РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1191/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 декември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1794/2006 за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (Рамков регламент), и по-специално член 5, параграф 3от него (2).
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията (3) установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол. Разработването на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, предоставяно по време на всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на единното европейско небе. Схемата следва да доведе до по-голяма прозрачност по отношение на определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство, както и до икономическа ефективност при предоставяне на аеронавигационно обслужване. Тя също така следва да спомага за ефективността на полетите при запазване на оптимално ниво на безопасност и да стимулира предоставянето на интегрирано обслужване.
(2)
С цел да се осигури подобряване на икономическата ефективност при аеронавигационното обслужване, схемата за събиране на такси следва да насърчи повишаването на икономическата и на оперативната ефективност в съответствие с Европейския генерален план за управление на въздушното движение и в негова подкрепа.
(3)
Необходимо е да се актуализира Регламент (ЕО) № 1794/2006 с цел да се преведат финансовите последици от схемата за ефективност в схемата за таксуване, особено по отношение на механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите, както и на системите за материално стимулиране, посочени в Регламент на (ЕС) № 691/2010 на Комисията за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4). Регламент (ЕО) № 1794/2006 следва съответно да се измени.
(4)
Следва да се предвидят подходящи разпоредби, за да се осигури плавен преход към актуализираната схема за таксуване.
(5)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения към Регламент (ЕС) № 1794/2006
Регламент (ЕО) № 1794/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент определя необходимите мерки за разработване на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.“
б)
параграфи 5 и 6 се заменят със следното:
„5. При спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията (5), държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент по отношение на аеронавигационното обслужване, предоставяно на летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места. Държавите-членки информират Комисията за това решение.
Комисията публикува периодично актуализиран списък на летищата, за които държавите-членки са решили да не прилагат към аеронавигационните услуги настоящия регламент.
6. По отношение на аеронавигационно обслужване, предоставено на летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места, преди всеки референтен период, посочен в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, държавите-членки могат да решат да не:
а)
изчисляват установените разходи, съгласно член 6 от настоящия регламент;
б)
изчисляват таксите за използване на летищата, както е посочено в член 11 от настоящия регламент
в)
определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата, както е посочено в член 13 от настоящия регламент.
Първата алинея се прилага без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004, при спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010.
Държавите-членки, които решат да не прилагат разпоредбите, изброени в първия параграф, извършват подробна оценка на степента, до която условията, определени в приложение I към настоящия регламент са изпълнени. Тази оценка включва консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство.
Посочените държави-членки представят на Комисията подробен доклад относно оценката, посочена в третата алинея. Този доклад се основава на доказателствен материал, включва резултата от консултацията с ползвателите, и дава пълна обосновка на заключенията на държавата-членка.
След консултация със съответната държава-членка Комисията може да определи, че условията, посочени в приложение I към настоящия регламент не са изпълнени, и може, най-късно два месеца след получаване на доклада да изиска от държавата-членка да направи наново оценката при преразгледани условия.
Когато Комисията направи такова определение, тя точно посочва коя(и) част(и) на оценката трябва да бъде(ат) преразгледана(и), и дава обосновка за искането си.
В случай, че Комисията е поискала преразглеждане на оценката, съответната държава-членка предава доклад по заключенията от преразгледаната оценка най-късно два месеца след получаване на искането на Комисията.
Окончателният доклад се обявява публично и е в сила в продължение на референтния период.
2)
В Член 2 се добавят следните букви:
„з)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
и)
„референтен период“ е референтният период на схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004;
й)
„движения на търговския въздушен транспорт“ е сборът на излитанията и кацанията на търговския въздушен транспорт, изчислен като средна стойност за трите години, предшестващи приемането на плановете за ефективност, посочени в член 12 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
к)
„други приходи“ са приходи, получени от публични органи, или приходи от търговски дейности, и/или по отношение на таксовите единици за обслужване в зоната на летищата - също и приходи, получени по силата на договори или споразумения между доставчици на аеронавигационно обслужване и летищни оператори, от които доставчиците на аеронавигационно обслужване се възползват по отношение на намаляване на размера на таксовите единици.“.
3)
В член 3 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Схемата за събиране на такси се ръководи от принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване при прелитане се финансират посредством пътни такси при прелитане, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи.
3. Установените разходи за аеронавигационно обслужване в зоната на летищата се финансират посредством такси за използване на летищата, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи. Те могат да включват кръстосани субсидии, отпуснати в съответствие със законодателството на Съюза.“.
4)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Зоната за събиране на пътни такси при прелитане се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство. Държавите-членки могат да определят конкретна зона за комплексна летищна зона в зоната за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, например вследствие на създаването на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство, въпросните държави-членки осигуряват в максимално възможната степен съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
Когато не е възможно еднакво прилагане на настоящия регламент към съответното въздушно пространство, държавите-членки информират ползвателите за разликите в прилагането на настоящия регламент по прозрачен начин и информират Комисията и Евроконтрол за тези разлики.“.
5)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки могат да определят следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 550/2004, когато те са направени в резултат от предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, без да се засягат други източници на финансиране и в съответствие със законодателството на Съюза, част от приходите, получени от таксите може да се използват за осигуряване на финансиране за общи проекти, свързани с мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на цялостната ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване в Европа. В такива случаи държавите-членки осигуряват да са налице практики на подробно и прозрачно счетоводно отчитане, за да бъде гарантирано, че на ползвателите на въздушното пространство не се налагат дублиращи се такси. Ясно се посочват тези установени разходи, които финансират общия проект в съответствие с приложение II.“.
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 5 от настоящия регламент и са определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 16 и 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, установените разходи се определят преди началото на всеки референтен период като част от плановете за ефективност, посочени в член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 691/2010, за всяка календарна година от референтния период, в реално и номинално изражение. Таксовите единици се изчисляват въз основа на разходите в номинално изражение. За всяка година от референтния период разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, актуализирани въз основа на реалната инфлация, регистрирана от Комисията (Евростат) за годината, се пренася най-късно в година n+2.
Установените разходи и действителните разходи се определят в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави-членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави-членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в прилагане на член 13, параграф 1, алинея първа от настоящия регламент. Тези държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за това.“.
