РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1210/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 декември 2010 година
относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1338/2001 на Съвета от 28 юни 2001 г. за определяне на необходимите мерки за защита на еврото срещу фалшифициране (3) се изисква от кредитните институции и, в рамките на разплащателната им дейност, от доставчиците на разплащателни услуги и от всички други институции, участващи в обработката и разпространението на евро банкноти и монети, които са получили и възнамеряват да върнат в обращение, да проверят тяхната истинност и да открият фалшификатите.
(2)
С препоръка на Комисията 2005/504/ЕС от 27 май 2005 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети (4) се определят препоръчителните практики за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети. Липсата на задължителна обща рамка за установяване на истинността обаче води до различни практики сред държавите-членки и поради това не може да се осигури унифицирана защита на валутата в цялата еврозона.
(3)
За постигането на ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, следователно е необходимо да бъдат въведени правно обвързващи правила за прилагането на общи процедури за установяване на истинността на евро монетите в обращение и за прилагането на контролни механизми за тези процедури от страна на националните органи.
(4)
В процеса на установяване на истинността следва също да бъдат открити истински евро монети, които не са годни за обращение. Обращението на негодни монети затруднява тяхната употреба особено за машини, които работят с монети, и могат да объркат ползвателите по отношение на истинността на тези монети. Негодните монети следва да бъдат изтеглени от обращение. Поради това са необходими общи правно обвързващи правила за държавите-членки за обработката и възстановяването на стойността на негодни за обращение евро монети.
(5)
За координиране на прилагането на процедурите за установяване на истинността, подробните изисквания за изпитание и обучение за установяване на истинността на монетите, както и техническите параметри за проверката на негодните за обращение евро монети и други разпоредби за практическо прилагане следва допълнително да бъдат определени от Европейския технически и научен център (ЕТНЦ), създаден с Решение 2005/37/ЕО на Комисията (5), след консултация с експертната група по фалшифициране на монети, посочена в същото решение.
(6)
За да се даде възможност за постепенно адаптиране към разпоредбите на настоящия регламент на съществуващата система от правила и практики на държавите-членки, те следва да могат, за тригодишен преходен период до 31 декември 2014 г., да предоставят дерогации относно видовете машини за обработка на монети, които да се използват за установяване на истинността на евро монетите, както и за броя на тези машини, които да бъдат проверявани ежегодно.
(7)
Всеки национален орган, който обработва негодни за обращение евро монети, следв да има възможност да прилага такса за обработка съгласно настоящия регламент, с цел покриване на разходите, свързани с този процес. Таксите за обработка не следва да се прилагат при предаване на малки количества негодни за обращение евро монети. Държавите-членки следва да могат да предвидят освобождаване от такси за обработка на лица, които тясно сътрудничат на органите при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение монети. Държавите-членки следва да могат да приемат торби и кутии със смесено съдържание от фалшиви и негодни монети, без да се прилага допълнителна такса, ако това е от обществен интерес,
(8)
Всяка държава-членка следва да въведе санкции, приложими при нарушения, с цел постигане на еквивалентност при установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети на територията на цялата еврозона.
(9)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради различия в техните практики и следователно може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
С този регламент се определят процедури, необходими за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„установяване на истинността на евро монетите“ означава процесът на проверка на истинността и годността за обращение на евро монетите;
б)
„негодни за обращение евро монети“ означава евро монети, които са истински, но са отхвърлени в процеса на установяване на истинността, или евро монети, чийто вид е значително променен;
в)
„определен национален орган“ означава Националният център за анализ на монети или друг орган, посочен от съответната държава-членка;
г)
„институции“ означава институциите, посочени в член 6, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1338/2001, с изключение на онези, посочени в третото тире от същата разпоредба;
д)
„ЕГФМ“ (експертна група по фалшифициране на монети) означава експертната група по фалшифициране на монети, посочена в Решение 2005/37/ЕО.
ГЛАВА II
УСТАНОВЯВАНЕ НА ИСТИННОСТТА НА ЕВРО МОНЕТИТЕ
Член 3
Установяване на истинността на евро монетите
1. Институциите гарантират, че евро монетите, които са получили и които възнамеряват да върнат в обращение, са обект на процедура за установяване на тяхната истинност. Те прилагат това задължение посредством:
а)
машини за обработка на монети, включени в списъка за такива машини, посочен в член 5, параграф 2; или
б)
персонал, обучен в съответствие с условията, определени от държавите-членки.
2. В резултат от установяването на истинността на всички евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, както и на негодните за обращение евро монети се предоставят на определения национален орган.
3. Фалшивите евро монети, предадени на компетентните държавни органи в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 1338/2001, не могат да бъдат предмет на такси за обработка или на други такси. По отношение на негодните за обращение евро монети се прилага глава III от настоящия регламент.
