РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 юни 2010 година
относно данъчните помощи, предоставени от Франция на Фонда за предотвратяване на непредвидените рискове в сектор риболов и на риболовните предприятия (държавна помощ C 24/08 (ex NN 38/07)
(нотифицирано под номер C(2010) 3938)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2010/569/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (2), и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си (3) в съответствие с посочените по-горе разпоредби,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
В рамките на разследването на предоставените помощи на Фонда за предотвратяване на непредвидените рискове в сектор риболов (наричан по-долу „FPAP“) и на риболовните предприятия, което доведе до Решение 2008/936/ЕО на Комисията (4), Комисията беше запозната със съществуването на специален данъчен режим в полза на FPAP и неговите членове.
(2)
Този данъчен режим не беше разгледан по време на процедурата, довела до решението от 20 май 2008 г., тъй като става въпрос за нов факт, който не беше известен на Комисията в момента на откриването на официалната процедура за разследване (5).
(3)
Като имаше предвид все пак, че разполага с достатъчно конкретни доказателства, които ѝ дават възможност да достигне до заключение относно наличието на неправомерни помощи, Комисията реши да пристъпи към предварително разследване на данъчните помощи (6). След този анализ, също с решение, прието на 20 май 2008 г. (7), тя откри официалната процедура за разследване по отношение на посочените помощи.
(4)
Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си в едномесечен срок, считано от датата на публикуването. Не бяха получени мнения от трети заинтересовани страни.
(5)
Франция изложи своето мнение относно откриването на официалната процедура за разследване с писмо от 8 септември 2008 г.
(6)
От друга страна, с писмо от 29 ноември 2008 г. в рамките на процедурата за възстановяване на помощите, които са били предмет на Решение 2008/936/ЕО, Франция съобщи информация, според която FPAP е бил закрит на 27 февруари 2008 г. и остатъкът от авансите, които той е получил от страна на държавата, ѝ е бил върнат.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩИТЕ
(7)
Комисията препраща за подробно описание на начина на функциониране и действията на FPAP към Решение 2008/936/ЕО.
(8)
Съществуващият специален данъчен режим в полза на FPAP и членовете му е описан в две писма на френското министерство, отговарящо за бюджета, които Комисията е получила след публикуването на решението за откриване на процедурата за разследване, довела до Решение 2008/936/ЕО (8).
(9)
Първото писмо от 5 февруари 2004 г. е свързано със създаването на FPAP, чийто проектоустав е бил одобрен от учредителното събрание, проведено на 10 февруари 2004 г. В това писмо се посочва, че:
„-
учреден под формата на професионален синдикат, фондът не дължи корпоративен данък за плащаните вноски от собствениците рибари и за финансовите продукти, получени в резултат на инвестиране на паричните средства;
-
платените вноски ще могат да се приспадат от облагаемата печалба на собствениците рибари в годината на плащането им. По изключение първите вноски, платени най-късно на 30 март 2004 г., ще бъдат допустими за приспадане от печалбата за 2003 г.“
(10)
В писмото също така се посочват сумите, които биха могли да бъдат предмет на въпросното приспадане: годишната вноска на членуващите във фонда собственици рибари, която би подлежала на приспадане от облагаемия приход, е между 1 000 и 15 000 EUR.
(11)
Второто писмо от 28 ноември 2004 г. акцентира върху приспадането от приходите на платените вноски от членовете. То е свързано с изменение на гаранционното споразумение между FPAP и членовете му, което би позволило впоследствие възстановяване на членовете на платените и неизползвани вноски.
(12)
В писмото се посочва, че:
„-
платените от членовете вноски съгласно новото споразумение ще бъдат приспадани в годината на плащането им, в рамките на 10 000 EUR на година и на член, като този таван ще се увеличава с 25 % от частта на печалбата между 40 000 и 80 000 EUR;
-
платените вноски извън горните граници в рамките на разработен от фонда гаранционен проект ще бъдат изцяло приспадани от облагаемия приход на членовете в годината на плащане.“
(13)
В това писмо се уточнява, че „отчет за този опит“ ще трябва да се изготви в края на 2006 г. и „да се разгледат евентуално необходимите изменения“. Следователно не става въпрос за данъчен режим, който се предоставя за постоянно.