б)
Параграф 2 се изменя както следва:
i)
Втората алинея се заменя със следното:
„Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии може да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно управлението на схемата или съответното национално законодателство. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.“.
ii)
Четвъртата и петата алинеи се заменят със следното:
„Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни материални активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на базата на историческата цена или счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията и е в съответствие с приложения метод за изчисляване на цената на капитала. Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на базата на историческата цена с цел сравняване и оценка.
Цената на капитала е равна на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на рентабилността на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.“.
в)
В параграф 3 първата алинея се заменя със следното:
„За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Рентабилността на собствения капитал се основава на действителния финансов риск, поет от доставчика на аеронавигационно обслужване.“.
7)
В член 7, параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на първата алинея, буква б), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите-членки определят критериите за разпределяне на разходите между аеронавигационното обслужване в зоната на летищата и аеронавигационното обслужване при прелитане и информират за това Комисията.“.
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Прозрачност на разходите и на механизма на събиране на такси
1. Най-късно шест месеца преди началото на референтния период държавите-членки, подпомагани от своите доставчици на аеронавигационно обслужване, предлагат на представители на ползвателите на въздушното пространство подробна консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите за обслужените единици, политиката на събиране на таксите и съответните таксови единици. Държавите-членки представят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, които са доказани в съответствие с член 5, и своите таксови единици, на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите-членки ежегодно предлагат консултация на представители на ползвателите на въздушното пространство относно евентуални отклонения от прогнозите, и по-специално по отношение на:
a)
съпоставяне на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а;
в)
системите за материално стимулиране, предвидени в член 12.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство имат право да поискат повече консултации. Системно се организират и консултации с ползвателите след активиране на даден механизъм за предупреждение, водещ до преразглеждане на таксовата единица.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, предвидени в приложения II и VI, или в приложение III в случаите, когато държава-членка, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, е взела решение да не се изчисляват установените разходи или таксите за използване на летищата или да не се определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата в съответствие с член 1, параграф 6. Съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За консултацията, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 ноември.“.
9)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това освобождаване трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса или забележка в полетния план;“.
б)
параграф 4 се изменя както следва:
i)
първата алинея се заличава;
ii)
във втората алинея уводната фраза се заменя със следното:
„Разходите, направени за освободените от заплащане на такси полети, са съставени от:“.
10)
Членове 10 и 11 се заменят със следното:
„Член 10
Изчисляване на пътни такси при прелитане
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 2 относно финансиране на аеронавигационното обслужване при прелитане посредством други приходи, пътната такса за аеронавигационно обслужване при прелитане за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси обслужване при прелитане е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за аеронавигационно обслужване могат, и броя на маршрутните единици за услугата при прелитане за дадения полет.
2. Таксовата единица и обслужените единици при прелитане се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на такса за използване на летищата
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 3 за финансиране на аеронавигационното обслужване в зоната на летищата посредством други приходи, таксата за използване на летищата за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси за използване на летищата е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за използване на летищата, и пътната такса за обслужване в зоната на летищата за дадения полет. За целите на събиране на таксите, подходът и кацането се таксуват като еднократно ползване. За измерителна единица се приема или кацането, или излитането.
2. Таксовата единица и пътната такса за обслужване в зоната на летищата се изчисляват в съответствие с приложение V.“.
11)
Вмъква се следният член 11а:
„Член 11а
Поделяне на риска
1. Настоящият член установява механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите. Той се прилага съгласно принципите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска, свързан с въздушното движение и се възстановяват независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в прилагане на член 5, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи на доставчиците на метеорологично обслужване;
в)
разрешеното прехвърляне от предишна година или референтен период и бонусите или санкциите в резултат от системи за материално стимулиране;
г)
свръхвъзстановяванията или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение се възстановяват най-късно в година n+2.
Освен това, държавите-членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година действителният брой на обслужените единици не е по-висок или по-нисък с повече от 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, допълнителният приход или загуба на приход на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се прехвърля;
4. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-висок с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, поне 70 % от допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се връща на ползвателите на въздушното пространство най-късно в година n+2;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-малък с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
5. Разпределението на риска, свързан с въздушното движение, както е посочено в параграф 4, е заложено в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство за целия референтен период, следващ консултацията, посочена в член 8.
6. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-нисък от 90 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици превишава 110 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се връща на ползвателите на въздушното пространство в година n+2;
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал или чийто собствен капитал не превишава 5 % от общите пасиви към 31 декември 2011 г., може да бъдат освободени от поделянето на риска, свързан с въздушното движение, по време на първия референтен период, за да могат да постигнат по-нисък дял на финансирането с дълг. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, освободени от поделяне на риска, свързан с въздушното движение са посочени в плана за ефективност, който се разглежда от Комисията, както и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II. Държавите-членки описват и обосновават мерките, планирани за постигане на по-нисък дял на финансирането с дълг, и съответния график.
8. Следните принципи се прилагат за поделяне на риска, свързан с разходите:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се поема от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация, без да се засяга активирането на механизма за предупреждение в прилагане на член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
в)
букви а) и б) може да не се прилагат по отношение на разликата между действителните и установените разходи, за които може да се счита, че са извън контрола на доставчиците на аеронавигационно обслужване, на държавите-членки и на квалифицираните организации, дължаща се на:
i)
непредвидени промени, наложени по силата на националните разпоредби и счетоводната нормативна уредба в пенсионната област;
ii)
непредвидени промени, дължащи се на националното законодателство в областта на данъчното облагане;
iii)
непредвидени и нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения;
v)
съществени промени в лихвените проценти по заеми.
Без да се засяга член 6, параграф 1, трета алинея, въз основа на списъка, посочен в точки i) и v) от първата алинея, националният надзорен орган предварително съставя списък на неподдаващите се на контрол фактори, оказващи въздействие върху разходите, като този списък представлява част от плана за ефективност.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи надвишават установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период. За тази цел съответният национален надзорен орган дава своето изрично съгласие за прехвърлянето, след като се е уверил, че:
i)
отклонението на действителните от установените разходи всъщност се дължи на фактори, които са извън контрола на съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, на държавата-членка или на квалифицираната организация;
ii)
отклонението в разходите, които следва да бъдат прехвърлени върху ползвателите, е конкретно определено и категоризирано
Прехвърленият обем се обосновава със съответните фактори и се описва в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.“.
