщителният оператор споделя и подкрепя предварителния анализ, изложен в решението за откриване на официална процедура по разследване от Комисията, в който като нова и неправомерна държавна помощ са определени въведените със закона от 1996 г. изменения, които целят да заменят годишните погасителни вноски на France Télécom с действително поетите за плащане пенсии за сметка на държавата, като се извадят платените социалноосигурителни вноски от заетите служители със статут на държавен служител. Според оператора същото определение следва да се приложи към социалноосигурителните вноски на обикновените служители за необичайни рискове, които плащат конкурентите на France Télécom, но които последното не плаща поне от 1996 г. нито за държавните, нито за обикновените си служители. От друга страна, противно на случая, предмет на решението относно La Poste (43), изчисляването на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“ не е включвало и не включва тези социалноосигурителни вноски, което означава, че помощта не може да бъде обявена за съвместима.
(67)
Що се отнася до помощта, след като изплатените пенсии повече не се възстановяват на държавата, операторът счита, че анализът на прегледа на конкурентоспособността, изложен от Комисията в решението ѝ относно La Poste, би трябвало да доведе до противното заключение - а именно, че помощта е несъвместима. Този анализ би трябвало да се основава на действителните факти от 1996 г., а не - както в решението относно La Poste - на хипотези за бъдещето.
(68)
Впрочем според оператора на много от пазарите, на които извършва дейност, France Télécom заема положение с пазарна сила, подобно на господстващо положение. Поради това предприятието подлежи на задължения за ex ante регулиране на пазарите на едро на високоскоростни и свръхскоростни широколентови услуги с начало и терминиране на повиквания по стационарни линии. В решението си от 16 юли 2003 г. относно процедура по прилагане на член 82 от Договора за ЕО по дело COMP-38.233 Комисията също така е установила и е наложила санкции за нарушение на член 102 от ДФЕС от France Télécom чрез дъщерното ѝ дружество Wanadoo (44). Тъй като предприятието е в добро финансово състояние, получените помощи са му дали възможност да финансира разширяването на дейността му в международен план, а именно като е придобило Orange, Retevisión и AMENA.
(69)
Накрая операторът иска от Комисията да изчисли точния размер на разглежданата помощ и в съответствие със съдебната практика Deggendorf (45) да откаже да допусне, че разглежданите мерки са съвместими с вътрешния пазар, докато неправомерните помощи от миналото не бъдат възстановени.
5. МНЕНИЕ НА ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА
(70)
Френската република счита, че въведените през 1996 г. промени в начина на финансиране от френската държава на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, не съдържат елемент на държавна помощ. Във всеки случай реформата от 1996 г. би била съвместима с вътрешния пазар, по-специално като се приложат мотивите на Комисията от решението ѝ относно La Poste (46).
5.1. Относно наличието на държавна помощ
(71)
Според Френската република законът от 1990 г. е поставил France Télécom в необичайно положение, дерогация от общото право, като е предвидил предприятията да плащат погасителна вноска „от работодателя“, пропорционална на общите разходи за заплати, която да не зависи от нивото на изплащаните пенсии. Поетите от France Télécom разходи са били необичайни, тъй като финансовият дефицит на подсхемата за засегнатите лица е бил сигурен и непоносим поради неизбежното намаляване на броя на заетите държавни служители, съпътствано от нарастващия брой пенсионери.
(72)
Реформата от 1996 г. е приравнила финансирането на пенсиите към общото право, без да е довела до по-благоприятно конкурентно положение за предприятието, тъй като вноската на France Télécom се изчислява годишно по такъв начин, че нивото на задължителните социални и данъчни разходи да се уеднакви с това на конкурентите от сектора на далекосъобщенията. При все това фактът, че социалноосигурителни вноски за рисковете, които не са общи за обикновените и за държавните служители, не са взети предвид при изчисляването на социалноосигурителната вноска с прилагането на „конкурентна ставка на равно заплащане“, може да се обоснове със статута на държавните служители, който изключва например риска за безработица с изключение на извънредните случаи на уволнение или напускане.
(73)
Френската република счита, че положението на конкурентите на предприятието във Франция трябва да бъде референтната рамка, за да се определи дали поетите от France Télécom разходи са били обичайни или необичайни. Впрочем в конкретния случай, като се имат предвид прекомерно високите, несправедливи и неустойчиви разходи, дерогация от общото право, които законът от 1990 г. налага на France Télécom, предвиденото с реформата от 1996 г. премахване на същите и уеднаквяването им с положението на конкурентите единствено са възстановили обичайните условия на конкуренция. France Télécom въобще не е било компенсирано за понесените неблагоприятни последици по тази схема, докато, както се подчертава в мнението на предприятието, то продължава да се намира в неблагоприятно структурно положение, да понася допълнителни разходи и да страда от липса на гъвкавост поради приложимия статут за държавните служители що се отнася до финансови механизми при пенсиониране или връщане в администрацията, образователни мерки за професионално обучение или по-високи разходи за заплати. Така че настоящият режим, който произтича от реформата, не предоставя никакво предимство на France Télécom и следователно не съдържа елемент на държавна помощ по смисъла на ДФЕС.
(74)
Това тълкуване произтича от изведените от юрисдикциите на ЕС общи принципи, съгласно които, тъй като държавни помощи представлявали само намесите, които облекчават обичайните разходи в бюджета на едно предприятие, даден закон, чрез който може да се избегне утежняването на бюджета на едно предприятие с разход, който при нормални обстоятелства не би съществувал, не представлява държавна помощ (47). Същото се отнася и за мерки, които освобождават държавен конкурент от неблагоприятно структурно положение в сравнение с частните му конкуренти (48). Това тълкуване също така е в съответствие с практиката на Комисията (49).
(75)
Накрая, в по-общ смисъл Френската република не счита за уместно настоящата процедура да включва механизмите за компенсация и свръхкомпенсация, чрез които между 1991 г. и 1996 г. (вж. таблица 1) France Télécom се е освободило от разходи, за да се определи наличието на помощ, или датата, на която предимство, произтичащо от въведената със закона от 1996 г. реформа, което не съдържа никаква разпоредба в този смисъл, е получило материално изражение. Плащането на такива разходи се е дължало на режим извън общото право, при който приложимата към France Télécom пенсионна схема е считана за автономна, което вече не е така от 1997 г.
(76)
С тези резерви Френската република е уточнила оценката на разходите, предоставена от France Télécom и посочена в съображение 61, от които предприятието вече не е освободено от 1997 г. Въз основа на реална възстановка на положението за периода 2008-2010 г. и приложена ретрополация с коефициент на преминаване Френската република счита, че разходите, от които France Télécom би се освободило освободи в това отношение, са със 165 млн. EUR по-малко от изчисленията на предприятието.
5.2. Относно съвместимостта на възможна държавна помощ с вътрешния пазар
(77)
Във всеки случай Френската република счита, че ако свързаната с France Télécom реформа от 1996 г. е представлявала държавна помощ, тя следва да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар в съответствие с анализа на Комисията в решението ѝ относно La Poste (50). Реформата от 1996 г. освобождава France Télécom от структурни разходи, които са засягали конкурентоспособността на предприятието на пазар в процес на либерализация, и от този момент нататък вноските му се изчисляват чрез конкурентна ставка за равно заплащане по отношение на общите рискове.
(78)
Фактът, че плащаната от France Télécom вноска от 1997 г. насам не включва необичайни рискове по отношение на обикновените служители и не е причина за несъвместимост с вътрешния пазар. В този смисъл в таблица 4, изготвена съгласно предоставената от Френската република информация, е илюстрирана разликата между плащаната от France Télécom вноска и това, което същото е щяло да плаща, ако при изчисляването са били включени необичайни рискове, като се приспаднат разходите за самоосигуряване от France Télécom и останалите удръжки, които утежняват бюджета му в сравнение с конкурентите.
Таблица 4
Вноска „от работодателя“ на France Télécom в периода 1997-2010 г., изчислена с приложена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ) и изменена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ*), за да се включат необичайните рискове
Година
КСРЗ
В млн. EUR
КСРЗ*
В млн. EUR
КСРЗ-КСРЗ*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
[…]
[…]
2005
[…] %
984,6
[…] %
[…]
[…]
2006
[…] %
957,6
[…] %
[…]
[…]
2007
[…] %
917,6
[…] %
[…]
[…]
2008
[…] %
859,2
[…] %
[…]
[…]
2009
[…] %
805,4
[…] %
[…]
[…]
2010
[…] %
744,5
[…] %
[…]
[…]
(79)
Френската република счита, че от 1997 г. насам и до 2043 г. стойността на действително платените и предстоящи за плащане социалноосигурителни вноски от France Télécom с актуализацията ще възлезе на 13,5 млрд. EUR Прилагането на изменена конкурентна ставка на равно заплащане, която при изчисляването отчита необичайните рискове, като се приспаднат плащаните от France Télécom вноски, но не и от конкурентите му, би довело до по-висока годишна вноска за същия период, а именно в размер на 16,7 млрд. EUR. Тъй като не считат за уместно включването на посочените рискове, френските органи са изчислили, че разликата (3,2 млрд. EUR) би била до голяма степен компенсирана с платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(80)
Според Френската република подобно на решението относно La Poste (51) може да се счита, че тази вноска с определен размер е възможно да се смята за еднократна компенсация за плащането на вноските, свързани с изменена ставка, отчитаща вноските за необичайните рискове. Тогава изглежда размерът на еднократната компенсация превишава към настоящия момент сумата, получена от разликата между определената с реформата от 1996 г. ставка и посочената в таблица 4 изменена ставка, и същата тази сума на еднократната компенсация никога няма да бъде напълно покрита от разликата между двете ставки. При тези обстоятелства изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до липсата на действителна конкурентна равнопоставеност между France Télécom и конкурентите му ще бъдат разсеяни.
(81)
За Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, въведена през 2006 г., и подкрепена с примера за France Télécom през 1996 г., е идеално сравнима с последната по отношение на основните аспекти. Като се има предвид тази сравнимост, Комисията няма основание да не разглежда прецедента във връзка с La Poste. По-специално Комисията следва да допусне извънредната вноска с определен размер, наложена на France Télécom, да бъде взета предвид в анализа на равностойното конкурентно положение след реформата, като de facto бъде счетена за аванс от плащането на социалноосигурителните вноски за необичайните рискове.
(82)
Обратното - разискванията в Националното събрание и в Сената, в които тогава се посочва период от десет години за финансовото покритие на реформата, биха се базирали на по-точни декларации. Подобна мотивировка не би могла да се открие нито в изложенията на мотивите за проектозаконите, нито във въпросните закони или приетите за тяхното прилагане текстове. Намерението на законодателя през 1996 г. е било да определи разходите за пенсии на France Télécom на ниво, равно с това на конкурентите му, а не да обезсмисля реформата за период от десет години, както е видно от мотивите, които Комисията би могла да приеме, ако се базира на извадени от контекста декларации.
(83)
От парламентарните разисквания несъмнено би могъл да се направи изводът, че вноската ще бъде с определен размер без да зависи от разходите, които държавата в действителност ще трябва да поеме. По същия начин в Решение № 96-385 DC от 30 декември 1996 г. Конституционният съвет е изтъкнал, че вноската с определен размер от 37,5 млрд. FRF се обосновава с поемането на пенсиите на държавните служители от държавата без да представлява насрещна престация за тях, докато, от друга страна, плащанията в държавния бюджет не биха били засегнати от конкретен разход и биха съответствали на общите условия за баланс на същия бюджет съгласно член 18 от наредбата от 2 януари 1959 г. относно закона за държавния бюджет.
(84)
Според Френската република точният размер на извънредната вноска е бил определен със Закона за държавния бюджет за 1997 г., като е взет предвид не десетгодишен период за „възстановяване“ на дължимото на държавата чрез тази вноска, а точно обратното - в зависимост от ефекта върху структурата на баланса на France Télécom по такъв начин, че вноската да остане поносима. Размерът на вноската не е бил определен въз основа на логика за компенсиране на държавата за разходите, а като се отчитат възможностите на предприятието за плащане.
(85)
Начинът, по който тази вноска е била управлявана, без да се търси връзка с действително изплатените пенсионни плащания от 1997 г., потвърждава, че тя е с определен размер. Следователно от предоставените от Френската република данни е видно, че между 1997 г. и 2006 г. изплатените пенсии на държавните служители на France Télécom чрез специално определена за целта сметка възлизат на […] млрд. EUR, докато държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom е превела в същата сметка сумата от 3,4 млрд. EUR. За същия период нефинасираният от платените социалноосигурителни вноски остатък би възлизал на 1,2 млрд. EUR. Освен това през 1997 г. се е считало, че този фонд ще съществува от 17 до 25 години, без това да има връзка с десетгодишния период, на който Комисията основава обосновката, която тя очевидно иска да приеме.
(86)
Френската република счита, че France Télécom би останало извън пазара без реформата, с вноски, достигащи 77 % от брутното индексно възнаграждение през 2010 г. и ресурсно обезпечаване в сметките си на задълженията за пенсии на работещите за него държавни служители. Ето защо реформата е била решаващ етап от адаптирането към либерализацията на пазара в съответствие с цел на ЕС и е била ограничена до необходимия минимум. Без тази реформа France Télécom би останало извън пазара и не би могло да набере необходимите инвестиции, и по-специално за да позволи необвързания достъп до абонатна линия, без да бъде изключен рискът от изпадане в несъстоятелност, така че реформата не следва да оказва отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(87)
Освен това според Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на France Télécom, и по-специално налагането на плащане на извънредна вноска, не е довела до разход за държавата между 1997 г. и 2006 г., а в действителност според оценките на френските органи е генерирало нетен приход от над 9,1 млрд. EUR за френската държава (52). Ако трябва да се изчислява доходът от извънредната вноска, Френската република счита, че трябва да се приеме дисконтов процент от 7 %. Следователно принципът за извънредната вноска е бил възприет през 1996 г. Инвестиционният хоризонт би трябвало да е продължителен, тъй като очакваните разлики между пенсиите за плащане и очакваните социалноосигурителни вноски превишават 500 млн. EUR едва през 2005 г., т.е. 9 години по-късно, а сумата от 1 млрд. EUR - едва 12 години по-късно. Средно за 1996 г. ставката на лихвата на държавните облигации (наричани по-долу „ДО“) за 15 години е била 6,9 %. От своя страна France Télécom е емитирало държавни облигации в периода ноември 1991 г. и ноември 1997 г. при сравнима средна ставка от 7 %.
(88)
Накрая, запорирането на сумите, поискано от Комисията съгласно решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (53), последвано от плащането на посочените суми, би трябвало да накара Комисията да сметне решението си за изпълнено в съответствие със съобщението ѝ от 2007 г. в тази област (54). Поради това кумулативният ефект на тези помощи не следва да се разглежда.
6. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
6.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(89)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(90)
Прилагането на кумулативните условия на този член към фактите по случая се разглежда в раздели 6.1.1-6.1.5.
6.1.1. Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
(91)
Законът от 1990 г. и законът от 1996 г. са приети от френската държава. В тях се предвижда мярката, съгласно която France Télécom плаща насрещна пррестация в държавната хазна в замяна на уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Тъй като в съответствие със закона от 1996 г. насрещната престация, плащана от France Télécom в държавната хазна, е по-малка спрямо първоначалния вариант на закона от 1990 г., помощта се отпуска на France Télécom чрез държавни ресурси на френската държава.
6.1.2. Поставяне в по-благоприятно положение на някои предприятия
(92)
В закона от 1990 г. е определена схемата, приложима към обществения оператор със статут на юридическо лице France Télécom. Законът от 1996 г. относно националното предприятие France Télécom изменя тази схема с разпоредби, които се прилагат към France Télécom съгласно реда и условията, определени в него само за това предприятие.
(93)
Въведената със закона от 1990 г. схема има за цел да определи конкретна насрещна престация що се отнася до принципите и размерите на платените на френската държава от France Télécom вноски „от работодателя“. Също така платимата от France Télécom насрещна престация, предвидена в първоначалната редакция на закона от 1990 г. и прилагана в периода 1991-1996 г., заедно с различната насрещна престация, въведена със закона от 1996 г. и прилагана от 1997 г., са конкретни мерки, които се отнасят само за France Télécom, и следователно, противно на твърдението на France Télécom, изпълняват условието за избирателност.
6.1.3. Икономическо предимство, което нарушава или заплашва да наруши конкуренцията
(94)
Следва да се определи дали мерките, които определят размера на разглежданата компенсация, поставят France Télécom в по-благоприятно положение. Въпросът дали измененията, въведени в член 30 от закона от 1990 г. със закона от 1996 г., представляват помощ в смисъл че предоставят икономическо предимство на France Télécom, трябва да се разглежда в светлината на естеството и общата структура на въпросната пенсионна система и произтеклите от нея последици за France Télécom, а не през призмата на причините и целите на измененията. Противно на твърдението на Френската република. преследваната с изменението на закона от 1990 г. цел по принцип не е уместна за оценяване на въздействието на мерките.
(95)
Поемането от държавата на задължение за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom произтича от прилагането на Кодекса за гражданските и военните пенсии, който е единствено приложим към въпросните бивши държавни служители. Нито законът от 1990 г., нито този от 1996 г. изменят статута на тези държавни служители, нито пък принципа за поемане от държавата на задължението за изплащането на пенсиите им. Поемането на задължение за плащането на пенсиите изглежда произтича от принципа, според който статутът на държавните служители означава, че те служат на общественото благо при пълна независимост и в общ интерес. Не е такъв случаят обаче когато тези държавни служители работят за предприятие, което предоставя услугите си срещу заплащане с цел да обслужва интереса и да носи печалба на това предприятие в конкуренция с други предприятия, които предоставят същите услуги.
(96)
В този смисъл плащането на насрещна престация на държавата, предвидено със закона от 1990 г. както в първоначалната му редакция, така и с въведените със закона от 1996 г. изменения, представлява изключение от принципа за поемане на тези разходи от френската държава. Изключението се обосновава с естеството и общата структура на системата, приложима към пенсиите на работещите във France Télécom държавни служители. В действителност, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии френската държава е длъжна да извършва уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom, които са с общ статут на държавни служители на френската държава и не подлежат на общото право за социалноосигурителните плащания.
(97)
Дори при отсъствието на насрещна престация от France Télécom френската държава би била не по-малко задължена да осигурява пожизнено държавните служители с въпросния статут, освен при едностранна промяна на тези ангажименти. Напротив, предоставянето на обучени от държавата държавни служители на France Télécom без никаква насрещна престация по отношение на платените или предстоящи за плащане пенсии би предоставило очевидно предимство на предприятието.
(98)
Тъй като конкурентните на France Télécom предприятия не наемат служители със статут на държавен служител, към които френската държава да има подобни финансови задължения, логиката на въведената със закона системата за финансиране на пенсиите и плащането на насрещни престации от France Télécom не може да се приложи към тях. В потвърждение на факта, че статутът на служителите на конкурентите е различен по отношение на рисковете от неплащане на заплати, обхванати от общото право за социалноосигурителните плащания, френските органи явно считат плащането на социалноосигурителните вноски за покриването на този риск за обосновано в техния случай. Именно на този статут се позовава Френската република, за да счита, че включването на необичайните рискове за държавните и обикновените служители при изчисляването на изплатената насрещна престация на държавата от France Télécom съгласно закона от 1996 г. не може да се обоснове.
(99)
От горепосоченото следва, че по отношение на платените разходи за наемане на обикновени служители тези предприятия нито de jure, нито de facto са в положение, сравнимо с това на France Télécom по отношение на държавните му служители, противно на твърдението в мненията на Френската република и на France Télécom.
(100)
По същия начин, не е необходимо да се прави сравнение между прилаганата към France Télécom схема на насрещна престация и схемата, определена за други държавни институции, които наемат държавни служители, като френския монетен двор (Monnaie de Paris) или Националната служба по горите (Office National des Forêts), и които за някои от дейностите си могат да бъдат квалифицирани като предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, или други държавни организации с промишлен и търговски характер, като EDF (Électricité de France) или GDF (Gaz de France) в миналото. EDF или GDF са имали специфични пенсионни системи, които не са приравнени към тези на държавните служители. От друга страна, схемите на EDF и на GDF са били обезпечени с обща схема оттогава, въпреки че е уместно да се подчертае, че Комисията е заключила, че не е съществувала помощ единствено доколкото обезпечението е било финансово неутрално за държавата (55), какъвто не е случаят с реформата от 1996 г. в настоящия случай.
(101)
В замяна на това, схемата за насрещна престация в полза на държавата срещу плащането на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, преди описаните и одобрени изменения от Комисията при определени условия в решението ѝ относно La Poste, е била схема на национално предприятие, сравнимо с държавна организация с промишлен и търговски характер, и съгласно първоначалната редакция на закона от 1990 г. остава подобна на схемата на France Télécom по отношение на годишното възстановяване на разходите на държавата за изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители и погасяването на разходите, предвидени в член L-134 от Кодекса за социално осигуряване.
(102)
Дори и да изглежда, че La Poste не е в конкуренция с France Télécom - конкуренция, която предоставените на France Télécom предимства са можели да нарушат или заплашат - вярно е също, че логиката и разпоредбите на пенсионната схема на държавните служители на France Télécom преди реформата от 1996 г. са били същите като тези от сравнимата схема, приложена към La Poste по същото време. От друга страна, Комисията е сметнала в решението си относно La Poste, че реформата на приложимата към La Poste схема е представлявала държавна помощ, противно на твърденията на Френската република във връзка с France Télécom. Като цяло, за да се направи оценка на положението на France Télécom, то трябва да бъде съпоставено с положението на държавно или частно предприятие, което би наело държавни служители, които биха запазили своя статут. Такива предприятия биха се оказали в същото сравнимо положение като France Télécom. Именно в съответствие с тази система за сравнение може да се оцени наличието на държавна помощ в полза на France Télécom.
(103)
Също така не може да се твърди, че една мярка не предоставя предимство на дадено предприятие, в случая France Télécom, само защото представлява компенсация за известно неблагоприятно положение за предприятието в миналото, противно на твърденията на Френската република и France Télécom. Комисията отхвърли наскоро и довода на един заварен далекосъобщителен оператор, конкурент на France Télécom, според който специфични пенсионноосигурителни права, подобни на тези на наследените от миналото на държавната служба и различни от тези по общото право за една част от персонала, могат да бъдат основание за мерки за намаляване на направените от оператора социални разходи, свързани с пенсиите на тази категория персонал (56). В този смисъл, както са подчертали френските органи по време на разискванията по проекта, законът от 1996 г. е наложил нов и голям разход за френската държава за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Заедно с това законът от 1996 г. е довел и до намаляване на все още плащаната от France Télécom насрещна престация.
(104)
Поради предвидения със закона от 31 декември 1996 г. начин на изчисляване на ставката на вноската „от работодателя“, France Télécom плаща на държавата насрещна престация с по-малък размер, отколкото би плащало при отсъствие на закона. Освен това, поради погасителния характер на въведената с този закон вноска „от работодателя“, France Télécom незабавно е подновило към 31 декември 1996 г. провизията, определена в сметките му, за плащането на бъдещите си задължения. По този начин разходът, от който France Télécom е било освободено, не е бил нито нов, тъй като законът от 1990 г. продължава предходната бюджетна практика, нито непредвидим, тъй като предприятието е заделило провизии за тази цел, нито дерогация от общото право в областта на социалното осигуряване, тъй като то не се прилага към плащаната от France Télécom насрещна престация.
(105)
С влизането в сила на закона от 1996 г. на френската държава е прехвърлено задължението за годишна вноска, изцяло покриваща in fine разходите за финансиране на пенсиите на засегнатия персонал. Отпуснатата съгласно закона от 1996 г. сума на помощта от влизането му в сила може да се изчисли чрез годишната разлика между насрещната престация, която представлява погасителната вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom на френската държава, и разходите, които предприятието би платило в приложение на закона от 1990 г., посочени в таблица 1, ако същият не е бил изменен, като се приспадне сумата на платената през 1997 г. вноска с определен размер.
(106)
От предоставените от Френската република оценки, изложени в съображение 40, е видно, че към момента на реформата през 1996 г. и до предвиденото погасяване на финансовите задължения вследствие на поетите от френската държава разходи, френските органи са успели да оценят общата сума на новия нетен разход до 2043 г. - годината на приключване на финансовите задължения на държавата към пенсионираните държавни служители или ползвателите на техните права - на стойност […] млрд. EUR. Размерът на нетния разход през 1996 г. е възлизал на […] млрд. EUR, след като са приспаднати годишните вноски на France Télécom (15,2 млрд. EUR), тези на служителите ([…] млрд. EUR) и извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(107)
Трябва също така да се отбележи, че изчислените суми по време на реформата през 1996 г. са приблизителна оценка на действителната стойност (57). Предвидените суми за плащане на насрещна престация от France Télécom под формата на годишни вноски, както и платената през 1997 г. еднократна компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR, нито са имали за цел, нито са насочени към бюджетен неутралитет за френската държава. Ако беше така и при условие че хипотезите за актюерските изчисления са подходящи, разходите и приходите за целия период биха били равни и следователно France Télécom не би имало икономическо предимство.
(108)
Френските органи са били наясно, че „прехвърлянето на разходите за пенсии на държавните служители на France Télécom към общия бюджет на държавата“ е било „нов и голям разход за държавата“, който извънредната вноска с определен размер или приходите от отстъпването на част от акциите на предприятието, притежавани от държавата, ще покрият само отчасти. Следователно посочените в съображение 31 разисквания сочат, че през 1996 г. френската държава не се е стремила към пълно компенсиране на поетия от нея занапред нов разход, а точно обратното - че се е стремила към поемането му така, че „на първо място [да бъдат] взети предвид голяма част от интересите на предприятието в този случай“.
(109)
Очевидно е, че дори при актюерски хипотези, различни от приетите от френската държава за оценяването на новопоетия от държавата разход, и независимо от платената през 1997 г. извънредна вноска с определен размер, реформата е предоставила значително икономическо предимство под формата на по-малки пенсионноосигурителни вноски „от работодателя“. Следователно, тъй като чрез вноската с определен размер или еднократна компенсация, прехвърлените на френската държава разходи не са могли да бъдат изцяло покрити, а най-много намалени, и предвид разглежданите суми е неуместно да твърди, че приетото тогава актюерско изчисление е било подходящо, нито че произтичащите от него прогнози за целия период до 2043 г. са били точни.
(110)
От друга страна е неуместно да се сравняват финансовите предимства, произтичащи от по-ниските социалноосигурителни вноски на France Télécom, с предполагаемите недостатъци в резултат на наемането на държавни служители, както посочва France Télécom, подкрепено от Френската република. В действителност законът от 1996 г. в никакъв случай не е довел до нарастване на предполагаемите недостатъци, тъй като не в закона е причината за наемането на допълнителни държавни служители. Впрочем чрез облекчаването на France Télécom от част от финансовите му задължения законът от 1996 г. не е имал за цел да компенсира предполагаемия недостатък, свързан със заплатите, или според израза на France Télécom - по-малката гъвкавост при наемането на държавни служители.
(111)
Поради това с цел по-голяма изчерпателност следва да се отговори на доводите за изложените от Френската република и France Télécom предполагаеми недостатъци при наемането на държавни служители.
-
Първо, непосредствено преди пълното отваряне на френския пазар за конкуренцията France Télécom е разполагало с обучен и компетентен персонал, без който, ако би трябвало да бъде заменен изцяло, предприятието не би запазило пазарното си положение - нещо, което France Télécom пропуска да спомене в писменото си изложение.
-
Освен това сумата на заплатите и инвестициите в обучение на персонала - които според France Télécom представляват недостатъци, са обичайни разходи в бюджета на едно предприятие, и не е установено, че те не подобряват ангажираността и производителността на служителите спрямо конкурентите.
-
От друга страна, макар да е вярно, че France Télécom не разполага с възможности за коригиране на сумата на заплатите чрез въвеждане на социален план за намаляване на броя на засегнатите служители, е съмнително, че такъв план, отнасящ се единствено до служителите с държавен статут, поради този техен статут би могъл да бъде правилно изпълнен. В замяна на това преустановяването на наемането на държавни служители през 1997 г. и използването на обикновени служители са предоставили известни възможности за гъвкавост за коригиране на сумата на заплатите.
-
Накрая, макар да е вярно, че предприятието заделя значителни бюджетни средства за насърчаване на ранното пенсиониране на въпросните служители, това не променя факта, че насърчаването и интересът на предприятието да въведе подобен механизъм биха били по-малки без предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне върху френската държава на поетите от France Télécom финансови задължения. Чрез този механизъм се насърчава ранното пенсиониране и съответно по-скорошното поемане на разходите за пенсии на въпросните служители от държавата. Без закона от 1996 г. France Télécom би продължило да поема тези разходи.
(112)
Също така изглежда необосновано, тъй като няма връзка с въпроса за наличието или липсата на произтичащо от въпросните мерки икономическо предимство, разглеждането на изтъкнатите от жалбоподателите конкурентни предимства за France Télécom вследствие на предишния му монопол. Предполагаемите предимства и недостатъци нямат фактическа връзка с въпроса за уеднаквяването на условията на конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги що се отнася до социалните разходи.