(14)
От друга страна, макар че в писмото от 28 ноември 2004 г. се предвижда, че вноските се приспадат от облагаемия приход в годината на плащането им, нищо не показва, че приспадането на платените вноски в началото на 2004 г. (до края на месец март) от приходите за 2003 г., предвидено с писмото от 5 февруари 2004 г., ще бъде поставено под въпрос.
(15)
От двете цитирани по-горе писма става ясно, че предоставеният данъчен режим от Министерството на финансите на FPAP и на членовете му съдържа два аспекта:
-
от една страна, в полза на FPAP - освобождаване от корпоративен данък,
-
от друга страна, по отношение на членовете на FPAP - възможност вноските им в този фонд да бъдат приспадани от облагаемата печалба.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
(16)
Комисията счете, че както в случая с преписката С-9/06, данъчният режим, предоставен от френските власти в полза на FPAP и членовете му, трябва да се анализира по отношение на режима на държавните помощи от гледна точка на предоставяните предимства за самия FPAP, от една страна, и за риболовните предприятия, които членуват в него, от друга страна.
3.1. Наличие на държавна помощ
3.1.1. Държавна помощ в полза на FPAP
(17)
Както беше изложено в Решение 2008/936/ЕО, FPAP трябва да се счита за предприятие по смисъла на правото на Европейския съюз в областта на конкуренцията. Фактът, че FPAP е бил с нестопанска цел или е бил синдикат, е без значение в това отношение.
(18)
По тази причина Комисията счете, че предоставеният от френските власти данъчен режим на FPAP му е осигурил двойно предимство спрямо останалите частни инвеститори на фючърсните пазари на нефтени продукти:
-
на първо място, освобождаването от корпоративния данък, описано в съображение 9, в полза на FPAP представлява намаляване на разходите, които обичайно са част от бюджета на действащите в тази област предприятия,
-
на второ място, данъчното предимство, предоставено на членовете на FPAP, независимо от характера му, представлява стимул за принос към приходите на FPAP; по този начин то позволява FPAP да увеличи паричните си средства, докато останалите предприятия, осъществяващи дейност в тази област, не се ползват от такъв механизъм.
(19)
В предварителното си разследване Комисията счетe, че посоченото в съображение 17 предимство е било предоставено от държавата и че е включвало отказ от държавни ресурси.
(20)
На последно място, FPAP се е ползвал, благодарение на посочените в съображение 17 данъчни мерки, от финансово предимство спрямо останалите дружества, действащи на фючърсните пазари както във Франция, така и в останалите държави-членки.
(21)
В решението за откриване на официалната процедура за разследване Комисията също така посочи, че предполага, че правното основание, дало възможност на FPAP да се ползва от освобождаването от данък печалба, е било член 206, параграф 1а от Общия данъчен кодекс (9), който дава възможност за освобождаване на професионалните синдикати при някои условия. При тези обстоятелства е възможно FPAP да се е ползвал и от освобождаване от професионалната такса, предвидена в член 1447 от същия кодекс в полза на организациите, които се ползват от освобождаването, предвидено в член 206, параграф 1а от същия кодекс.
3.1.2. Държавна помощ в полза на риболовните предприятия
(22)
Посоченото в съображение 17 финансово предимство е дало възможност на членуващите във фонда риболовни предприятия да закупуват гориво на преференциални цени благодарение на провежданата от FPAP дейност на фючърсните пазари на нефтени продукти.
(23)
Възможността, предоставена на риболовните предприятия, да приспадат от приходите си вноските в FPAP, е довела до намаляване на обичайните им бюджетни разходи. Възможността за приспадане е била по решение на министерството, отговарящо за бюджета, следователно тя е предоставена от държавата.