12)
В член 12 параграфи 1, 2 и 3 заменят със следното:
„1. Държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, приложени на недискриминационна и прозрачна основа, за да подкрепят подобренията в предоставянето на аеронавигационно обслужване или намаляването на въздействието на авиацията върху околната среда, които водят до различно изчисляване на таксите съгласно параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване или ползватели на въздушното пространство.
2. В съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010, държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да приемат финансови стимули за постигане на целите по отношение на ефективността от техните доставчици на аеронавигационно обслужване. Таксовата единица може да се коригира с оглед предоставяне на бонус или налагане на санкция в съответствие с действителните постижения на доставчика на аеронавигационно обслужване, съпоставени със съответната цел. Към подобни бонуси или санкции се прибягва само когато вариациите в ефективността оказват значително въздействие върху ползвателите. Приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Нивата на вариациите в ефективността, както и приложимите нива на бонуси и санкции се определят след предложението за консултация, посочена в член 8, и са заложени в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране по отношение на ползвателите на аеронавигационно обслужване, след предложението за консултация, посочена в член 8, тя модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, положени от тези ползватели, по-специално да:
а)
оптимизират използването на аеронавигационното обслужване;
б)
намалят въздействието на авиацията върху околната среда;
в)
намалят общите разходи за аеронавигационното обслужване и да увеличат своята ефективност, по-специално чрез намаляване или модулиране на таксите съобразно използваното бордово оборудване, което увеличава капацитета, или за компенсиране на неудобството при избор на по-малко претоварени маршрути;
г)
ускоряване на разгръщането на функциите за УВД на SESAR.“.
13)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
Параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки осигуряват таксовите единици да бъдат определени годишно за всяка зона за събиране на такси.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите-членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от обхванатите държави-членки. Съответните държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Съгласно член 11, параграф 4, буква д) от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, таксовата единица може да бъде изменена през годината, в случай на активиране на даден механизъм за предупреждение.“.
б)
Следният параграф 4 се добавя:
„4. За първата година от референтния период, таксовите единици се изчисляват въз основа на плана за ефективност, представен от съответната държава-членка или функционален блок въздушно пространство към 1 ноември на годината, предхождаща референтния период. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща началото на референтния период, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите корективни мерки.“.
14)
В член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единична такса на полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица за покриване на разходите по фактуриране и събиране на таксите.“.
15)
Член 15 се заличава.
16)
В член 17 уводния параграф от първа алинея се заменя със следното:
„Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право да:“
17)
Вмъква се следният член 17а:
„Член 17а
Преразглеждане
Преразглеждането на схемата за ефективност от страна на Комисията, както е посочено в член 24 от Регламент (ЕС) № 691/2010, включва механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а от настоящия регламент, системите за материално стимулиране, създадени съгласно член 12 от настоящия регламент, както и тяхното въздействие и ефикасност за постигане на поставените цели във връзка с ефективността.“.
18)
Приложения I до VI се изменят съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Преходни разпоредби
Държавите-членки, които са имали национални разпоредби преди 8 юли 2010 г., определящи намаляване на таксовата единица, което превишава целите, определени за целия Европейски съюз с Регламент (ЕС) № 691/2010, могат да освободят своите доставчици на аеронавигационно обслужване от прилагането на член 11а, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1794/2006. Това освобождаване се прилага за периода, през който националните разпоредби предвиждат намаляване на таксовата единица, но за срок не по-дълъг от края на първия референтен период през 2014 г. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол за тези освобождавания.
Държавите-членки могат да решат да не прилагат разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1794/2006, както е изменен с настоящия регламент по отношение на таксите за използване на летищата до 31 декември 2014 г. Те уведомяват Комисията за това. Когато държавите-членки освобождават таксите за използване на летищата от приложението на разпоредбите на настоящия регламент, пълният размер на разходите по предоставяне на аеронавигационно обслужване в зоната на летищата може да бъде възстановен до 31 декември 2014 г.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той започва да се прилага от 2012 г. по отношение на разходите за аеронавигационно обслужване, таксите и таксовите единици.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2010 година.
A BIZOTTSÁG 1191/2010/EU RENDELETE
(2010. december 16.)
a léginavigációs szolgálatok közös díjszámítási rendszerének létrehozásáról szóló 1794/2006/EK rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a léginavigációs szolgálatoknak az egységes európai égbolt keretében történő ellátásáról szóló, 2004. március 10-i 550/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre („léginavigációs-szolgálati rendelet”) (1) és különösen annak 15. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel az egységes európai égbolt létrehozására vonatkozó keret megállapításáról szóló, 2004. március 10-i 549/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (keretrendelet) (2) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1794/2006/EK bizottsági rendelet (3) meghatározza a léginavigációs szolgálatoknak az Eurocontrol Útvonal-használati Díjrendszerével összhangban lévő közös díjszámítási rendszerének kidolgozásához szükséges intézkedéseket. A repülés minden egyes szakasza alatt biztosított léginavigációs szolgálatok közös díjszámítási rendszerének kidolgozása rendkívül fontos az egységes európai égbolt végrehajtása szempontjából. A rendszernek hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a légtérfelhasználóknak felszámított díjak meghatározása, kivetése és beszedése átláthatóbbá, a léginavigációs szolgáltatások nyújtása pedig költséghatékonyabbá váljon. A rendszernek továbbá elő kell segítenie, hogy - a biztonság optimális szintjének fenntartása mellett - a légi közlekedés hatékonyabban szerveződjön, és ösztönöznie kell az integrált szolgáltatásnyújtást.
(2)
Annak biztosítása érdekében, hogy a léginavigációs szolgálatok költséghatékonyságának javítására vonatkozó általános célkitűzés érvényesüljön, a díjszámítási rendszernek - az európai légiforgalmi szolgáltatási főtervvel összhangban és azt támogatva - elő kell segítenie a költséghatékonyságot és a működési hatékonyságot.
(3)
Az 1794/2006/EK rendeletet aktualizálni kell annak érdekében, hogy a teljesítményrendszer pénzügyi következményei megjelenjenek a díjszámítási rendszerben, különösen a költségek és a közlekedési kockázatmegosztási rendszerek valamint a léginavigációs szolgálatok és a hálózati funkciók teljesítményrendszerének megállapításáról, valamint a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló 2096/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2010. július 29-i 691/2010/EU bizottsági rendeletben (4) meghatározott ösztönző rendszerek tekintetében. Az 1794/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(4)
Megfelelő rendelkezéseket kell elfogadni az aktualizált díjrendszer ésszerű bevezetésének biztosítására.