(113)
Само предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска с определен размер веднага води до нарастване на разходите на France Télécom спрямо вече определеното референтно положение. Плащането на вноската с определен размер е намалило сумата на получената и оставаща за получаване от France Télécom помощ до погасяването на поетите от френската държава финансови разходи вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г. Без да се засяга точността на тогава приложените от френското правителство актюерски методи, без вноската с определен размер нетната сума на разходите, от които би било облекчено France Télécom през 1996 г., би възлизал на 18,9 млрд. EUR, а не на […] млрд. EUR.
(114)
Законът от 1996 г. е предоставил и продължава да дава възможност на France Télécom да разполага с по-големи финансови ресурси, за да извършва дейността си на съответните пазари. Вследствие на закона от 1996 г. тези ресурси са по-значително по-големи спрямо тези, с които France Télécom е разполагало по време на закона от 1990 г. в първоначалната му редакция. Пазарите на далекосъобщителни услуги, на които France Télécom е извършвало и продължава да извършва дейността си на цялата територия на Франция и в останалите държави членки, постепенно са отваряни за конкуренцията чрез постепенното премахване на изключителни или специални права от 1988 г., а след това и чрез пълното им премахване през 1998 г., освен при конкретни изключения. Отварянето на пазара за конкуренцията във Франция завършва през 2002 г. Премахването на правните пречки е съпътствано от навлизането на други оператори, с които France Télécom се конкурира и тогава, и сега, дори преди законодателните мерки от 1990 г. и 1996 г., предмет на настоящото решение.
(115)
Освободено от задължението за обезпечаване на разходите за бъдещи пенсии на държавните си служители и при по-ниско ниво на годишна социалноосигурителна вноска, France Télécom е постигнало баланс с по-малко задължения и разходи, което е увеличило привлекателността му при набирането на капитал и го е поставило в по-благоприятно положение в сравнение с това преди реформата от 1996 г. Облекчено от свързани с френския исторически пазар разходи, предприятието е могло да се развива по-безпроблемно на новоотворените за конкуренцията пазари в другите държави членки, което в действителност е и направило, както се посочва в съображения 48-50.
(116)
От горепосоченото следва, че намаляването на разходите на France Télécom в резултат на начина на изчисляване на платимата на френската държава компенсация в замяна на поемането на разходите за пенсиите на държавните служители, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията между France Télécom и новите оператори във Франция и в другите държави членки, в които France Télécom присъства.
6.1.4. Засягане на търговията между държавите членки
(117)
Пазарите, на които France Télécom извършва дейност във Франция, са постепенно отваряни за конкуренцията от 1988 г. и съответно широко отворени за търговия между държавите членки. С Директива 96/19/ЕО се предвижда пълното либерализиране на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г. Във Франция се установяват оператори с капитал, притежаван отчасти от предприятия от други държави членки. Някои от тези пазари са свързани с международните далекосъобщения между държавите членки. По същия начин чрез дъщерни дружества France Télécom предоставя електронни съобщителни услуги в други държави членки, а именно Испания, Белгия и Обединеното кралство.
(118)
При тези обстоятелства дадена мярка, която облекчава експлоатационните и оперативните разходи на France Télécom и съответно освобождава ресурси, с които предприятието разполага за инвестиции или за подобряване на търговското си предлагане във Франция, или за да се установи в други държави членки, може да засегне търговията между държавите членки.
6.1.5. Заключение относно наличието на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(119)
От горепосоченото следва, че като намалява насрещната престация, каквато представлява платимата на държавата вноска „от работодателя“ в замяна на разходите за пенсии, предвидени в първоначалната редакция на закона от 1990 г., и като я заменя с предвидената в закона от 1996 г. насрещна престация, доколкото последната е с по-малък размер от предходно прилаганата, Френската република е предоставила чрез държавни ресурси помощ на France Télécom, която нарушава или заплашва да наруши търговията между държавите членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, и то по време на предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне на разходите.
(120)
Следователно е необходимо да се проучи дали тази помощ може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
6.2. Алтернативни правни основания за съвместимост на помощта
(121)
Комисията отбелязва, че Франция не се е позовала на член 106, параграф 2 от ДФЕС като основание за съвместимостта на разглежданите мерки.
(122)
Предвидените в член 107, параграф 2 от ДФЕС дерогации за помощите със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощите за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия и други извънредни събития, както и помощите, предоставени в отделни региони на Федерална република Германия, очевидно не са приложими в разглеждания случай.
(123)
По отношение на предвидените в член 107, параграф 3 от ДФЕС дерогации Комисията констатира, че разглежданите помощи не са предназначени за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, не представляват проект от общоевропейски интерес и нямат за цел преодоляването на сериозни затруднения във френската икономика. Също така те нямат за цел насърчаване на културата и опазването на наследството.
(124)
Следователно изглежда, че само член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС е приложим за оценка на съвместимостта на тази мярка.
6.3. Съвместимост на помощта по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(125)
Съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се считат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“.
(126)
За бъде счетена дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар с мотива, че улеснява развитието на икономически дейности или на някои икономически сектори, тя трябва да подобрява начина, по който се упражнява икономическата дейност. Дадена помощ е съвместима по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) само ако не засяга условията до степен, която противоречи на общия интерес. В оценката си Комисията обръща особено внимание на критериите за необходимост и пропорционалност (58).
(127)
Първо, и предвид изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на процедурата, следва да се отбележи, че Френската република е удържала от France Télécom достатъчно голяма сума, съответстваща на изисканото от Комисията възстановяване на помощите в решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (59). Комисията, след потвърждение на решението на Първоинстанционния съд, което отхвърля иска за отмяна на това решение от Съда (60), счита, че Френската република е предприела необходимите мерки за изпълнение на задълженията си по това решение. Тъй като правилното възстановяване на изплатените помощи в съответствие с професионалния данък премахва икономическото предимство, което е имало France Télécom, в този смисъл не е уместно да се разглеждат последиците от евентуално натрупване с помощта, предмет на настоящата процедура.
(128)
По отношение на останалото следва да се отбележи още в самото начало, че противно на инвестиционните разходи, социалноосигурителните разходи на едно предприятие представляват текущи оперативни разходи и че дадена помощ, която води до съкращаването им, представлява помощ за функционирането на предприятието, чиято съвместимост с вътрешния пазар съгласно съдебната практика на Съда подлежи на стриктна оценка от Комисията.
6.3.1. Съответствие на мярката за помощ с цел от общ интерес
(129)
В настоящия случай приведената в действие помощ от 1997 г. насам може да се счита като целяща да улесни развитието на икономическата дейност за предоставяне на електронни съобщителни услуги в контекста на пълната либерализация на тези пазари. В действителност законът от 1996 г. е бил приет заедно със Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регламентирането на далекосъобщенията, който въвежда произтичащите за Франция задължения от правото на ЕС, а именно тези от Директива 96/19/ЕО.
(130)
В този смисъл общата цел, която се цели със закона от 1996 г. що се отнася до плащането на насрещна финансова престация на френската държава, е да се сближат равнищата на задължителните социалноосигурителни и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, произтичащи на общото право за социалноосигурителните плащания. Използваното средство, а именно мярка за помощ, насочена пряко и изключително към начина на определяне на вноските „от работодателя“ на France Télécom, изглежда подходящо за постигане на определената цел.
(131)
Дадена мярка за помощ, предназначена да намали текущите социалноосигурителни разходи на France Télécom, поети във време, когато предоставянето на услуги при съществуващ монопол по отношение на голяма част от дейностите му, не е изисквало икономически ефективно поведение, в една различна конкурентна среда може да допринесе за подобряването на начина на предоставяне на предишните монополни услуги, доколкото разпределянето на финансови ресурси от конкуренти предприятия за техните социалноосигурителни разходи не води чрез отклонения до процес на конкуриране на основата на качествата. Разбира се, по-долу са изразени резерви по отношение на адекватността на някои разпоредби на закона за постигането на преследваната от него цел. При все това нито легитимността, нито съответствието му с целта от общ интерес за развитие на пазари на електронни съобщителни услуги с ефективна конкуренция, като допринася по този начин за технологичния напредък и за икономическия подем на тази дейност, не следва да се поставят под съмнение.
6.3.2. Необходимост от мярката за помощ
(132)
Ограничаването на броя на държавните служители, работещи за France Télécom, наложено с предвидената в закона от 1996 г. забрана за наемане след 1 януари 2002 г., неизбежно би довело до значително увеличаване на пенсионноосигурителната тежест за France Télécom пропорционално на заетите в него държавни служители. Лишено от възможността да наема държавни служители от държавните институции, което от друга страна е разбираемо предвид предоставянето на въпросните услуги вече в конкурентна среда, France Télécom би било изправено пред прекомерно големи разходи за пенсии на въпросните служители в сравнение с тези на конкурентите му тогава и сега. Също така следва да се отбележи, че задължението за плащане на насрещна престация на френската държава, предвидено в първоначалните разпоредби на закона от 1990 г., е засягало не само заетите държавни служители на конкурентни пазари през 1990 г. и по-нататък, но и държавните служители от главната дирекция на Министерството на пощите и далекосъобщенията, излизащи в пенсия през 1990 г.
(133)
Така например според Френската република ставката на вноската за France Télécom при запазване на разпоредбите на закона от 1990 г. би била 77 % от брутното индексно възнаграждение на заетите държавни служители през 2010 г. Тази ставка е близка до […] %, което би позволило да се осигури напълно равностойно конкурентно положение по отношение на общите и различните от общите рискове между France Télécom и неговите конкуренти. В абсолютни стойности разликата би била около […] млн. EUR годишен допълнителен разход спрямо ставката на вноската, осигуряваща равнопоставено конкурентно положение. Освен това поради непосочването в закона на вече погасителния характер на вноските „от работодателя“, France Télécom щеше да продължи да бъде изправено пред нуждата от значително по-голямо обезпечаване в сравнение с вече заделените провизии през 1996 г. в размер на 3,6 млрд. EUR.
(134)
В този смисъл съображенията на жалбоподателите, че France Télécom е могло от 1996 г. да поеме финансово задължение, което е много по-голямо от разходите, от които го е освободила френската държава, не са уместни, тъй като нямат връзка с разглеждания въпрос. Въпреки че нарастването на поетите финансови задължения от France Télécom през 1996 г. и разглежданите суми към момента да елиминират изтъкнатия от Френската република риск от изпадане в несъстоятелност на предприятието, ако беше продължило прилагането на предвидената в закона от 1990 г. схема, мярката за помощ изглежда необходима за в бъдеще, за да може France Télécom да се конкурира на въпросните пазари на основата на качествата си, без върху него да пада тежестта на наследени от миналото социалноосигурителни разходи, които не съществуват за неговите конкуренти.
(135)
Съображенията на жалбоподателите и на далекосъобщителния оператор относно уместността на цялостна оценка с оглед да се прецени необходимостта от помощта спрямо другите предимства, произтичащи от монопола на France Télécom в миналото, в случая са неоснователни. Наистина от 1996 г. на много пазари на услуги, на които извършва дейност във Франция, France Télécom продължава да заема водещо положение именно вследствие на мрежови ефекти, присъщи на пазарите на съобщенията. Освен това France Télécom е разширило присъствието си на пазарите в други държави членки, като е заело сериозни позиции, по-конкретно в Полша и Испания. Вярно е също че, както подчертава косвено далекосъобщителният оператор в мнението си, поради господстващото си положение по смисъла на член 102 от ДФЕС или поради значителната си пазарна сила съгласно приложимата правна уредба към електронните съобщения в ЕС (61), France Télécom има особени асиметрични задължения, които конкурентните предприятия с по-малка пазарна сила нямат.
(136)
Впрочем тези задължения, например по отношение на достъпа до неговата мрежа, определянето на тарифите според разходите или въздържането от търговско поведение, допустими за дадено предприятие, което не заема господстващо положение, са предназначени именно за да се гарантира, че положението на France Télécom, наследено от предишния му монопол, не е в ущърб на конкуренцията. Тези ad hoc регулаторни инструменти, разработени и периодично прилагани от националните органи в областта на регулирането и конкуренцията, както и от Комисията (62), са по-целенасочени и ефективни за премахване на посочените от жалбоподателите трайни недостатъци вследствие на предимствата на France Télécom, дължащи се на предишния му монопол.
(137)
Следователно държавната помощ, предмет на настоящата процедура, изглежда необходима за постигането на цел от общ интерес и подобрява условията на конкуренция, свързани с разходите за пенсии, и по този начин предоставянето на електронни съобщителни услуги.
6.3.3. Пропорционалност на мярката за помощ
(138)
Налага се изводът, че въведената със закона от 1990 г. насрещна финансова престация в полза на държавата за уреждането и плащането на пенсиите е конкретно за France Télécom и sui generis. Принципът за пълно възстановяване, предвиден с първоначалния закон от 1990 г., е заменен с различна схема за определяне на размера на насрещната престация, плащана на държавата от 1996 г. Теоретично е имало няколко възможности за определяне на размера на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“,като се стига до пълно поемане на разхода от държавата без възстановяване. От 1997 г. тази насрещна престация се изчислява спрямо определи разходи на конкурентните предприятия в сектора. За да се установи дали помощта е пропорционална за постигане на определената цел, следва да се проучи дали референтната рамка за определянето на размера на насрещната престация, приета със закона от 1996 г., е обективна и обоснована.
(139)
Следва да се отбележи още в самото начало, че в процедури, свързани с намаляването на разходите за пенсии на държавни служители на бивши монополни оператори в сектора на далекосъобщенията, OTE в Република Гърция и BT Plc в Обединеното кралство, Комисията е проверила по-специално дали тези предприятия са били обект на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на конкурентите, за да вземе съответното решение за съвместимост или несъвместимост с вътрешния пазар по силата на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС на предоставените на въпросните оператори държавни помощи (63). В разглеждания случай Комисията констатира, че ежегодно плащаните от France Télécom и предвидени със закона от 1996 г. погасителни вноски не дават възможност да се гарантира удържането на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на неговите конкуренти. Конкурентната ставка на равно заплащане (наричана по-долу „КСРЗ“) не е постигната.
(140)
Френската република и France Télécom обаче се позовават на извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, платена през 1997 г. от France Télécom съгласно закона от 1996 г. Сумата на вноската с определен размер е била изчислена през 1996 г. по такъв начин, че за период от десет години от прилагането на закона от 1996 г. да компенсира допълнителния разход, предвиден тогава за държавата, като, от друга страна, са отчетени счетоводните провизии, които France Télécom е било заделило и които предприятието е успяло да поднови през бюджетната 1996-1997 година. Извънредната вноска с определен размер се разделя на два елемента:
-
от една страна, сумата от 3,6 млрд. EUR заделени провизии от France Télécom до 1996 г. за поемането на разходите за тогава предвидените бъдещи пенсии на държавните служители;
-
от друга страна, сумата от 2,1 млрд. EUR (наричана по-долу „допълнителната сума“), съответстваща както според прогнозите на държавните органи, така и според фактите, на нетните социалноосигурителни разходи за уреждане на пенсиите, които държавата е трябвало да плати в рамките на десет години - между 1997 г. и 2006 г., поради прехвърлянето на разходите за пенсиите на държавните служители от сектора на далекосъобщенията.
(141)
Тъй като чрез вноската с определен размер от 5,7 млрд. EUR никога не се е целяло компенсиране на отсъствието на конкурентна ставка на равно заплащане между France Télécom и неговите конкуренти, не би било обосновано да се търси баланс тази вноска и годишните погасителни вноски, които не са били платени от France Télécom, а биха били необходими за постигането на действителна конкурентна ставка на равно заплащане.
(142)
За сметка на това, при разглеждането на парламентарните разисквания е видно, че допълнителната сума от 2,1 млрд. EUR е била предназначена да покрие прехвърлянето на разходите от 1997 г. до 2006 г. и на практика да отстрани последиците от помощта за десетгодишен период. Така нетното финансиране на France Télécom, съответстващо на тази допълнителна сума, е представлявало финансирането за десетгодишен период на допълнителния разход за реформата за френската държава.
(143)
От друга страна, извънредната вноска включва подновяването на станалите безпредметни счетоводни провизии, заделяни до 1996 г. Подновените от държавата провизии са били създадени от France Télécom, за да може да поеме разходите за бъдещите пенсии и подновяването им премахва последиците от помощта за периода на плащане на пенсиите, които могат да покрият.
(144)
При все това в закона от 1996 г. се посочва една-единствена извънредна вноска, без приложимите разпоредби - както тези на закона за държавния бюджет, така и тези на последващите укази - да разграничават произтичаща от провизиите сума, която би било уместно да се извади от прехвърлените на държавата разходи за този период. В член 6 от закона от 1996 г. ясно се посочва, че извънредната вноска с определен размер е платена под формата на насрещна престация за поемането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители. Поради това при анализа на реформата извънредната вноска следва да се разглежда в нейната цялост.
(145)
Тъй като чрез плащането на извънредната вноска с определен размер France Télécom е покрило разходите за пенсии на държавните служители в сектора на далекосъобщенията и компенсационните разходи между схемите за близо петнадесет години, последиците от помощта са били неутрализирани. Следователно с плащането на извънредната вноска France Télécom е неутрализирало последиците от помощта през този период. Поради това е оправдано през този период France Télécom да не е длъжно да изпълнява условията за съвместимост на тази помощ и така да не плаща необходимата годишна вноска за осигуряването на конкурентна ставка на равно заплащане, включваща необичайните рискове за обикновените служители.
(146)
Стъпките на тази мотивировка следва да се разгледат подробно.
(147)
Налага се изводът, че годишните погасителни удръжки, плащани от France Télécom след реформата от 1996 г., не дават възможност да се постигне конкурентна ставка на равно заплащане, както се подчертава в решението за откриване на процедурата по разследване. Това произтича от факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва само социалноосигурителните вноски за общите рискове за обикновените и за държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски за необичайните рискове като безработица или неплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен път.
(148)
От таблица 4 е видно, че неотчитането на необичайните рискове при изчисляването на платимата от France Télécom вноска води до значителна разлика между насрещната престация, която предприятието плаща на държавата, и това, което би плащала, ако ставката на вноската е била изчислена за осигуряване на напълно равнопоставени условия на конкуренция с базите за изчисление на разходите на конкурентите. Следователно произтичащата от закона мярка за помощ не отговаря на принципа на пропорционалността. За да изпълни този принцип и за да постигне обявената легитимна цел за подобряване на условията на конкуренция чрез уеднаквяване на начините за изчисляване на разходите за сметка на предприятията, извършващи дейност на съответните пазари на далекосъобщителни услуги във Франция, отпуснатата на France Télécom в съответствие закона от 1996 г. помощ би трябвало тогава и сега действително да уеднакви в бъдеще тези разходи, като включи разходите за необичайните рискове за двете категории служители.
(149)
Във връзка с това не може да бъде приет доводът на Франция, че държавните служители не са изложени на някои рискове и съответно е необосновано да се плащат вноски за тези рискове. На първо място, тъкмо в резултат на държавните мерки въпросните рискове не биха се проявили и поради това не е обосновано France Télécom да получава финансово предимство. Например тъкмо поради ангажимента на френската държава спрямо заетите държавни служители във France Télécom и поради факта, че тя е свой собствен осигурител, рискът от неплащане на заплати в случай на оздравителен план на предприятието не съществува. Възможността обаче France Télécom да обяви несъстоятелност, като всеки един конкурент, не може да се изключи. И в двата случая не става въпрос за предимство, предоставено на предприятието, а за предимство, предоставено пряко на неговите служители. Гаранцията за изплащане на заплатите възниква след като предприятието вече престане да съществува. За разлика от France Télécom,едно конкурентно предприятие трябва да плаща социалноосигурителни вноски, за да покрие риска от неплащане на заплати след като вече престане да съществува. Следователно предоставянето на предимство на последното не е обосновано, било то под формата на по-ниска социалноосигурителна вноска, или както е на практика, чрез изключване на този риск от начина на изчисляване на вноските на France Télécom.
(150)
След това, погледнато в по-общ план, самата цел на въведената през 1996 г. реформа, която не изглежда да е била доведена до логичен завършек, е да уеднакви условията на конкуренция по отношение на социалните и данъчните разходи между конкурентите в сектора, и то независимо от статута на служителите им и от наличието на ефективно задължение за France Télécom да членува и да плаща вноски в компетентните организации за управление. Именно тази логика на уеднаквяване на условията на конкуренция би направила възможна съвместимостта на разглежданата мярка с вътрешния пазар. Въпросът дали служителите на France Télécom са изложени или не са на такива рискове е неуместен в тази логика.
(151)
В заключение, едно намаляване на поетите разходи за пенсии с прехвърляне на нетната тежест върху държавата би било в съответствие с принципа на пропорционалността само ако то даваше възможност за уеднаквяване на условията на конкуренция. Впрочем France Télécom не е било поставено в положение на пълна равнопоставеност с предприятията от сектора по отношение на социалните разходи върху заплатите, тъй като някои социални и данъчни разходи не са били включени в базата за изчисляване на годишната вноска.
(152)
Противно на претенциите на Френската република и на France Télécom, също толкова необосновано е да се взима предвид вече изплатената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, за да се съпостави с недостатъчната ставка на прилаганата към France Télécom погасителна вноска.
(153)
Първо, Комисията желае да припомни, че при всяко положение тя трябва да установи дали условията за прилагане на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, са изпълнени, без да е обвързана с предходната практика на вземане на решения, дори такава да бъде установена (64).
(154)
Във всеки случай разглежданата тук реформа значително и в много отношения се различава от посочената в решението относно La Poste (65), на което се опитват да се позоват френските органи.
(155)
В действителност, противно на реформата, посочена в решението относно La Poste, на което се позовават Френската република и France Télécom, реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда непосредствено преди отварянето на ниво Европейски съюз на пазари, на които France Télécom е било в състояние да развива дейност.
(156)
Впрочем е видно, че France Télécom се е възползвало от либерализацията с установяването си на пазарите на други държави членки, при това благодарение не само на промяната на статута му в акционерно дружество, но и отчасти вследствие на премахването от баланса му на задължения за разходи за пенсии и на по-малки евентуални бъдещи разходи в резултат на реформата. Облекчаването на задълженията му по баланса са позволили на France Télécom да увеличи платежоспособността си и възможността си за получаване на заеми. От предоставените в мнението на жалбоподателите данни за задлъжнялост, които не се оспорват от Френската република, е видно, че нетните финансови задължения на France Télécom от 19,2 млрд. EUR през 1997 г. нарастват на 83 млрд. EUR през 2002 г.
(157)
Наистина една активна инвестиционна политика на разширяване към пазарите на други държави членки, станала възможна след либерализацията, може да е в основата на това значително нарастване на финансовата задлъжнялост. Не по-малко вярно е, че събирането на необходимите средства е станало възможно отчасти поради облекчаването на разходите за пенсии с нетна сума в размер на […] млрд. EUR, прехвърлени на френската държава през 1996 г. Поради това мнението на далекосъобщителния оператор, който се стреми да докаже, че помощта би позволила на France Télécom да финансира разширяването си в международен мащаб (мнение, изложено в съображение 68) не са, макар и косвено, лишени от основание.
(158)
В замяна на това, всички пазари на пощенски услуги, на които френското предприятие La Poste може да развива дейност в ЕС, все още не са напълно отворени за конкуренцията и ще бъдат отворени едва през 2012 г., т.е. шест години след реформата на финансирането на пенсиите на La Poste (66). Ограничаващите конкуренцията последици от предоставената на France Télécom помощ на напълно отворени пазари са по-значителни отколкото тези от помощта, отпусната на La Poste. Следователно не се изисква пълно съпоставяне на необходимите условия за съвместимост на помощта, тъй като става въпрос за различни конкурентни положения на пазари, чийто приоритет при тяхното отваряне на ниво Европейски съюз и приносът за конкурентоспособността на икономиката му също са били различни. В резултат на това критерият за общ интерес, заложен в член 107 параграф 3, буква в) от ДФЕС, не трябва непременно да се оценява по един и същ начин в тези два случая.
(159)
Освен това финансовото положение на La Poste и следователно способността му за разширяване на външни пазари и за засилване на присъствието му на френския пазар не са били сравними с тези на France Télécom. Както е подчертано в решението относно La Poste, без реформата от 2006 г. поради преминаването към нови счетоводни стандарти La Poste е трябвало да впише в сметките си провизия за задължение в полза на държавата, водена дотогава извън баланса, възлизащо на сума от 76 млрд. EUR (67). Ето защо, противно на La Poste, France Télécom е вписало счетоводни провизии в сметките си, за да може да изпълни бъдещите си задължения без реформата, което обективно води до различно финансово положение на всяко от двете предприятия.
(160)
Също така отсъствието на реформа по отношение на France Télécom и продължаването на схемата, въведена със закона от 1990 г., биха довели до нарастване на разходите за пенсии, които биха се увеличили значително след периода 2005-2007 г. според тогавашните прогнози, изложени в съображение 30, което се потвърждава впоследствие от данните за резултатите в таблица 3. Така че в момента на реформата продължаването на схемата, установена с приложимия към La Poste закон, неизменно е довело до годишен допълнителен разход за La Poste в приблизителен размер на […] млн. EUR (68).
(161)
Следователно не е установено, че положението на двете предприятия в резултат на приложимия закон преди съответните реформи, и оттам конкурентните последици за тях, са били подобни. Фактите сочат противното. От това следва, че проучване, което води до подобни заключения и в двата случая, не е обосновано.
(162)
От друга страна, в случая на решението относно La Poste е имало достатъчно основания да се счита, че извънредната вноска с определен размер би могла да бъде разпределена в бъдеще като аванс от плащането на вноските, свързани с изменената конкурентна ставка на равно заплащане. В разглеждания случай такива основания няма. В действителност условието, което налага преразпределянето на извънредната вноска на La Poste, е било определено след като Комисията е започнала официалната процедура по разследване, като поставя под въпрос подценяването на погасителната вноска, необходима за постигане на конкурентна ставка на равно заплащане.
(163)
До голяма степен, и въпреки че френските органи не го признават изрично, разпределянето на въпросната извънредна вноска с определен размер в решението относно La Poste е било резултат от преговори между Комисията и държавата членка, целящи да гарантират плащането на погасителна вноска, която да осигури конкурентна ставка на равно заплащане. При тези преговори отправната точка за френските органи, изразена в уведомлението им от 23 юни 2006 г. след първоначалния обмен на информация по случая през декември 2005 г., е била, че предвидената за La Poste извънредна вноска не е била необходима от гледна точка на конкурентното равностойно положение, за разлика от проекта за реформиране на предвидената годишна вноска.
(164)
Следователно решението на Комисията не би потвърдило влязла в сила реформа, както твърди France Télécom. В действителност уведомлението и решението за откриване на процедурата по разследване от 12 октомври 2006 г. са предхождали определянето на сумата на извънредната вноска със Закон № 2006-1771 от 30 декември 2006 г. (закона за приемане на поправки в Закона за държавния бюджет за 2006 г.). Преговорите са засягали различни аспекти на реформата, и по-специално отчитането на предимството, което би могла да представлява реформата, за която е отправено уведомление в миналото, обхвата на изчисляване на предвидената ставка на вноската и вземането под внимание на спецификата на La Banque Postale по отношение на пощенските дейности и засегнатия персонал. Преговорите са продължили и едва в мнението си от 8 юни 2007 г. френските органи са възприели начина за разпределяне на извънредната вноска в рамките на общо споразумение относно реформата, като по този начин се връщат на позицията си, оповестена във връзка с извънредната вноска и начина на бъдещото изчисляване на годишните вноски.
(165)
От друга страна, противно на разпоредбите на Закона за държавния бюджет за 1997 г. относно създаването на държавна институция за управление на вноската на France Télécom, в които са били предвидени строги правила за годишните плащания към държавата, държавната институция за управление на вноската на La Poste не е била обект на конкретни правила (69). Тъй като е ставало въпрос за извънредна вноска за плащане и свободна за разпределяне, Комисията е сметнала, че Френската република може да намали сумата и едновременно с това да увеличи ставката на годишната вноска на La Poste.
(166)
От друга страна се налага изводът, че законът от 1996 г. определя параметрите за изчисляване на годишната вноска, редовно плащана на държавата като насрещна престация за пенсиите на държавните служители, без да се засяга отчитането на необичайните рискове за държавните и обикновените служители. В този смисъл Общият съд и Съдът на ЕО са посочили по отношение на дължимия от France Télécom професионален данък, че облекчаване на тежести не може да бъде компенсирано с различна специфична тежест, и по-специално когато държавата членка, в случая Френската република, не успява да докаже, че предишни тежести са били установени с оглед на предвиждащо се по-ниско ниво на тежести при различен режим на данъчно облагане (70).
(167)
Комисията не може да пренебрегне факта, че целта на вече изплатената през 1997 г.специфична вноска с определен размер, както изрично се посочва в член 6 от закона от 1996 г., е била да компенсира отчасти френската държава за финансовата тежест, поета от нея съгласно закона от 1996 г.