Член 4
Изискване за изпитване и машини за обработка на монети
1. При прилагане на член 3, параграф 1, буква а) институциите използват единствено видовете машини за обработка, които успешно са преминали изпитване за откриване на фалшификати, проведено от страна на определения национален орган или от страна на ЕТНЦ, и които при закупуването им са включени в списъка на интернет страницата, посочена в член 5, параграф 2. Институциите гарантират тези машини редовно да бъдат настройвани, така че да запазват способността си за откриване на фалшификати, като се взимат предвид промените, въведени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Изпитването за откриване на фалшификати се планира така, че да гарантира, че машината за обработка на монети е способна да отхвърли познатите видове фалшиви евро монети и в рамките на процеса негодните за обращение евро монети, както и всички други предмети, наподобяващи монети, които не съответстват на характеристиките на истинските евро монети.
2. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да предвидят специфични дерогации от параграф 1, първо изречение за машини за обработка на монети, които са били в употреба към 11 януари 2011 г. и които са доказали способността си за откриване на фалшифицирани евро монети, негодни за обращение евро монети и други предмети, наподобяващи монети, които не отговарят на спецификациите на истинските евро монети, дори ако тези машини не са включени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Тези дерогации се приемат след консултации с ЕГФМ.
Член 5
Настройване на машините за обработка на монети
1. За да могат производителите на машини за обработка на монети да получат спецификациите, необходими за настройването на техните машини за откриването на фалшиви евро монети, в съответствие с член 4 изпитването може да бъде проведено в определения национален орган, ЕТНЦ или - след двустранно споразумение - в помещенията на производителя. След успешното преминаване на изпитването на машината за обработка на монети, на производителя на машината се издава протокол от изпитването за откриване на фалшификати с копие до ЕТНЦ.
2. На своята интернет страница Комисията публикува консолидиран списък на всички машини за обработка на монети, за които ЕТНЦ е получил или изготвил положителен и валиден протокол от изпитването за откриване на фалшификати.
Член 6
Контрол от страна на държавите-членки
1. Държавите-членки въвеждат контрола, предвиден в настоящия член.
2. Държавите-членки осъществяват ежегоден контрол на място в институциите с цел да бъде проверено, посредством изпитване за откриване на фалшификати, правилното функциониране на представителен брой използвани машини за обработка на монети. Когато персоналът на институциите следва да извършва ръчна проверка на истинността на евро монетите, които да бъдат върнати в обращение, държавите-членки получават уверение от тези институции, че техният персонал е надлежно обучен за тази цел.
3. Броят на машините з обработка на монети, които ежегодно се проверяват във всяка държава-членка, се определя така, че обемът на евро монети, обработени с тези машини през въпросната година, представлява поне 25 % от общия сборен нетен обем на евро монети, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година. Броят на машините за обработка на монети, които трябва да бъдат проверени, се изчислява въз основа на обема на трите евро монети с най-високи номинални стойности, предназначени за обращение. Държавите-членки полагат усилия да осигурят проверяването на машините за обработка на монети на ротационен принцип.
4. В случай че броят на машините за обработка на монети, които подлежат на ежегодна проверка в съответствие с параграф 3, е по-голям от броя на машините, функциониращи в дадена държава-членка, всички машини за обработка на монети, функциониращи в тази държава-членка, се проверяват ежегодно.
5. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да решат, след нотифициране на Комисията, броят на машините за обработка на монети, подлежащи на ежегодна проверка, да бъде такъв, че обемът на евро монети, обработени от тези машини в продължение на същата година, да представлява най-малко 10 % от общия сборен нетен обем на монетите, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година.
(6) Като част от годишния контрол държавите-членки проверяват способността на институциите да удостоверят истинността на евро монетите въз основа на:
а)
наличието на писмени директиви, в които са предвидени инструкции относно използването на автоматично оборудване за обработка на монети или относно ръчното сортиране, в зависимост от случая;
б)
разпределянето на подходящи човешки ресурси;
в)
наличието на писмен план за поддръжка на машините за обработка на монети, предназначен за запазването на необходимото равнище на ефективност;
г)
наличието на писмени процедури за предаване на фалшиви евро монети, негодни за обращение евро монети и на наподобяващи монети предмети, които не отговарят на спецификациите за истински евро монети, на определения национален орган; и
д)
наличието на процедури за вътрешен контрол, в които са описани условията и периодичността на контрола, който се осъществява от институциите, за да се гарантира, че центровете им за сортиране и техният персонал спазват инструкциите, установени в настоящия параграф.
7. Когато държава-членка констатира неспазване на настоящия регламент, съответната институция взема необходимите мерки за бързо отстраняване на неспазването.