(5)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az egységes égbolttal foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1794/2006/EK rendeletet módosításai
Az 1794/2006/EK rendelet az alábbiak szerint módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Ez a rendelet meghatározza a léginavigációs szolgálatoknak az Eurocontrol Útvonal-használati Díjrendszerével összhangban lévő közös díjszámítási rendszerének kidolgozásához szükséges intézkedéseket.”.
b)
Az (5) és (6) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) A 691/2010/EU bizottsági rendelet (5) 1. cikke (3) bekezdésének harmadik mondatára figyelemmel a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák e rendeletet az évente 50 000-nél kevesebb kereskedelmi légiforgalmi műveletet végző repülőtereken biztosított léginavigációs szolgálatok esetében, függetlenül a maximális felszálló tömegtől és a légi jármű üléseinek számától.
A tagállamok e döntésről értesítik a Bizottságot. A Bizottság rendszeres időközönként közzé teszi azon repülőterek aktualizált listáját, amelyek esetén a tagállamok úgy döntöttek, hogy a léginavigációs szolgálatokra nem alkalmazzák e rendeletet.
(6) Az évente 150 000-nél kevesebb kereskedelmi légiforgalmi műveletet végző repülőtereken biztosított léginavigációs szolgálatok esetében, függetlenül a maximális felszálló tömegtől és a légi jármű üléseinek számától a tagállamok az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésének d) pontjában említett egyes referencia-időszakokat megelőzően dönthetnek úgy, hogy nem teszik meg az alábbiakat:
a)
kiszámítják a megállapított költségeket az e rendelet 6. cikkével összhangban;
b)
kiszámítják a repülőtéri díjakat az e rendelet 11. cikkében meghatározott módon;
c)
meghatározzák az e rendelet 13. cikkében említett repülőtéri egységdíjakat.
Az első albekezdés az 550/2004/EK rendelet 14. és 15. cikkében említett alapelvek alkalmazásának sérelme nélkül, és a 691/2010/EU rendelet 1. cikke (3) bekezdésének harmadik mondatára figyelemmel alkalmazandó
A tagállamok, amelyek úgy döntenek, hogy nem alkalmazzák az első albekezdésben felsorolt rendelkezéseket részletes értékelést készítenek arról, hogy milyen mértékben teljesültek az e rendelet I. mellékletében meghatározott feltételek. Ezen értékelés magában foglalja a légtérfelhasználók képviselőivel történő konzultációt.
E tagállamok részletes jelentést küldenek a Bizottságnak a harmadik albekezdésben említett értékelésről. A jelentést bizonyítéknak kell alátámasztani, a jelentésnek magában kell foglalnia a felhasználókkal folytatott konzultáció eredményét és tartalmaznia kell a tagállam következtetéseinek teljes indokolását.
Az érintett tagállammal folytatott konzultációt követően a Bizottság megállapíthatja, hogy az e rendelet I. mellékletében megállapított feltételek nem teljesülnek, és a jelentés kézhezvételétől számított két hónapon belül felkérheti az érintett tagállamot az értékelés felülvizsgált körülmények között történő újra lefolytatására.
Amennyiben a Bizottság ilyen megállapítást tesz, meghatározza, hogy az értékelés mely részeit kell felülvizsgálni és megadja ennek indokait.
Amennyiben a Bizottság felülvizsgált értékelést kért, az érintett tagállam a bizottsági kérés kézhezvételétől számított két hónapon belül benyújtja a felülvizsgált értékelés következtetéseiről szóló jelentést.
A végleges jelentést nyilvánosságra kell hozni és az az érintett referencia-időszak teljes időtartamára érvényes.
2.
A 2. cikk a következő pontokkal egészül ki:
„h) »megállapított költségek«: az 550/2004/EK rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában említett, a tagállam által előre meghatározott költségek.
i) »referencia-időszak«: a teljesítményrendszerre vonatkozó, az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésének d) pontjában előírt referencia-időszak.
j) »kereskedelmi légiforgalmi műveletek«: a kereskedelmi légi közlekedési felszállásoknak és leszállásoknak a 691/2010/EU rendelet 12. cikkében említett teljesítménytervek elfogadását megelőző három év átlaga alapján számolt összege.
k) »egyéb bevételek«: az állami forrásokból vagy a léginavigációs szolgáltatók kereskedelmi tevékenységéből származó olyan bevételek, és/vagy a repülőtéri egységdíjak esetében a léginavigációs szolgáltatók és a repülőtér-üzemeltetők közötti szerződésekből vagy megállapodásokból származó olyan bevételek, amelyek az egységdíjak szintje tekintetében a léginavigációs szolgáltatók javára szolgálnak.”.
3.
A 3. cikk (1), (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A díjszámítási rendszerre az 550/2004/EK rendelet 15. cikkében megállapított általános elveket kell alkalmazni.
(2) Az útvonali léginavigációs szolgálatok megállapított költségeit a léginavigációs szolgálatok igénybevevőire a III. fejezettel összhangban kivetett útvonaldíjakon keresztül és/vagy egyéb bevételekből kell finanszírozni.
(3) A repülőtéri léginavigációs szolgálatok megállapított költségeit a léginavigációs szolgálatok igénybevevőire a III. fejezetelel összhangban kivetett repülőtéri díjakon keresztül és/vagy egyéb bevételekből kell finanszírozni. Ezek magukban foglalhatják az uniós joggal összhangban nyújtott kereszttámogatásokat.”.
4.
A 4. cikk (3) és (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Egy útvonaldíjkörzet a földön kezdődik és magában foglalja a magas légteret. Összetett közelkörzetek esetén a tagállamok külön körzeteket hozhatnak létre egy díjkörzeten belül.
(4) Ha a díjszámítási körzetek egynél több tagállam légterére terjednek ki, ami egy funkcionális légtérblokkon belüli közös díjszámítási körzet létrehozásának következménye lehet, az érintett tagállamok biztosítják e rendelet minél következetesebb és egységesebb alkalmazását az érintett légtérben.