(24)
Предприятията, които са извършвали посоченото в съображение 22 приспадане, са се ползвали от финансово предимство в сравнение с останалите риболовни предприятия от ЕС. По същия начин това финансово предимство е засегнало търговията между държавите-членки и е нарушило или е заплашвало да наруши конкуренцията. Поради тази причина то представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(25)
От друга страна, като се има предвид информацията в „Подробен правилник за работа на Фонда за предотвратяване на непредвидените рискове в сектор риболов“, документ, който също е изпратен в рамките на официалната процедура за разследване на помощ по преписка C-9/06, Комисията е установила, че когато вноските във FPAP, определяни въз основа на декларация в зависимост от предполагаемото потребление на гориво за следващата година, са били изчислени на по-висока база от реалното потребление, извършеното данъчно приспадане е оставало изцяло в полза на корабособственика. Тази система изглежда е представлявала стимул за корабособствениците да надценяват нуждата си от гаранционно покритие единствено с цел да се ползват от данъчното приспадане.
(26)
Въз основа на същия документ Комисията също така е установила, че някои членове, чиято дейност не е свързана с риболова, но които са „готови да предложат морална подкрепа на синдиката“, също са имали възможност да се ползват от данъчното приспадане на вноските им във FPAP, дори и последните да не са били предназначени за гаранционен риск.
3.2. Съвместимост с вътрешния пазар
(27)
По този въпрос Комисията се позова на развития в Решение 2008/936/ЕО анализ. Комисията счете, че става въпрос за оперативни помощи в полза на FPAP и на риболовните предприятия и че няма разпоредба в ДФЕС или в друг приет от Комисията инструмент в областта на държавните помощи, която да дава възможност тези помощи да бъдат считани за съвместими с вътрешния пазар.
(28)
Поради това Комисията изрази пред Франция сериозните си съмнения относно съвместимостта на мерките за помощ с вътрешния пазар.
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
4.1. Данъчна мярка в полза на риболовните предприятия
(29)
Франция счита, че данъчните мерки в полза на риболовните предприятия не са държавни помощи, тъй като вноските на риболовните предприятия във FPAP са част от общите разходи на тези предприятия за упражняването на дейността им. Съгласно член 39 от Общия данъчен кодекс тези разходи могат да бъдат приспаднати от облагаемите приходи. Следователно приспадането на тези вноски съответства на прилагането на обща мярка и поради това не представлява държавна помощ.
(30)
Франция признава, че посочените в съображение 7 писма не съдържат никаква информация за режима на възстановяване на вноските. Въпреки това Франция уточнява, че това не означава, че възстановяването е било без данъчен ефект. В действителност, в съответствие с принципите на общото право за определянето на облагаемата печалба, възстановяването на вноските на риболовните предприятия, членуващи във FPAP, е представлявало приход за тези предприятия, облагаем с данък печалба. Франция уточнява също, че в случаите, когато цената на горивото е превишавала определения праг в гаранционното споразумение, получената компенсация от предприятията, членуващи във FPAP, е представлявала печалба, облагаема с данък печалба. Следователно членуващите във FPAP предприятия не са имали никакъв интерес да надценяват нуждите си от гаранционно покритие, тъй като това би довело до допълнително облагане.
(31)
От друга страна Франция посочва, че избирателният характер на една мярка за помощ може да бъде обоснован с характера и общата схема на системата. Така могат да съществуват основателни причини, които да обосновават различно третиране и следователно, при необходимост, предоставянето на предимства, които могат да произтичат от това. Все пак Франция не предоставя нито едно доказателство, което в този случай да обоснове различното третиране в полза на риболовните предприятия.
4.2. Данъчна мярка в полза на FPAP
(32)
Франция счита, че освобождаването от корпоративния данък, от което се е ползвал FPAP, е обосновано поради нестопанския характер на фонда, както и поради характера му на професионален синдикат.