Член 7
Технически разпоредби
Комисията гарантира, че ЕТНЦ в разумен срок и след консултация с ЕГФМ определя техническите характеристики за изпитването за откриване на фалшификати и други разпоредби за прилагане на практика, като практики на обучение, срока на валидност на протокола от изпитването за откриване на фалшификати, информацията, която следва да се включи в списъка, посочен в член 5, параграф 2, насоките за контрол, проверки и одит от страна на държавите-членки, процедурните правила за отстраняване на несъответствията, както и съответните граници за приемане на истински монети.
ГЛАВА III
ОБРАБОТКА НА НЕГОДНИ ЗА ОБРАЩЕНИЕ ЕВРО МОНЕТИ
Член 8
Изтегляне и възстановяване на стойността на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки изтеглят от обращение негодните за обращение евро монети.
2. Държавите-членки възстановяват стойността или заменят евро монетите, които са станали негодни поради продължителна употреба или инцидент или са били отхвърлени в процеса на установяване на истинността им. Държавите-членки могат да откажат да възстановят стойността на негодните за обращение монети, които са били умишлено изменени или изменени по начин, за който разумно може да се очаква, че ще ги измени, независимо от възстановяването на стойността на монети, събрани от благотворителност, като например тези, които са хвърлени във фонтани.
3. Държавите-членки гарантират, че след изтеглянето им негодните за обращение евро монети се унищожават посредством постоянна физическа деформация, така че тези монети да не могат да се върнат в обращение или да бъдат предадени за възстановяване на стойността им.
Член 9
Такси за обработка
1. Такса в размер на 5 % от номиналната стойност на предадените негодни за обращение евро монети може да бъде удържана от сумата за възстановяване на стойността им или от тяхната замяна. В случай че целият сак или кутия с монети е проверен по реда на член 11, параграф 2, таксата за обработка може да бъде увеличена с още 15 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
2. Държавите-членки могат да предвидят общи или частични освобождавания от такси за обработка в случаи, когато физически или юридически лица, които предават евро монетите, сътрудничат отблизо и редовно на определения национален орган при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение евро монети или когато това освобождаване служи на обществения интерес.
3. Транспортните и свързаните с тях разходи са за сметка на физическите или юридическите лица, които предават евро монетите.
4. Без да се засяга предвиденото в параграф 2 освобождаване, за всяка година максималното количество, което се освобождава от такси за обработка, е един килограм негодни за обращение монети за всяка номинална стойност, за физическо или юридическо лице, което предава евро монетите. Ако тази граница бъде превишена, може да се налага такса за всички предадени монети.
5. Когато сред предадените монети има монети, третирани с химически или други опасни вещества до степен, че може да се счита, че представляват опасност за здравето на хората, които ги обработват, към таксите, събирани в съответствие с параграф 1, се добавя допълнителна такса, равняваща се на 20 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
Член 10
Опаковка на негодни за обращение евро монети
1. Физическото или юридическото лице, което предава евро монети за възстановяване на стойността или за замяната им, сортира монетите по номинална стойност в стандартни сакове или кутии, както следва:
а)
саковете или кутиите съдържат:
i)
по 500 монети за всяка от номиналните стойности 2 EUR и 1 EUR;
ii)
по 1 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,50 EUR, 0,20 EUR и 0,10 EUR;
iii)
по 2 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,05 EUR, 0,02 EUR и 0,01 EUR.
iv)
за по-малки количества по 100 монети от всяка номинална стойност;
б)
всеки сак или кутия носи информация с данни за идентифициране на физическото или юридическото лице, което ги предава, за съдържаните сума и номинална стойност на монетите, теглото, дата на опаковка и номера на сака/кутията; физическото или юридическото лице, което ги предава, осигурява опаковъчен списък с обобщена информация за предадените сакове и кутии; когато монетите са третирани с химически или други опасни вещества, стандартните опаковки са придружени от писмена декларация, уточняваща конкретните вещества, които са използвани;
в)
Когато общото количество негодни за обращение евро монети е по-малко от изискваното в точка а), евро монетите се сортират по номинална стойност и могат да бъдат предадени в нестандартни опаковки.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да запазят различните изисквания за опаковка, предвидени в националните им законодателства към 11 януари 2011 г.
Член 11
Контрол на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки могат да контролират предадените негодни за обращение евро монети, както следва:
а)
обявеното количество се проверява чрез претегляне на всеки сак или кутия;
б)
истинността и външния вид се контролират въз основа на минимум 10 %-на извадка от предадените монети.
2. В случай че бъдат открити аномалии, вследствие на контрола, посочен в параграф 1, или бъдат установени отклонения от член 10, се проверява целият сак или кутия.