Amennyiben nem lehetséges e rendelet egységes alkalmazása az érintett légtérben, a tagállamok átlátható módon tájékoztatják a használókat az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos különbségekről és értesítik a Bizottságot és az Eurocontrol-t e különbségekről.”.
5.
Az 5. cikk (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tagállamok a következő költségeket vehetik figyelembe megállapított költségként az 550/2004/EK rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban, amennyiben azok a léginavigációs szolgáltatások nyújtásának eredményeként merülnek fel:
a)
az illetékes nemzeti hatóságoknál felmerült költségek;
b)
az 550/2004/EK rendelet 3. cikkében említett minősített szervezeteknél felmerült költségek;
c)
nemzetközi megállapodásokból eredő költségek.
(3) Az 550/2004/EK rendelet 15a. cikke (3) bekezdésével összhangban - az egyéb finanszírozási források sérelme nélkül és az uniós joggal összhangban - a díjakból eredő bevétel egy részét fel lehet használni a hálózattal kapcsolatos funkciók terén indított olyan közös projektek finanszírozására, amelyek a légiforgalmi irányítás és a léginavigációs szolgálatok európai összteljesítményének javítása szempontjából különösen fontosak. Ilyen esetekben a tagállamok biztosítják, hogy átfogó és átlátható elszámolási gyakorlatok létezzenek annak biztosítására, hogy a légtérfelhasználóknak ne kelljen kétszeresen fizetniük. Azokat a megállapított költségeket amelyek a közös projektek finanszírozzák egyértelműen jelezni kell a II. melléklettel összhangban.”.
6.
A 6. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A megállapított költségek és tényleges költségek az e rendelet 5. cikke értelmében támogatható szolgálatokhoz, berendezésekhez és tevékenységekhez kapcsolódó költségeket foglalják magukban és az 550/2004/EK rendelet 12. cikkében szereplő számviteli követelményekkel összhangban határozzák meg azokat.
A nemzetközi számviteli standardok bevezetéséből eredő nem ismétlődő hatásokat legfeljebb 15 éves időtartamra szét lehet osztani.
A 691/2010/EU rendelet 16. és 18. cikkének sérelme nélkül, a megállapított költségeket az egyes referencia-időszakok kezdetét megelőzően - az 549/2004/EK rendelet 11. cikkében és a 691/2010/EU rendelet 10. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett teljesítménytervek részeként - kell rögzíteni, az adott referencia-időszak valamennyi évére vonatkozóan, mind reál-, mind nominális értéken. Az egységdíjakat a nominális értéken kifejezett költségek alapján kell kiszámítani. A referencia-időszak valamennyi évére vonatkozóan a referencia-időszakot megelőzően rögzített, nominális értéken kifejezett megállapított költségek és a Bizottság (Eurostat) által az adott évre vonatkozóan feljegyzett tényleges infláció alapján kiigazított megállapított költségek közötti különbséget legfeljebb az n+2. évre lehet átvinni.
A megállapított költségeket és a tényleges költségeket nemzeti pénznemben kell meghatározni. Ha egy funkcionális légtérblokkon belül egységes egységdíjon alapuló, közös díjszámítási körzet került létrehozásra, az érintett tagállamok biztosítják a nemzeti szintű költségek euróra vagy az érintett tagállamok valamelyikének nemzeti pénznemére történő átváltását annak érdekében, hogy az e rendelet 13. cikke (1) bekezdése első albekezdésének alkalmazásában az egységdíjak kiszámítása átlátható legyen. E tagállamok minderről értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt.”
b)
A (2) bekezdés a következők szerint módosul:
i.
A második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A személyi jellegű ráfordítások magukban foglalják a bruttó javadalmazást, a túlóradíjat, a munkáltatói társadalombiztosítási járulékokat, valamint a nyugdíjköltségeket és minden egyéb juttatást. A nyugdíjköltségek kiszámítása prudens feltevésekre támaszkodva, megfelelő módon az adott rendszer irányításának vagy a nemzeti jognak a figyelembevételével történhet. E feltevéseket a nemzeti teljesítménytervekben részletesen fel kell tüntetni.”
ii.
A negyedik és az ötödik albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Az amortizációs költségek a léginavigációs szolgálat nyújtása céljából működtetett összes befektetett eszközhöz kapcsolódnak. A befektetett eszközök amortizációját várható működési élettartamuk alapján kell kiszámítani az amortizálandó eszközök bekerülési költségeire alkalmazott lineáris módszerrel. Az amortizáció kiszámításához a bekerülési áras vagy a folyóáras költségelszámolás is alkalmazható. Az alkalmazott módszer az amortizáció ideje alatt nem változhat, és összhangban kell lennie a tőkeköltség kiszámításának módszerével. A folyóáras költségelszámolás alkalmazása esetén - összehasonlítás és értékelés céljából - rendelkezésre kell bocsátani a bekerülési áras költségelszámolással kapott adatokat is.
A tőkeköltség megegyezik a következők szorzatával:
a)
a léginavigációs szolgáltató által használt működő vagy beszerelés alatt lévő befektetett eszközök átlagos nettó könyv szerinti értékének és az összes eszköz nemzeti felülvizsgálati hatóság általi esetleges kiigazításának, és a léginavigációs szolgálatok biztosításához szükséges - a kamatozó számlákat nem tartalmazó - forgóeszközök nettó átlagértékének összege; valamint
b)
a tartozások kamatának és a saját tőke megtérülésének súlyozott átlaga. A saját tőkével nem rendelkező léginavigációs szolgáltatók esetében a súlyozott átlagot az a) pontban említett összes eszköz, illetve a tartozások közötti különbségből eredő hozam alapján kell kiszámítani.
A rendkívüli tételek az ugyanazon év során a léginavigációs szolgálat biztosításával kapcsolatban felmerült nem rendszeres költségeket foglalják magukban.
Minden olyan kiigazítást, amelyre nem a nemzetközi számviteli standardok előírásai nyomán került sor, a Bizottság általi felülvizsgálat céljából fel kell tüntetni a nemzeti teljesítménytervekben, továbbá szerepeltetni kell a II. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között.”
c)
A (3) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A (2) bekezdés ötödik albekezdésének alkalmazásában a súlyozó faktoroknak a tartozásokon vagy saját tőkén keresztül történő finanszírozás arányán kell alapulniuk. A tartozások kamata megegyezik a léginavigációs szolgáltatók tartozásainak átlagos kamatával. A saját tőke megtérülése a léginavigációs szolgáltatónál ténylegesen felmerült pénzügyi kockázaton alapul.”