(33)
Франция отбелязва, че това е в съответствие с правото на Европейския съюз. В действителност самото предназначение на корпоративния данък е облагане на дейностите, извършвани със стопанска цел. Съгласно този принцип Франция припомня, че самата Комисия в Известието за прилагане на правилата за държавна помощ по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (10) (наричано по-долу „известието за пряко облагане“) счита, че e възможно обосноваване с характера на данъчната система, така че предприятията с нестопанска цел да бъдат освободени от данък печалба.
5. ОЦЕНКА
(34)
Направената в решението за откриване на процедурата оценка трябва да бъде преразгледана и допълнена, като се вземат предвид съобщените от Франция мнения на 8 септември и 29 ноември 2008 г. (вж. съображения 5 и 6).
(35)
Анализът е извършен по отношение на двойната цел на FPAP, а именно, от една страна, да придобива финансови опции на фючърсните пазари на нефт и нефтени продукти, и от друга страна, да изплаща на членуващите в него риболовни предприятия сумата, представляваща разликата между средната месечна референтна цена и „максималната гарантирана цена“ или цената от 30 евроцента на литър според периода.
5.1. Данъчна мярка в полза на риболовните предприятия
(36)
Въпросната данъчна мярка се състои във възможността за приспадане от облагаемия приход на вноските на риболовните предприятия във FPAP.
(37)
Франция счита, че приспадането не е държавна помощ с основанието, че тези вноски попадат в категорията на общите разходи на предприятията и че френската данъчна система предвижда приспадане на тези разходи от облагаемия приход. Поради тази причина става въпрос за прилагане на обща мярка и приспадането не представлява държавна помощ.
(38)
Комисията установява, че общите разходи действително могат да бъдат приспаднати от печалбата на предприятията в съответствие с член 39 от Общия данъчен кодекс. Това е обща мярка, която се прилага към всички предприятия, независимо в коя област осъществяват дейност. Следователно възможността за приспадане попада в категорията на общодостъпните за всички стопански субекти данъчни мерки, които са посочени в точка 13 от „известието за прякото облагане“. В този смисъл подобна мярка, която се прилага по еднакъв начин спрямо всички предприятия и производства, не следва да се счита за държавна помощ.
(39)
Франция отбелязва, че приспадането на разходите от общите разходи се определя според предназначението на разходите. Ако разходите са били направени в интерес на дружеството, по принцип те могат да бъдат приспаднати. По този начин вноските, направени в професионални организации (синдикати, търговски камари и др.), по определение представляват разходи, направени в интерес на дейността, и винаги се признават за приспадане от облагаемата печалба. Тъй като FPAP е професионален синдикат, приспадането на вноската се вписва в същата логика.
(40)
Освен това Комисията е посочила в съображение 20 от Решение 2008/936/ЕО, че „FPAP е замислен като взаимнозастрахователно дружество, което предлага на своите членове определен брой услуги в замяна на вноските им“.
(41)
Тоест застрахователните вноски са част от разходите, които предприятията плащат, за да се защитят срещу различни рискове. Рискът от колебание на цената на петрола може да представлява един от тези рискове. Тези разходи са пряко свързани с осъществяването на професионалната дейност и не допринасят за увеличаването на активите на предприятието; те също така могат да бъдат приспаднати като общи разходи от облагаемия приход. Следователно може да се счита, че вноските във FPAP, предназначени за покриване на риска от колебание на цената на петрола, могат да бъдат приспаднати от печалбата на предприятията в съответствие с член 39 от Общия данъчен кодекс на Франция. При тези обстоятелства става въпрос за прилагане на обща мярка. Следователно тази възможност за приспадане не представлява държавна помощ.
5.2. Данъчна мярка в полза на FPAP
(42)
Комисията установява, че FPAP е бил закрит на 27 февруари 2008 г. Данъчните разпоредби в полза на FPAP не се прилагат от същата дата.
(43)
Комисията отбелязва също, че след процедурата по ликвидация FPAP е прекратил окончателно всякаква стопанска дейност. Дейностите и активите на FPAP не са били прехвърлени на друго предприятие. Освен това средствата, с които FPAP може да е разполагал към датата на прекратяването си, са били върнати на държавата чрез OFIMER, публична организация, финансирана от държавата.