3. Когато приемането или обработката на евро монети представлява риск за здравето на лицата, които ги обработват, или предадените монети не отговарят на стандартите по отношение на опаковката и етикетирането, държавите-членки могат да откажат да приемат такива монети,.
Държавите-членки могат да предвидят приемането на мерки по отношение на физическите или юридическите лица, които са предали монетите, посочени в първа алинея.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Отчитане, обмен на информация и оценка
1. Държавите-членки ежегодно предават на Комисията доклади за своята дейност по установяване на истинността на евро монетите. Предадената информация включва броя на извършените съгласно член 6, параграф 2 проверки и броя на проверените машини за обработка на монети, резултатите от изпитанията, обема на обработените от тези машини монети, броя на анализираните евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, и броя на негодните за обращение евро монети, чиято стойност е възстановена, както и подробни условия за всички дерогации, предвидени съгласно член 4, параграф 2 или член 6, параграф 5.
2. За да могат държавите-членки да следят за изпълнението на настоящия регламент от институциите, последните предоставят най-малко веднъж годишно на държавите-членки, ако това бъде поискано, най-малко следната информация:
а)
видовете и броят на използваните машини за обработка на монети;
б)
местонахождението на всяка машина обработка на монети; и
в)
обемът на обработваните монети за всяка машина за обработка на монети за съответната година и съответната номинална стойност, най-малко за трите евро монети с най-високи номинални стойности.
3. Държавите-членки гарантират, че информацията относно органите, определени за възстановяването на стойността или за замяната на евро монетите, и относно специфичните условия като изискванията за опаковка и таксите се предоставя на подходящите интернет страници и посредством подходящи публикации.
4. След анализ на получените доклади на държавите-членки, Комисията представя годишен доклад на Икономическия и финансов комитет относно развитието и резултатите във връзка с процеса на установяване на истинността на евро монетите, както и за тези, които са негодни за обращение.
5. До 30 юни 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за функционирането и резултатите от настоящия регламент. При необходимост докладът може да бъде придружен от законодателни предложения за по-детайлно прилагане или за изменение на настоящия регламент, по-специално по отношение на членове 6 и 8.
Член 13
Санкции
Държавите-членки определят правилата относно санкциите, които се налагат за нарушения на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г., с изключение на Глава III, която се прилага от деня на влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки, в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 15 декември 2010 година.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1210/2010/EU RENDELETE
(2010. december 15.)
az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 133. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló, 2001. június 28-i 1338/2001/EK tanácsi rendelet (3) előírja a hitelintézetek, pénzforgalmi tevékenységük keretén belül az egyéb pénzforgalmi szolgáltatók, valamint a bankjegyek és érmék kezelésével és újraforgalmazásával foglalkozó minden más gazdasági szereplő számára, hogy megbizonyosodjanak az általuk elfogadott és újraforgalmazni kívánt eurobankjegyek és -érmék hitelességéről, és ügyeljenek a hamisítványok felismerésére.
(2)
Az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom számára alkalmatlan euroérmék kezeléséről szóló, 2005. május 27-i 2005/504/EK bizottsági ajánlás (4) rendelkezik az euroérmék hitelesítésére és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó ajánlott gyakorlatról. Mindazonáltal az érmehitelesítésre vonatkozó kötelező érvényű közös keretszabály hiánya a tagállamok által alkalmazott gyakorlatok különbözőségét eredményezi, és így nem tudja biztosítani a valuta euroövezeten belüli, mindenütt egységes védelmét.
(3)
Annak érdekében, hogy az euroövezet egészében megvalósulhasson az euroérmék hatékony és egységes hitelesítése, kötelező érvényű szabályokat kell bevezetni a forgalomban lévő euroérmék közös hitelesítési eljárásainak, valamint az ezen eljárások kapcsán a nemzeti hatóságok által alkalmazott ellenőrzési mechanizmusoknak a végrehajtására.
(4)
A hitelesítési eljárás során azonosítani kell azokat a valódi euroérméket is, amelyek alkalmatlanok a pénzforgalom céljára. Az alkalmatlan érmék forgalomban tartása megnehezíti használatukat, különösen az érmével működő automaták esetében, valamint az érmék hitelességét illetően zavart okozhat a használók számára. Ezeket az alkalmatlan érméket ki kell vonni a forgalomból. Ezért kötelező érvényű közös szabályok szükségesek a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék tagállamok általi kezelése és beváltása tekintetében.