7.
A 7. cikk (2) bekezdése az alábbi albekezdéssel egészül ki:
„Az első albekezdés b) pontja alkalmazásában a tagállamok minden egyes referencia-időszakot megelőzően minden repülőtér vonatkozásában meghatározzák a költségeknek a repülőtéri és az útvonali szolgálatok közötti elosztásához használt kritériumokat, és ezekről tájékoztatják a Bizottságot.”
8.
A 8. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
A költségek és a díjszámítási mechanizmus átláthatósága
(1) A tagállamok legkésőbb hat hónappal az egyes referencia-időszakok kezdete előtt konzultációt ajánlanak a légtérfelhasználók képviselői részére a megállapított költségekről, a tervezett beruházásokról, a szolgáltatási egységekkel kapcsolatos előrejelzésekről, a díjszámítási politikáról és az abból eredő egységdíjakról, és a léginavigációs szolgáltatók támogatják őket. A tagállamok a nemzeti szintű vagy funkcionális légtérblokkok szintjén az 5. cikknek megfelelően meghatározott költségeiket és egységdíjaikat a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság és adott esetben az Eurocontrol számára átláthatóan rendelkezésre bocsájtják.
A referencia-időszak során a tagállamok minden évben konzultációt javasolnak a légtérfelhasználók képviselői részére az előrejelzésektől való bárminemű eltérésről, különös tekintettel az alábbiakra:
a)
a tényleges forgalom és a tényleges költségek összehasonlítása a az előre jelzett forgalommal és a megállapított költségekkel;
b)
a 11a. cikk szerinti kockázatmegosztási mechanizmus végrehajtása;
c)
a 12. cikk szerinti ösztönző rendszerek.
A konzultációkra regionális szinten is sor kerülhet. A légtérfelhasználók képviselői fenntartják azt a jogukat, hogy további konzultációkat kérjenek. A felhasználókkal szintén rendszeres konzultációra kerül sor minden alkalommal, amikor a riasztási mechanizmusok aktiválása az egységdíj felülvizsgálatát eredményezi.
(2) Az (1) bekezdésben említett információk a II. és VI. mellékletben szereplő jelentéstételi táblázatokon és az ott meghatározott részletes szabályokon kell hogy alapuljanak, illetve abban az esetben, ha egy tagállam nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén úgy döntött, hogy az 1. cikk (6) bekezdésével összhangban nem számítja ki a megállapított költségeket vagy a repülőtéri díjakat és és nem határoz meg repülőtéri egységdíjakat, az (1) bekezdésben említett információknak a III. mellékletben szereplő jelentéstételi táblázatokon és az ott meghatározott részletes szabályokon kell alapulnia. A vonatkozó dokumentációt a konzultációs meghallgatás előtt három héttel a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság, az Eurocontrol és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére kell bocsátani. Az (1) bekezdés második albekezdésében említett évenkénti konzultáció tekintetében a vonatkozó dokumentációt minden évben legkésőbb november 1-jén a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság, az Eurocontrol és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére kell bocsátani”.
9.
A 9. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés c) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„c)
az uralkodó és közvetlen családja, állam- és kormányfők, valamint miniszterek hivatalos út alkalmával történő szállítása során megvalósult repülések; a mentességet minden esetben meg kell indokolni a státusz jelzésének vagy más megjegyzésnek a repülési terven történő feltüntetésével.”
b)
A (4) bekezdés a következőképpen módosul:
i.
az első albekezdést el kell hagyni;
ii.
a második albekezdés bevezető mondatának helyébe a következő szöveg lép
„A mentességet élvező repülések költségei a következőkből tevődnek össze:”.
10.
A 10. és 11. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„10. cikk
Az útvonaldíjak kiszámítása
(1) Annak a 3. cikk (2) bekezdése szerinti lehetőségnek a sérelme nélkül, hogy az útvonali léginavigációs szolgálatok finanszírozása egyéb forrásokból történjen, egy adott repülés útvonaldíja egy adott útvonaldíj-körzetben a következővel egyezik meg: az adott útvonaldíj-körzetre meghatározott egységdíj és az adott repüléshez kapcsolódó útvonali szolgáltatási egységek szorzata.
(2) Az egységdíjat és az útvonali szolgáltatási egységeket a IV. melléklettel összhangban kell kiszámítani.
11. cikk
A repülőtéri díjak kiszámítása
(1) Annak a 3. cikk (3) bekezdése szerinti lehetőségnek a sérelme nélkül, hogy a repülőtéri léginavigációs szolgálatok finanszírozása egyéb forrásokból történjen, egy adott repülés repülőtéri díja egy adott repülőtéri díjszámítási körzetben a következővel egyezik meg: az adott repülőtéri díjszámítási körzetre meghatározott egységdíj és az adott repüléshez kapcsolódó repülőtéri szolgáltatási egységek szorzata. A díj kiszabása szempontjából a megközelítés és a felszállás egyetlen repülésnek számít. A számítás egysége vagy az érkező vagy az induló járat.
(2) Az egységdíjat és a repülőtéri szolgáltatási egységeket az V. melléklettel összhangban kell kiszámítani.”.
11.
A szöveg az alábbi 11a. cikkel egészül ki:
„11a. cikk
Kockázatmegosztás
(1) E cikk megállapítja a forgalomhoz kapcsolódó kockázat megosztásának és a költségekhez kapcsolódó kockázat megosztásának mechanizmusait. E cikk a 691/2010/EU rendelet 11. cikkében szereplő elvek szerint alkalmazandó.
(2) Az alábbi költségeket nem kell a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztásakor figyelembe venni, és e költségek szedendők be a forgalom alakulásától függetlenül:
a)
Az 5. cikk (2) bekezdésével összhangban rögzített megállapított költségek a szolgáltatások határokon átívelő nyújtására vonatkozó megállapodások kivételével;
b)
a meteorológiai szolgáltatók megállapított költségei;
c)
az előző évről vagy referencia-időszakról átvitt, jóváhagyott összegek, és az ösztönző rendszerek keretébe tartozó bónuszok vagy szankciók összege;
d)
a forgalom változásából eredő, túlzott mértékben vagy nem kellő mértékben beszedett díjak, amelyek legkésőbb az n+2. évben szedhetők be.