(168)
Освен това от съдържанието на посочения в съображение 27 доклад на Сената е видно, че чрез гласуването на принципа на извънредната вноска законодателят не е искал да вземе предвид и още по-малко да компенсира разликата между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и относително по-високите вноски на конкурентите. Обратното - законодателят преднамерено е принудил France Télécom да плаща годишни разходи, които не покриват необичайните рискове за двете категории персонал (държавни и обикновени служители), без да търси връзка между този избор и удържането на извънредната вноска, платена през 1997 г.
(169)
Разходът за France Télécom, какъвто е била вноската с определен размер, е плащан като общ приход в бюджета на държавата в държавната институция за нейното управление и усвояване. При тези условия Комисията не може нито изцяло, нито отчасти да преразпредели фиктивно и a posteriori вече усвоената извънредна вноска с определен размер към цел, абсолютно различна от тази, за която е била определена от френските органи и не е предвидена със закона, а именно компенсирането на неотчитането на необичайните рискове за обикновените и държавните служители. Следователно вноската с определен размер не е била въведена с цел пълно уеднаквяване, при различен законов и регулаторен режим, на годишните разходи на France Télécom с тези на неговите конкуренти.
(170)
По същите причини и съгласно правилата за управление и изплащане към бюджета, предвидени в Закона за държавния бюджет за 1997 г. и изпълнявани и понастоящем, твърденията и изчисленията на Френската република, които имат за цел да покажат, че реформата от 1996 г. към днешна дата се е изплатила чрез значителен излишък от приходи за държавата, не следва да бъдат приети.
(171)
В действителност, като се имат предвид редът и условията за управление и използване на извънредната вноска с определен размер на France Télécom чрез компетентната държавна институция, определени в закона за финансите, и данните за действително извършените плащания от 1997 г. насам, представени от Френската република и посочени в съображения 36 и 37 и в таблица 3, следва да се отбележи, че приходите, на които се опитва да се позове Френската република, с инвестиция, която генерира лихви при ставка 7 %, никога не са съществували.
[…]. Освен това твърдението не отразява действителното поведение на френските органи. Предвид определените в законите за държавния бюджет правила за управление от самото ѝ създаване въпросната държавна институция не е имала такива приходи, които от друга страна не са били предвидени и не са генерирали лихви. Обратното - средствата на институцията би трябвало да са напълно усвоени към 31 декември 2011 г. Те биха били усвоени и по-рано, ако са били определени за финансирането на реформата от 1996 г. - това, което впрочем Френската република оспорва - дори и при включването в тях на излишък от приходи като корпоративен данък, както заключават френските органи. Освен това вземането предвид на излишък от приходи като корпоративния данък е неправомерно, тъй като води до объркване на различните роли на държавата. Предложената от френските органи комбинация от тези различни роли не може да бъде следвана и е уместно да се запази разграничението между, от една страна, държавата, която отпуска помощ на France Télécom и поема задължение за плащането на пенсиите на държавните служители с цел да развие процес на конкуренция на основата на качествата, и от друга страна, държавата като акционер на France Télécom, и накрая, държавата като публична власт, упражняваща данъчните си правомощия.
(172)
Освен това следва да се отбележи, че искането на Френската република и на France Télécom да се вземе предвид извънредната вноска при разглеждането на съвместимостта на реформата противоречи на мнението на Френската република, изразено в писмото ѝ от 17 март 2004 г., според което „извънредната вноска с определена размер, предвидена в член 6 от закона от 26 юли 1996 г., не следва да се анализира като компенсация за предполагаемо „предимство“. Анализът на размера на сумата е a fortiori неуместен от гледна точка на правната уредба за държавните помощи“, тъй като тази сума е била „извънредна вноска в полза на единствения му акционер [френската държава], равнозначна на извънреден дивидент, разпределен преди каквото и да било отваряне на капитала за частни инвеститори“.
(173)
В обосновката на довода на Френската република има известна икономическа и финансова логика. Съвсем разумно е за единствен акционер точно преди отварянето на капитала за други инвеститори да вземе в своя полза и доколкото е възможно наличните средства в предприятието преди отварянето на капитала, освен ако това не нарушава привлекателността на инвестицията. Този аспект е бил взет предвид във финансовите параметри, наложени в началния баланс на France Télécom, откъдето косвено произтича сумата на извънредната вноска с определен размер, както е било подчертано пред парламента през 1996 г. Поради това според твърденията на самата Френската република съвсем логично е било от страна на един-единствен благоразумен акционер в лицето на държавата да задържи възможно най-голяма сума като извънреден дивидент, отколкото да остави средствата в предприятието, от които след отварянето на капитала през 1997 г. тя би получила само своя дял, пропорционален на притежавания капитал.
(174)
Валидността на тази обосновка на Френската република, която е поискала анализът на сумата на еднократната компенсация от 5,7 млрд. EUR да не се взима предвид за оценката на реформата във връзка с правилата за държавните помощи, от друга страна се оказва потвърдено от нейното мнение по време на процедурата. В действителност, като заявява, че сумата на еднократната компенсация е била изчислена не в зависимост от прогнозните разходи на държавата за реформата или предимствата, които би получило France Télécom, а в зависимост от способността за плащане на предприятието, Френската република посочва, че налагането на еднократна компенсация по-скоро би се дължало на поведение на благоразумен единствен акционер, отколкото на това на държава регулатор, загрижена за баланса на разходите за пенсии, поети от нея във връзка с реформата.
(175)
Ако трябва да се съобрази с тази обосновка, Комисията не би трябвало, както преди време е поискала Френската република, да вземе предвид извънредната вноска с определен размер при анализирането на съвместимостта на реформата с правилата за държавните помощи. От това следва, че би трябвало да се вземе предвид намаляването на годишните вноски на France Télécom под нивото на конкурентите, както се изисква с реформата от 1997 г.
(176)
По същите причини Комисията не може да се съобрази с мнението на жалбоподателите, които искат въвеждането на механизми за коригиране на извънредната вноска с определен размер, платена през 1997 г., както и на годишната вноска „от работодателя“ на France Télécom, с цел гарантиране на финансов неутралитет на реформата. Това също така би означавало преизчисляване и фиктивно a posteriori преразпределяне отчасти или изцяло на извънредната вноска с определен размер, платена към бюджета на държавата през 1997 г. Също така въпросният механизъм би въвел контрол a posteriori, година след година, чиято цел не би била да се гарантира пропорционалността на предоставената помощ през 1997 г., макар и намалена с извънредната вноска с определен размер, а преустановяване на каквато и да било помощ в хода на реформата.
(177)
В замяна на това трябва да се проучи дали плащането на извънредната вноска може да се вземе предвид в оценката на съвместимостта на мярката за помощ с вътрешния пазар, като се приеме обосновката за това плащане, посочена в закона от 1996 г.
(178)
Съгласно закона от 1996 г. извънредната вноска с определен размер е изплатена през 1997 г. под формата на насрещна престация за поемането на разходите за пенсии от френската държава. При тези обстоятелства последиците от налагането ѝ във финансовия баланс на цялата реформа, въведена със закона от 1996 г., прилагана и досега, трябва да бъдат взети предвид. Следва да се вземе предвид времето, през което разходите за пенсии са били покривани чрез извънредната вноска с определен размер.
(179)
Що се отнася до сравнението на разсрочените във времето финансови потоци за France Télécom, и по-специално плащането на извънредната вноска през 1997 г. и по-малките годишни разходи в резултат на закона от 1996 г. насам, е необходимо сумите да се актуализират. През 1997 г. няколко плащания на извънредната вноска са били разсрочени до октомври 1997 г., въпреки че финансирането ѝ чрез заем на практика е отсрочило за по-късно финансовите разходи за France Télécom. От друга страна, плащанията на погасителната вноска се превеждат от началото на 1997 г. Сконтовият процент по принцип трябва да е в резултат от приложимото в тази област известие на Комисията (71), като този процент примерно през октомври 1997 г. е бил 5,53 %. В този смисъл следва да се проучи дали в случая е подходящо да се използва процент, различен от този в приложимото известие, и по този начин да се определят правила, предадени на държавите членки, които Комисията е предоставила и следва да прилага освен при надлежно обосновано изключение.
(180)
В този смисъл избирането на ставка от 7 %, използвана от актюера на френското правителство за актуализирането на финансовите потоци на реформата от 1996 г. до 2043 г., не би бил оправдан, […], тъй като настоящият анализ се отнася за по-кратък период поради определените времеви параметри. Ставката от 7 % също така превишава средните 4,4 % за годишните сконтови проценти за периода 1997-2010 г., посочени от Френската република в мнението ѝ относно решението за откриване на официална процедура по разследване, и от сконтовия процент от […] %, приет за 1998 г. в реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste (72).
(181)
Ставките от около 7 % за държавните облигации (ДО) със срок 15 години за 1996 г., посочени от Френската република, също не могат да бъдат приети. Ставката трябва да бъде определена за 1997 г., а не за средното ниво от 1996 г. Освен това 15 години е прекалено дълъг период по отношение на значимостта на потоците на годишните плащания, които извънредната вноска с определен размер теоретично е трябвало да поеме през периода, за които лихвите сами по себе си не биха били достатъчни. Алтернативно би могло да се предвиди да се избере сложна лихва, съставена от различни ставки за оптимизиране на инвестирането на извънредната вноска с определен размер, за да изпълнят времевите параметри на потоците в резултат на реформата от 1996 г. от гледна точка на френската държава. Само близка до 5,50 % ставка не би се различавала значително от референтния лихвен процент на Комисията за октомври 1997 г., като за избирането му не би бил взет предвид фактът, че той се анализира от гледна точка на France Télécom (73).
(182)
Накрая, в това отношение референтната ставка от 7 % за облигационните заеми на France Télécom между 1991 г. и 1997 г., посочена от Френската република, обхваща период от шест години далеч преди фактическото положение. В случая е факт, че France Télécom е финансирало извънредната вноска с определен размер през 1996 г. главно чрез краткосрочни облигации и в по-малка степен чрез държавни облигации. Следователно сконтовият процент, произтичащ от платените от France Télécom лихви върху новопоетия дълг през 1996 г., би бил 4,8 % от баланса на предприятието към 31 декември 1996 г. (74) Такъв процент отговаря на истинността на действителните финансови разходи, направени от France Télécom по това време за финансирането на извънредната вноска. При все това по-подходящо е сконтовият процент да не зависи от направения от предприятието избор по това време, а да се използва обективният референтен процент, приет от Комисията в известието, приложимо към сконтовия процент (75).
(183)
В обобщение, в случая не е уместно да се използва референтен лихвен процент, различен от този, който произтича от приложимото в тази област известие на Комисията, и по този начин да се стига до отклоняване от съобщените на държавите членки правила, предоставени от Комисията.
Таблица 5
Финансови потоци в резултат на реформата от 1996 г. за France Télécom (за периода 1997-2011 г.)
(в млн. EUR)
Година
Платени пенсии
(A)
Компенсация и свръхкомпенсация
(Б)
Годишни вноски
(В)
Предимство за France Télécom
(Г)
(A + Б - В) (76)
Еднократна компенсация към 1 януари
(Д)
Лихва
(Е)
Еднократна компенсация към 31 декември
(Д + Е - Г)
1997 (77)
[…]
[…]
[…]
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
[…]
[…]
[…]
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
[…]
[…]
[…]
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
[…]
[…]
[…]
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
[…]
[…]
[…]
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
[…]
[…]
[…]
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
[…]
[…]
[…]
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
[…]
[…]
[…]
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
[…]
[…]
[…]
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
[…]
[…]
[…]
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
[…]
[…]
[…]
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
[…]
[…]
[…]
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
[…]
[…]
[…]
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
[…]
[…]
[…]
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(прибл.)
[…]
[…]
[…]
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Капитализирано със сконтов процент от 5,53 %, вземането под внимание на еднократната компенсация би трябвало да компенсира до първото тримесечие на 2012 г. (78) намаляването на годишните разходи за France Télécom след въвеждането на реформата от 1996 г.
(185)
Освен това срокът на тази компенсация, която неутрализира последиците от реформата, от друга страна би съвпаднал с няколкото месеца, приети за ефективното изчерпване на ресурсите на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, предвидено за 31 декември 2011 г. Към анализа на актуализацията се прибавя и фактът, че при всички случаи извънредната вноска в действителност щеше да е усвоена. Поради това не биха останали непреведени в бюджета на държавата суми, които да е възможно да бъдат преразпределени по начин, различен от предвидения в приложимия закон за държавния бюджет.
(186)
Следователно е обосновано поради плащането на извънредната вноска през 1997 г. France Télécom да не е длъжно да плаща допълнение към годишната вноска за периода между 1 януари 1997 г. и по-късна дата - 31 декември 2010 г., която трябва да бъде точно определена. В действителност, доколкото данните за 2011 г. в таблица 5 и тези за разходите за компенсация и свръхкомпенсация произтичат от прогнози, следва Френската република да определи точната дата въз основа на окончателните дати на извършените плащания, окончателните суми на платените социалноосигурителните плащания и по-малките вноски и други предимства за France Télécom, произтичащи от закона от 1996 г., като се следват посочените в таблица 5 принципи на изчисляване.
(187)
В замяна на това, след неутрализирането на последиците от извънредната вноска и изчерпването на платените на държавата средства, последиците от предоставената през 1996 г. помощ на France Télécom ще доведат, от друга страна, и до предимство за France Télécom спрямо конкурентите му. Тогава помощта няма да може да бъде обоснована с изискването към France Télécom да плаща погасителна вноска, изчислена въз основа на ставка, действително осигуряваща конкурентно равностойно положение. Следователно, ако разпоредбите на закона от 1990 г., изменен със закона от 1996 г., както и произтичащите приложими подзаконови разпоредби, по отношение на това, че предвиждат ставката на погасителната вноска да се изчислява по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като изчисляването се ограничава до общите рискове за обикновените и държавните служители, са останали непроменени, като предоставената на France Télécom помощ до погасяването на финансовите задължения, поети от френската държава вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г., не би била в съответствие с принципа на пропорционалност.
(188)
За да удовлетворява предвидения в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС критерий за съответствие с общия интерес, съвместимостта на помощта следва да отговаря на условията, упоменати в настоящото решение.
7. УСЛОВИЯ ЗА СЪВМЕСТИМОСТ В БЪДЕЩЕТО
(189)
Следователно е необходимо Френската република да измени приложимите законови и подзаконови разпоредби, за да се определи, изчисли и удържи погасителната вноска от France Télécom по начин, чрез който да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания. Освен това начините и параметрите на изчисление следва да се определят прозрачно и обективно, както и да могат да бъдат проверявани и обжалвани.
(190)
Френската република също така би трябвало при изчисляването на процента на погасителната вноска действително да уеднакви нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като вземе предвид също необичайните рискове за наетите от France Télécom обикновени и държавни служители.
(191)
В актуализираните приложения III и V към мнението на Френската република френските органи по-подробно са представили оценки на евентуалната ставка на погасителната вноска, платима от France Télécom от 1997 г. (вж. таблица 4), ако необичайните рискове бъдат включени в начина на изчисляване (наричана по-долу „изменената ставка“). Изменената ставка включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията от заплатите, които биха я увеличили, и специфични социалноосигурителни вноски, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатените суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom, които биха го намалили. В резултат на това се получава ставка, която ес около 7 процентни пункта по висока от действително прилаганата понастоящем.
(192)
Такъв процент осигурява действително конкурентно равенство в сравнение със само отчасти равностойното положение, въведено със закона от 1996 г., като едновременно с това са отчетени също специфичните за France Télécom социални разходи. Ето защо Комисията не оспорва принципите, базата и начините, които следва Френската република при изчисляването на изменената ставка на погасителната вноска за уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, както са посочени в актуализираното мнение на Френската република и са описани в приложения III и V към посоченото мнение.
(193)
Следователно при годишното определяне на ставката, чрез която се уеднаквяват условията на конкуренция, Френската република следва да се придържа към принципите, базата и начините на изчисляване на погасителната вноска, включени в мнението, посочено в съображение 191. По-конкретно изменената ставка ще включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията върху заплатите, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатени суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom.
(194)
Уеднаквяването ще осигури действително конкурентно равенство между France Télécom и неговите конкуренти и ще гарантира пропорционалността и съвместимостта с общия пазар на помощ, приведена в действие през 1996 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(195)
Комисията констатира, че Френската република неправомерно е привела в действие държавна помощ, въведена с реформата през 1996 г., на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, в нарушение, от влизането ѝ в сила, на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(196)
Привеждането в действие на тази помощ от 1997 г. е позволило облекчаване на годишните социални разходи на France Télécom. При все това тази последица е била неутрализирана поне през 2010 г. чрез плащането на предвидената с тази реформа извънредна вноска с определен размер. Неутрализирането доказва, че условията, които биха създали действително равенство между France Télécom и конкурентите му що се отнася до тези разходи, и съгласно които тази помощ би била съвместима с вътрешния пазар, се прилагат след 31 декември 2010 г., като точната дата предстои да бъде определена.
(197)
Следователно, доколкото при изчисляването на дължимата от France Télécom погасителна вноска Френската република взема предвид нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като се отчитат общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители, въведената със закона от 1996 г. реформа може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Следователно Френската република е длъжна да предприеме мерки, по-специално законови и подзаконови разпоредби, необходими за изпълнение на условието, посочено в настоящото съображение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, произтичаща от намаляването на насрещната престация, платима на държавата за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии, на държавните служители на France Télécom съгласно Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. относно националното предприятие France Télécom за изменение на Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е съвместима с вътрешния пазар съгласно изложените в член 2 условия.
Член 2
Погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom съгласно член 30, буква в) от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е изчислена и удържана по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на всички задължителни социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания.
За да изпълни това условие, в срок от седем месеца след уведомяването за настоящото решение Френската република:
а)
изменя член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга пощите и далекосъобщенията и нормативните или други текстове за прилагането му по такъв начин, че базата за изчисляването и удържането на погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom, да не се ограничават само до рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители, а да включват и необичайните рискове;
б)
удържа от France Télécom, от датата, на която сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент, произтичащ от прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти, приложими в настоящия случай, са равни на сумата на вноските и разходите, които France Télécom би продължило да плаща съгласно член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. в първоначалната му редакция, погасителната вноска „от работодателя“, изчислена съгласно реда и условията, посочени в буква а), като се вземат предвид общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители.
Член 3
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Франция предоставя на Комисията подробно описание на вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя информира Комисията по-специално за:
а)
състоянието на напредъка на посочените в член 2 изменения на законовите и подзаконовите разпоредби;
б)
окончателните суми на компенсациите и вноските за 2011 г. и при необходимост за предвидените за 2012 г., като се отчита евентуалният излишък от капитализираните суми на извънредната вноска;
в)
сумите на погасителната вноска „от работодателя“ съгласно посочените в член 2 ред и условия за бъдещите срокове на падеж, докато се очакват промените в законодателството;
г)
плащанията на вноската „от работодателя“, извършени след като сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент в резултат на прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти, приложим в настоящия случай, вече не неутрализират последиците от реформата от 1996 г.
2. Френската република информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. december 20.)
C 25/08. (korábbi NN 23/08.) számú állami támogatás a France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozóan, a Francia Köztársaság által a France Télécom javára végrehajtott reformról
(az értesítés a C(2012) 9403. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/540/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára (2),
miután az említett cikkeknek megfelelően felkérte az érdekelteket észrevételeik megtételére (3) és tekintettel ezen észrevételekre,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
Egy 2002. október 4-én kelt, majd 2003. január 16-án kiegészített panaszban a Francia Köztársaság által a France Télécom javára végrehajtott azon támogatásról értesítették a Bizottságot, amely részben könnyített annak - nevezetesen a nyugdíjak finanszírozásával kapcsolatos - pénzügyi terhein. 2004. március 17-én kelt levélben a Francia Köztársaság megküldte a Bizottság részére a panasszal kapcsolatban kért információkat.
(2)
2004. április 2-án és 2006. február 24-én kelt levelükben a panaszosok további információkat közöltek az üggyel kapcsolatban.
(3)
2008. május 20-án kelt levelében a Bizottság tájékoztatta a Francia Köztársaságot azon döntéséről, miszerint az állami támogatással kapcsolatban megindítja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 108. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárást.
(4)
A Francia Köztársaság 2008. július 18-án megtette észrevételeit.
(5)
Az eljárás megindítására vonatkozó bizottsági döntést az Európai Unió Hivatalos Lapjában tették közzé (4). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a szóban forgó támogatásra vonatkozóan tegyék meg észrevételeiket.
(6)
2008. szeptember 22-én a Bizottság kézhez kapta a France Télécom észrevételeit, a határidő lejártának meghosszabbítása után pedig 2008. október 1-jén megkapta a panaszosok, majd 16-án egy távközlési szolgáltató észrevételeit. Ezt követően a kapott észrevételeket a Bizottság továbbította a Francia Köztársaságnak. A Bizottság 2009. február 13-án kelt levélben kapta kézhez a Francia Köztársaság megjegyzéseit.
(7)
2009. február 16-án a France Télécom észrevételeiben egy 2008. november 28-i bírósági ítéletre hívta fel a Bizottság figyelmét, (5) amely szerinte az ő álláspontját erősíti. A (6) preambulumbekezdésben említett távközlési szolgáltató az eljárással kapcsolatos megjegyzéseit 2009. május 14-én kiegészítette a Bizottság egy 2009. február 11-i határozatára hivatkozva, (6) mely - véleménye szerint - álláspontját igazolja.
(8)
A Bizottság, valamint a France Télécom képviselői - ez utóbbi kérésére - több ízben is megbeszéléseket folytattak: 2009. december 17-én, 2010. szeptember 23-án, illetve 2010. október 12-én. A France Télécom 2010. október 18-án kiegészítő észrevételeket tett.
(9)
2010. március 18-án a Francia Köztársaság a Bizottság kérésére - egyes, az eredeti észrevételeiben közölt adatokra vonatkozóan - tartalmi összefoglalóval ellátott pontosításokat és naprakész információkat közölt.
(10)
2010. szeptember 22-én a francia hatóságok újabb észrevételeket nyújtottak be a Bizottságnak, egyúttal találkozót kértek, melyre 2010. október 22-én került sor. A Bizottság egy 2010. október 28-án kelt levélben a találkozón felmerült tényszerű pontosításokat, illetve a France Télécom által tett kiegészítő észrevételeket továbbította a francia hatóságoknak. Ebben a levélben a Bizottság egyúttal arra kérte fel a Francia Köztársaságot, hogy tegye meg esetleges észrevételeit. A francia hatóságok 2010. november 10-én kiegészítő információkat kértek az észrevételeik kidolgozásához, melyeket a Bizottság 2010. november 17-én juttatott el hozzájuk.
(11)
Egy 2010. december 9-én kelt, majd 2011. június 24-én kiegészített levélben a Francia Köztársaság eljuttatta kiegészítő észrevételeit, melyek tartalmazták az általa eredetileg tett észrevételek egyes adatainak aktualizált változatát. A francia hatóságokkal 2011. június 28-án, valamint július 4-én került sor megbeszélésekre. 2011. október 7-én újabb észrevételeket tettek.
2. A TÁMOGATÁS RÉSZLETES ISMERTETÉSE
(12)
A jelen eljárás tárgyát képező intézkedések az 1996-ban a France Télécom vállalat által támogatott, az állami alkalmazotti jogállással rendelkező munkavállalók nyugdíjának fizetésével kapcsolatos költségek rendszerében bevezetett változásokra vonatkoznak. A korábbi rendszert még 1990-ben, a France Télécom önálló állami vállalattá alakulásakor hozták létre. Ami a France Télécom által fizetendő társadalombiztosítási járulékokat illeti, az 1990-es törvény a korábbi gyakorlatot alkalmazza újra. 1996-ban egy új rendszer került kialakításra két okból is: egyrészt a France Télécom részvénytársasággá alakult, részvényeit jegyezték a tőzsdén, és alaptőkéje növekvő része nyilvános kereskedelemben hozzáférhető lett; másrészt teljesen megnyitották azokat a piacokat, melyeken a France Télécom jelen volt, úgy Franciaországban, mint az Európai Unió más tagállamaiban. A lényeges kérdéseket illetően az 1996-ban bevezetett rendszer jelenleg is hatályban van.
2.1. A France Télécom jogállásának, valamint személyzeti politikájának jogszabályi háttere az 1990 és 1996 közötti időszakban
2.1.1. A France Télécom jogállása, illetve személyi állományának helyzete 1990 és 1996 között
(13)
Az 1990. július 2-i törvény 90-568-as szakaszának értelmében (a továbbiakban: az 1990-es törvény) (7) a France Télécom-ot jogi személyiséggel rendelkező közjogi társaságként hozták létre. Korábban a francia Postaügyi és Távközlési Minisztérium egyik főigazgatósága volt. Ugyanezen törvény rendelkezései értelmében az állam teljes tulajdonát képező, ezen főigazgatóság szolgálatainak biztosított ingatlanok és ingóságok ingyenesen és teljes joggal a France Télécomhoz kerültek.
(14)
Az 1990-es törvény 3. cikke alapján a France Télécom fő feladatai a következők: i. távközlési közszolgáltatások biztosítása mind nemzeti, mind pedig nemzetközi viszonylatban; ii. ezen szolgáltatások nyújtásához szükséges hálózatok létrehozása; fejlesztése és működtetése; valamint külföldi hálózatokkal történő összekapcsolása; iii. minden egyéb távközlési, rádiós, illetve televíziós szolgáltatás, felszerelés és hálózat biztosítása.
(15)
Az 1990-es törvény 29. cikke értelmében a France Télécom személyzetére különleges jogállás jellemző, mely egyrészt az állami alkalmazottak jogaira és kötelezettségeire vonatkozó törvényből, másrészt az állam közszerepével kapcsolatos alaprendelkezésekből áll össze. Az 1990-es törvény lehetővé tette szerződéses munkavállalók alkalmazását kollektív szerződés hatálya alatt egy, az állam és a vállalat között létrejött szerződés által meghatározott keretben. E szerződés értelmében a személyi állomány legfeljebb 3 %-ára vonatkozhatott ez a típusú alkalmazás.
(16)
Folytatva a korábbi költségvetési gyakorlatot, az 1990-es törvény 30. cikke a következőképpen határozza meg a személyi állományt illető társadalombiztosítási szolgáltatások finanszírozására vonatkozó felelősségvállalási szabályokat a francia állam és a France Télécom között:
„A Postaügyi és Távközlési Minisztérium, valamint a közjogi társaságok alkalmazásában álló aktív és nyugdíjas korú alkalmazottak, akik állami alkalmazotti jogviszonnyal rendelkeznek, csakúgy, mint ezek jogutódjai, a postai és távközlési (PTT) biztosítási pénztáron keresztül természetben részesülnek betegségi, anyasági és rokkantsági ellátásban a Társadalombiztosítási Törvénykönyv III. könyvében, valamint a VII. könyv első címe II. fejezetében meghatározott feltételek szerint. Az L. 712-9. cikk értelmében ugyanakkor a biztosítás államot terhelő részét mégis a közjogi társaságok kötelesek fizetni állami alkalmazottaik után.
A La Poste és a France Télécom állami alkalmazottai számára folyósítandó nyugdíjak megállapítása és folyósítása a polgári és katonai nyugdíjakra vonatkozó nyugdíjtörvény értelmében az állam felelősségi körébe tartozik. Ellentételezésként, a közjogi társaságok kötelesek az Államkincstárnak megfizetni az alábbiakat:
a)
Az alkalmazott fizetéséből levont összeget, amelynek mértékét a polgári és katonai nyugdíjakra vonatkozó nyugdíjtörvény L. 61. cikke határozza meg.
b)
Egy kiegészítő hozzájárulást, amely lehetővé teszi a nyugdíjas alkalmazottai számára juttatott és jövőben juttatandó nyugdíjak költségének teljes átvételét.
Mindazok a költségek, melyek a Társadalombiztosítási Törvénykönyv L. 134-1. cikke rendelkezéseinek a La Poste és a France Télécom alkalmazottaira való alkalmazásából adódnak, teljes egészében a közjogi társaságokat terhelik.
Az Államtanács szükség szerint rendeletben meghatározza a jelen rendelkezések alkalmazásának feltételeit.”
(17)
1991 és 1996 között, az 1990-es törvény 30. cikkének alkalmazása értelmében a „munkáltatói” hozzájárulás (vagyis az 1990-es törvény eredeti szövegének 30. cikke b) pontjában meghatározott „kiegészítő hozzájárulás”), melyet a France Télécom az állami alkalmazottak alkalmazásának jogcímén köteles fizetni, a francia állam által juttatott ellátások teljes összege és az aktív állami alkalmazottak által a járandóságukra fizetett összeg részének különbségeként lett meghatározva. A France Télécom részt vett a „kompenzáció” és a „túlkompenzáció” rendszerében is, melyek az egyéb állami szervek állami alkalmazotti nyugdíjrendszerei közti egyensúly biztosítása érdekében további átutalásokat irányoztak elő. Az állami alkalmazottak nyugdíjával kapcsolatos kötelezettségek finanszírozásának bérhez kötődő része a polgári és katonai nyugdíjakra vonatkozó nyugdíjtörvény L 61. cikkének alkalmazása során lett meghatározva egy, az alkalmazottnak járó járandóságból történő összeg levonása által. Az összeget a bruttó indexált fizetések 7,85 %-ában rögzítették.