(5)
A hitelesítési eljárások végrehajtásának összehangolása érdekében az érmehitelesítés tesztelési és szakmai felkészítési követelményeinek részleteit, valamint a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék ellenőrzésének szabályait és a gyakorlati alkalmazásra vonatkozó egyéb utasításokat a 2005/37/EK bizottsági határozattal (5) létrehozott Európai Műszaki és Tudományos Központ (ETSC) határozza meg a hamis érmékkel foglalkozó, e határozatban említett szakértői csoporttal folytatott konzultációt követően.
(6)
Annak érdekében, hogy a tagállamok fokozatosan az e rendeletben foglalt rendelkezésekhez igazíthassák jelenlegi szabályozási rendszereiket és gyakorlati megoldásaikat, a 2014. december 31-ig tartó átmeneti időszakban eltérést alkalmazhatnak az euroérmék hitelesítésére használandó érmefeldolgozó gépek típusai, valamint a gépek évente ellenőrizendő mennyisége tekintetében.
(7)
A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket kezelő minden nemzeti hatóság számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy e rendelettel összhangban kezelési díjat számítson fel az eljárással kapcsolatos költségek fedezése érdekében. A kezelési díj nem alkalmazandó a kis mennyiségben beszolgáltatott, pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék esetében. A tagállamok számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a hamis vagy a pénzforgalom céljára alkalmatlan érmék forgalomból történő kivonása tekintetében a hatóságokkal szorosan együttműködő személyek számára mentességet nyújtsanak a kezelési díj alól. Amennyiben a közérdek úgy kívánja, a tagállamoknak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a hamis és a pénzforgalom céljára alkalmatlan érméket vegyesen tartalmazó zsákokat vagy dobozokat többletkezelési díj kiszabása nélkül fogadják el.
(8)
Minden tagállamnak be kell vezetnie a jogsértések esetében alkalmazandó szankciókat annak érdekében, hogy az euroérmék hitelesítése és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelése az euroövezetben mindenütt egyformán történjen.
(9)
Mivel e rendelet célját - az euroérmék euroövezetben való hatékony és egységes hitelesítését - az egyes tagállamok a nemzeti gyakorlatok között fennálló különbségek miatt nem képesek hatékonyan elérni, és ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió az Európai Unióról szóló Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy
E rendelet az euroérmék hitelesítéséhez és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséhez szükséges eljárásokat állapít meg.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „az euroérmék hitelesítése”: az euroérmék valódiságának és pénzforgalom céljára való alkalmasságának ellenőrzését szolgáló folyamat;
b) „a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék”: a hitelesítési folyamat során elutasított, illetve megjelenésükben jelentősen módosult valódi euroérmék;
c) „kijelölt nemzeti hatóság”: a nemzeti érmeszakértői központ vagy az érintett tagállam által kijelölt más hatóság;
d) „intézmények”: az 1338/2001/EK rendelet 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében említett intézmények, a rendelet harmadik francia bekezdésében említettek kivételével;
e) „CCEG” (Counterfeit Coin Experts Group): a 2005/37/EK határozatban említett, az érmék hamisításának eseteivel foglalkozó szakértői csoport.
II. FEJEZET
AZ EUROÉRMÉK HITELESÍTÉSE
3. cikk
Az euroérmék hitelesítése
(1) Az intézmények biztosítják, hogy az általuk elfogadott és újraforgalmazni kívánt euroérmék hitelesítési eljárás alá kerüljenek. Az intézmények e kötelezettségüknek a következők útján tesznek eleget:
a)
az 5. cikk (2) bekezdésében említett, érmefeldolgozó gépekre vonatkozó jegyzékben szereplő érmefeldolgozó gépekkel; vagy
b)
a tagállamok által meghatározott szabályokkal összhangban képzett személyzettel.
(2) A hitelesítést követően valamennyi hamisgyanús, illetve a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmét be kell szolgáltatni a kijelölt nemzeti hatóságnak.
(3) A hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságoknak az 1338/2001/EK rendelet 6. cikkével összhangban átadott hamis euroérmék nem képezik kezelési vagy egyéb díj tárgyát. A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék vonatkozásában e rendelet III. fejezete alkalmazandó.
4. cikk
Tesztelőírások és érmefeldolgozó gépek
(1) Az intézmények a 3. cikk (1) bekezdése a) pontjának alkalmazása során csak olyan típusú érmefeldolgozó gépeket használhatnak, amelyek megfeleltek a kijelölt nemzeti hatóság vagy az ETSC által végzett érzékelési teszten, és beszerzésük időpontjában szerepeltek az 5. cikk (2) bekezdésében említett internetes honlapon található jegyzékben. Az intézmények a gépek rendszeres beállítása útján biztosítják azok érzékelő képességének fenntartását, figyelembe véve az 5. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékben bevezetett módosításokat. Az érzékelési tesztnek biztosítania kell, hogy az érmefeldolgozó gépek elutasítsák a hamisított, illetve egyúttal a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék ismert típusait, valamint minden olyan, érme jellegű tárgyat, amely nem felel meg a valódi euroérmék tulajdonságainak.