A tagállamok ezen kívül mentességet engedélyezhetnek a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztása alól azon léginavigációs szolgáltatók megállapított költségei tekintetében, amelyek az 550/2004/EK rendelet 7. cikkének (5) bekezdése alapján engedélyt kaptak arra, hogy tanúsítvány nélkül biztosítsanak léginavigációs szolgálatokat.
(3) Ha egy adott évben a szolgáltatási egységek tényleges száma és a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés közötti eltérés sem pozitív, sem negatív irányban nem haladja meg a 2 %-ot, a léginavigációs szolgáltatónál a megállapított költségek tekintetében felmerült bevételkiesés vagy többletbevétel nem vihető tovább.
(4) Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma több mint 2 %-kal meghaladja a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzést, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 2 %-ot meghaladó különbségből eredő többletbevétel legalább 70 %-át legkésőbb az n+2. évben vissza kell juttatni a légtérfelhasználóknak.
Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma több mint 2 %-kal alacsonyabb, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 2 %-ot meghaladó különbségből eredő bevételkiesés legfeljebb 70 %-át a légtérfelhasználóknak kell állniuk, elvben legkésőbb az n+2. évig. A tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy a bevételkiesés átvitelét - az egységdíj stabilitásának megőrzése érdekében - több évre elosztva valósítják meg.
(5) A 4. bekezdésben említett forgalomhoz kapcsolódó kockázatok hozzárendelését a nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén elfogadandó teljesítménytervekben kell rögzíteni a 8. cikkben említett konzultációt követően a referencia-időszak egészére vonatkozóan.
(6) Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma alacsonyabb, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés 90 %-a, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 10 %-ot meghaladó különbségből eredő bevételkiesést teljes egészében a légtérfelhasználóknak kell állniuk, elvben legkésőbb az n+2. évig. A tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy a bevételkiesés átvitelét - az egységdíj stabilitásának megőrzése érdekében - több évre elosztva valósítják meg.
Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma meghaladja a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés 110 %-át, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 10 %-ot meghaladó különbségből eredő többletbevételt az n+2. évben teljes egészében vissza kell juttatni a légtérfelhasználóknak.
(7) A tartozásokon keresztüli finanszírozás arányának csökkentése érdekében azoknak a léginavigációs szolgáltatók, akik 2011. december 31-én nem rendelkeznek saját tőkével vagy saját tőkéjük nem éri el a kötelezettségek 5 %-át, az első referencia-időszakban mentesek lehetnek a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztásától. Ezeket a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztása alól mentesülő léginavigációs szolgáltatókat fel kell tüntetni a Bizottság által felülvizsgálandó teljesítménytervekben, továbbá szerepeltetni kell a II. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között. A tagállamoknak be kell mutatniuk és meg kell indokolniuk a tartozásokon keresztüli finanszírozás arányának csökkentése érdekében tervezett intézkedéseket és azok időbeli megvalósítását.
(8) A költségekhez kapcsolódó kockázatok megosztására a következő elveket kell alkalmazni:
a)
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek alacsonyabbak, mint a referencia-időszak kezdetén előre jelzett megállapított költségek, az ebből származó különbség az érintett léginavigációs szolgáltatónál, tagállamnál vagy minősített szervezetnél marad.
b)
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek magasabbak, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított költségek, az ebből származó különbséget - a riasztási mechanizmusok 691/2010/EU rendelet 18. cikke szerinti aktiválásának sérelme nélkül - az érintett léginavigációs szolgáltató, tagállam vagy minősített szervezet állja.
c)
Az a) és b) pontot nem kell alkalmazni arra a tényleges és a megállapított költségek közötti különbségre, amelyet úgy lehet tekinteni, hogy azok a léginavigációs szolgáltatók, a tagállamok és a minősített szervezetek ellenőrzésén kívül esnek, az alábbi okok egyikéből:
i.
a nyugdíjra és a nyugdíjelszámolásra vonatkozó nemzeti jogszabályokban bekövetkezett, előre nem látott változások,
ii.
az adózásra vonatkozó nemzeti jogszabályokban bekövetkezett, előre nem látott változások,
iii.
a nemzeti teljesítménytervekben nem szereplő, azonban jogszabályban előírt új, előre nem látott költségtételek,
iv.
nemzetközi megállapodásokból eredő, költségeket vagy bevételeket érintő, előre nem látott változások,
v.
a kölcsönök kamatait érintő jelentős változások,
A 6. cikk (1) bekezdése harmadik albekezdésének sérelme nélkül, a nemzeti felülvizsgálati hatóságok az első albekezdés i.-v. pontjában felsoroltak alapján összeállítják a nem befolyásolható költségtényezők listáját, és azt csatolják a teljesítménytervhez.
Ha egy referencia-időszak során a tényleges költségek alacsonyabbak, mint a referencia-időszak kezdetén rögzített megállapított költségek, az ebből származó különbséget a következő referencia-időszakra való átvitel formájában vissza kell juttatni a légtérhasználókhoz.
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek magasabbak, mint a referencia-időszak kezdetén rögzített megállapított költségek, az ebből származó különbséget a következő referencia-időszakra való átvitel formájában a légtérfelhasználókra kell áthárítani. Az illetékes nemzeti felülvizsgálati hatóság kifejezetten hozzájárul az átvitelhez miután megbizonyosodott az alábbiakról:
i.
a tényleges költségek és a megállapított költségek közötti eltérés valóban a léginavigációs szolgáltató, a tagállam vagy az minősített szervezet befolyásán kívül álló fejlemények eredménye,
ii.
a költséget érintő, a felhasználókra terhelendő eltérés pontosan azonosításra és kategóriába sorolásra került.
Az átvitt összeget tényezőkre bontva pontosan meg kell adni és be kell mutatni a VI. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között.”.
12.
A 12. cikk (1), (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok nemzeti szinten vagy egy funkcionális légtérblokk szintjén diszkriminációtól mentes és átlátható alapokon nyugvó, a léginavigációs szolgálatok biztosításának javítását vagy a repülés környezeti hatásának csökkentését célzó olyan ösztönző rendszereket hozhatnak létre vagy hagyhatnak jóvá, amelyek a (2) és a (3) bekezdésekben megállapított díjak eltérő módon történő kiszámításához vezetnek. Ezek az ösztönzők vonatkozhatnak a léginavigációs szolgáltatókra vagy a légtérfelhasználókra.