(44)
Поради тези причини Комисията счита, че дори и да се предположи, че данъчните мерки в полза на FPAP са представлявали предимство за FPAP и нарушение на конкуренцията, това нарушение е било прекратено в момента, в който FPAP е прекратил дейността си и в който мерките в негова полза са били прекратени. При тези обстоятелства решение на Комисията, с което тя се произнася относно наличието на подобни данъчни помощи и евентуалната им съвместимост с вътрешния пазар, не би имало никакви практически последици.
(45)
Следователно официалната процедура за разследване, открита съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС, вече е безпредметна по отношение на FPAP.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(46)
Въз основа на анализа, развит в раздел 5.1, Комисията установява, че данъчните предимства, предоставени на членовете на FPAP, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(47)
Въз основа на съображенията от раздел 5.2 Комисията установява, че процедурата срещу FPAP е безпредметна,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Данъчните мерки, предоставени от Франция в полза на риболовните предприятия, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Официалната процедура за разследване, открита по силата на член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на данъчните мерки в полза на FPAP, се закрива.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Франция.
Съставено в Брюксел на 23 юни 2010 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2010. június 23.)
a Franciaország által a Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott adótámogatásokról (C 24/08 (korábbi NN 38/07) sz. állami támogatás)
(az értesítés a C(2010) 3938. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2010/569/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló szerződésre (2) és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (3),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
A Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak (a továbbiakban: FPAP) nyújtott támogatások vizsgálata keretében - ennek nyomán született a 2008/936/EK bizottsági határozat (4) - a Bizottság arról értesült, hogy külön adózási rendszer vonatkozik az FPAP-ra és tagjaira.
(2)
A 2008. május 20-i határozat meghozatalához vezető eljárás során nem került sor az említett adózási rendszer vizsgálatára, mivel olyan új elemről volt szó, amelyről a hivatalos vizsgálati eljárás megindításakor (5) a Bizottságnak nem volt tudomása.
(3)
Ám a Bizottság, mivel jogellenes támogatások létezésére valló, kellően egyértelmű bizonyítékokkal rendelkezett, úgy döntött, hogy előzetes vizsgálat alá veszi ezeket az adótámogatásokat (6). Az elemzés nyomán a Bizottság egy szintén 2008. május 20-án elfogadott határozattal (7) hivatalos vizsgálati eljárást indított az említett támogatásokkal szemben.
(4)
A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a közzétételtől számított egy hónapon belül nyújtsák be észrevételeiket. Semmilyen, érdekelt harmadik féltől származó észrevétel nem érkezett be.
(5)
Franciaország 2008. szeptember 8-i levelében benyújtotta a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó észrevételeit.
(6)
Ezenkívül a 2008/936/EK határozat tárgyát képező támogatások visszavételére irányuló eljárás keretében Franciaország azt az információt közölte 2008. november 29-i levelében, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott, és az államtól kapott előlegek fennmaradó része visszatérítésre került.
2. A TÁMOGATÁSOK LEÍRÁSA
(7)
A Bizottság az FPAP működésének és tevékenységének részletes leírása iránt érdeklődők figyelmébe ajánlja a 2008/936/EK határozatot.
(8)
Az FPAP és annak tagjai javára létrehozott különös adózási rendszer leírása két, az államháztartásért felelős francia minisztériumtól származó levélben szerepel; e leveleket a 2008/936/EK határozat elfogadásához vezető vizsgálati eljárás megindításáról szóló értesítés közzététele nyomán juttatták el a Bizottsághoz (8).