(18)
A France Télécom általi folyósítások összege 920 millió euróról 1 151 millió euróra nőtt 1991 és 1996 között, és a következőképpen alakult:
1. Táblázat
Munkavállalói és munkáltatói nyugdíjjárulékok a France Télécomnál 1991 és 1996 között (8)
(Millió EUR)
1991
1992
1993
1994
1995
1996
A/Kifizetett nyugdíjjáradékok összesen
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1/munkavállalói járulék
195
201
217
213
229
238
a 2/munkáltatói hozzájárulás
743
782
853
866
944
976
B/Kompenzáció-Túlkompenzáció
176
188
277
136
201
175
Teljes költség (A + B)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
A France Télécom része összesen (a2 + B)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
A France Télécom a fizetett hozzájárulások alapján könyvelte el a nyugdíjak költségeit. E költségek biztos növekedésével és a volt állami alkalmazottak nyugellátása kifizetésének belátható alakulásával számolva a France Télécom az esetlegesen növekvő jövőbeni kifizetések biztosítékául 30 évre elkülönített egy éves szinten meghatározott céltartalékot. Az így létrehozott céltartalék teljes összege 1996-ig 23,4 milliárd FRF (3,6 milliárd EUR) volt. A francia hatóságoktól kapott információk alapján, tekintve, hogy a francia állam saját magának a biztosítója volt, nem gondoskodott a nyugdíjakkal kapcsolatos tartalékok létrehozásáról (9).
2.1.2. A France Télécom jogállásában bekövetkezett változások, valamint állami alkalmazottainak helyzete 1996-tól
(20)
Az 1996. július 26-i, 96-660. francia törvény (10) (a továbbiakban: az 1996-os törvény) az 1990-es törvény több rendelkezését is módosította. 1996. december 31-i hatálybalépésével a France Télécomot olyan állami vállalattá alakította, melyre a részvénytársaságokra vonatkozó jogszabályi rendelkezések alkalmazandók, amennyiben ez utóbbiak nem lennének ellentétesek az 1996-os törvény rendelkezéseivel. Másrészről pedig a törvény ingyenes jogcímen ruházta át a France Télécomot, mint közjogi személyt illető alapvető javakat, jogokat és kötelezettségeket az újonnan létrejövő France Télécom állami vállalatnak.
(21)
Az 1995. december 31-i mérlegben szereplő saját tőke adatok alapján a France Télécom részvénytársaságot rendelettel, („France Télécom”) 25 milliárd FRF-os jegyzett tőkével (3,8 milliárd EUR) alapították. A France Télécom részvények első alkalommal 1997 októberében szerepeltek a Párizsi Értéktőzsdén, csakúgy, mint a New York-i Értéktőzsdén (NYSE). Az 1998-as Éves jelentés adatai szerint a France Télécom vállalatban 63,6 %-os részesedése volt az államnak, 31,2 % a magánbefektetőké, 3,2 % a France Télécom alkalmazottai tulajdonában volt, valamint a Deutsche Telekom rendelkezett a részvények maradék 2 %-ával. 2004. szeptember 7-ét követően, az alaptőke 10,85 %-ának eladása után a francia állam elvesztette a részvények többségi tulajdonát. A későbbiekben ez a részesedés tovább csökkent, majd 2008. december 31-én már csak a tőke 26,65 %-a fölött rendelkezett az állam. Ennek ellenére a szavazatok 26,65 %-ának és egyéb, jelentős részvénytulajdonos(ok) hiányának köszönhetően továbbra is a francia állam marad a France Télécom elsődleges részvényese. Ő nevezi ki a vállalat vezérigazgatóját, és a gyakorlatban ő határozza meg a szavazás kimenetelét az egyszerű többséget igénylő kérdések eldöntése során (11).
(22)
A France Télécom jogállásában az 1996-os törvény értelmében bekövetkezett változás a vállalat személyi állományára vonatkozó különböző rendelkezéseket is tartalmazott. E jogszabály szerint a France Télécom valamennyi állami alkalmazottja a France Télécom állami vállalathoz tartozik, illetve annak alkalmazásában áll. Mindazon dolgozók, akik állami alkalmazotti jogviszonnyal rendelkeztek megőrizték e jogviszonyukat az ezzel járó garanciákkal együtt. A France Télécom állami alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek megegyeznek az állami köztisztviselőkre általában vonatkozó feltételekkel: munkahelyük biztosítva van; felmentésükre kizárólag törvényben meghatározott esetekben és csak alapos ok felmerülése esetén kerülhet sor. Az 1996-os törvény lehetővé tette a France Télécom számára, hogy 2002. január 1-ig új állami alkalmazottakat vegyen föl, valamint, hogy a kollektív szerződés hatálya alatt szerződéses munkavállalókat alkalmazzon.
(23)
1996. december 31-én a France Télécomnál 165.200 személy állt alkalmazásban, akiknek 94,1 %-a volt állami alkalmazott. A gyakorlatban a France Télécom már 1997-től kezdve nem vett fel több állami alkalmazottat, jóllehet erre az 1996-os törvény szerint 2002. január 1-ig lehetősége lett volna. Következésképpen, az állami alkalmazottak száma tíz év alatt 47 %-kal csökkent; az 1997-es 133 434 főről 2007-re visszaesett 69 892 főre. Ez a csökkenés sokkal jelentősebb, mint a vállalati szinten mért 25 %-os szűkülés, melynek következtében 2007. december 31-ére a teljes állomány 124 166 főre csökkent.
(24)
Az 1996-os törvény 6. cikke módosította az 1990-es törvény 30. cikkét is, hozzáadva két albekezdést - a c) és a d) pontokat - az eredeti szöveghez. A törvény kötelezi a France Télécomot, hogy az Államkincstár számára fizesse meg a vállalat állami alkalmazottai részére államilag megállapított és folyósított nyugdíjak ellentételezéseként:
„c)
(…), egy kötelezettség alól mentesítő munkáltatói hozzájárulást, mely 1997. január 1-jétől fizetendő, a járandóság jogcímén kifizetett, nyugdíj miatt levonásra kerülő összeg arányában. A kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás mértéke oly módon számítandó, hogy kiegyenlítse a France Télécom és a távközlési ágazat más, az általános társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó vállalatok által kötelezően fizetendő társadalombiztosítási és adóügyi járulékok közötti különbséget a munkavállalók és az állami alkalmazottak esetében egyaránt fennálló kockázatok tekintetében. Ez a mértéket a fent említett járulékok változása esetén felül kell vizsgálni. Az állam számára fizetendő munkáltatói hozzájárulás mértékét és fizetésének módját az Államtanács rendelete határozza meg;
d)
(…), egy átalányként fizetendő rendkívüli hozzájárulást, melynek összegét és fizetésének módját a költségvetési törvény határozza meg 1996. december 31-e előtt”.
(25)
Az 1996-os törvény kizárta a France Télécomot az 1990-es törvény által szabályozott általános és különös öregségi kompenzációs rendszer alkalmazásának hatálya alól. Ez a kompenzáció, illetve túlkompenzáció fizetésének kötelezettségét eredményezte France Télécom számára a szintén általa fizetendő, 1. táblázatban jelölt munkáltatói hozzájáruláson felül. 1991 és 1996 között az e jogcímen kifizetett összeg 18 %-át tette ki az állami alkalmazottak számára fizetett teljes nyugellátásnak.
(26)
Az 1996-os törvény által bevezetett, kötelezettség alól mentesítő munkáltatói hozzájárulás az 1990-es törvény 30. cikke b) pontjában előirányzott kiegészítő hozzájárulást hivatott helyettesíteni. Ez a hozzájárulás egy azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték alapján számítandó, mely az egyenlő nettó béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek kiegyenlítésén alapszik. A kiegyenlítés módja a következőképp történik: kiszámítják egy versenytárs nyugdíjakat is figyelembe vevő, teljes társadalombiztosítási járulékfizetésből adódó azon költségét, amit azon, az általános jog alá tartozó munkavállalói után fizetne, akik hasonló struktúrában foglalkoztatva azonos nettó fizetésért dolgoznak.
(27)
Ez a számítási módszer kizárja azon járulékokat, melyeket a versenytársak fizetnek az alkalmazottak és az állami alkalmazottak nem közös kockázatainak biztosítására, különös tekintettel a munkanélküli járulékra, és az alkalmazottak hiteleire szanálási és bírósági felszámolási eljárás esetén (a továbbiakban: A munkavállalói követelések garanciarendszerét kezelő társulás, AGS). Ez a France Télécom és versenytársai között fennálló különbség nem maradt észrevétlen a jogalkotó számára, aki az 1996-os törvény zárószavazása során megállapította, hogy: „a 6. cikk rendelkezései lehetővé teszik a France Télécom számára, hogy könnyített UNEDIC járulékfizetési kötelezettségben részesüljön, ellentétben a potenciális versenytársaival, akikre teljes járulékfizetési kötelezettség vonatkozik” (12).
(28)
A France Télécom évente újraszámolt munkáltatói hozzájárulása az aktív állami alkalmazottak bruttó indexált fizetésének százalékában van meghatározva. Ennek a munkáltatói hozzájárulásnak a mértéke 1997 és 2010 között átlagosan \[…] (13) % volt, és a Francia Köztársaság észrevételei alapján az alábbi, 2. táblázatban foglaltak szerint alakult:
2. Táblázat
A France Télécom által fizetett, kötelezettség alól mentesítő munkáltatói hozzájárulás 1997 és 2010 között
Pénzügyi év
Hozzájárulási ráta
Millió EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
Az állami alkalmazottak felvételének 1997-es leállításával a France Télécom állományában lévő aktív állami alkalmazottak száma elérte a maximumot. Habár 1991 és 2010 között az állami alkalmazottak jelentős része nyugdíjba vonult, a táblázat szerint a France Télécom által 2010-ben folyósított 744 millió EUR munkáltatói hozzájárulás 407 millió euróval volt kevesebb azoknál a nyugdíjköltségeknél, melyeket a vállalat az 1996-os reform hatálybalépése előtt fizetett a francia államnak, és a France Télécom által 20 évvel ezelőtti, vagyis 1991-ben fizetett munkáltatói hozzájárulással volt egyenértékű (1 151 millió EUR és 743 millió EUR, lásd az 1. táblázatot).
(30)
Az 1996-os törvény által bevezetett reform eredményeként tehát csökken a France Télécom által fizetendő hozzájárulás abszolút értéke, és már nincs közvetlen összefüggésben a nyugdíjba vonult állami alkalmazottak számával. Az 1996-os törvény által bevezetett állami költségnövekedésre épp akkor került sor, amikor a Szenátus előrejelzései a nyugdíjköltségek nagy mértékű növekedését állapították meg 2005-től, és 2007-ben 13 milliárd FRF (1,98 milliárd EUR), 2017-ben 21,5 milliárd FRF (azaz 3,3 milliárd EUR), 2027-re pedig már 34 milliárd FRF, vagyis 6,1 milliárd EUR összegű nyugdíjterhet jósoltak (14).
(31)
Így tehát a Nemzetgyűlésben, illetve a Szenátusban a törvényjavaslat vitája során már egy 250 milliárd FRF összegű jóváírási tétel (költségátruházás) merült fel, mely nyugdíjköltségből következően az állami költségvetést terhelné. Ezt pedig a 100 milliárd FRF éves járulék és a 40 milliárd FRF rendkívüli hozzájárulás nem képes fedezni, még akkor sem, ha hozzáadjuk a vállalati részvények egy részének eladásából származó bevételt. Javaslatra került egy hozzávetőlegesen maximum 40 milliárd FRF összegű rendkívüli hozzájárulás is, amely csökkentené az államot terhelő az új és jelentős költségeket. Ezt az összeget végül a bankárok tanácsadó testületével együtt határozták meg, hogy összeegyeztethető legyen a saját tőkéhez viszonyított 150 %-os eladósodottsági aránnyal, és hogy megfeleljen az állami többletköltséget jelentő, nyugdíjakra képzett vállalati céltartalék összegének tíz, de csakis tíz éven keresztül a kifizetett nyugdíjak és az innentől kezdve behajtandó, kötelezettség alól mentesítő járulék közötti különbség eredményeként (15).
(32)
Az állami kompenzáció céljára tehát nem csak a jogalkotó által megszavazott törvény 30. cikkének szövegében, illetve az 1996-os törvényjavaslat vitája során hívták fel a figyelmet, hanem a France Télécom 1997-es Éves jelentésében is, mely fontosnak tartja „a francia állam javára történő, 37, 5 milliárd FRF összegű rendkívüli hozzájárulás kifizetését a volt állami alkalmazottak jövőbeli nyugdíjának fedezésére” (16). A France Télécom által képzett céltartalék tehát lehetővé tette, hogy a vállalat csökkentse a pénzügyi teher mértékét, hiszen így egyetlen év alatt kifizette a reform államra rótt tíz éves többletköltségét.
(33)
Így, a France Télécom által, az 1990-es törvényből következő költségnövekedés kiegyenlítése érdekében képzett, 1996-ra összesen 23,4 milliárd FRF (3,6 milliárd EUR) összeget kitevő céltartalékot figyelembe vették a rendkívüli munkáltatói hozzájárulás (vagy „értékkülönbözet”) összegének rögzítésekor. E hozzájárulásnak a céltartalékon kívüli része tíz éven keresztül fedezte ezt a többletköltséget. Ez utóbbinak az összegét - ahogyan az a korabeli vitákból egyértelműen kitűnik - a vállalat által céltartalékként elkülönített összegnek a figyelembevételével rögzítették.
(34)
Az 1996-os törvény értelmében létrehozott munkáltatói éves hozzájárulás kötelezettség alól mentesítő jellegéből adódik, hogy a France Télécom kötelezettsége kizárólag ennek a hozzájárulásnak a kifizetésére korlátozódik. Nincs további kötelezettsége sem az állami alkalmazottakra érvényes nyugdíjrendszer, sem egyéb, köztisztviselőkre érvényes járulékrendszer esetleges hiányainak fedezésére. A 1996-os törvény tehát tárgytalanná tette a könyvelési céltartalékot. A céltartalékot 1996. december 31-én a France Télécom eredménykimutatásában nyereségként írták vissza 17,5 milliárd FRF (2,7 milliárd EUR) nettó értéken (17).
(35)
Továbbá, az 1996-os törvény által a France Télécom állami alkalmazottai számára államilag megállapított és folyósított nyugdíjak ellentételezéseként kirótt, rendkívüli átalány-hozzájárulást 37,5 milliárd FRF, azaz 5,71 milliárd EUR összegben rögzítette az 1997-es költségvetési törvény. Ezt a vállalat rövid és hosszú lejáratú hitelállományának növelésével finanszírozták (18) és több részletben fizették ki 1997 januárja és októbere között. A rendkívüli hozzájárulásból származó bevétel tette lehetővé a francia államháztartási hiány csökkentését 41,8 milliárd EUR-ra 1997-ben. Enélkül a bevétel nélkül a hiány abban az évben a GDP 3,7 %-a lett volna.
(36)
A hozzájárulásból származó bevételt az 1997-es költségvetési törvény által bevezetett France Télécom Rendkívüli Hozzájárulási Gazdálkodási Közintézménynek juttatták. Ez a rendkívüli hozzájárulás - az általa termelt esetleges pénzügyi bevételek mellett - az intézmény egyetlen bevételi forrása. Kiadásai az állami költségvetés felé évente teljesített egyszeri befizetések, melyek 2006 óta így bevételt jelentenek a civil és katonai nyugdíjak speciális felhasználású állami számláján. Ez a befizetés az 1997-es évre 1 milliárd FRF-ban (152,4 millió EUR) lett meghatározva, melyet azután minden évben 10 %-kal növelnek, feltéve, hogy a költségvetési törvény nem tartalmaz ezzel ellentétes speciális rendelkezést. A közintézmény megszűnik, mihelyt bevételeit az állam javára teljes mértékben befizette (19).
(37)
Az éves befizetési kötelezettséget meghatározó, 1997-es évre szóló költségvetési törvény rendelkezései alapján, nem számolva az intézmény egyéb bevételeit, a közintézmény élettartamát 1999-ben 17 évre becsülték (20). Mindazonáltal, mivel az éves befizetések jelentősebb összegeket jelentettek, mint ahogyan arról az 1997-es költségvetési törvény rendelkezett, ez az időszak megrövidült. Ahogyan azt a 3. táblázat is mutatja, az intézmény éves befizetéseinek összege 2010-re már elérte az 5,47 milliárd eurót. Az intézménynek az elérhető erőforrások teljes befizetésével bekövetkező megszűnését 2011. december 31-re prognosztizálták (21). Következésképpen a 2011-es évre szóló költségvetési törvény ez év tekintetében 243 millió EUR összegű befizetést irányoz elő a speciális nyugdíj felhasználású számlára, aminek így rendeznie kellene az intézmény bevételeit (22).
(38)
Mindenesetre, az 1997-ben a France Télécom Rendkívüli Hozzájárulási Gazdálkodási Közintézmény számlájára juttatott rendkívüli hozzájárulás 37,5 milliárd FRF-os összege megfelel az 1996-os törvényjavaslat vitája során felmerült 40 milliárd FRF alatti hozzájárulási összegnek. Jóllehet az 1997-ben az állami költségvetés javára tejesített befizetés évente biztosította a polgári és katonai nyugellátások kifizetését, e hozzájárulás összegét azért határozták meg, hogy kompenzálja azt a többletköltséget, ami az államnál jelentkezett az 1996-os törvény alkalmazása nyomán.
(39)
A polgári és katonai nyugdíjakra vonatkozó nyugdíjtörvény L 61. cikke által a France Télécom közjogi társaság 1991-es megalakulásától kezdve meghatározott, az állami alkalmazottak nyugdíjával kapcsolatos kötelezettségek finanszírozásának bérezésre vonatkozó részét nem módosította az 1996-os törvény. Az 1990-es, és az 1996-os törvény nem módosította a France Télécom magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalóinak nyugdíjrendszerét, amely társadalom- és nyugdíjbiztosítási szempontból általános jog alá tartozik, és amelyet az állományban lévő vezetők esetén az AGIRC rendszer, nem vezetőknél pedig az ARRCO rendszer egészít ki. E rendszer alapján a France Télécom-ot, illetve magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalóit ugyanazok a kötelezettségek terhelik, mint a versenytárs vállalatoknál dolgozókat, különös tekintettel a munkáltató általi, kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás fizetésére.
(40)
Az 1996-os törvény által bevezetett reform alkalmával a francia állam tanácsadó szerveként működő aktuáriusi iroda úgy becsülte meg, hogy a France Télécom aktív korú, illetve nyugállományban lévő állami alkalmazottai után a nyugdíjak állam általi megállapításának és folyósításának költsége eléri a 242 milliárd FRF (36,9 milliárd EUR) összeget (23) az 1997. január 1-én aktualizált várható értéken (24). Ez a szám a 250 milliárd FRF-ra kerekített összeghez közelít, mely a Szenátusban is említésre került. A biztosítási statisztika ugyanezen feltételezésein alapuló becslés A France Télécom által ellentételezésként fizetett, kötelezettség alól mentesítő munkáltatói hozzájárulást - a biztosítási statisztika ugyanezen feltételezéseinek alapján - 15,2 milliárd euróra becsülték. Ehhez azonban hozzá kell adni az értékkülönbözetet vagy a rendkívüli hozzájárulás 5,7 milliárd eurós összegét, melyet egészében 1997 októberében fizettek ki. A reform hatálybalépése idején a francia hatóságok \[…] milliárd euróra becsülték a jövőbeni bérezéssel kapcsolatos hozzájárulások értékét. A France Télécom által a francia állam részére átutalt nettó költség értéke az 1996-ban becsült érték, tehát \[…] milliárd EUR volt.
(41)
Az 1997 és 2006 közötti tíz éves időszakban, - ahogyan az 1996-os törvényjavaslat vitája során említésre került - a teljesítendő szolgáltatások együttes összege […] milliárd EUR volt. A becslést a francia állam tanácsadó testületeként működő aktuáriusi iroda készítette. Ebben az időszakban, a ténylegesen teljesített szolgáltatások összértéke majdnem megegyezett a becsült összeggel: \[…] milliárd EUR volt, amely kevesebb, mint 0,83 %-kal tért el az előirányzott értéktől (25). Ez utólagosan megerősíti a törvényről szóló vitához felhasznált előzetes számítások pontosságát.
(42)
E a számok figyelembevételével megállapítható, hogy a Nemzetgyűlés és a Szenátus előtt, az értékkülönbözet vagy a France Télécom által fizetendő rendkívüli hozzájárulás összegének meghatározása céljából megvitatott összegek, valamint indoklásai megfelelnek az utólagos, a törvényjavaslat vitája során említett tízéves időszak alatti ellenőrzések során megállapított összegeknek. A bejelentett rendkívüli hozzájárulás maximális, 6 milliárd EUR-s (40 milliárd FRF) összege megfelel a vállalat által 1996-ig képzett céltartalékoknak. Ez utóbbit azért hozták létre, hogy a vállalat teljesíteni tudja a várható, 3,6 milliárd EUR (23,4 milliárd FRF) értékű nyugdíjak, valamint egyrészt az 1997 és 2006 közötti időszak munkáltatói és munkavállalói járulék összege közötti, államot terhelő 2,4 milliárd EUR-s különbözetnek, másrészt pedig azoknak a teljesítendő szolgáltatásoknak a kifizetését, melyek - az 1996-os becslés szerint - ugyanarra a tíz éves időszakra vonatkoznak.
(43)
Másrészről a Francia Köztársaság által rendelkezésre bocsátott információk, és a 3. táblázatban szereplő adatok azt mutatják, hogy az 1997 és 2010 közötti időszak alatt a France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjának állam által fizetendő összesített költsége az 1996-os reform következtében, elérte a \[…] milliárd eurót. Az állam által fizetendő költség számítása: a France Télécomnak és aktív korú állami alkalmazottainak éves járulékai, valamint a France Télécom Rendkívüli Hozzájárulási Gazdálkodási Közintézmény éves utalásainak a nyugdíjas korú alkalmazottak számára évről évre teljesített szolgáltatások értékével csökkentett összege. 1997 és 2010 között a költség a következőképpen alakult:
3. Táblázat
A francia államnak az 1996-os reform következtében fellépő költségei (1997-2010)
Millió EUR
Járulékok
(munkáltatói, munkavállalói)
A France Télécom Rendkívüli Hozzájárulási Gazdálkodási Közintézmény éves befizetései
Kifizetett szolgáltatások
Költség az állam számára
1997
(…)
152,4
(…)
(…)
1998
(…)
167,7
(…)
(…)
1999
(…)
184,5
(…)
(…)
2000
(…)
202,9
(…)
(…)
2001
(…)
223,2
(…)
(…)
2002
(…)
245,5
(…)
(…)
2003
(…)
270,0
(…)
(…)
2004
(…)
297,1
(…)
(…)
2005
(…)
326,9
(…)
(…)
2006
(…)
1 359,5
(…)
(…)
2007
(…)
395,4
(…)
(…)
2008
(…)
435,0
(…)
(…)
2009
(…)
578,0
(…)
(…)
2010
(…)
635,8
(…)
(…)
Összesen
(…)
5 473,9
(…)
(…)
(44)
A France Télécom Rendkívüli Hozzájárulási Gazdálkodási Közintézmény által az 1997-es év során fizetendő éves kifizetések tételei - az ezeket meghatározó 1997-es költségvetési törvény rendelkezései értemében - nem feleltek meg sem a France Télécom nyugdíjas alkalmazottai számára becsült vagy ténylegesen teljesített szolgáltatások összegének, sem pedig az állam által fizetendő költségek összegének. Így, ezen kifizetések nem a fent említett összegek függvényében lettek meghatározva. A ténylegesen kifizetett összegek vizsgálata megerősíti ezt a különbséget. Amint az a 3. táblázatban is látható, a France Télécom nyugdíjas állami alkalmazottai számára teljesített szolgáltatások összege - az 1997-ben fizetett rendkívüli hozzájárulás ellenére - 2004-től kezdve (a 2006. év kivételével) túllépte az éves szinten rendelkezésre álló pénzforrásokat.
(45)
Így, a France Télécom éves járulékfizetése, valamint a rendkívüli hozzájárulásokat kezelő intézmény éves kifizetései nem lettek világosan és ex ante a kijelölt célokra fordítva. Azaz nem fordították őket a France Télécom nyugdíjas alkalmazottait illető, speciális felhasználású nyugdíjszámlák kiegészítésére. Amennyiben az 1997-es költségvetési törvény szerinti, éves szinten 10 %-kal növelt összegnek a visszafizetési rendszere helyett 1997 óta a rendkívüli hozzájárulásnak a szóban forgó szolgáltatások kifizetésére való kizárólagos felhasználását alkalmazták volna, akkor - számításba véve a 3. táblázatban szereplő, az éves járulékok által nem fedezett összeget - a közintézmény a tervezett 2011. év vége helyett, a 2008. év végén megszűnt volna. Mindenesetre a rendkívüli hozzájárulás összege mindkét esetben nagy valószínűséggel felhasználásra került volna 2011. december 31-ig.
2.2. A távközlési piacok fokozatos, majd teljes megnyitása
(46)
A France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjának finanszírozási reformjára azzal egyidejűleg került sor, hogy az általa működtetett szolgáltatások piacát teljesen megnyitották. 1988-tól kezdve a távközlési szektor fokozatos megnyitására került sor a távközlési végberendezések piacának versenyéről szóló 88/301/EGK bizottsági irányelv (1988. május 16.), (26) valamint a távközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 90/388/EGK bizottsági irányelv (1990. június 28.) által (27). A 90/388/EGK irányelv a liberalizációs intézkedések 1990. december 31-e előtti foganatosítását irányozta elő az adatközlés, valamint telefonos hang- és adatszolgáltatások területén a vállalati hálózatok és a felhasználók zárt csoportjai számára. A 96/19/EK bizottsági irányelv (1996. március 13.) a távközlési piac versenyének megteremtése érdekében módosította a 90/388/EGK irányelvet (28), célul kitűzve a távközlési ágazat 1998. január 1-jével megvalósuló teljes liberalizációját.
(47)
A távközlés szabályozásáról szóló 1996. július 26-i 96-659.sz. törvény ugyanis meghatározta azokat a feltételeket, melyek lehetővé teszik a szektor teljes liberalizációjának a megvalósítását. Mindezt úgy, hogy véget vetett a France Télécom monopolhelyzetének a vezetékes telefon és az adatátvitel területén, valamint közbenjárt a versenytársak felé közvetített díjszabás és a hálózatba történő csatlakozás kialakításában. Még olyan piacokon is - mint például a mobilszolgáltatás -, melyekre nem vonatkozott a kizárólagosság, és amelyeken így 1987 óta szabad verseny működött, a France Télécom biztos vezető piaci pozícióval rendelkezett, mely 1997-ben 53,3 %-os, 2002-ben pedig 49,8 %-os részesedést jelentett (29). A 96-659. sz. törvény a France Télécom-ot általános gazdasági érdeket képező feladatokkal ruházta fel, és kilátásba helyezett számára egy, a kötelezettségek finanszírozását célzó, a versenytársak befizetései által fenntartott alap létrehozását.
(48)
A France Télécom a (46) és (47) preambulumbekezdésekben idézett rendelkezésekből adódóan - 1998 után - olyan versenytársakkal találta magát szembe a franciaországi piacain, amelyek részben nemzetközi csoportok tulajdonában voltak. E piacok közül néhánynak - mint a mobilszolgáltatás, vagy a nemzetközi kommunikáció - országhatárokon átnyúló vetülete is volt. A liberalizált piacokon ez a tendencia a 1998-tól kezdve felerősödött. A France Télécom több külföldi szolgáltatóval is szövetséget kötött. Így 1996-ban a Deutsche Telekommal és a Sprinttel (Global One) szerződött, 1997-től pedig további partneri kapcsolatokra és részesedésekre tett szert Olaszországban (Wind), Hollandiában (Casema), majd mobilszolgáltatási engedélyeket szerzett Dániában és Portugáliában (30).
(49)
A France Télécom nyugdíjfinanszírozási reformja tehát ugyanarra az időszakra esett, mint a piac Európai Unió szintjén megvalósuló liberalizációja. Vagyis a reform egy, a verseny számára teljesen nyitott piacon éreztette hatását, ahol egyébként a France Télécom szövetségeseket, és jelentős részesedéseket szerzett más EU-tagállamban. Úgy tűnik, az a kívánalom állt az 1996-os törvénynek, illetve a vállalat (részvényei) magántőke számára való megnyitásának hátterében, hogy a France Télécom a francián kívüli, európai piacokon is terjeszkedni tudjon. Mindez kitűnik a tervezés idején elhangzott kijelentésekből, miszerint „fontosnak tartják a francia kormány azon törekvését, hogy fenntartsa nemzeti bajnokát, a France Télécom-ot” (31).