(2) Az (1) bekezdés első mondata alól azon érmefeldolgozó gépek tekintetében, amelyek 2011. január 11-én már használatban álltak, és amelyek bizonyítottan alkalmasak a hamis és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék, valamint minden olyan, érme jellegű tárgy érzékelésére, amely nem felel meg a valódi euroérmék tulajdonságainak, a tagállamok a 2014. december 31-ig tartó átmeneti időszakban különös eltérésről rendelkezhetnek, még akkor is, ha ezek a gépek nem szerepelnek az 5. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékben. Az ilyen eltéréseket a CCEG-vel folytatott konzultációt követően kell elfogadni.
5. cikk
Az érmefeldolgozó gépek átalakítása
(1) Annak érdekében, hogy az érmefeldolgozó gépek gyártói számára lehetővé váljon az ahhoz szükséges ismeretek megszerzése, hogy gépeiket a hamisított euroérmék felismerésére alkalmassá tegyék, a 4. cikk szerinti tesztelés elvégezhető a kijelölt nemzeti hatóságnál, az ETSC-nél, vagy - kétoldalú megállapodást követően - a gyártó telephelyén. Az érmefeldolgozó gép sikeres tesztelését követően összefoglaló felismerési tesztjelentés készül a gépek gyártója számára, amelynek egy példányát megküldik az ETSC-nek.
(2) A Bizottság honlapján közzéteszi mindazon érmefeldolgozó gépek naprakész jegyzékét, amelyekre vonatkozóan az ETSC pozitív és érvényes összefoglaló felismerési tesztjelentést kapott vagy állított össze.
6. cikk
Tagállami ellenőrzések
(1) A tagállamok bevezetik az e cikkben előírt ellenőrzéseket.
(2) A tagállamok éves helyszíni ellenőrzést tartanak az intézményekben, amelynek során az érmefeldolgozásra használt gépek reprezentatív mennyiségének ellenőrzése révén megbizonyosodnak azok megfelelő működéséről. Amennyiben az intézmények személyzete az újraforgalmazásra kerülő euroérméket manuálisan hitelesíti, a tagállamok az intézményektől kapott, hitelt érdemlő tájékoztatás révén megbizonyosodnak arról, hogy azok személyzete erre megfelelő képzésben részesült.
(3) Az egyes tagállamok által évente ellenőrzött érmefeldolgozó gépek számát úgy kell megállapítani, hogy az e gépeken az adott évben feldolgozott euroérmék mennyisége a szóban forgó tagállam által az euroérmék bevezetésétől a megelőző év végéig eltelt időszakban kibocsátott érmék teljes kumulált nettó mennyiségének legalább 25 %-a legyen. Az ellenőrizendő érmefeldolgozó gépek száma a forgalomba hozatalra szánt euroérmék három legnagyobb címletének mennyisége alapján kerül kiszámításra. A tagállamok törekednek annak biztosítására, hogy az érmefeldolgozó gépek ellenőrzése rotációs rendszerben történjen.
(4) Amennyiben az évente ellenőrizendő érmefeldolgozó gépek száma a (3) bekezdésben előírt számítási módszer alkalmazásával kapott eredmény szerint magasabb, mint ahány gép működik az adott tagállamban, úgy az ebben a tagállamban működő valamennyi érmefeldolgozó gépet évente ellenőrizni kell.
(5) A 2014. december 31-ig tartó átmeneti időszakra vonatkozóan a tagállamok a Bizottság értesítését követően az évente ellenőrizendő érmefeldolgozó gépek számát megállapíthatják úgy, hogy az e gépeken az adott évben feldolgozott euroérmék mennyisége a szóban forgó tagállam által az euroérmék bevezetésétől a megelőző év végéig eltelt időszakban kibocsátott érmék teljes kumulált nettó mennyiségének legalább 10 %-a legyen.
(6) Az éves ellenőrzések részeként a tagállamok ellenőrzik az intézmények euroérme-hitelesítési képességét a következők alapján:
a)
olyan írott politika megléte, amely az adott esetnek megfelelően biztosítja az automata érmefeldolgozó gépek vagy a manuális szortírozás használatával kapcsolatos utasításokat;
b)
a megfelelő humán erőforrások feladathoz rendelése;
c)
olyan írott karbantartási terv megléte, amely biztosítja az érmefeldolgozó gépek megfelelő teljesítményének fenntartását;
d)
a hamis euroérmék, a pénzforgalom céljára már nem alkalmas érmék és más, euroérme-szerű tárgyak kijelölt nemzeti hatóságnak történő beszolgáltatására vonatkozó írott eljárások megléte; valamint
e)
olyan belső ellenőrzési eljárások megléte, amelyek előírják az intézmény által végzendő ellenőrzések módozatait és gyakoriságát annak biztosítása érdekében, hogy szortírozó központjaik és személyzetük kövesse a fent említett utasításokat.