(2) A tagállamok - a 691/2010/EU rendelet 11. cikkével összhangban - nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén pénzügyi ösztönzőket fogadhatnak el, hogy léginavigációs szolgáltatóik számára megkönnyítsék egyes teljesítménycélok elérését. Az egységdíj úgy módosítható, hogy az a léginavigációs szolgáltatók számára a releváns célkitűzések tekintetében általuk elért tényleges teljesítményszinttől függően bónuszt vagy szankciót irányozzon elő. Ezen bónuszok vagy szankciók alkalmazására csak akkor kerülhet sor, ha a teljesítménybeli különbségek a fogyasztók szempontjából lényeges hatást eredményeznek. A bónuszok és szankciók alkalmazható mértékének arányban kell állnia az elérendő célokkal és az elért teljesítménnyel. A teljesítménybeli változások szintjét, illetve az alkalmazandó bónuszok és szankciók mértékét a 8. cikk szerint felajánlott konzultációt követően kell meghatározni, és azt rögzíteni kell a nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén elfogadandó teljesítménytervekben.
(3) Amennyiben egy tagállam a léginavigációs szolgálatokat igénybe vevő felhasználókra vonatkozó ösztönző rendszer alkalmazásáról határoz, a konzultáció 8. cikk szerinti felajánlását követően modulációt alkalmaz az e felhasználókra kiszabott díjakkal kapcsolatban azon erőfeszítések tükrözése érdekében, amelyeket az említett felhasználók az alábbi területeken tettek:
a)
a léginavigációs szolgálatok igénybevételének optimalizálása;
b)
a repülés környezeti hatásának csökkentése;
c)
a léginavigációs szolgálatok általános költségeinek csökkentése és a szolgálatok hatékonyságának növelése, különösen a kapacitásnövelő légi berendezésekkel kapcsolatos díjak csökkentése vagy modulációja, vagy a kevésbé zsúfolt útvonalak választásából eredő hátrányok kompenzálása révén;
d)
a SESAR-ATM-programból eredő kapacitások igénybevételének felgyorsítása.”.
13.
A 13. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) és (2) bekezdés helyébe az alábbi szöveg lép:
„(1) A tagállamok biztosítják az egyes díjszámítási körzetekre vonatkozó egységdíjak évente történő meghatározását.
Az egységdíjakat nemzeti pénznemben kell meghatározni. Ha az egy funkcionális légtérblokkon belüli tagállamok egységes egységdíjon alapuló, közös díjszámítási körzet létrehozásról döntenek, az egységdíjat euróban vagy az érintett tagállamok valamelyikének nemzeti pénznemében kell meghatározni. Az érintett tagállamok értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt az alkalmazandó pénznemről.
(2) Az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (4) bekezdése e) pontjának és a 691/2010/EU rendelet 18. cikkének megfelelően az egységdíj év közben is módosítható riasztási mechanizmus aktiválása esetén.”.
b)
A cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A referencia-időszak első évére vonatkozó egységdíjakat az érintett tagállam vagy funkcionális légtérblokk által a referencia-időszakot megelőző év november 1-jéig eljuttatott teljesítménytervek alapján kell kiszámítani. Ha egy teljesítményterv a referencia-időszak kezdetét megelőző év november 1-jét követően kerül elfogadásra, az egységdíjakat a terv elfogadását követően vagy az alkalmazandó korrekciós intézkedések alapján újra kell számítani.”.
14.
A 14. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok a díjakat repülésenként kiszabott egyszeri díjak formájában szedhetik be. Ha a díjak kiszámlázása és beszedése regionális szinten történik, a számlák kiállíthatók euróban, és az adott egységdíj kiegészíthető a számlázási és beszedési költségek fedezésére szolgáló adminisztrációs egységdíjjal.”.
15.
A 15. cikket el kell hagyni.
16.
A 17. cikk első bekezdésének bevezető szövege helyébe a következő szöveg lép:
„A léginavigációs szolgáltatók elősegítik a nemzeti felülvizsgálati hatóság vagy egy az utóbbi nevében eljáró minősített szervezet által végzett vizsgálatokat és ellenőrzéseket, beleértve a helyszíni ellenőrzéseket is. A felhatalmazott személyek a következőkre jogosultak:”.
17.
A szöveg az alábbi 17a. cikkel egészül ki:
„17a. cikk
Felülvizsgálat
A teljesítményterveknek a Bizottság által végzendő - a 691/2010/EU rendelet 24. cikkében említett - felülvizsgálata kiterjed az e rendelet 11a. cikke szerinti kockázat-megosztási mechanizmusra, az e rendelet 12. cikke szerinti ösztönző rendszerekre, és ezek hatásaira és hatékonyságára a kitűzött teljesítménycélok elérése szempontjából.”.
18.
Az I.-VI. melléklet e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
Átmeneti rendelkezések
Azok a tagállamok, amelyekben léteznek olyan, már 2010. július 8-át megelőzően is hatályos nemzeti jogszabályok, amelyek az egységdíjaknak a 691/2010/EU rendelettel összhangban meghatározott, európai uniós szintű célértéknél nagyobb mértékű csökkentésétől rendelkeznek, léginavigációs szolgáltatóik számára mentességet engedélyezhetnek az 1794/2006/EK rendelet 11a. cikke (3) bekezdésének alkalmazása alól. E mentesség azon időszak során alkalmazható, amely tekintetében a nemzeti jogszabályok az egységdíjak csökkentéséről rendelkeznek, ám legfeljebb az első, 2014-ben befejeződő referencia-időszak végéig. A tagállamok értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt az ilyen mentességekről.
A tagállamok úgy dönthetnek, hogy nem alkalmazzák az e rendelettel módosított 1794/2006/EK rendelet rendelkezéseit a repülőtéri díjak tekintetében 2014. december 31-ig. Erről értesítik a Bizottságot. Amennyiben a tagállamok mentesítik a repülőtéri díjakat azon rendelet rendelkezései alól, a repülőtéri léginavigációs szolgálatok biztosításának teljes költségét 2014. december 31-ig lehet beszedni.
3. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet a léginavigációs szolgálatok ellátására megállapított 2012. évi költségek, díjak és egységdíjak tekintetében kell először alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. december 16-án.