(50)
Európában és a világ vezető multinacionális távközlési szolgáltatói között a France Télécom-ot jelenleg az első számú nagysebességű internetszolgáltatónak, és a harmadik számú mobilszolgáltatónak tartják. A France Télécom Franciaországon kívül is jelentős tevékenységet folytat leányvállalatain keresztül, melyek vezető pozícióban vannak Spanyolországban, az Egyesült Királyságban, Lengyelországban, Szlovákiában, Belgiumban és Ausztriában (32).
3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK
(51)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában kifejtette előzetes álláspontját az 1996-os törvény által bevezetett intézkedések kapcsán, összehasonlítva ezeket a France Télécom által fizetendő, 1990-es törvény által megállapított kötelező társadalombiztosítási és adóterheket tartalmazó referencia keretrendszerrel. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy ezek az intézkedések - az állam pénzforrásai segítségével - a France Télécom számára olyan célzott előnyt biztosítottak, amely alkalmas a verseny torzítására és a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására, és amely így az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülhet.
(52)
A Bizottság ezenkívül megjegyezte, hogy bár ezek az intézkedések állami támogatásnak minősíthetők, végrehajtásukat megelőzően nem tettek eleget a Bizottság felé történő bejelentési kötelezettségnek, pedig a joggyakorlat szerint ezeknek új támogatásnak kellett volna minősülniük. A Francia Köztársaság tehát nem tett eleget a szerződés szerinti bejelentési kötelezettségének, ennélfogva ez az intézkedése jogellenesnek minősül.
(53)
A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján jogosult a támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségének kivizsgálására. A Bizottság ugyanezen rendelkezés alapján arra a következtetésre jutott, hogy a La Poste számára engedélyezett támogatás az általa foglalkoztatott alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozó reform során összeegyeztethető volt a belső piaccal (33), valamint, hogy - tekintettel a két ügy közötti hasonlóságra - helyénvalónak tűnt, hogy jelen esetben is hasonló elemzés szülessen.
(54)
A Bizottság a támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségének előzetes vizsgálata során, a La Poste által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjfinanszírozási módjára vonatkozó reformmal való hasonlóság ellenére, a Francia Köztársaságot az alábbi kétségeiről tájékoztatta:
a)
először, a Bizottság annak hangsúlyozása után, hogy nem áll rendelkezésére részletes információ arról, hogy a France Télécom által fizetett járulékok mértéke megegyezik-e a Franciaországban a távközlési szektorban általános jog alatt működő magánvállalatok által fizetett járulékokkal, megjegyezte, hogy a France Télécom által 1997 óta alkalmazott, a kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás mértéke nem teszi lehetővé a versenytársakkal való egyenlő versenyhelyzet („level playing field” - azaz kiegyenlítő hatású mechanizmus) kialakítását. Mindez abból adódik, hogy a France Télécom viszonylatában alkalmazott mérték csak azokat a járulékokat foglalja magában, melyek megfelelnek az általános jog alá tartozó munkavállalók és az állami alkalmazottak esetében egyaránt fennálló közös kockázatoknak, és ilyen jogcímen kizárja a nem közös kockázatok kapcsán fennálló járulékokat. Ilyennek tekinthető például a vállalat szanálási és felszámolási eljárása esetén a munkanélküliségnek vagy a bérek ki nem fizetésének a kockázata;
b)
másodszor, a Bizottságnak nem állt rendelkezésére elegendő információ arról, hogy milyen hatással volt a versenyre a nyugdíjköltségek mérséklése. Erre azért lett volna szükség, hogy meg lehessen állapítani, az esetleges pozitív hatások fölülmúlják-e a negatív hatásokat. Márpedig a Bizottságnak ehhez számításba kellett vennie azt a tényt, hogy a France Télécom még nem fizette vissza teljes mértékben a jogellenesen igénybe vett és a versennyel össze nem egyeztethető támogatásokat a Bizottság 2004. augusztus 2-i, a Franciaország részéről a France Télécom részére biztosított állami támogatásról szóló határozatának (a továbbiakban: a France Télécom iparűzési adójának alkalmazásáról szóló határozat) végrehajtásaként (34), amely határozatot Franciaország nem hajtott végre a megadott határidőn belül, ahogyan azt az Európai Bíróság is megállapította (35).
4. AZ ÉRDEKELTEK ÉSZREVÉTELEI
(55)
Az érdekeltek által tett észrevételeket a 4.1. és a 4.3. részek között foglaltuk össze.
4.1. France Télécom
(56)
A France Télécom, a Francia Köztársaság által korábban előterjesztettekhez képest kiegészítő észrevételeiben azon a véleményen volt, hogy tartós létszámfelesleg problémájával kell szembenéznie, mely a korábbi közjogi helyzetével hozható összefüggésbe, és hogy nem rendelkezik - az érintett lakosság körében - ugyanazokkal a folyamatos foglalkoztatásbeli lehetőségekkel, mint versenytársai. Így a France Télécomnak egy elég jelentős, 180 millió EUR összegű képzési programot kellett jóváhagynia, mely a bértömeg 4,5 %-ának felel meg, szemben a francia vállalatok 2,9 %-os átlagával. A France Télécom hivatkozott egy, infláció és visszatérítés nélkül hozzátevőlegesen több mint \[…] %-kal az átlag feletti bérteherre is. Ezen túl, mivel a France Télécom nem tudott munkanélküliséget csökkentő intézkedéseket foganatosítani, ezért 1996 és 2006 között több mint 8 milliárd EUR értékben finanszírozta az állami alkalmazottak távozáskor esedékes járulékos költségeit, így például a szakmai életpálya végén járó szabadságot.
(57)
Másodsorban, a France Télécom úgy vélte, hogy az 1990 és 1996 között fizetett nyugdíjköltségek nem szokásos mértéket öltöttek, így, a Combus ítélet értelmében strukturálisan hátrányos helyzetbe került a magánszektorbeli versenytársaihoz képest (36). A Combus ítélet egy versenytársakra is vonatkozó általános jogrendszer és referencia keretrendszer, mely alapján eldönthető, hogy a fent említett költségek szokásos terhet jelentenek-e vagy sem. A Combus ítéletben megfogalmazott alapelveket a Törvényszék azóta a Hotel Cipriani ítéletben is megerősítette (37). A France Télécom kétségbe vonta, hogy egyetlen szolgáltató - jelen esetben saját maga - helyzete az 1996-os törvény által bevezetett reform előtt és után megfelelő összehasonlítási alapot jelenthet a joggyakorlat értelmében vett gazdasági előny fennállásának megítéléséhez. Mindenesetre amennyiben a referencia keretrendszer a France Télécom 1996-os törvény előtti és utáni helyzetére egyaránt visszavezethető lenne, az intézkedés nem minősülne célzottnak, mivel azonos módon lett volna alkalmazandó a fent említett kereten belül.
(58)
Ez azt eredményezné, hogy a szóban forgó intézkedések, mivel nem mentesítik a France Télécomot a nem szokásos strukturális hátrány elszenvedése alól, nem minősülnének a szerződés értelmében vett állami támogatásnak, vagy nem minősülnének állami támogatásból eredő célzott előnynek.
(59)
Kiegészítő megjegyzést téve, a France Télécom úgy véli, hogy a számára megállapítottnak vélt állami támogatás összeegyeztethető lenne a belső piaccal a Bizottság által a La Poste nyugdíjrendszeréről szóló határozatában (a továbbiakban: La Poste határozat) megállapított kritériumok szerint (38). Az, hogy a France Télécom, jellegzetes struktúrája következtében csak közös kockázatok alapján kiszámított járulékot fizet, nem jelenti azt, hogy 1996 óta kedvezőbb helyzetbe hozták volna a versenytársaihoz képest. Azon a hátrányon kívül, amely az állami alkalmazottak alkalmazásához fűződik, a France Télécom jelentős összeget volt köteles fizetni az 1996-os reform következtében. Meg kell tehát vizsgálni ennek a reformnak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét, tekintve, hogy a reformmal kapcsolatos, 5,7 milliárd EUR ellenszolgáltatás messze túllépi azt az összeget, amit a France Télécomnak fizetnie kellett volna, ha az általa fizetett hozzájárulás a nem közös kockázatokra is vonatkozott volna.
(60)
A France Télécom úgy ítéli meg, hogy a La Poste határozatban (39) a Bizottság elismerte, hogy az értesítést követően, de a Bizottság határozatának megszületése előtt hatályba lépett reformmal bevezetetett 2 milliárd EUR értékű egyedi, rendkívüli hozzájárulás azt a célt szolgálja, hogy kompenzálja a nem közös kockázatokhoz kapcsolódó járulékokat, egészen az imént említett egyedi hozzájárulás kimerítéséig. A France Télécom szerint semmi sem indokolja, hogy a Bizottság ne álljon ki emellett az alapelv mellett, hiszen az 1996-os törvényjavaslat vitája idején tett politikai nyilatkozatok alapján nem gondolhatjuk azt, hogy a France Télécom által átalányként fizetendő hozzájárulás összegét úgy határozta volna meg a jogalkotó, hogy tíz éven keresztül fenntartsa a status quo állapotát.
(61)
Ezen kívül, az 1996-ból rendelkezésre álló számok ellentmondani látszanak annak a feltevésnek, miszerint az 5,7 milliárd EUR összeget úgy becsülték volna meg akkoriban - az 1996-os törvény értelmében tíz éven keresztül pontosan megfelelve az állami többletköltségeknek -, hogy évről évre kompenzálja a vállalat által fizetendő, legenyhébb éves költségeket, figyelembe véve a nyugdíjrendszerek közötti kompenzációs költségeket is, melynek fizetése alól a France Télécom 1996-ban mentesült (40). A rendkívüli hozzájárulás fizetése a francia állam - a reform bevezetése miatt szükségessé váló - teljes kártalanítását célozta. E hozzájárulást tehát feltétlenül szem előtt kell tartani a versenyegyenlőség 1997-től, azaz a reform hatálybalépésétől kezdődő vizsgálata során.
(62)
Végül, a France Télécom úgy véli, hogy - mivel az 1996-os reform nélkül jelentős versenyhátrányba került volna azokon a piacokon, ahol az Unió célja a liberalizáció volt, és amit a francia hatóságok azóta teljesen a France Télécom iparűzési adójának felhasználásáról szóló határozatnak megfelelően szabályoztak (41) - az intézkedés nincs negatív hatással a versenyre.
4.2. A panaszosok
(63)
A panaszosok osztják a Bizottságnak, az állami támogatás vizsgálatát az egyezmény szerint megnyitó határozatában kifejtett megítélését az 1996-os törvénnyel bevezetett, a France Télécom által fizetendő nyugdíjköltségek könnyítésével kapcsolatban. A panaszosok sajnálatukat fejezték ki, hogy az imént említett határozat indoklásában nem szerepelnek mennyiségi mutatók; a támogatás összege 12,3 milliárd EUR lenne, de semmi esetre sem lenne 9,9 milliárd eurónál kevesebb (42). A panaszosok szerint az intézkedés hatásai - normál esetben a vállalat költségvetését terhelő társadalombiztosítási költségcsökkentés -, és nem az intézkedés tárgya - vagyis egy állítólagos hátrány kompenzációja - határozzák meg, hogy mi minősül állami támogatásnak. A France Télécomnak valószínűsíthetően nincsenek nehézségei az állami alkalmazottak foglalkoztatását illetően, mivel a vállalat a versenytársaiénál 13 %-kal kevesebb munkanélküli és társadalombiztosítási járulékot fizet, továbbá stabil személyi állománnyal rendelkezik, melynek bértömege előnyugdíjazással vagy az állami alkalmazotti szférába történő átirányítással rugalmasan csökkenthető.
(64)
A panaszosok szerint az ily módon leírható állami támogatás nem egyeztethető össze a belső piaccal. A France Télécomnak juttatott jelentős versenyelőny annál is inkább sérelmes, minthogy a költségek csökkentése nem volt szükséges a pénzügyi stabilitás fenntartásához. 1996-ban egy legalább nettó 9,9 milliárd EUR aktualizált értékű nyugdíjhátralék-csökkentésben részesült és mivel a vállalatnak nem kellett többé ezt az összeget mérlegében (vagy annak mellékletében) feltüntetnie, a France Télécom később ennél jóval nagyobb mértékben adósodott el: 1997 és 2007 között átlag nettó 44 milliárd EUR pénzügyi adóssággal rendelkezett. Később a támogatás - amely felmentette a France Télécomot a monopolhelyzetéből örökölt nyugdíjköltségek fizetésének kötelezettsége alól - lehetővé tette a vállalat nemzetközi terjeszkedésének finanszírozását, ugyanakkor megerősítette franciaországi pozícióját, ahol monopolhelyzetéből adódóan - melynek költsége csupán az ellentételezés volt - jelentős előnyöket élvezett.
(65)
Ezenkívül, a jogellenes, nem összeegyeztethető és vissza nem térített korábbi támogatások miatt - tekintettel összesített hatásukra - képtelenség lenne a most szóban forgó működési támogatást összeegyeztethetőnek minősíteni. Végül, az 1996-os reform nem biztosít egyenlő versenyhelyzetet, mivel a vállalat mentesült a felszámolási eljárás esetén fedezendő munkanélküliségnek, és a bérek ki nem fizetésének kockázatához kötődő járulékok fedezete alól; mindez pedig kizárja a reformnak a szerződés rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségét. Márpedig helyénvaló lenne, hogy a France Télécom nyugdíjhátralékát egy független szakértő számítsa ki, és hogy Franciaország kötelezettséget vállaljon a rendszer pénzügyi semlegességének biztosítására, különösen a munkáltatói hozzájárulásra és - a költségek változása esetén - az 5,7 milliárd EUR értékkülönbözetre vonatkozó kiegyenlítő mechanizmusok biztosítása által.
4.3. A távközlési szolgáltató
(66)
A távközlési szolgáltató egyetért a Bizottság eljárást megindító határozatában ismertetett előzetes vizsgálat során leírtakkal, miszerint az 1996-os törvény által bevezetett módosítások új és jogellenes állami támogatásnak minősülnek, mivel szerintük azzal a céllal hozták a fenti rendelkezéseket, hogy a France Télécom általi, kötelezettség alól mentesítő éves hozzájárulás fizetését helyettesíthessék az állam által ténylegesen teljesített nyugdíjkifizetésekkel, leszámítva ebből az állami alkalmazotti jogviszonnyal rendelkező aktív munkavállalók által fizetett járulékokat. Az említett szolgáltató szerint ugyanez a minősítés alkalmazandó azokra a társadalombiztosítási járulékokra is, melyeket a magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalók nem közös kockázataira vonatkozóan a France Télécom versenytársai fizetnek, de ő maga legalább 1996 óta nem fizet az állami alkalmazotti, az általános jog alá tartozó állománya tagjai után. Másrészről, ellentétben a La Poste határozatban szereplő esettel (43), a France Télécom munkáltatói hozzájárulásának kiszámítása során nem vették - és még azóta sem veszik - számításba a fent említett járulékokat, pedig az megakadályozhatná, hogy a támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősüljön.
(67)
Az államnak járó, a már kifizetett nyugdíjak visszafizetésének megszűnéséből származó támogatás tekintetében a szolgáltató úgy véli, hogy a Bizottság La Poste határozatában szereplő versenyjogi mérleg vizsgálata a contrario az összeegyeztethetetlenség minősítéséhez kellene, hogy vezessen. Ezt a vizsgálatot az 1996 óta történt tényekre kellene alapozni, nem pedig - ahogyan a La Poste határozatban - a jövőre vonatkozó feltételezésekre.
(68)
Márpedig - a szolgáltató szerint - a France Télécom, a saját piacain a domináns fogalmát kimerítő pozícióval rendelkezik. Ebből adódóan a France Télécom ex ante alá van rendelve a nagy és a nagyon nagy sebességű nagykereskedelmi internetpiac, valamint a vezetékes telefonra vonatkozó híváskapcsolódási, illetve zárási szabályozási kötelezettségeinek. A Bizottság, az EK-Szerződés 82. cikkében foglalt eljárásnak a COMP-38.233 sz. ügy kapcsán való alkalmazásáról szóló, 2003. július 16-án hozott határozatában megállapított, és szankcionált egy, az EUMSZ 102. cikke szerinti jogsértést, melyet a France Télécom vezetője követett el a Wanadoo nevű leányvállalatán keresztül (44). Ahogy a vállalat pénzügyi stabilitása helyreállt, a juttatott támogatások lehetővé tették számára, hogy azokból nemzetközi terjeszkedését, különösen az Orange, a Retevisión és az AMENA megvásárlását finanszírozza.
(69)
Végül, a szolgáltató azt kéri a Bizottságtól, hogy pontosan határozza meg a szóban forgó támogatás összegének nagyságát, valamint - a Deggendorf jogeset alkalmazásával (45) - mindaddig utasítsa el az intézkedések belső piaccal való összeegyeztethetőségének elismerését, amíg a múltbeli jogellenes támogatások nem kerülnek visszafizetésre.
5. A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG MEGJEGYZÉSEI
(70)
A Francia Köztársaság úgy véli, hogy a France Télécom állományában lévő, francia állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozó, 1996-os reform kapcsán bevezetett változások nem tartalmaznak állami támogatásnak minősülő elemeket. Az 1996-os reform mindenképpen összeegyeztethetőnek minősíthető a belső piaccal, különösen a Bizottság La Poste ügyben hozott határozata indokolásának jelen esetre való értelmezése által. (46).
5.1. Az állami támogatás fennállásáról
(71)
A Francia Köztársaság úgy véli, hogy az 1990-es törvény a France Télécomot nem szokásos helyzetbe hozta és az általános jog hatályán kívül helyezte azzal a rendelkezéssel, hogy a vállalatok egy kötelezettség alól mentesítő, a bértömeggel arányos, és a fizetett nyugdíjakhoz nem kapcsolódó munkáltatói hozzájárulást kötelesek fizetni. Így a France Télécom által fizetendő összeg rendkívüli nagyságú lett volna, hiszen az érintett lakosságra nézve az alrendszernek biztos pénzügyi hiánnyal kellett szembenéznie, és - tekintettel az állományában lévő aktív korú állami alkalmazottak számának elkerülhetetlen csökkentésére, valamint a nyugdíjasok számának ezzel együtt járó növekedésére - ez a vállalatra elviselhetetlen terhet rótt volna.
(72)
Az 1996-os reform a nyugdíjak finanszírozását az általános joghoz igazította volna, anélkül, hogy a vállalatot versenyjogi szempontból előnyösebb helyzetbe hozta volna, mivel a France Télécom hozzájárulását éves szinten úgy számítják, hogy az összhangba kerüljön a távközlési szektorban működő versenytársai által fizetendő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjével. Azonban - mivel a járulék kiszámításakor nem vették figyelembe a magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalók és az állami alkalmazottak közötti, nem közös kockázatokhoz tartozó járulékokat - az „azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték” alkalmazása igazolható lett volna az állami alkalmazottak jogállása miatt. Ez utóbbi kizárja ugyanis - többek közt - a munkanélküliség, valamint a felmondás és elbocsátás rendkívüli eseteivel járó kockázatot.
(73)
A Francia Köztársaság szerint a vállalat versenytársainak helyzete alapján kellene kialakítani a franciaországi referencia keretrendszert, hogy segítségével meg tudják határozni, hogy az egyes, France Télécomot terhelő költségek szokásos vagy nem szokásos mértékűek-e. Márpedig jelen esetben - számításba véve a France Télécom számára az 1990-es törvény által meghatározott, járulékot érintő feltételeket, vagyis az általános jog hatályán kívüli, túlzott mértéket, az egyenlőtlenséget és azt, hogy nem tartható a járulék fizetésének határideje sem - a járulék eltörlése, illetve annak az 1996-os reform által előírt, versenytársak helyzetéhez való igazítása egyszerűen helyreállította a szokásos versenyjogi feltételeket. A France Télécomot tehát nem kompenzálták a rendszer alatt elszenvedett hátrány miatt, pedig - mint ahogyan az észrevételekben is aláhúzták - a vállalat még mindig viseli a strukturális hátrányok hatását, terhelik a többletköltségek, és az állományához tartozó állami alkalmazottak jogállásából adódó megkötések, mint például a távozáskor vagy a közigazgatásba való belépéskor esedékes járulékos költségek finanszírozása, valamint a szakmai továbbképzés vagy a felső munkabérköltségek területén tett erőfeszítések. Következésképpen, a reform eredményeként létrejött jelenlegi rendszer nem juttatja semmilyen előnyhöz a France Télécom-ot, így nem foglal magában egyetlen olyan elemet sem, ami a szerződés értelmében állami támogatásnak minősülne.
(74)
Ez a fajta értelmezés levezethető az Európai Unió joggyakorlata által kialakított jogelvekből, melyek szerint csak azon intézkedések minősülnek állami támogatásnak, melyek a vállalat költségvetését normál esetben terhelő költségeket csökkentik. Tekintve, hogy a kérdéses törvény azt teszi elkerülhetővé, hogy a vállalat költségvetését egy normál esetben nem létező költség terhelje, nem minősül állami támogatásnak (47). Ugyanez vonatkozna arra az esetre is, amikor az intézkedéssel egy közjogi versenytársat - a magánjogi versenytársaihoz képest - mentesítenének egy strukturális hátrány alól (48). Ez az értelmezés megfelelne a Bizottság gyakorlatának (49).
(75)
Végül, a Francia Köztársaság általában véve nem tekinti helyénvalónak, hogy a támogatás fennállásának megállapításához és a 1996-os törvénnyel bevezetett reformnak köszönhető előny realizálása időpontjának meghatározásához bevonják a jelen eljárásba azokat a kompenzációs és túlkompenzációs mechanizmusokat, amelyek alapján a France Télécom eleget tett az 1991 és 1996 közötti fizetési kötelezettségének (lásd az 1. táblázatot). Ezen költségeknek a fizetése az általános jogtól eltérő rendszer 1997-ig történő alkalmazásának is a következménye, miszerint a France Télécom által alkalmazott nyugdíjrendszert független rendszernek tekintették.
(76)
Ezzel a kikötéssel a Francia Köztársaság pontosította a France Télécom - a (61) preambulumbekezdésben említett - azon költségeinek becslését, melyeket a vállalat 1997-től kezdve már nem teljesített. A 2008 és 2010 közötti visszaszámolt időszak valós visszaállítására alapozva egy különbözeti faktor alkalmazásával a Francia Köztársaság úgy véli, hogy azon költségeknek az összege, amiket a France Télécom ilyen címen kifizetett volna, a vállalat számításai által kimutatott összeghez képest 165 millió euróval lenne kevesebb.
5.2. Egy esetleges állami támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségéről
(77)
Mindenesetre a Francia Köztársaság úgy véli, hogy ha a France Télécomot érintő, 1996-os reform állami támogatást valósítana meg, ez a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősülne a Bizottság La Poste ügyben alkalmazott döntési metódusának megfelelően (50). Az 1996-os reform mentesítette a France Télécomot a versenyképességét befolyásoló strukturális költség fizetése alól, egy olyan piacon, amely épp a liberalizálás fázisában volt. Azóta a vállalat által fizetendő járulékok olyan versenyegyenlőségi küszöbértéken alapulnak, mely figyelembe veszi a közös kockázatokat is.
(78)
Az, hogy a France Télécom által 1997 óta fizetett hozzájárulásba nem számították be a magánjogi alkalmazottak nem közös kockázatait, nem képezheti akadályát a belső piaccal való összeegyeztethetőségnek. Ebben a tekintetben a 4. táblázat - mely a Francia Köztársaság által közölt információk kivonatát tartalmazza - jól mutatja a különbséget a France Télécom által ténylegesen fizetett hozzájárulás összege, illetve a között az összeg között, amelyet a vállalat fizetett volna, ha a nem közös kockázatok beszámítottak volna a hozzájárulás összegébe. Ebből a különbségből le kell vonni a France Télécom saját biztosításának szolgáltatását, és más tételeket, amelyek fizetésére - a többi versenytársával szemben - kötelezve van.
4. Táblázat
A France Télécom 1997 és 2010 közötti munkáltatói hozzájárulása, melyet az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték (AVMM) és egy, a nem közös kockázatok beszámítására szolgáló, módosított, azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték (AVMM*) alapján számítottak
Pénzügyi év
AVMM
Millió EUR
AVMM*
Millió EUR
AVMM-AVMM*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
(…)
(…)
2005
[…] %
984,6
[…] %
(…)
(…)
2006
[…] %
957,6
[…] %
(…)
(…)
2007
[…] %
917,6
[…] %
(…)
(…)
2008
[…] %
859,2
[…] %
(…)
(…)
2009
[…] %
805,4
[…] %
(…)
(…)
2010
[…] %
744,5
[…] %
(…)
(…)
(79)
A Francia Köztársaság becslése szerint, a France Télécom által 1997-től ténylegesen kifizetett és a még 2043-ig kifizetendő járulékok összegének aktualizált értéke 13,5 milliárd EUR lenne. A nem közös kockázatokat számításba vevő, azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték alkalmazása, amelyből levonjuk azon járulékokat, amelyek a France Télécomot terhelik, a versenytársakat viszont nem, éves szinten ugyanerre az időszakra vonatkozóan még nagyobb összegű - 16,7 milliárd EUR - hozzájárulás fizetéséhez vezetne. Figyelembe véve, hogy az említett kockázatok nem voltak helytállóak, a francia hatóságok úgy számították, hogy a különbözetet (3,2 milliárd EUR) bőven kompenzálná az az 5,7 milliárd EUR összegű rendkívüli átalány-hozzájárulás, amit a France Télécom 1997-ben fizetett.
(80)
A Francia Köztársaság szerint a La Poste határozatban foglaltakhoz hasonlóan itt is megállapítható (51), hogy ez az átalány-hozzájárulás azonosítható az értékkülönbözettel, így alkalmas lehet a módosított mértékhez kapcsolódó - a nem közös kockázatokat is magába foglaló - hozzájárulás kifizetésének kompenzálására. Ebben az esetben úgy tűnik, hogy ennek az értékkülönbözetnek az összege jelenleg meghaladja az 1996-os törvény által rögzített mértéknek és a 4. táblázatban jelölt, módosított mértéknek a különbözetét. Ez az értékkülönbözet soha nem fogja teljesen fedezni a két mérték közötti különbözetet. Ilyen körülmények mellett eloszlathatóak lennének azok az aggályok, melyeket a Bizottság az eljárást megindító határozatában juttatott kifejezésre, miszerint nincs a France Télécom és versenytársai közötti igazi versenyegyenlőség.
(81)
A Francia Köztársaság számára a La Poste által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozó 2006-os reform a lényegi kérdéseket illetően tökéletesen összehasonlítható a France Télécom 1996-ban bevezetett reformjával, amely előbbinek mintájául is szolgált. Számításba véve a két ügy közötti párhuzamot, semmi sem indokolja, hogy a Bizottság eltérjen a La Poste ügyében kialakított precedenstől. A Bizottságnak különösen annak kellene helyt adnia, hogy a France Télécom számára előírt rendkívüli átalány-hozzájárulás számításba vehető a reform versenyegyenlőségének vizsgálata során, oly módon, hogy azt de facto előlegként kezelik a nem közös kockázatokhoz kapcsolódó járulék-fizetési kötelezettség teljesítése során.
(82)
A Nemzetgyűlésben illetve a Szenátusban akkoriban folytatott viták során hivatkozott, a reform által meghatározott tízéves időszakra szóló pénzügyi biztosíték ezzel ellentétben pontos nyilatkozatokból ered. Ilyen érvelést azonban nem találunk sem a törvényjavaslatok (általános) indokolási részében, sem a szóban forgó törvényekben, vagy azok végrehajtási rendelkezéseiben. A Bizottság részéről kizárólag a kontextuson kívül elfogadható nyilatkozatok szerint a jogalkotó szándéka 1996-ban az lehetett, hogy ugyanazon a szinten határozza meg a France Télécom által fizetendő nyugdíjköltségeket, mint ahogyan azok a versenytársai számára is elő vannak írva, nem pedig az, hogy tíz évre megfossza őt a reform hatásától.
(83)
A parlamenti munka egyértelműen azt mutatta, hogy a hozzájárulás összegét átalányként határozták meg, anélkül, hogy bármi köze is lett volna ahhoz az összeghez, amit az államnak valóban magára kellene vállalnia. Ugyanígy, a 96-385. sz. határozatában (1996. december 30.) az Alkotmányügyi Tanács megjegyzi, hogy a 37,5 milliárd FRF összegű átalány-hozzájárulás fizetési kötelezettségének magyarázata abban van, hogy az állam magára vállalta az állami alkalmazottak nyugdíjának fizetését, anélkül, hogy ellentételezést kért volna. Másrészről pedig az állami költségvetésbe történő befizetéseket nem egy különleges kiadásra szánták, és nem járulnak hozzá - az 1959. január 2-i, a költségvetési törvényekről szóló alaprendelet 18. cikkében foglaltaknak megfelelően - a költségvetési egyensúly általános feltételeinek biztosításához.