(7) Ha valamely tagállam észleli, hogy nem tartják be e rendelet rendelkezéseit, az érintett intézménynek intézkedéseket kell tennie a meg nem felelés azonnali megszüntetése érdekében.
7. cikk
Műszaki rendelkezések
A Bizottság gondoskodik arról, hogy az ETSC ésszerűen elfogadható határidőn belül, a CCEG-vel folytatott konzultációt követően megállapítsa az érzékelési teszt műszaki szabályait és a gyakorlati alkalmazásra vonatkozó egyéb utasításokat, mint például a szakmai felkészítés gyakorlatait, az érzékelési tesztről szóló összefoglaló jelentés érvényességének időtartamát, az 5. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékben feltüntetendő tájékoztatást, a tagállami ellenőrzésekre és auditálásra vonatkozó iránymutatásokat, a meg nem felelés megszüntetésével kapcsolatos szabályokat, valamint a valódi érmék elfogadásának vonatkozó küszöbértékeit.
III. FEJEZET
A PÉNZFORGALOM CÉLJÁRA ALKALMATLAN EUROÉRMÉK KEZELÉSE
8. cikk
A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék forgalomból történő kivonása és beváltása
(1) A tagállamok kivonják a forgalomból a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket.
(2) A tagállamok beváltják vagy pótolják azon euroérméket, amelyek sérülés vagy hosszan tartó használat következtében váltak alkalmatlanná, vagy amelyeket a hitelesítési eljárás során elutasítottak. A tagállamok megtagadhatják azon, a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék beváltását, amelyeket szándékosan vagy olyan eljárással módosítottak, amely eljárás esetében ésszerűen feltételezhető, hogy hatása az érmék módosítása lesz, leszámítva a karitatív célokra gyűjtött, például szökőkutakba dobott érmék beváltását.
(3) A tagállamok biztosítják a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméknek a forgalomból történő kivonás utáni, végleges és fizikai alakváltoztatással történő megsemmisítését, hogy ezek az érmék ne kerülhessenek ismételten fogalomba, és ne válthassák be azokat.
9. cikk
Kezelési díj
(1) A beszolgáltatott, pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék beváltása vagy pótlása során az érmék névértékének 5 %-át kitevő kezelési díj kerülhet visszatartásra. Amennyiben a 11. cikk (2) bekezdésében foglaltak szerint az érméket tartalmazó egész zsákot vagy dobozt ellenőrizni kell, a kezelési díj a beszolgáltatott euroérmék névértékének 15 %-ával egészülhet ki.
(2) A tagállamok általános vagy részleges mentességet biztosíthatnak a kezelési díj alól, ha az euroérméket beszolgáltató természetes vagy jogi személyek szorosan és rendszeresen együttműködnek a kijelölt nemzeti hatóságokkal a hamis és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék forgalomból történő kivonása terén, illetve amennyiben a mentesség közérdeket szolgál.
(3) A szállítási és ezzel összefüggő egyéb költségek az euroérméket beszolgáltató természetes vagy jogi személyt terhelik.
(4) A (2) bekezdésben rögzített mentesség sérelme nélkül, minden egyes euroérméket beszolgáltató természetes vagy jogi személy évente és címletenként maximum egy kilogramm, a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérme kezelési díja alól mentesül. A fenti határérték túllépése esetén minden beszolgáltatott érme után díj szedhető.
(5) Amennyiben az érmék egyedi beszolgáltatása alkalmával a vegyi vagy egyéb veszélyes anyaggal kezelt érmék szennyezettségi foka a kezelők egészségére károsnak ítélhető meg, úgy az (1) bekezdéssel összhangban megállapított díjakon túlmenően a beszolgáltatott euroérmék névértékének 20 %-ával egyenértékű további díj kerül felszámításra.
10. cikk
A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék csomagolása
(1) Az euroérméket beszolgáltató természetes vagy jogi személy címletenként szétválogatja a beváltásra vagy pótlásra beszolgáltatott érméket szabványos zsákokba vagy dobozokba gyűjtve, a következők szerint:
a)
a zsákok vagy dobozok az alábbiakat tartalmazzák:
i.
500 érme a 2 EUR és az 1 EUR címlet esetében;
ii.
1 000 érme a 0,50 EUR, a 0,20 EUR és a 0,10 EUR címlet esetében,
iii.