(9)
Az első, 2004. február 5-i keltezésű levél az FPAP létrehozásával függ össze, az FPAP alapító okiratának tervezetét ugyanis a 2004. február 10-én összehívott alapító gyűlésen hagyták jóvá. A levélben a következő olvasható:
„-
a szakmai érdekképviseleti szervezetként létrehozásra kerülő alap a halászati vállalkozások által befizetett tagdíj és a likviditások befektetéséből származó pénzjövedelem tekintetében mentesülni fog a társasági adó alól,
-
a befizetett tagdíjak a halászati vállalkozások adóköteles eredményéből levonhatók lesznek a tagdíjbefizetés évében. Kivételesen megengedhető lesz, hogy a legkésőbb 2004. március 30-ig befizetett első tagdíjakat a 2003. évi eredményből levonják.”
(10)
A levél arra nézve is tartalmaz utalást, hogy milyen összegű levonásokról lehet szó: eszerint a halászati tagvállalkozásoknak az adóköteles jövedelemből levonható éves tagdíja 1 000 és 15 000 EUR között alakul.
(11)
A második, 2004. november 28-án kelt levél elsősorban a befizetett tagdíjnak a bevételből történő levonását tárgyalja. Ennek hátterében az FPAP és annak tagjai között létrejött garanciaszerződés módosítása áll, amely lehetővé tenné, hogy a befizetett, de fel nem használt tagdíjakat a tagok részére visszafizessék.
(12)
A levélben a következő szerepel:
„-
a módosult szerződés alapján befizetett tagdíjak befizetésük évében levonhatók, évente és tagonként 10 000 EUR erejéig, amely összeghatárhoz hozzáadódik a 40 000 és 80 000 EUR közötti sávba eső nyereséghányad 25 %-a,
-
a fenti összeghatáron túli olyan tagdíjbefizetések, amelyekre egy, az alap által szervezett garanciaprojekt címén kerül sor, teljes egészükben levonhatók a tagok adóköteles jövedelméből a befizetés évében.”
(13)
A levél hozzáteszi, hogy 2006 végén meg kell vonni „e kísérlet mérlegét”, és „meg kell vizsgálni, hogy milyen kiigazításokra lehet szükség”. Vagyis az adózási rendszert nem állandó jelleggel vezették be.
(14)
Ezenkívül, noha a 2004. november 28-i levél értelmében a tagdíjak befizetésük évében vonhatók le az adóköteles jövedelemből, semmi nem utal arra, hogy a 2004 elején (március végéig) befizetett tagdíjaknak a 2003. évi jövedelemből való levonása - amelyet a 2004. február 5-i levél említ - kérdésessé vált volna.
(15)
A fent említett két levélből az következik, hogy a pénzügyminisztérium által az FPAP és annak tagjai javára létrehozott adózási rendszernek két vetülete van:
-
egyfelől az FPAP mentesül a társasági adó alól,
-
másfelől az FPAP tagjai levonhatják adóköteles jövedelmükből az alapba befizetett hozzájárulásaikat.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI
(16)
A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP és annak tagjai javára bevezetett adózási rendszert - ahogy a C-9/06 ügy esetében is - az állami támogatásokra vonatkozó rendszer szempontjából annak fényében kell elemezni, hogy milyen előnyökkel járt egyfelől magára az FPAP-ra nézve, másfelől a halászati tagvállalkozásokra nézve.
3.1. Az állami támogatás megléte
3.1.1. Állami támogatás az FPAP javára
(17)
Miként a 2008/936/EK határozatban kifejtésre került, az FPAP-t a közösségi versenyjog szerint vállalkozásnak kell tekinteni. Ebből a szempontból közömbös, hogy az FPAP nem haszonszerzési céllal, illetve érdekképviseleti szervezetként működött.
(18)
Következésképpen a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP javára bevezetett adózási rendszer kettős előnnyel járt az FPAP számára a kőolajtermékek határidős piacán tevékenykedő többi magánbefektetőhöz képest:
-
egyfelől a (9) preambulumbekezdésben említett társaságiadó-mentesség révén az FPAP mentesül azon közterhek egy részének a befizetése alól, amelyek az ezen a területen tevékenykedő vállalkozások költségvetését egyébként terhelik,
-
másfelől az FPAP tagságának biztosított adókedvezmény, bármilyen természetű is, az FPAP bevételeihez való hozzájárulásra ösztönöz; ezáltal az FPAP növelheti likviditását, míg az ugyanezen a területen tevékenykedő többi vállalkozás nem részesül ilyen mechanizmusban.