(84)
A Francia Köztársaság számára a rendkívüli hozzájárulás pontos összege az 1997-es költségvetési törvényben került meghatározásra, mégpedig nem egy, az állam kompenzálását lehetővé tevő tízéves időszakot számításba véve, hanem épp ellenkezőleg, a France Télécom mérlegének szerkezetére gyakorolt hatás függvényében, hogy a hozzájárulás továbbra is a vállalat számára elviselhető teher maradjon. Az összeget nem olyan logika szerint rögzítették, hogy az állam számára kompenzációt jelentsen, hanem éppen a vállalat hozzájárulási képességét számba véve határozták meg.
(85)
A módszer, amely szerint az 1997 óta ténylegesen fizetett nyugdíjszolgáltatásokkal való mindenféle kapcsolat nélkül kezelték a hozzájárulást, igazolja annak átalányjellegét. Így, amint az a Francia Köztársaság által rendelkezésre bocsátott adatokból is látszik, a France Télécom állami alkalmazottai számára, a speciális nyugdíj-felhasználású számlán keresztül 1997 és 2006 között kifizetett nyugdíjak összege elérte a \[…] milliárd eurót. Ezalatt a Közintézmény, melynek az volt a feladta, hogy kezelje a France Télécom rendkívüli hozzájárulását, egy 3,4 milliárd eurós összeget utalt ugyanerre a számlára. Ugyanezen időszak alatt a kifizetett hozzájárulások által nem fedezett összeg elérte az 1,2 milliárd eurót. Másfelől, 1997-ben ennek az alapnak 17-től 25 évig terjedő élettartamot becsültek, anélkül, hogy ez bármilyen kapcsolatban lenne azzal a tíz éves időszakkal, amire a Bizottság alapozza - a számára elfogadhatónak tűnő - érvelését.
(86)
A Francia Köztársaság úgy ítéli meg, hogy a France Télécom a reform nélkül kiszorult volna a piacról, mivel hozzájárulásának mértéke 2010-ben elérte a bruttó indexált fizetés 77 %-át, és számláin egy olyan fedezet volt, ami az alkalmazásában álló állami alkalmazottak nyugdíjának kifizetésére volt tartalékolva. A reform tehát meghatározó lépés volt a piac liberalizációjához való alkalmazkodás idején. A liberalizáció az Unió céljával összhangban van, ahhoz alkalmazkodik, és a szükséges minimumra korlátozódik. A reform nélkül a France Télécom kiszorult volna a piacról, és nem tudott volna bekapcsolódni a szükséges beruházásokba, különös tekintettel a helyi szolgáltatók területének felosztásába, anélkül, hogy a csőd lehetősége és a reform versenyre gyakorolt negatív hatása kizárható lett volna.
(87)
Emellett a Francia Köztársaság szerint a France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozó reform, illetve különösen egy rendkívüli hozzájárulás-fizetésre való kötelezés nem járt volna költséggel az állam számára 1997 és 2006 között, viszont a francia hatóságok becslései alapján nettó bevételként több, mint 9,1 milliárd eurót jelentett volna a francia állam javára (52). Ha a rendkívüli hozzájárulással teljesítményértékelés is együtt járna, a Francia Köztársaság szerint egy 7 %-os leszámítolási kamatláb előírható lenne. 1996-tól kezdve a rendkívüli hozzájárulás-fizetési kötelezettséget alapelvként kezelték. A befektetésben hosszú távú lehetőség lenne, mivel a fizetendő szolgáltatások és a várt járulékok összege közötti különbség 2005-ben - azaz 9 évvel a reform után - nem lépte túl az 500 millió eurót, illetve 12 évvel a reform után az 1 milliárd eurót. 1996-ban a 15 éves államkölcsönre vonatkozó kamatláb mértéke átlagban elérte a 6,9 %-ot. A France Télécom 1991 és 1997 novembere között a maga részéről kötvénykibocsátásba kezdett, átlagosan 7 %-os összehasonlítható kamatlábbal.
(88)
Végül, a Bizottság által követelt összegeknek a France Télécom iparűzési adójának felhasználásáról szóló határozat végrehajtása során történő zár alá vételét, (53) majd ezeknek az összegeknek a kifizetését a Bizottságnak úgy kellene értékelnie, hogy a határozatát végrehajtották - ahogyan az az általa 2007-ben kiadott közleményben szerepel (54). Következésképpen a támogatások halmozott hatását nem kellene megvizsgálni.
6. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
6.1. A támogatás megléte az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében
(89)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése kimondja: „Ha e szerződés másként nem rendelkezik, a közös piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.”
(90)
Ezen bekezdés halmozott feltételeinek alkalmazását és jelen esetre való értelmezését a 6.1.1 és a 6.1.5. szakaszok között vizsgáljuk.
6.1.1. Az állam által vagy állami forrásból nyújtott támogatás
(91)
Az 1990-es törvény és az 1996-os törvény is a francia államtól ered. Ezek a törvények határozzák meg azt az intézkedést, melynek értelmében a France Télécom köteles az Államkincstárnak ellentételezést fizetni az állományába tartozó állami alkalmazottak nyugdíjának - az állam általi - megállapításának és folyósításának ellenszolgáltatásaként. Az 1996-os törvény alkalmazása alapján, amint a France Télécom által az Államkincstárnak fizetett ellentételezés kevesebb, mint amit az 1990-es törvény eredeti változata határoz meg, a francia állam jóváhagy a France Télécom számára egy állami forrásaiból származó támogatást.
6.1.2. Egyes vállalatok előnyben részesítése
(92)
Az 1990-es törvény rendelkezései meghatározzák a jogi személyként működő France Télécom közjogi társaságra alkalmazandó szabályrendszert. Az 1996-os, a France Télécom állami vállalatról szóló törvény a fent említett rendszert olyan rendelkezésekkel módosítja, melyek egyetlen vállalatra meghatározott módszerek szerint, kizárólag a France Télécom vonatkozásában alkalmazandók.
(93)
Az 1990-es törvény által bevezetett rendszer célja egy olyan, a munkáltatói hozzájárulás elveihez és összegeihez képest speciális ellentételezésnek a meghatározása, melyet a France Télécom köteles fizetni a francia államnak az utóbbi által kifizetett nyugdíjakért. Mind az 1991 és 1996 között alkalmazott 1990-es törvény eredeti változata, mind pedig az 1997 óta hatályos 1996-os törvény által bevezetett másik ellentételezés speciális intézkedéseken alapul, és kizárólag a France Télécomra vonatkozik, így - ellentétben a France Télécom által állítottakkal - megfelel a kiválasztás megállapítása feltételének.
6.1.3. Gazdasági előny, mely torzítja a versenyt, vagy annak torzításával fenyeget
(94)
Meg kell állapítani, hogy azok az intézkedések, melyek meghatározták a szóban forgó kompenzáció összegét, előnyben részesítették-e a France Télécomot. A kérdés az, hogy az 1996-os törvény által az 1990-es törvény 30. cikkében bevezetett módosítások támogatásnak minősülnek-e annyiban, amennyiben a France Télécom számára gazdasági előnyt jelentenek. Ez a szóban forgó nyugdíjrendszer jellege és szerkezete alapján ítélhető meg, valamint azon hatások nyomán, melyek a France Télécomot ebből kifolyólag érintették, nem pedig a módosítások indoka és célkitűzése szerint. A Francia Köztársaság által állítottakkal ellentétben, az 1990-es törvény módosításával elérni kívánt cél - főszabály szerint - nem adhat alapot a módosítás hatásainak értékelésére.
(95)
A France Télécom állományába tartozó állami alkalmazottakra vonatkozó egyedüli törvénykönyv, a polgári és katonai nyugdíjakról szóló nyugdíjtörvény alkalmazásából következően az állam fedezi a France Télécom állományába tartozó állami alkalmazottak nyugdíjainak megállapítását és folyósítását. Sem az 1990-es, sem az 1996-os törvény nem módosította ezeknek az állami alkalmazottaknak a jogállását, sem pedig azt az alapelvet, hogy nyugdíjukat az állam fizeti. Ez a tétel látszólag abból az alapelvből ered, mely szerint az állami alkalmazottak - jogállásuknál fogva - a közjót szolgálják és teljes függetlenség mellett, az általános érdeknek megfelelően járnak el. Nem áll meg az említett tétel abban az esetben, ha ezen állami alkalmazottak egy visszterhes szolgáltatásokat nyújtó vállalat alkalmazásában állnak e vállalat érdekét és nyereségét szolgálva, a többi, ugyanolyan szolgáltatást nyújtó vállalattal versenyben.
(96)
Ebből a szemszögből nézve, az 1990-es törvény eredeti szövege és az 1996-ban végrehajtott módosítása által meghatározott ellentételezés államnak való fizetése kivételt jelent az alól az elv alól, mely szerint a francia állam vállalja magára a költségek fizetését. Ezt a kivételezést a France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak esetében alkalmazandó nyugdíjrendszer jellege és szerkezete indokolja. Így, a polgári és katonai nyugdíjakra vonatkozó nyugdíjtörvény rendelkezései értelmében a francia állam felelős a France Télécom állami alkalmazotti nyugdíjainak megállapításáért és folyósításáért. Ezek az állami alkalmazottak francia állami közalkalmazotti jogállással rendelkeznek, és nem a társadalombiztosítási szolgáltatásokra vonatkozó az általános jog alá tartoznak.
(97)
A France Télécom által fizetett ellentételezés hiányában sem terhelné a francia államot kisebb felelősség az állami alkalmazottak fent említett jogállásának biztosítása érdekében fennálló kötelezettségei teljesítésére, kivéve, ha ezeket a kötelezettségeket az állam utólag egyoldalúan módosítaná. Ezzel ellentétben, az állam által kinevelt állami alkalmazottak ellentételezés nélkül történő átengedése a France Télécomnak, tiszta előnyt jelentene ez utóbbi számára a fizetett vagy a fizetendő nyugdíjak tekintetében.
(98)
Mivel a France Télécom versenytársai nem alkalmaznak olyan állami alkalmazott munkavállalókat, akiknek a jogállása folytán a francia államnak hasonló pénzügyi kötelezettségei lennének, mint a France Télécom dolgozói esetében, a nyugdíjfinanszírozási rendszer logikája, valamint a törvény által bevezetett ellentételezések fizetése nem alkalmazható velük szemben. Erről tanúskodik az a tény is, hogy mivel a versenytársak által alkalmazott munkavállalók jogállása a társadalombiztosítási szolgáltatások általános jog által szabályozott, a bérek ki nem fizetésének kockázata tekintetében különböző volt, a francia hatóságok úgy ítélték meg, hogy a társadalombiztosítási járulékok fizetésének kötelezettsége indokolttá teszi ennek a kockázatnak a fedezetét. Márpedig éppen e jogállás miatt véli úgy a Francia Köztársaság, hogy az 1996-os törvénnyel bevezetett, a France Télécom által az államnak fizetendő ellentételezés összegének kiszámítása során az állami alkalmazottak és a magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalók nem közös kockázatainak számításba vétele nem indokolt.
(99)
Ebből tehát az következik, hogy - a magánjogi szerződés alapján alkalmazott munkavállalók foglalkoztatásának tényéből adódó fizetési kötelezettséget illetően - ezek a vállalatok sem jogi szempontból, sem ténylegesen nincsenek az állami alkalmazottakat foglalkoztató France Télécommal összehasonlítható helyzetben. Mindez ellentétben áll azzal, amit a Francia Köztársaság és a France Télécom észrevételeiben állít.
(100)
Ugyanígy nincs helye az összehasonlításnak a France Télécom által alkalmazott ellentételezési rendszer és a más közjogi alanyok - amelyek állami alkalmazotti jogállással foglalkoztatnak - számára meghatározott rendszer között sem. Ilyenek például a Párizsi Pénzverde vagy a Nemzeti Erdőhivatal, vagy más, ipari és kereskedelmi közintézmények, mint a korábbi EDF vagy GDF, amelyek bizonyos, általuk végzett tevékenységek alapján az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése szerinti vállalkozásnak minősülhetnek. Az EDF vagy a GDF specifikus nyugdíjrendszerrel működött, mely nem volt a közszolgáltatók által alkalmazott rendszerekhez igazítva. Az EDF és a GDF által alkalmazott rendszert egyébként az általános rendszerhez igazították azóta; még ha alá is kell húzni, hogy a Bizottság ebben az esetben támogatás hiányát állapította meg, pusztán azért, mert ez a hozzáigazítás pénzügyi szempontból semleges volt az állam számára (55), amiről nincs szó az 1996-os reform ügyében a jelen esetben.
(101)
Az ellentételezés rendszere azonban - amely a La Poste által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozásáért cserébe az államnak kedvez - a Bizottság La Poste határozatában leírt és feltételekkel jóváhagyott módosítások előtt egy olyan állami vállalaté volt, mely egy ipari és kereskedelmi közintézményhez hasonlítható, és az 1990-es törvény eredeti szövege értelmében a France Télécomhoz hasonló maradt, amennyiben meghatározta az állam számára történő, az állami alkalmazottak számára teljesített nyugdíjak éves törlesztését, valamint a költségek kiegyenlítését, a társadalombiztosítási törvénykönyv L-134. cikkének megfelelően.
(102)
Még ha úgy tűnik is, hogy a La Poste nincs versenyhelyzetben (versenyhelyzetnek tekinthetjük azt, amikor az egyik fél számára engedélyezett előnyök torzíthatják a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyegetnek) a France Télécommal, megállapítható, hogy az 1996-os reform előtt a France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjrendszerének rendelkezései és azok logikája ugyanaz volt, mint a La Poste esetében alkalmazott nyugdíjrendszeré az adott időszakban. Egyébként pedig, a Bizottság a La Poste határozatában úgy ítélte meg, hogy a La Poste nyugdíjrendszerének reformja állami támogatásnak minősül, ellentétben azzal amit a Francia Köztársaság állít a France Télécomot érintő hasonló helyzetben. Általánosságban elmondható, hogy a France Télécom helyzetének megítéléséhez egy olyan, közjogi vagy magánjogi vállalatot tekinthetünk referenciának, amely jogállásukat megőrzött állami alkalmazotti személyi állományt foglalkoztat. Az ilyen vállalatok ugyanabba a helyzetbe kerültek, mint a France Télécom. Tehát e referencia függvényében ítélhető csak meg, hogy a France Télécom állami támogatásban részesült-e.
(103)
Ellentétben azzal, amire a Francia Köztársaság illetve a France Télécom hivatkozik, nem támogatható az sem, amikor egy intézkedés pusztán azért nem nyújt előnyt egy vállalatnak - jelen esetben a France Télécomnak - mert ez a vállalat épp most kompenzált egy múltbeli hátrányt. A Bizottság ugyanakkor nemrégiben visszautasított egy, a France Télécommal egykor versenyhelyzetben lévő távközlési szolgáltató általi érvelést, mely szerint a múltból örökölt közszolgáltatási jogokhoz hasonló, valamint az állomány egy része esetében az általános jog alá tartozó jogoktól eltérő nyugdíjakra vonatkozó speciális társadalombiztosítási jogok társadalombiztosítási költségcsökkentő intézkedéseket tesznek indokolttá a szolgáltató által ebbe a kategóriába sorolt nyugdíjasok esetén (56). Ebben a tekintetben - ahogyan az egyeztetések során a francia hatóságok is hangsúlyozták - az 1996-os törvény írta elő a francia állam számára új és jelentős költségként a France Télécom állományába tartozó állami alkalmazottaknak járó nyugdíjak megállapításának és folyósításának kötelezettségét. Az 1996-os törvénynek tehát egy olyan következménye is lett, hogy csökkentette a France Télécom által fizetett ellentételezés összegét.
(104)
A törvény által meghatározott munkáltatói hozzájárulás mértékének számítási módja szerint a France Télécom 1996. december 31-e óta az állam számára kisebb összegű ellentételezést fizet, mint amelyet e törvény hiányában fizetett volna. Ráadásul a törvény által bevezetett munkáltatói hozzájárulás kötelezettség alól mentesítő jellegéből adódóan a France Télécom 1996. december 31-én azonnali hatállyal visszaírta a jövőbeni kötelezettségei kifizetéséhez elkülönített céltartalékot a könyveibe. Az a költség, melynek fizetése alól a France Télécom mentesült, így nem volt új, hiszen az 1990-es törvény a korábbi költségvetési gyakorlatot vezette be újra. Előre tervezhető volt, hiszen a vállalat céltartalékot képzett erre a célra, továbbá nem tért el az általános jogi társadalombiztosítási rendelkezésektől, mivel ez nem volt alkalmazandó a France Télécom által fizetendő ellentételezésre.
(105)
Az 1996-os törvény, hatálybalépését követően a francia államra ruházta annak az éves szintű járulék fizetésének a kötelezettségét, amely teljesen fedezte az érintett alkalmazottak nyugdíjfinanszírozási költségét. A támogatás - 1996-os törvény által is jóváhagyott - összege a törvény hatálybalépése óta az ellentételezés, azaz a France Télécom által a francia államnak fizetendő, kötelezettség alól mentesítő munkáltatói hozzájárulás és azoknak a költségeknek az éves szintű különbségeként is kiszámítható, amelyeket az 1990-es törvény értelmében a vállalatnak fizetnie kellett volna (lásd az 1. táblázatot), amennyiben a törvényt nem módosítják. Ebből a különbségből kell levonni az 1997-ben fizetett átalány-hozzájárulás összegét.
(106)
A Francia Köztársaság által rendelkezésre bocsátott, illetve a (40) preambulumbekezdésben szereplő becslésekből látszik, hogy az 1996-os reform idejétől egészen a francia állam számára költséget eredményező pénzügyi kötelezettségek várható elévüléséig, azaz 2043-ig, a francia hatóságok ennek a teljes összegnek az új nettó értékét \[…] milliárd euróra becsülték. 2043-ban szűnnének meg ugyanis a nyugdíjas állami alkalmazottakkal, vagy azok jogutódaival szemben az állam pénzügyi kötelezettségei. A költség nettó aktuális értéke 1996-ban elérte a \[…] milliárd eurót, miután levonásra került a France Télécom összes éves járuléka (15,2 milliárd EUR), tehát az alkalmazottak után fizetendő (\[…] milliárd EUR) értékű összeg, illetve a rendkívüli átalány-hozzájárulás 5,7 milliárd eurós összege.
(107)
Szükséges egyébként annak megállapítása, hogy az 1996-os reform idején (meg)becsült összegek megközelítő becslést jelentenek a valós összegekhez képest (57). A France Télécom terhére - éves szintű hozzájárulás formájában - meghatározott, az 1997-ben fizetett 5,7 milliárd eurós értékkülönbözetnél nem nagyobb ellentételezés összege egyáltalán nem gyakorolt hatást a francia állam költségvetési semlegességére. Ha ez lett volna a cél - a biztosítási statisztikai számításokban foglalt feltételezések megfelelő jellemzőinek kikötésével -, a költségeknek és a bevételeknek azonos értékűnek kellett volna lenniük az egész időszakra vonatkozóan, következésképpen a France Télécom számára ez nem jelentett volna gazdasági előnyt.
(108)
A francia hatóságok tudatában voltak annak, hogy „a France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjköltségeinek az állam általános költségvetésére való átruházása”„az állam számára egy új és jelentős mértékű terhet jelentett” és amit a rendkívüli átalány-hozzájárulás, vagy az állam tulajdonában lévő vállalati részvények egy részének eladása csak részben fedeznének. A (31) preambulumbekezdésben említett viták is azt mutatják, hogy a francia állam 1996-ban nem akarta teljesen kompenzálni az új költséget, amit a jövőre nézve vállalt; ezzel ellentétben szándékában állt vállalni egy új költséget, és egyúttal azt akarta, hogy „a vállalat érdekeit vegyék elsődlegesen figyelembe ebben az ügyben”.
(109)
Az állam által vállalt új költség becslésére vonatkozó, a francia állam által fenntartottaktól különböző aktuáriusi feltételezések szerint is nyilvánvaló, hogy az 1997-ben fizetett rendkívüli átalány-hozzájárulás ellenére, a reform - csökkentett munkáltatói nyugdíjjárulék formájában - jóváhagyta egy jelentős gazdasági előny nyújtását. Márpedig az átalány-hozzájárulás vagy értékkülönbözet nem tette lehetővé a francia állam számára átengedett költségek teljes fedezését, csak - legfeljebb - a számításba vett nagyságrend csökkentését. Ennél fogva nem lehet megerősíteni az akkori aktuáriusi számítások helyességét, illetve a számításokból következő, 2043-ig tartó időszakra vonatkozó becslések pontosságát.
(110)
Másfelől, nincs helye a France Télécom és a Francia Köztársaság által javasolt összehasonlításnak a France Télécom kisebb összegű járulékából eredő pénzügyi előnyök és az állami alkalmazottak foglalkoztatásából származó állítólagos hátrányok vonatkozásában. Így tehát az 1996-os törvény semmi esetben sem növelte ezeket az állítólagos hátrányokat, mivel nem vonta maga után további állami alkalmazottak foglalkoztatását. Végeredményben, az 1996-os törvény - amellett, hogy mentesítette a France Télécomot a pénzügyi kötelezettségeinek egy része alól - célkitűzése nem az volt, hogy kompenzáljon egy, a bérekkel kapcsolatos állítólagos hátrányt, sem az, hogy - a France Télécom szóhasználatával élve - biztosítsa az állami alkalmazotti állomány foglalkoztatásának folyamatosságát.
(111)
Felesleges tehát válaszolni a Francia Köztársaság és a France Télécom által felhozott, az állami alkalmazottak foglalkoztatásának állítólagos hátrányával kapcsolatos érvekre.
-
Először is, a France Télécom a francia piac versenyszempontból történő teljes megnyitása előtt egy képzett és hozzáértő személyi állománnyal rendelkezett. Amennyiben teljesen helyettesíteni kellett volna ezt az állományt, a vállalat nem tudta volna megtartani pozícióját a piacon. Ezt a France Télécom elmulasztotta jelezni a dokumentumokban.
-
Továbbá, a bérek összege és az állomány továbbképzésére fordított beruházás, amit a France Télécom hátrányként könyvel el, szokásos költségként jelennek meg egy vállalat költségvetésében, és nem lehet kijelenteni, hogy ne fokoznák az állomány termelékenységét és elkötelezettségét a versenytársakhoz képest.
-
Másfelől, amennyiben igaznak bizonyul, hogy a France Télécomnak nincs lehetősége bértömegének az állományát csökkentő intézkedések általi rendezésére, kétséges, hogy az ilyen, kizárólag állami alkalmazottakat - jogállásuknál fogva - érintő intézkedések ténylegesen végrehajthatók lennének, tekintve, hogy az állami alkalmazottak felvételének 1997-es befagyasztása, valamint a magánjogi szerződés alapján történő foglalkoztatáshoz való visszatérés már eleve kellően rugalmas lehetőségeket biztosítottak a bértömegek rendezéséhez.
-
Végül, amennyiben igaz, hogy a vállalat jelentős összeget szánt a korengedményes nyugdíjba vonulás ösztönzésére, a France Télécom pénzügyi kötelezettségeinek, az 1996-os törvény általi, francia államra való áthárítása nélkül még nagyobb költség terhelte volna a vállalatot. A rendelkezés tehát lehetővé teszi a korengedményes nyugdíjba vonulás ösztönzését és az érintett alkalmazottaknak a korábbi, állam általi kifizetését. Az 1996-os törvény nélkül a France Télécom folytatta volna ezeket a kifizetéseket.
(112)
A panaszosok szerint a France Télécom által, a korábbi monopolhelyzetéből adódó versenyelőny figyelembevétele szintén nélkülözi a megalapozottságot, tekintve, hogy nem áll kapcsolatban a szóban forgó intézkedésből származó gazdasági előny fennállásának kérdésével. Az állítólagos előnyök és hátrányok - a társadalombiztosítási költségeket illetően - nincsenek tényleges kapcsolatban a versenyfeltételek távközlési piacokon való kiegyenlítésének kérdésével.
(113)
A France Télécom költségeit kizárólag az 1996-os törvény által bevezetett rendkívüli átalány-hozzájárulás növelte meg - azonnali hatállyal - a már korábban azonosított referenciahelyzethez képest. Az átalány-hozzájárulás fizetése csökkentette annak a támogatásnak az összegét, melyben a France Télécom részesült és még részesülni fog - az 1996-os törvény alkalmazása körében - addig, amíg megszűnnek a France Télécom helyett a francia állam által fizetett pénzügyi költségek. A francia állam által az adott időszakban használt aktuáriusi módszerek helyességének kétségbe vonása nélkül megállapítható, hogy e nélkül az átalány-hozzájárulás nélkül a France Télécom költségeinek összege - 1996-os nettó értéken - 18,9 milliárd, nem pedig \[…] milliárd euróval lett volna kevesebb.
(114)
Az 1996-os törvény tehát lehetővé tette és teszi továbbra is a France Télécom számára, hogy rendelkezni tudjon megnövekedett pénzügyi forrásaival a részvételével működő piacokon. Az 1996-os törvényből kifolyólag ezek a pénzügyi források jelentősebbek voltak, mint azok, amelyekkel a France Télécom az 1990-es törvény eredeti szövegének hatálya idején rendelkezett. Márpedig - a France Télécom részvételével működő - távközlési szolgáltatások piacát, mind Franciaországban, mind a többi tagállam területén, a kizárólagos vagy speciális jogok 1988-től kezdődő, lépcsőzetes megszüntetésével fokozatosan nyitották meg a verseny előtt, majd - speciális kikötés hiányában - 1998-tól kezdődően teljesen szabaddá tették. A francia piac verseny előtt történő teljes megnyitására 2002-ben került sor. A jelen határozat tárgyát képező 1990-es és 1996-os törvények rendelkezéseinek bevezetése előtt, a jogi akadályok megszüntetésével más szolgáltatók is piacra léptek, amelyekkel a France Télécom versenyhelyzetbe került.
(115)
A France Télécom az 1996-os reformhoz képest kedvezőbb helyzetbe került, mivel mentesült az általa foglalkoztatott állami alkalmazottak jövőbeni nyugdíjának fedezetére szolgáló céltartalék-képzési kötelezettsége alól, és egy alacsonyabb szintű éves járulékszintnek lett alárendelve. Így, egy kötelezettségektől és költségektől könnyített mérleggel rendelkezett, melynek köszönhetően - az alaptőkéjét megemelve - növelni tudta piaci vonzerejét. Amint az a jelen határozat (48)-(50) közötti preambulumbekezdéseiben is kifejtésre került, a France Télécom mentesült a korábbi francia piacán meglévő költsége alól, így a vállalat könnyebben tudott más tagállamoknak a verseny előtt újonnan megnyitott piacán fejlődni.
(116)
Ebből következik, hogy a francia állam számára, az állami alkalmazottak nyugdíja finanszírozásának ellenében fizetendő kompenzáció számítási módszeréből kifolyólag csökkent a France Télécom költsége. Ez torzítja a versenyt, vagy annak torzításával fenyeget a France Télécom és az új szolgáltatók között a franciaországi és minden olyan piacon, ahol a France Télécom jelen van.
6.1.4. A tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás
(117)
Azon franciaországi piacokat, amelyeken a France Télécom tevékenységét kifejti, 1988 óta fokozatosan nyitották meg a verseny előtt, így jelenleg nagymértékben nyitottak a tagállamok közötti kereskedelem előtt. A 96/19/EK irányelv a távközlési ágazat 1998. január 1-jével történő teljes liberalizációjára vonatkozott. Így Franciaországba települtek azok a szolgáltatók, melyek tőkéje részben Franciaországon kívüli, más tagállamban működő vállalat tulajdonában volt. Ezen piacok közül néhány érinti a tagállamok közötti nemzetközi kommunikációt. Hasonlóképpen, a France Télécom - leányvállalatain keresztül - más tagállamokban (nevezetesen Spanyolországban, Belgiumban, illetve az Egyesült Királyságban) elektronikus kommunikációs szolgáltatást nyújt.
(118)
Ilyen feltételek mellett, az általános társasági költségeket, valamint a France Télécom működési költségeit csökkentő, így a vállalat erőforrásait mentesítő, további befektetéseket, jobb kereskedelmi ajánlatokat és más tagállamban letelepedést lehetővé tevő intézkedésről feltételezhető, hogy befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet.
6.1.5. Következtetés a támogatás fennállásáról az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében
(119)
A fent leírtakból következik, hogy ha levonjuk az 1990-es törvény eredeti szövege értelmében a nyugdíjköltségekért az állam számára fizetendő munkáltatói hozzájárulás formájában megjelenő ellentételezés összegét, és helyettesítjük azt az 1996-os törvény által bevezetett, alacsonyabb összegű ellentételezéssel, megállapíthatjuk, hogy a Francia Köztársaság jóváhagyott egy saját erőforrásaiból történő támogatást a France Télécom számára. Az 1996-os törvény által meghatározott költségátruházás által nyújtott támogatás tehát torzítja a versenyt, vagy annak torzításával fenyeget, és hatással van a tagállamok közötti versenyre az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint.
(120)
Következésképpen, szükségszerű megvizsgálni, hogy ez a támogatás a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősíthető-e.