2 000 érme a 0,05 EUR, a 0,02 EUR és a 0,01 EUR címlet esetében;
iv.
kisebb mennyiségek esetében címletenként 100 érme;
b)
minden egyes zsákon vagy dobozon fel kell tüntetni a beszolgáltató természetes vagy jogi személy nevét, a tartalmazott értéket és címleteket, a tömeget, a csomagolás dátumát és a zsák vagy doboz sorszámát; a beszolgáltató természetes vagy jogi személynek csomagjegyzéket kell kiállítania, amely tartalmazza az összes beszolgáltatott zsákot, illetve dobozt; ha az érméket vegyi vagy egyéb veszélyes anyaggal kezelték, akkor a rendes csomagolási egységeket írásos nyilatkozat kíséri, amely pontosan feltünteti a felhasznált anyagokat;
c)
amennyiben a pénzforgalomra alkalmatlan euroérmék teljes mennyisége kisebb az (a) pontban említettnél, ezeket az euroérméket címletenként kell szétválogatni, és az érmék beszolgáltathatók nem szabványos csomagolásban.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a tagállamok fenntarthatják a 2011. január 11-én hatályos saját nemzeti szabályaik szerinti, eltérő csomagolási követelményeiket.
11. cikk
A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék ellenőrzése
(1) A tagállamok a következők szerint ellenőrizhetik a beszolgáltatott, pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket:
a)
a feltüntetett mennyiséget az egyes zsákok és dobozok lemérésével ellenőrzik;
b)
a hitelességet és a vizuális megjelenést a beszolgáltatott mennyiség legalább 10 %-át kitevő mintán ellenőrzik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben hivatkozott ellenőrzések során rendellenességekre vagy a 10. cikktől való eltérésre bukkannak, a teljes zsákot vagy dobozt meg kell vizsgálni.
(3) Amennyiben az átvétel vagy az euroérmék kezelése a kezelő személyzet egészségére kockázattal jár, vagy ha a beszolgáltatás nem a szabványnak megfelelő csomagolással és címkézéssel történik, a tagállamok elutasíthatják az ilyen érmék átvételét.
A tagállamok intézkedéseket foganatosíthatnak az első albekezdésben említett érméket beszolgáltató természetes vagy jogi személyekkel kapcsolatban.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
12. cikk
Jelentés, tájékoztatás és értékelés
(1) A tagállamok évente jelentést nyújtanak be a Bizottságnak az euroérme-hitelesítési tevékenységeikről. A benyújtott információ tartalmazza a 6. cikk (2) bekezdése szerint elvégzett ellenőrzések, valamint az ellenőrzött érmefeldolgozó gépek számát, a teszteredményeket, az e gépek által feldolgozott érmék mennyiségét, az elemzett hamisgyanús euroérmék számát, a pénzforgalom céljára nem alkalmas, beváltott euroérmék számát, valamint a 4. cikk (2) bekezdésében vagy a 6. cikk (5) bekezdésében biztosított eltérések részleteit.
(2) Annak érdekében, hogy a tagállamok elvégezhessék az intézmények e rendeletnek való megfelelésével kapcsolatos ellenőrzést, az intézmények - ha a tagállamok kérik - legalább éves rendszerességgel megadják számukra legalább az alábbiakra vonatkozó tájékoztatást:
a)
az érmefeldolgozásra használt gépek típusa és száma;
b)
az egyes érmefeldolgozó gépek elhelyezése; valamint
c)
a kezelt érmék mennyisége érmefeldolgozó gépenként és évenként, címletekre történő lebontásban, legalább a három legmagasabb címlet szerint.
(3) A tagállamok biztosítják az euroérmék beváltására vagy pótlására, továbbá egyes speciális szabályok - például a csomagolási szabványok és a díjak - meghatározására kijelölt hatóságok adatainak a megfelelő weboldalakon és kiadványokban való közzétételét.
(4) A Bizottság a tagállamoktól kapott jelentések elemzését követően éves jelentést terjeszt a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság elé az euroérmék hitelesítése és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelése terén elért fejlődésről és eredményekről.
(5) A Bizottság 2014. június 30-ig jelentést terjeszt elő az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet végrehajtásáról és hatásáról. Ha szükséges, a jelentést a rendelet részletesebb végrehajtására vagy módosítására irányuló jogalkotási javaslatok kísérhetik, különös tekintettel a 6. és 8. cikkre.
13. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és minden szükséges intézkedést megtesznek azok érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
14. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet 2012. január 1-jétől alkalmazandó, kivéve a III. fejezetet, amely e rendelet hatálybalépésének napjától alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban, a Szerződéseknek megfelelően.
Kelt Strasbourgban, 2010. december 15-én.