6.2. A támogatás összeegyeztethetőségének alternatív jogi alapjai
(121)
A Bizottság megjegyzi, hogy Franciaország nem hivatkozott az EUMSZ 106. cikke (2) bekezdésére, mint a kérdéses intézkedés összeegyeztethetőségének alapjára.
(122)
Az EUMSZ 107. cikkének (2) bekezdésében meghatározott, a magánszemély fogyasztóknak nyújtott szociális jellegű támogatásokra, a természeti csapások vagy rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatásokra, valamint a Német Szövetségi Köztársaság egyes területeinek nyújtott támogatásokra vonatkozó mentességek a szóban forgó esetben nem rendelkeznek relevanciával.
(123)
Az EUMSZ 107. cikkének (3) bekezdésében meghatározott mentességek tekintetében a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó támogatások nem olyan térségek gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatások, ahol rendkívül alacsony az életszínvonal vagy jelentős az alulfoglalkoztatottság, nem közös európai érdeket szolgáló projekt előmozdítására szolgálnak és nem a francia gazdaságban bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtották őket. Nem tekinthetők a kultúrát és a kulturális örökség megőrzését előmozdító támogatásnak sem.
(124)
Úgy tűnik tehát, hogy kizárólag az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja alkalmazható ennek az intézkedésnek a közös piaccal való összeegyeztethetőségének értékelésére.
6.3. A támogatás összeegyeztethetősége az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjával
(125)
Az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján: „A belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető: (…) az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben (…)”.
(126)
Ahhoz, hogy a támogatást arra hivatkozva tekintsük a belső piaccal összeegyeztethetőnek, hogy egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését mozdítja elő, a támogatásnak a gazdasági tevékenység végzésének módját kell fejlesztenie. A 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja értelmében valamely támogatás csak akkor tekinthető összeegyeztethetőnek, amennyiben nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben. Értékelésében a Bizottság különös jelentőséget tulajdonít a szükségesség és az arányosság elvei figyelembevételének (58).
(127)
Előzetesen - és tekintettel a Bizottság által az eljárás megindításakor megfogalmazott kétségekre - megállapítható, hogy a Francia Köztársaság kielégítő mértékben, a Bizottság által az iparűzési adó alkalmazásáról szóló döntésben meghatározott támogatás-visszaigénylésnek megfelelően rótt fizetési terhet a France Télécomra (59). A törvényszéki ítélet megsemmisítésére irányuló kereset elutasításáról szóló bírósági határozat megismerése után a Bizottság úgy véli (60), hogy a Francia Köztársaság megtette a határozat végrehajtásához szükséges lépéseket. Amint a kirótt iparűzési adó által megszűnik a France Télécom által élvezett gazdasági előny, értelmét veszti a jelen eljárás tárgyát képező támogatás kumulált hatásának vizsgálata.
(128)
Egyebekben megállapítható, hogy a járulékok fizetése - a beruházási költségekkel ellentétben - a vállalat szokásos működési költségeihez tartozik, így az ennek terhét csökkentő támogatás a vállalat működését segíti. E gyakorlat belső piaccal való összeegyeztethetőségét tehát - a bírósági joggyakorlat értelmében - a Bizottság csak szűk körben fogadhatja el.
6.3.1. A támogatási intézkedés céljának összeegyeztethetősége a közös érdekű célkitűzésekkel
(129)
Jelen esetben, az 1997 óta folyósított támogatást olyannak lehet tekinteni, melynek az a célja, hogy segítse az elektronikus kommunikációs szolgáltatások fejlesztését egy teljesen liberalizált piaci környezetben. Az 1996-os törvény együtt került átvételre a távközlési szolgáltatások szabályozásáról szóló 96-659. számú törvénnyel (1996. július 26.), amely Franciaországnak az uniós jogból és a 96/19/EK rendeletből fakadó kötelezettségeit ültette át.
(130)
Ebben a tekintetben az 1996-os törvény általános célkitűzése a francia államnak fizetendő ellentételezéssel az, hogy a béreket terhelő kötelező járulékok mértékét kiegyenlítse a France Télécom és a távközlési szektor többi, az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás alá tartozó szereplője között. A felhasznált eszköz - azaz a kizárólag a France Télécom munkáltatói járulékterheire ható közvetlen támogatás - alkalmasnak látszik a kitűzött cél elérésére.
(131)
Az a támogatás, melynek célja a legfontosabb piacán monopolhelyzetben lévő, hatékony gazdálkodásra nem kényszerített France Télécom szokásos közterheinek csökkentése, versenyhelyzetben a - korábban monopolpiacon végzett - szolgáltatások színvonalának javításához vezethet, amennyiben a versenytársak közterheket fedező pénzügyi erőforrásai nem sértik az érdemeken alapuló verseny, vagyis az esélyegyenlőség fogalmát. Persze a későbbiekben érezhetőek a fenntartások azzal kapcsolatban, mennyire alkalmasak a törvény bizonyos rendelkezései a kitűzött cél elérésére. Ennek ellenére sem a szabályozás legitimitása, sem a kompetitív piaci környezetben működő, az elektronikus kommunikációs szolgáltatások fejlesztését, így a technológiai fejlődést és a szektor gazdasági fellendülését célzó közös érdekkel való összeegyeztethetősége nem lehet kétséges.
6.3.2. A támogatási intézkedés szükségessége
(132)
A France Télécom állományába tartozó állami alkalmazottak létszámstopjának, majd az 1996-os törvényben előírt, 2002. január 1. utáni felvételi tilalomnak természetes következménye lett a vállalat nyugdíjterheinek - az aktív állami alkalmazottak számához viszonyított - jelentős növekedése. A France Télécomot - a megváltozott szolgáltatás versenyjellege által igazolható módon - megfosztották attól a lehetőségtől, hogy más állami szervek állami alkalmazottait felvegye, ezáltal a versenytársaihoz képest túlzott nyugdíjfizetési terhekkel kellett szembenéznie. Azt is meg kell jegyezni, hogy az 1990-es törvényben kezdetben meghatározott, francia államnak fizetendő ellentételezési kötelezettség nem kizárólag az aktív, 1990-ben és azt követően szabad piaci feltételek között működő iparágban foglalkoztatott állami alkalmazotti állományra vonatkozott, hanem a Postáért és Távközlésért felelős minisztérium főigazgatóságának 1990-ben nyugdíjban lévő állományára is.
(133)
A problémát jól illusztrálják a Francia Köztársaság által közölt információk, melyek szerint a France Télécomnak, az 1990-es törvény előírásai alapján, az aktív állami alkalmazotti létszám bértábla szerinti bruttó bére 77 %-ának megfelelő összeget kellett volna befizetnie 2010-ben. Ahhoz, hogy a France Télécom és versenytársai közötti esélyegyenlőségről beszélhessünk, ezt az arányt […] % körülire kellene csökkenteni. A különbség - abszolút értékben - az egyenlő versenyfeltételeket biztosító hozzájárulási összeghez viszonyítva egy \[…] millió EUR nagyságrendű éves tételt tenne ki. A törvénybe nem foglalták bele a munkáltatói járulékok kötelezettség alóli mentességének jellegét. Az emiatt keletkező többlet következtében a France Télécomnak - az 1996-ban létrehozott 3,6 milliárd EUR összegű tartalékon felül - jelentősen növelnie kellett volna a nyugdíjalap céltartalékait is.
(134)
A panaszosok azon érve, miszerint a France Télécom 1996 óta felhalmozott vesztesége jóval nagyobb lett, mint amit az állami szabályozás önmagában okozott volna, a vizsgált kérdés tekintetében nem releváns. Bár a Francia Köztársaság felvetette a vállalati csőd kockázatát, amennyiben az 1990-es törvényben előírt rendszer folytatódna, a France Télécom által 1996-tól eddig felhalmozott adósság és a jelenleg szóban forgó tételek ezt nem indokolják. Ennek ellenére a támogatás szükségesnek tűnik a jövőben ahhoz, hogy a France Télécom piaci érdemeken alapuló versenyhelyzetet tudjon teremteni az érintett piacokon, és ne kelljen olyan lebéklyózó, örökölt társadalombiztosítási költségeket fizetnie, melyek a versenytársait nem érintik.
(135)
A kapott támogatás szükségességével kapcsolatos, a France Télécom korábbi monopolhelyzetéből eredő előnyökből eredő viták a panaszosok és a távközlési szolgáltató részéről nem tűnnek megalapozottnak. Igaz ugyanakkor, hogy 1996 óta a France Télécom számos franciaországi piacán meghatározó pozícióba került, különösen a kommunikációs piacra jellemző hálózatos jelleg végett. Ugyanerre támaszkodva szerzett a France Télécom más tagországok - nevezetesen Lengyelország és Spanyolország - piacain is jelentős pozíciókat. Ugyanakkor a France Télécom - ahogy azt az észrevételeiben a távközlési szolgáltató is közvetetten megjegyzi - EUMSZ 102. cikke szerinti erőfölénye, vagy az Unió területén alkalmazandó, elektronikus kommunikációra vonatkozó szabályok értelmében vett jelentős piaci ereje (61) olyan súlyos kötelezettségekkel jár együtt, amelyeknek a kevésbé jelentős piaci erővel bíró versenytársai nincsenek kitéve.
(136)
Márpedig ezek a kötelezettségek - például a hálózatához való hozzáférés biztosítása, a költségalapú díjszabás, vagy az erőfölénnyel nem rendelkező vállalkozások számára egyébként engedélyezett üzleti magatartás korlátozása - célja pontosan a France Télécom korábbi monopolhelyzetéből adódó pozíció versenyromboló hatásának csökkentése. Ezek az ad hoc szabályozó eszközök, melyeket az egyes nemzeti szabályozó hatóságok és versenyhivatalok, valamint a Bizottság rendszeresen használnak (62), jobban célzottak és hatékonyabban ellensúlyozzák a France Télécom korábbi monopolhelyzetéből eredő, panaszosok által említett, versenyre káros állandó hatásokat.
(137)
A jelen eljárás tárgyát képező állami támogatás így szükségesnek tűnik ahhoz, hogy a közös érdek megvalósulhasson, hiszen javítja a nyugdíjterhekkel kapcsolatos versenyfeltételeket, és ezáltal az elektronikus hírközlési szolgáltatások minőségét.
6.3.3. A támogatási intézkedés arányossága
(138)
Megállapítható, hogy az 1990-es törvény által a nyugdíjak megállapításának és folyósításának kikényszerített, államnak fizetett ellentételezése sui generis jogintézmény, mely kizárólag a France Télécomra vonatkozik. A támogatás visszatérítésének eredeti, az 1990-es törvény által meghatározott módját 1996-tól felváltotta egy új, az ellentételezés összegének számítási módja szempontjából eltérő rendszer. Ekkor még több elméleti megoldás is fennállt a France Télécom által munkáltatói hozzájárulásként fizetendő összeg meghatározására, így az ellentételezés nélküli, teljes állami szerepvállalás is. 1997 óta az ellentételezés összegét az ugyanabban a szektorban tevékenykedő versenytársak által fizetett egyes terhek figyelembevételével számolják ki. Annak eldöntése érdekében, hogy a támogatás a kitűzött cél elérése szempontjából arányos-e, elég megvizsgálni, hogy az ellentételezés mértéke - az 1996-os törvényben meghatározottak alapján - mennyire tekinthető objektívnek és indokoltnak.
(139)
Előzetesen meg kell jegyeznünk, hogy a hasonló, korábban monopolhelyzetben lévő távközlési szolgáltatók - mint a görög OTE vagy az egyesült királyságbeli BT Plc - állami alkalmazottakhoz kötődő nyugdíjterheinek könnyítését vizsgáló eljárások keretében a Bizottság tételesen ellenőrizte, hogy az ezeket a vállalatokat terhelő szociális terhek egyenértékűek-e a versenytársakéival. A Bizottság a vizsgálat alapján döntötte el - az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjával összhangban - hogy az adott távközlési szolgáltatónak adott állami támogatások összeegyeztethetőek-e a belső piac irányelveivel (63). A Bizottság megállapítja, hogy - jelen esetben - a France Télécom által az 1996-os törvénynek megfelelően évente fizetett, kötelezettség alól mentesítő hozzájárulások nem biztosítanak a versenytársak szociális terheivel egyenlő mértéket. Az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mértéket (a továbbiakban AVMM) nem éri el.
(140)
A Francia Köztársaság és a France Télécom ugyanakkor megemlíti az 1997-es, 5,7 milliárd EUR összegű, rendkívüli átalány-hozzájárulás befizetését, mely az 1996-os törvény értelmében a France Télécomot terhelte. Az átalány-hozzájárulás összegét 1996-ban úgy határozták meg, hogy az 1996-os törvény tíz éven keresztüli alkalmazása során fellépő állami többletterhek kiegyenlítésre kerüljenek. A számításkor figyelembe vették a France Télécom mérlegében felhalmozott céltartalékokat is, melyeket a vállalat az 1996-e1997-es időszak során vissza tudott írni. A rendkívüli átalány-hozzájárulás két részből tevődik össze:
-
egyrészt egy 3,6 milliárd EUR összegű tételből, amely a France Télélcom 1996-ig felhalmozott tartalékainak felel meg, és amelynek célja, hogy az állami alkalmazottak jövőbeni várható nyugdíjának terhét fedezze,
-
másrészt egy 2,1 milliárd EUR nagyságú, a továbbiakban „kiegészítő összegnek” hívott tételből, amely mind a közjogi hatóságok előrejelzései, mind a valós tények alapján megfelel a nyugdíjak megállapításából és folyósításából adódó nettó költségnek, amit a távközlésben dolgozó állami alkalmazottak nyugdíjterheinek átvételéből adódóan 1997 és 2006 között, 10 éven keresztül az államnak kellene állnia.
(141)
Mivel az 5,7 milliárd EUR összegű átalány-hozzájárulásnak soha nem volt célja, hogy versenyegyenlőséget teremtsen a France Télécom és versenytársai között, mértéke nem vethető össze a France Télécom által fizetendő, kötelezettség alól mentesítő éves hozzájárulásokkal. Ez utóbbiakat nem fizették be, holott szükségesek lettek volna az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték eléréséhez.
(142)
Ezzel ellentétben a parlamenti vitaanyagok vizsgálatából kitűnik, hogy a 2,1 milliárd eurós kiegészítő összeg célja az 1997 és 2006 közti terhek átvételének fedezése volt, ami így tíz évre semlegesítette a támogatás versenytorzító hatását. Így, a France Télécom nettó kifizetései - a kiegészítő összegből adódóan - tíz éven keresztül biztosították a francia állami reform többletköltségéhez szükséges fedezetet.
(143)
A rendkívüli átalány-hozzájárulás egyébként magába foglalja az 1996-ig felhalmozott céltartalékok számviteli rendezését is. Az államilag visszaírt céltartalékokat a France Télécom azért képezte, hogy felkészüljön a jövőbeli nyugdíjak kifizetésére. A visszaírás semlegesíti az állami támogatás hatását arra az időszakra, melynek nyugdíjkifizetéseire nyújtott volna fedezetet.
(144)
Az 1996-os törvény azonban egy egyszeri, rendkívüli hozzájárulást említ, anélkül, hogy a vonatkozó rendelkezések - úgy a költségvetési törvény, mint a későbbi rendeletek - meghatároznának egy céltartalékok alapján számított összeget, amellyel az időszak során az államnak fizetett terhek összegét csökkenteni lehetne. Az 1996-os törvény 6. cikke kifejti, hogy a rendkívüli átalány-hozzájárulás a Francia Állam által magára vállalt állami alkalmazotti nyugdíjak ellentételezéseként került kifizetésre. A reform vizsgálata során tehát a rendkívüli hozzájárulás összegét annak teljességében kell vizsgálni.
(145)
Mivel a France Télécom - e rendkívüli átalány-hozzájárulás befizetésével - körülbelül tizenöt évre megteremtette a távközlésben dolgozó állami alkalmazottak nyugdíjának és rendszerek közötti kompenzációnak a fedezetét, a támogatás hatása semlegessé vált. A France Télécom tehát a rendkívüli átalány-hozzájárulás befizetésével az adott időszakra semlegesítette a támogatás versenytorzító hatását. A fentiekből következik, hogy a France Télécom esetében a támogatásnak nem kell megfelelnie az összeegyeztethetőségi feltételeknek, és a vállalat nem kötelezhető azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték biztosításához szükséges, a magánjogi szerződés alapján foglalkoztatottak nem közös kockázatait is fedező éves tételek befizetésére.
(146)
A Bizottság egyenként áttekinti a fenti érvelés elemeit.
(147)
Megállapítást nyert az eljárást megindító határozatban már hivatkozott tétel, mely szerint a France Télécom által az 1996-os reform óta évente fizetett, kötelezettség alól mentesítő hozzájárulások nem biztosítják a megfelelő azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mértéket. Mindez abból a tényből adódik, hogy a France Télécom viszonylatában alkalmazott mérték csak azokat a járulékokat foglalja magában, melyek a magánjogi szerződés alapján foglalkoztatott munkavállalók és az állami alkalmazottak esetében egyaránt fennálló közös kockázatokat fedezik, és ilyen jogcímen kizárja azon járulékokat, melyek a nem közös kockázatok tekintetében állnak fenn. Ilyennek tekinthető például a munkanélküliség, valamint a bérek ki nem fizetése kockázatának fedezete a vállalat felszámolási vagy csődeljárása esetén.
(148)
A 4. táblázat alapján látható, hogy a nem közös kockázatokat fedező járulékoknak a France Télécom által az államnak fizetett hozzájárulás összegéből való kimaradása jelentős különbséghez vezet ahhoz képest, mint ha a hozzájárulás a versenytársak járulékaihoz képest is teljes versenyegyenlőséget biztosítana. Mindezek alapján a törvényben szereplő támogatási intézkedés nem felel meg az arányosság alapelvének. Ahhoz, hogy a támogatás kielégítse az arányossági alapelvet, és elősegítse a kitűzött célok elérését, azaz - a vállalatokat terhelő költségek számítási módszerének kiegyenlítésével - a francia távközlési piac versenyfeltételeinek javítását, a France Télécom számára nyújtott, az 1996-os törvényben meghatározott támogatásnak ténylegesen ki kellett volna és a jövőben is ki kellene egyenlítenie a vállalati terheket, ide értve a kétféle munkavállalói csoport egyedi kockázatainak járulékait is.
(149)
Ebben a tekintetben az a francia érvelés, mely szerint az állami alkalmazottak esetében bizonyos kockázatok kizárhatóak és így nem is kell járulékot kiszabni ezekre a kockázatokra, nem tartható fenn. Először is, a kockázatok kizárhatósága állami intézkedéseknek köszönhető, az azonban nem elfogadható, hogy a France Télécom ezáltal anyagi előnyhöz jusson. Ebben az esetben például a francia állam vállal és biztosít a France Télécomnál foglalkoztatott állami alkalmazottak részére olyan körülményeket, hogy a bérek ki nem fizetésének kockázata még bírósági felszámolás esetén sem merülhet fel. Nem zárható ki viszont annak az esélye, hogy a France Télécom - vagy bármelyik versenytársa - csődeljárást kezdeményezzen saját maga ellen. Mindkét esetben a vállalat alkalmazottai jutnak közvetlenül előnyhöz, nem pedig maga a vállalat. A bérfizetési garancia akkor lép életbe, amikor a vállalat megszűnik. A France Télécommal ellentétben a versenytársainak be kell fizetniük a megfelelő járulékokat a bérfizetés biztosításához arra az esetre, ha a cég megszűnne. Nincs tehát alapja annak, hogy a France Télécomot előnyhöz juttassuk akár egy kisebb mértékű járulék formájában, akár azzal, hogy a kockázat figyelmen kívül hagyásával számítjuk ki a rá eső terheket.
(150)
Továbbá, az 1996-ban bevezetett reform célja is az volt - amelyről nem állítható, hogy azt következetesen végigvitték volna - hogy az adó- és szociális terhek szintjén kiegyenlítse a versenyfeltételeket az azonos szektorban működő versenytársak között, függetlenül az alkalmazottak besorolásától és a France Télécom azon kötelezettségétől, amely szerint csatlakoznia kellett volna a kockázatok kezelését szakszerűen ellátó szervezetekhez és részükre hozzájárulást kellett volna fizetnie. Pontosan a versenyfeltételek kiegyenlítésének ezen logikája teheti a vizsgált intézkedést összeegyeztethetővé a belső piaccal. Hogy a France Télécom dolgozói ki vannak-e téve ilyen jellegű kockázatoknak vagy sem, annak ebből a szempontból nincs jelentősége.
(151)
Következésképpen, a terhek egy részének egyértelmű államra hárításával megvalósuló nyugdíjjárulék-csökkentés nincs tekintettel az arányosság elvére, amely csak akkor valósulna meg, ha a fentiek eredményeként a versenyfeltételek kiegyenlítődnének. Márpedig a France Télécom, a fizetéseken alapuló szociális terhek tekintetében nem volt egyenlő helyzetben a szektor többi társaságával, tekintettel arra, hogy egyes szociális és adóteher nem képezte részét annak a számítási alapnak, amelyet az éves hozzájárulás kiszámításához alkalmaztak.
(152)
Továbbá, ellentétben a Francia Köztársaság és a France Télécom állításaival, nem megalapozott annak az 5,7 milliárd eurónyi rendkívüli átalány-hozzájárulásból befolyt összegnek a figyelembevétele, amelyet a France Télécom 1997-ig már megfizetett, illetve annak összehasonlítása a France Télécommal szemben alkalmazott kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás elégtelen mértékével.
(153)
Bevezetésként, a Bizottság emlékeztet rá, hogy minden helyzetben meg kell állapítania az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott, mentességet lehetővé tevő feltételek meglétét anélkül, hogy korábbi döntéshozatali gyakorlata által fennállónak kellene tekintenie ezeket (64).
(154)
Mindenesetre az itt vizsgált reform több tekintetben is egyértelműen különbözik a La Poste határozatban vizsgálttól (65), amelyre a francia hatóságok hivatkoznak.
(155)
A Francia Köztársaság és a France Télécom által hivatkozott, a La Poste határozattal érintett reformmal ellentétben, a France Télécom állami alkalmazottai nyugdíjának finanszírozását érintő reform azon piacok uniós szintű megnyitásakor következett be, amelyeken a France Télécom működött.
(156)
Egyértelmű továbbá, hogy a France Télécomnak előnye származott e liberalizációból azáltal, hogy megjelent más tagállamok piacán, ami nemcsak részvénytársasággá alakulásának köszönhető, hanem egyrészt annak is, hogy mérlegéből törlésre kerültek a nyugdíjjárulékokhoz kapcsolódó kötelezettségvállalás költségei, másrészt mert a reform következtében a jövőben esetlegesen felmerülő kiadások is minimálisra csökkentek. E kötelezettségek mérlegből való törlésével bekövetkező könnyítés lehetővé tette a France Télécom számára, hogy növelje fizető- és hitelképességét. A panaszt tevők észrevételeiben jelzett, és a Francia Köztársaság által nem vitatott adósságállományból látszik, hogy a France Télécom nettó adóssága az 1997-es 19,2 milliárd EUR szintről, 2002-re 83 milliárd euróra növekedett.
(157)
Ugyanakkor igaz, hogy ezen adósságállományt érintő súlyos növekedés mögött egy voluntarista, terjeszkedő befektetési politika húzódhat meg, amely a liberalizáció által vált lehetővé a tagállamok piacán. Azonban az is egyértelmű, hogy a szükséges tőke megteremtése részben a nyugdíjjárulékok jelentette terhek 1996-os nettó […] milliárd eurós tételre mérséklésének és a francia államra történő átruházásának köszönhető. E tényből adódóan, a távközlési szolgáltató azon észrevételei, amelyek szerint a támogatás lehetővé tette a France Télécom számára nemzetközi terjeszkedésének finanszírozását, (a (68) preambulumbekezdésben bemutatott észrevételek) még közvetve sem megalapozatlanok.
(158)
Ellenben azon postai szolgáltatással érintett piacok, amelyeken a francia La Poste működhet, még nem teljesen nyitottak a verseny számára, csupán 2012-ig bezáróan kell azzá válniuk, tehát 6 évvel a Postára vonatkozó, a nyugdíjak finanszírozásával kapcsolatos reformot követően (66). A France Télécom számára a teljesen liberalizált piacokon biztosított támogatás korlátozó hatása tehát sokkal jelentősebb, mint a La Poste számára nyújtott támogatásé. A támogatás összeegyeztethetőségéhez szükséges feltétételek teljes párhuzamosságának megvalósulása nem szükséges, tekintettel arra, hogy eltérő versenyhelyzetekről van szó olyan piacokon, amelyek uniós szintű liberalizációja és az uniós gazdaság versenyképességéhez történő hozzájárulása szintén eltérő. Következésképpen, az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontjában meghatározott közös érdek meglétének feltételeit nem szükséges azonos módon értékelni a két vizsgált esetben.
(159)
Emellett, a La Poste gazdasági helyzete, és következésképpen azon képessége, hogy külső piacokon terjeszkedjen, vagy hogy megerősítse helyzetét a francia piacon, nem hasonlítható a France Télécoméhoz. Amint az a La Poste határozatban kiemelésre került, a 2006-os, új könyvelési szabályokra való áttérést megvalósító reform hiányában, a postának tartalékot kellett volna képeznie a könyvelésében egy olyan - az állammal szemben fennálló 76 milliárd EUR összegű teher tekintetében, amelyet addig mérlegen kívül kezelt. (67). Márpedig a France Télécom, ellentétben a La Poste-tal, céltartalékot képzett a könyveiben annak érdekében, hogy a reform meg nem valósulása esetén eleget tudjon tenni jövőbeli kötelezettségeinek, amely tényből adódóan a két vállalat gazdasági helyzete nyilvánvalóan különböző.
(160)
Továbbá, a reform hiánya, valamint az 1990-ben hozott törvénnyel megvalósított rendszer fenntartása, a nyugdíjjárulékok növekedését eredményezte volna a France Télécom számára, amely növekedés az akkori - (30) premabulumbekezdésben kifejtett - előrejelzések szerint 2005-2007-től kezdődően jelentős lett volna. Mindezt a 3. táblázatban bemutatott utólagos adatok is alátámasztják. Márpedig, a reform időszakában a La Poste tekintetében alkalmazandó törvény teremtette rendszer fenntartása azonnal éves \[…] millió EUR költségnövekedést eredményezett volna (68).
(161)
Nem megalapozott tehát az, hogy a két vállalatnak, az őket érintő reformokat megelőzően alkalmazott törvény alapján fennálló helyzete, így ezek versenyre gyakorolt hatása hasonló lenne. A tények ennek ellenkezőjét támasztják alá. Következésképpen, nem kellően megalappozott egy olyan vizsgálat, amely hasonló következtetésekre jut mind a két esetben.
(162)
Egyebekben, a La Poste határozattal érintett ügy esetében fennálltak olyan okok, amelyek kellően megalapozták annak feltételezését, hogy a jövőbeli kivételes átalány-hozzájárulás visszajuttatható, mint a módosított, azonos versenyfeltételekre szabott, méltányos mértékhez kapcsolódó hozzájárulások egyfajta előlege. Ezen okok jelen esetben nem állnak fenn. A feltétel, amely kötelezettséget teremtett a La Poste kivételes hozzájárulásának visszajuttattatására, azután került meghatározásra, hogy a Bizottság a hivatalos vizsgálati eljárást kifogásolva megindította a mentesítő hozzájárulás alábecslését, amely az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mérték kialakításához volt szükséges.
(163)
Jóllehet, a francia hatóságok nem ismerték el kifejezetten, a rendkívüli átalány-hozzájárulás visszajuttatása a La Poste határozat esetében döntően a Bizottság és a tagállam közötti tárgyalások eredménye volt, amelyek célja egy olyan kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás fizetése volt, amely biztosította az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mértéket. E tárgyalások során a francia hatóságok kiindulópontja - amelyet 2006. június 23-ai feljegyzésükben fejtettek ki az üggyel kapcsolatos 2005. decemberében történt első kapcsolatfelvétel után - az volt, hogy a La Poste számára előírt kivételes hozzájárulás versenyméltányossági szempontból nem volt szükséges, ellentétben az éves hozzájárulást érintő tervezett reformmal.
(164)
Ezért a Bizottság határozata - ahogyan azt a France Télécom állítja - nem egy hatályban lévő reformot hagyott jóvá. Tudniillik a feljegyzés és az eljárás megindításáról szóló 2006. október 12-ei határozat megelőzte a kivételes hozzájárulás 2006. december 30-ai 2006-1771. törvény (a 2006-ra szóló helyreigazító költségvetési törvény) általi meghatározását. Az említett tárgyalások több szempontból érintették a reformot, nevezetesen, azon előny szempontjából, amelyet a múltban bejelentett reform jelenthetett volna, a tervezett hozzájárulás mértékének számításakor figyelembe vett területek, valamint a postai bankszolgáltatás sajátosságainak szempontjából, a többi postai szolgáltatás, valamint az érintett alkalmazottak tekintetében. E tárgyalások azonban folytatódtak, így a francia hatóságok csupán a 2007. június 8-i észrevételeikben fogadták el a rendkívüli hozzájárulás odaítélésének feltételeit, egy átfogó, a reformról szóló megállapodás keretében, módosítva ezáltal korábbi, a rendkívüli hozzájáruláshoz és a jövőbeni éves hozzájárulások kiszámításának módjához kapcsolódó álláspontjukat.
(165)
Másrészről, az 1997-es költségvetési törvény - amely létrehozta a France Télécom hozzájárulásait kezelő közintézményt - azon rendelkezéseivel ellentétben, amelyek szigorú szabályokat állapítottak meg az államnak történő éves visszafizetésre vonatkozóan, a La Poste befizetéseit kezelő közintézmény vonatkozásában speciális szabályok nem kerültek kialakításra (69). Minthogy egy kivételes hozzájárulás befizetéséről és szabad odaítéléséről volt szó, a Bizottság úgy véli, hogy a Francia Köztársaság csökkenthette volna annak mértékét a La Poste éves hozzájárulási szintjének párhuzamos megemelése mellett.
(166)
Vitathatatlanul megállapítható, hogy az 1996-os törvény meghatározta az államnak rendszeresen a közszolgálati státusban lévő dolgozók nyugdíjának ellentételezéseként fizetendő éves hozzájárulás kiszámításának paramétereit, anélkül, hogy megkérdőjeleződött volna az állami alkalmazottak és a magántársaságok dolgozóit érintő, egymástól eltérő kockázatok figyelembevétele. E tekintetben a Törvényszék és az Európai Unió Bírósága pontosította a France Télécom által fizetendő iparűzési adót illetően, hogy egy, a terheket érintő könnyítést nem lehet kompenzálni egy másik speciális teherrel - nevezetesen amikor a tagállam, jelen esetben a Francia Köztársaság, nem tudja bizonyítani, hogy a korábbi terheket egy másik adórendszer csökkentett jövőbeni terheire tekintettel hozták létre (70).
(167)
A Bizottság nem hagyhatja figyelmen kívül azt, hogy az 1997-ben már fizetett speciális átalány-hozzájárulás célja, amint azt az 1996-os törvény 6. cikke kifejezetten meghatározza: a francia állam részleges kompenzációja azon pénzügyi terhek tekintetében, amelyet az 1996-os törvényből adódóan viselnie kellett.
(168)
Továbbá, a (27) preambulumbekezdésben említett szenátusi jelentéséből következik, hogy a kivételes hozzájárulás elveinek megszavazásával, a törvényhozó nem szándékozott figyelembe venni, és még kevésbé kompenzálni a France Télécom éves hozzájárulása és a versenytársak - aránylag magasabb - éves hozzájárulása közötti különbséget. Ellenkezőleg, a törvényhozó tudatosan kötelezte a France Télécomot azon éves hozzájárulás fizetésére, amely nem fedezte a két eltérő kategóriába tartozó munkavállalók (állami és nem állami alkalmazottak) tekintetében felmerülő, nem közös kockázatokat, és mindezt anélkül, hogy kapcsolatot teremtett volna e választás és az 1997-ben fizetett kivételes hozzájárulás levonása között.
(169)
A France Télécom által fizetett átalány hozzájárulás az állami költségvetésbe folyt be általános bevételként, amely azután az annak kezelésével és felhasználásával megbízott közintézménybe került. E körülményekből adódóan a Bizottság sem egészben, sem részben nem tudja fiktív és utólagos módon a már felhasznált, rendkívüli átalány-hozzájárulást egy olyan célra fordítani, amely teljesen eltérő a francia hatóságok által jelzettől, és amelyről a törvény sem rendelkezik. Annak kompenzációjáról van szó, hogy nem vették figyelembe a magántársaságok dolgozóit és az állami alkalmazottakat érintő, nem közös kockázatokat. Ezen átalány-hozzájárulást tehát nem azért hozták létre, hogy egy eltérő törvényi és rendeleti környezetben teljesen kiegyenlítsék a France Télécom és versenytársainak éves terheit.
(170)
Hasonló okokból adódóan, a költségvetési törvényben 1997 óta megjelenő és máig alkalmazott, a kezelési és a költségvetésbe történő visszafizetésre vonatkozó szabályok miatt elfogadhatatlanok Franciaországnak azon állításai és számításai, amelyek annak bizonyítását célozták, hogy az 1996-os reform máig megtérült és jelentős bevételtöbbletet eredményezett az állam számára.
(171)
Figyelembe véve tehát a France Télécom által fizetett kivételes átalány-hozzájárulásokat érintő kezelési és felhasználási módokat, amelyeket az arra felhatalmazott közintézmény a költségvetési törvény rendelkezéseinek megfelelően alkalmazott, valamint a Francia Köztársaság által átadott, a (36) és a (37) preambulumbekezdésekben, valamint a 3. táblázatban bemutatott, az 1997 óta történt befizetéseket mutató számokat, megállapítható, hogy sohasem léteztek azok a bevételek, amelyekre a Francia Köztársaság hivatkozik, s amelyek egy 7 %-os kamatot eredményező befektetésből származnak.
[…]. Továbbá, az állítások nem tükrözik a francia hatóságok valós magatartását. Figyelemmel a költségvetési törvényekben meghatározott kezelési szabályokra, az említett közintézmény, létrehozása óta nem produkált ilyen mértékű bevételt, amely egyébként nem is volt előre tervezett, és nem is kamatozott. Ellenkezőleg, az intézmény teljes bevétele felhasználásának 2011. december 31-ig meg kellett történnie. A felhasználásra hamarabb is sor került volna, ha érintette volna az 1996-os reform finanszírozása - amit egyébként a Francia Köztársaság még mindig vitat - akkor is, ha - francia hatóságok érveinek megfelelően - beépítették volna azt a bevételnövekedést, ami a társasági adóból származott. Végeredményként, a társasági adóból adódó bevételnövekedés figyelembevétele szabályellenes, mivel az állam különböző szerepeinek keveredéséhez vezet. Az eltérő állami szerepek ezen - francia hatóságok által kínált - összeolvadása nem fogadható el, és két okból is indokolt a megkülönböztetés fenntartása: egyrészről, az állam azon szerepe között, amely alapján támogatta a France Télécomot azzal, hogy magára vállalta az állami alkalmazottak nyugdíjának fizetését az érdemeken alapuló verseny kibontakozása érdekében, másrészről, az állam közhatalmi szerepe között, amely alapján költségvetési hatalmát gyakorolja.
(172)
Megjegyzendő továbbá, hogy a Francia Köztársaság és a France Télécom által előterjesztett arra vonatkozó kérelem, hogy a támogatás összeegyeztethetőségének vizsgálatakor vegyék figyelembe a rendkívüli hozzájárulást, ellentmond a Francia Köztársaság által, a 2004. március 17-i levélben megfogalmazott észrevételeknek, amelyek szerint: „az 1996. július 26-ai törvény 6. cikkében előírt rendkívüli átalány-hozzájárulás nem úgy értelmezendő, mint valamely állítólagos előny kompenzációja”. Az állami támogatásokat érintő szabályok szempontjából történő vizsgálata nem helytálló, hiszen ez az összeg egy minden, a magántőke számára történő nyitást megelőzően osztott kivételes osztalékhoz hasonlatos rendkívüli hozzájárulás, melyet az egyetlen részvényes (a francia állam) számára juttatnak.
(173)
Ez az okfejtés, amely a Francia Köztársaság korábban alkalmazott érvét támasztja alá, nem nélkülöz egy egyfajta gazdasági és pénzügyi logikát. Feltételezhető egy egyedüli részvényesről, hogy a más befektetők számára történő nyitást megelőzően hozzá kíván jutni a cégben jelen levő saját profitjához és - amennyire lehet - a rendelkezésre álló forrásokhoz a tőke megnyitását megelőzően, azt szem előtt tartva, hogy a befektetés vonzó maradjon. Ezt a szempontot figyelembe vették a France Télécom nyitó mérlegével kapcsolatos pénzügyi paraméterek meghatározása során, amelynek közvetett eredménye a rendkívüli átalány-hozzájárulás, ahogyan azt 1996-ban a Parlament előtt is felvetették. Ennélfogva, teljesen ésszerű egy egyedüli részvényes állam részéről, hogy - ahogyan maga a Francia Köztársaság is fogalmazott - elvonja a lehető legnagyobb összegű kivételes osztalékot, minthogy társaságban hagyja a forrásait, amelyből az 1997-es nyitást követően már csak a saját tőkéje arányában kaphatna részesedést.
(174)
A Francia Köztársaság fenti, a maga idejében előterjesztett okfejtésének érvényességét - amelyben kérte, hogy az 5,7 milliárd eurós különbözet semmiképp ne kerüljön figyelembevételre a reformnak az állami támogatásokat érintő szabályok alapján történő vizsgálatakor - az eljárásban előterjesztett észrevételei is alátámasztják. Azzal, hogy a Francia Köztársaság bejelentette, hogy a különbözet számítása nem a reform kapcsán az állam számára felmerülő becsült költségek, vagy azon előnyök alapján történt, amelyek a France Télécom számára jelentkeztek volna, hanem a cég hozzájárulási képessége alapján, jelezte, hogy a különbözet előírása inkább egy egyedüli, ésszerűen viselkedő részvényes magatartásának eredménye, nem pedig a szabályozó államé, amely azon nyugdíjterhek egyensúlyát tartja szem előtt amelyeket a reform alapján vállalt.
(175)
Ezen érvelés elfogadása esetén a Bizottságnak nem kellene - ahogyan azt a Francia Köztársaság a maga idejében kérte is - figyelembe venni a rendkívüli átalány-hozzájárulást, a reform állami támogatásokra vonatkozó szabályokkal való összeegyeztethetőségének vizsgálatakor. Ebből adódóan, csupán a France Télécom éves hozzájárulásának az 1997-es reform által célzott, versenytársak által fizetett hozzájárulás szintje alá történő csökkentésére lenne tekintettel.
(176)
Ugyanezen okok miatt a Bizottság nem tudja elfogadni a panasztevők észrevételeit, amelyben - a reform pénzügyi semlegességének biztosítása érdekében - kérték az 1997-ben fizetett rendkívüli átalány-hozzájárulás, valamint a France Télécom által fizetett éves munkáltatói hozzájárulás kiegyenlítő mechanizmusának létrehozását. Ez egy új számításhoz és az állami költségvetésbe 1997-ben befizetett kivételes átalány-hozzájárulás egészben vagy részben történő fiktív, utólagos újraelosztásához vezetne. Továbbá, az idézett mechanizmus egy utólagos, évről-évre bekövetkező kontrol létrehozásához vezetne, amelynek célja nem a megítélt támogatás arányosságának biztosítása lenne - jóllehet ezt 1997-ben a rendkívüli átalány-hozzájárulás lecsökkentette - hanem bármiféle támogatásnak a reformból való kiiktatása.
(177)
Ugyanakkor indokolt annak vizsgálata, hogy a kivételes átalány-hozzájárulás befizetése tekintetbe vehető-e az intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálatakor, e befizetés 1996-os törvény szerinti megalapozottságából kiindulva.
(178)
Az 1996-os törvény értelmében a kivételes átalány-hozzájárulás 1997-ben a francia állam által magára vállalt nyugdíjak ellentételezéseként került kifizetésre. E körülményekből adódóan, ez utóbbi - a 1996-os törvény által bevezetett és a mai napig alkalmazott reform egészének pénzügyi mérlegére tett - hatását figyelembe kell venni. Azt az időszakot is számításba kell venni, amikor a rendkívüli átalány-hozzájárulásból származó bevétel fedezte a nyugdíjterheket.
(179)
Minthogy a France Télécom időben elhúzódó pénzügyi folyamatainak összehasonlításáról van szó - tudniillik, a kivételes átalány-hozzájárulás 1997-es fizetéséről, valamint minden egyéb, az 1996-os törvényből adódó, azóta fizetett éves teherről - elengedhetetlen ezen összegek aktualizálása. 1997 folyamán, októberig bezáróan több rendkívüli átalány-hozzájárulás befizetése került lépcsőzetes elosztásra még úgy is, ha ez utóbbi kölcsönből történő finanszírozása ténylegesen elnapolta a France Télécom pénzügyi terheit. Másrészről, 1997 elejétől a kötelezettség alól mentesítő hozzájárulások fizetése is megkezdődött. Leszámítolási kamatlábként a jelen tárgyban alkalmazandó Bizottsági közleményben szereplő árfolyamot kell használni (71) (e kamatláb például 1997 októberében 5,53 % volt). Indokolt annak vizsgálata, hogy jelen esetben helyénvaló-e egy, az alkalmazandó Közleményben előírttól különböző ráta használata, eltérve így a Bizottság által a tagállamok számára előírt szabályoktól, amelyeket az indokolt esetektől eltekintve alkalmaznia kell.
(180)
E tekintetben a francia kormány aktuáriusa által - az 1996-os reformtól 2043- ig terjedő időszak pénzügyi forgalmának aktualizálására - alkalmazott 7 %-os kamatláb nem indokolt […], mert a jelen vizsgálat tárgyát képező időszak ennél, a megállapított ütemterv szerint rövidebb. A 7 %-os ráta magasabb annál a 4,4 %-os éves leszámítolási kamatlábnál is, amelyet a Francia Köztársaság az 1997-2010-es időszakra elfogadott a vizsgálat megindításáról szóló határozatra adott észrevételeiben, illetve annál a […]%-os leszámítolási kamatlábnál, amelyet a La Poste-ot érintő 1998-as nyugdíjfinanszírozási reformban elfogadott (72).
(181)
A 7 % körüli, a 15 éves lejáratú OAT (Obligation Assimilable du Trésor, államkölcsön)-re vonatkozó kamatlábat, amelyet a Francia Köztársaság 1996-ra javasolt, szintén nem lehet elfogadni. A kamatlábat 1997-re, nem pedig 1996-ra kell megállapítani. Továbbá, a 15 éves időszak túl hosszú azon éves kifizetési forgalom jelentőségéhez képest, amelynek a rendkívüli átalány-hozzájárulásnak elméleti szinten abban az időszakban meg kellett volna felelnie, és amelyre egyedül a kamatok nem lettek volna elégségesek. A francia állam szempontjából alternatívaként merül fel egy, a kivételes átalány-hozzájárulás befektetésének különféle optimalizált kamatlábait felhasználó összetett kamatláb alkalmazása, amely elősegítené, hogy eleget lehessen tenni az 1996-os reformból adódó pénzügyi kifizetések ütemtervének. Azon túl, hogy ez az 5,50 % körüli kamatláb nem térne el jelentősen az 1997 októberi, Bizottság által alkalmazott ráta mértékétől, ez a választás figyelmen kívül hagyná, hogy jelen vizsgálat a France Télécom szempontjából zajlik (73).
(182)
Végül, a France Télécom 1991 és 1997 közötti kötelező kölcsöneinek 7 %-os referenciarátája, amelyet a Francia Köztársaság alkalmazott, egy - jóval a tényeket megelőző - hatéves időszakra vonatkozik. Tény, hogy a France Télécom 1996-ban nagyobb részben rövid lejáratú, kisebb részben pedig kötelező kibocsátások által finanszírozta a kivételes átalány-hozzájárulást. Márpedig a France Télécom által az 1996-ban keletkezett számlái után fizetett kamatból adódó leszámítolási kamatláb 4,8 %-ra emelkedne az 1996. december 31-ei egyenlege alapján (74). Egy ilyen kamatláb - a kivételes hozzájárulás finanszírozása végett - a France Télécom által korábban vállalt, valódi pénzügyi költségekhez igazodik. Mindazonáltal célszerű, hogy a leszámítolási kamatláb meghatározása ne a társaság maga idejében tett választásán alapuljon, hanem a Bizottság által, közleményében elfogadott - leszámítolási kamatlábak körében alkalmazandó - objektív referencia ráta kerüljön alkalmazásra (75).
(183)
Összegezve, jelen esetben nem célszerű egy az alkalmazandó Közleményben előírttól különböző referencia ráta használata, eltérve így a Bizottság által a tagállamok számára előírt és közzétett szabályoktól.
5. Táblázat
A France Télécomot érintő 1996-os reformból származó pénzügyi tranzakciók (1997-2011)
Millió EUR
Pénzügyi év
A/Kifizetett nyugdíjak
(A)
Kompenzáció és túlkompenzáció
(B)
Éves hozzájárulások
(C)
Előny FT
(D)
(A + B - C) (76)
Január 1-i különbözet
(E)
Kamatok
(F)
December 31-i különbözet
(E + F - D)
1997 (77)
(…)
(…)
(…)
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
(…)
(…)
(…)
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
(…)
(…)
(…)
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
(…)
(…)
(…)
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
(…)
(…)
(…)
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
(…)
(…)
(…)
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
(…)
(…)
(…)
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
(…)
(…)
(…)
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
(…)
(…)
(…)
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
(…)
(…)
(…)
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
(…)
(…)
(…)
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
(…)
(…)
(…)
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
(…)
(…)
(…)
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
(…)
(…)
(…)
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
TSE-k
(…)
(…)
(…)
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Az 5,53 %-os leszámítolási kamatlábbal történő tőkésítés esetén, a figyelembe vett hiánynak 2012. 1. negyedévéig kellene kompenzálnia (78) az éves költségek szintjén jelentkező könnyítést, amelyben a France Télécom az 1996-os reformnak köszönhetően részesült.
(185)
Továbbá, a reform hatásait semlegesítő kompenzáció lejárata - néhány hónap eltéréssel - egybeesne a France Télécom által fizetett kivételes hozzájárulás kezelésével megbízott intézmény forrásainak 2011. december 31-re prognosztizált kimerülésével. Az leszámítolási elemzéshez társul a tény, hogy a kivételes hozzájárulásból származó bevétel mindenképpen felhasználásra kerülne. Ebből adódóan, nem maradna olyan, az állami költségvetésbe vissza nem fizetett összeg, amelyet a költségvetési törvényben meghatározottaktól eltérően lehetne visszajuttatni.
(186)
Indokolt tehát, hogy ezen rendkívüli hozzájárulás 1997-es befizetése okán, a France Télécom ne legyen köteles kiegészítő éves hozzájárulást fizetni az 1997. január 1. és valamely, 2010. december 31-ét követő - még pontos meghatározásra váró - időpont között. Amennyiben az 5. táblázat 2011-re vonatkozó, valamint a kompenzációt és a túlkompenzációt érintő számai becslésen alapulnak, indokolt, hogy a pontos dátumot a Francia Köztársaság határozza meg, a befizetett járulékok végleges összegének, valamint a járulékok, és más a France Télécom számára az 1996-os reformból adódóan fizetett minden előny kifizetésének végleges dátumát alapul véve, az 5. táblázat számítási módszerét alkalmazva.
(187)
Ugyanakkor, a különleges hozzájárulás hatásainak semlegesítése után és az állam számára befizetett források kimerülésével, az 1996-ban a France Télécom számára juttatott állami támogatás összes hatása érvényesülne, előnyhöz juttatva ezzel a céget, versenytársaival szemben. A támogatás tehát csak akkor lehetne indokolt, ha a France Télécomot köteleznék mentesítő hozzájárulás fizetésére, amelyet olyan kamattal számítanának, amely biztosítja az azonos versenyfeltételekre szabott méltányos mértéket. Így, ha az 1990-es törvénynek az 1996-os törvény által módosított rendelkezései, valamint a végrehajtási rendelkezések - amennyiben előírják, hogy a mentesítő hozzájárulást oly módon kell megállapítani, hogy az a kockázatoknak a magánvállalatok dolgozóira és az állami alkalmazottakat érintő közös kockázatokra való korlátozása által kiegyenlítse a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjét a France Télécom, valamint az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás alá tartozó távközlési szektor egyéb vállalatai között - változatlanok maradnak, a France Télécomnak juttatott támogatás - a francia állam által az 1996-os törvény szerint a France Télécom helyett vállalt pénzügyi kötelezettségek megszűnéséig - nem tenne eleget az arányosság követelményének.
(188)
Az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt közös érdeknek való megfelelés érdekében, a támogatás összeegyeztethetőségéhez a jelen határozatban megfogalmazott feltételek teljesítése szükséges.
7. AZ ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉG JÖVŐRE VONATKOZÓ FELTÉTELEI
(189)
Következésképpen elengedhetetlen, hogy a Francia Köztársaság módosítsa a törvényi és rendeleti szabályait, annak érdekében, hogy létrehozza, kiszámítsa és beszedje a France Télécom által fizetendő mentesítő hozzájárulást oly módon, hogy kiegyenlítse a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjét a France Télécom, valamint az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás alá tartozó távközlési szektor egyéb vállalatai között. Indokolt továbbá, hogy a számítás módja és paraméterei átlátható és objektív módon kerüljenek meghatározásra úgy, hogy ellenőrizhetőek és fellebbezhetőek legyenek.
(190)
A Francia Köztársaságnak a mentesítő hozzájárulás meghatározásakor ki kell egyenlítenie a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjét a France Télécom, valamint az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó távközlési szektor egyéb vállalatai között oly módon, hogy tekintettel legyen a magántársaságok munkavállalói és a France Télécomnál dolgozó állami alkalmazottakat érintő nem közös kockázatokra is.
(191)
A Francia Köztársaság észrevételeinek aktualizált III. és IV. mellékletében részletesen kifejtettek szerint a francia hatóságok olyan becsléseket készítettek, amelyek azt mutatták, hogy hogyan alakulna a France Télécom által fizetett mentesítési hozzájárulás kamata 1997 óta (lásd 4. táblázat) ha a nem közös kockázatokat figyelembe vették volna a számításkor (alábbiakban: „módosított kamat”). A módosított kamat magába foglalja egyrészt a munkanélküli járulékot és az azt növelő bérkövetelési garanciát, valamint azon sajátos járulékokat, amelyeket a France Télécom versenytársai nem fizetnek. Ilyenek például az 1 % szolidaritási és az egyéb, szünetelő munka címén fizetett pénzbeli ellátások, amelyeket a France Télécom maga biztosít, és amelyek csökkentik a kamatot. Az eredmény a jelenleg alkalmazottnál körülbelül 7 százalékponttal magasabb kamat.
(192)
Egy ilyen mértékű kamat tényleges versenyegyenlőséget eredményez ahhoz a részleges mértékűhöz képest, amelyet az 1996-os törvény a France Télécom speciális szociális terheire tekintettel vezetett be. A Bizottság tehát nem vitatja a Francia Köztársaság által alkalmazott elveket, számítási alapot és módszert, amelyet annak érdekében alkalmazott, hogy olyan módosított mértékű felmentési hozzájárulást hozzon létre, amely révén kiegyenlíthetőek a France Télécom és az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó távközlési szektor egyéb vállalatai között, a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjének vonatkozásában fennálló különbségek - ahogyan azt a Francia Köztársaság, az aktualizált észrevételeinek III. és V. mellékletében részletezi.
(193)
Következésképpen, a versenyfeltételek egyenlővé tételét biztosító kamat mértékének Francia Köztársaság általi éves meghatározásakor követni kell a mentesítő hozzájárulás számításának elveit, alapját és módját úgy, ahogyan az az említett észrevételek (191) preambulumbekezdésében található. A módosított kamatnak magában kell foglalnia a munkanélküli járulékot és a bérkövetelések garanciáját, valamint azon speciális járulékokat és terheket, amelyeket a France Télécom versenytársai nem fizetnek, mint például az 1 %-os szolidaritási és az egyéb, szünetelő munka címén fizetett pénzbeli ellátások, amelyeket a France Télécom maga biztosít.
(194)
Ez a ténybeli kiegyenlítés, biztosítaná a France Télécom és versenytársai közötti valós versenyegyenlőséget, és garantálná a 1996-ban megvalósított támogatás belső piaccal való arányosságát és összeegyeztethetőségét.
8. KÖVETKEZTETÉS
(195)
A Bizottság megállapítja, hogy a Francia Köztársaság jogellenesen nyújtott állami támogatást az 1996-os, a France Télécomnál dolgozó állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozását célzó reform bevezetésével, amely hatálybalépésétől kezdve sértette az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését.
(196)
Az 1997-ben bevezetett támogatás mérsékelte a France Télécom éves szociális terheit. E hatást ugyanakkor 2010-ig semlegesítette az ugyancsak e reform által bevezetett kivételes átalány-hozzájárulás. E semlegesítés megalapozza, hogy azon feltételek, amelyek - e terheket illetően - egyenlő helyzetbe hoznák a France Télécomot és versenytársait, és amelyek összeegyeztethetővé tennék e támogatást a belső piaccal, egy 2010. december 31-ét követő, még meghatározásra váró időpontban kerüljenek alkalmazásra.
(197)
Következésképpen, amennyiben a Francia Köztársaság - a France Télécom által fizetendő kötelezettség alól mentesítő hozzájárulás mértékének számításakor - figyelembe veszi a France Télécom és más, a szociális szolgáltatások jogához tartozó távközlési szolgáltatást nyújtó cég fizetéseire vonatkozó, kötelezően fizetendő társadalombiztosítási- és adójárulékokat - figyelemmel az általános jog alá tartozó munkavállalókat és az állami alkalmazottakat érintő közös és nem közös kockázatokra is - az1996-os törvény által bevezetett reform összeegyeztethető a belső piaccal, az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglaltak szerint. A Francia Köztársaság tehát köteles megtenni azon törvényi és szabályozási intézkedéseket, amelyek szükségesek a jelen preambulumbekezdésben foglalt feltétel megvalósításához,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az állami támogatás, amely abból adódik, hogy a France Télécom állami alkalmazottai részére, a polgári és katonai nyugdíjak kifizetéséről szóló 96-660. számú, 1996. július 26-i nyugdíjtörvény értelmében - és egyben a 1990. július 2-i 90-568-as, a postai és távközlési közszolgáltatások megszervezéséről szóló törvény módosításaként - csökkentik a nyugdíj-megállapítás és -folyósítás ellenében az államnak járó hozzájárulás összegét, a 2. cikkben foglalt feltételek szerint összeegyeztethető a belső piaccal.
2. cikk
A mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás, amelyet a France Télécom a postai és távközlési közszolgáltatások megszervezéséről szóló 1990. július 2-ai 90-568-as törvény 30. cikk c) pontja alapján fizet, olyan módon kerül kiszámításra és beszedésre, hogy kiegyenlítse a béreket terhelő kötelező társadalombiztosítási és adóterhek szintjét a France Télécom, valamint az általános jog szerinti társadalombiztosítási szabályozás hatálya alá tartozó távközlési szektor egyéb vállalatai között.
Fenti feltételnek való megfelelés érdekében, legkésőbb e határozat kézhezvételét követő hét hónapon belül a Francia Köztársaság:
a)
módosítja a postai és távközlési közszolgáltatások megszervezéséről szóló 1990. július 2-ai 90-568 számú törvény 30. cikkét, valamint egyéb szabályozási vagy egyéb a végrehajtásra szolgáló előírásokat, oly módon, hogy a France Télécom által fizetendő mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás számításának alapja és beszedése ne korlátozódjon a magánvállalatok munkavállalói és az állami alkalmazottakat érintő közös kockázatokra, hanem foglalja magában a nem közös kockázatokat is;
b)
levon a France Télécomtól egy mentesítő jellegű, az a) pontban foglaltak szerint számított munkáltatói járulékot, mely figyelembe veszi a magánvállalatok munkavállalóit és az állami alkalmazottakat érintő közös és nem közös kockázatokat is. A levonás kezdete az a nap, amikor az 1996. július 26-i 96-660 számú törvény által létrehozott rendkívüli hozzájárulás jelen esetben alkalmazandó, a referencia- és diszkontráták megállapítási módjáról szóló Bizottsági közleményben megállapított leszámítolási kamattal tőkésített összege eléri azon hozzájárulások és terhek összegét, amelyet a France Télécom fizetett volna az 1990. július 2-i 90-568-as törvény 30. cikkének eredeti szövege alapján.
3. cikk
(1) Franciaország e határozat közlésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot a határozatnak való megfelelés érdekében hozott vagy tervezett intézkedésekről. Különösen az alábbiakról tájékoztatja a Bizottságot:
a)
a 2. cikkben említett törvényi és rendeleti szabályok módosításának előrehaladásáról;
b)
a kompenzáció és a hozzájárulás 2011-re, adott esetben 2012-re vonatkozó végleges összegéről, tekintettel a rendkívüli hozzájárulás tőkésített részéből származó értékkülönbözetre;
c)
a mentesítő jellegű munkáltatói hozzájárulás - 2. cikkben előírtak szerinti - jövőbeli ütemre tekintettel számított összegéről, várva a jogszabályi módosításokra;
d)
azon munkáltatói hozzájárulások befizetéséről, amelyek azután lépnek életbe, hogy az 1996. július 26-i 96-660-os törvény által bevezetett rendkívüli hozzájárulás, amelyet azon leszámítolási kamatlábbal tőkésítenek, amelyet a Bizottság, referencia- és diszkontráták megállapítási módjáról szóló, jelen esetben alkalmazandó közleménye ír elő, megszűnnek semlegesíteni az 1996-os reform hatásait.
(2) A Francia Köztársaság folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében elfogadott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. A Bizottság kérésére azonnal benyújtja az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekre vonatkozó információkat.
4. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje a Francia Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. december 20-án.