(19)
Előzetes vizsgálata nyomán a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a (17) preambulumbekezdés szerinti előnyt az állam nyújtotta, és hogy ez állami bevételekről való lemondással járt együtt.
(20)
Végezetül az FPAP - a (17) preambulumbekezdésben említett adóügyi intézkedések révén - pénzügyi előnyhöz jutott a határidős piacokon tevékenykedő többi társasághoz képest, Franciaországban és a többi tagállamban egyaránt.
(21)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság azt is kijelentette, hogy abból a feltételezésből indult ki, miszerint a Code général des impôts (9) (általános adótörvénykönyv) 206. cikke (1a) bekezdése szolgált az FPAP nyereségadó-mentességének jogalapjául, annak rendelkezései alapján ugyanis a szakmai érdekképviseletek bizonyos feltételekkel adómentességet élvezhetnek. E körülmények között elképzelhető, hogy az FPAP az iparűzési adó alól is mentesült ugyanezen törvénykönyv 1447. cikke alapján, az abban előírt mentesség hatálya ugyanis az említett törvénykönyv 206. cikke (1a) bekezdése szerinti mentesség hatálya alá tartozó szervezetekre terjed ki.
3.1.2. Állami támogatás a halászati vállalkozások javára
(22)
A (17) preambulumbekezdésben említett pénzügyi előny révén a halászati tagvállalkozások kedvezményes áron szerezhettek be üzemanyagot, az FPAP által a kőolajtermékek határidős piacain folytatott tevékenységnek köszönhetően.
(23)
Az FPAP részére befizetett tagdíjnak a jövedelemből való levonhatósága révén csökkent a halászati vállalkozások költségvetését terhelő közteher. A tagdíj levonásának lehetőségéről az államháztartásért felelős minisztérium döntött; ezért ez a lehetőség az államnak tudható be.
(24)
A (22) preambulumbekezdés szerinti levonás lehetőségével élő vállalkozások pénzügyi előnyben részesültek az Európai Unió többi halászati vállalkozásához képest. Ugyanígy kimutatható, hogy ez a pénzügyi előny érintette a tagállamok közötti kereskedelmet, és a versenyt torzította, vagy azzal fenyegetett. Ezért az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(25)
Másfelől - tekintettel a szintén a C-9/06. sz. támogatás hivatalos vizsgálati eljárása keretében rendelkezésre bocsátott Mode d’emploi détaillé du Fonds de prévention des aléas pêche (Részletes útmutató az FPAP-hoz) című dokumentumban foglalt információkra - a Bizottság megállapította, hogy amennyiben a következő évi becsült üzemanyag-fogyasztás függvényében, bevallás alapján megállapított FPAP-tagdíj kiszámítása a ténylegesnél nagyobb fogyasztás alapján történt, a hajózási vállalkozó az adólevonás teljes összegére jogosult maradt. Ez a rendszer tehát a hajózási vállalkozásokat vélhetően arra ösztönözte, hogy saját igényeiket túlbecsüljék, pusztán azért, hogy adólevonásban részesülhessenek.
(26)
Ugyanezen dokumentum alapján a Bizottság azt is megállapította, hogy egyes olyan tagvállalkozások, amelyeknek a tevékenysége nem függött össze a halászattal, de amelyek „készek voltak a szervezet eszmei támogatására”, szintén adólevonásban részesülhettek az FPAP-ba befizetett hozzájárulásaik után, még akkor is, ha e hozzájárulások semmilyen garanciakockázathoz nem voltak hozzárendelve.
3.2. A közös piaccal való összeegyeztethetőség
(27)
A Bizottság e kérdésben a 2008/936/EK határozatban kifejtett elemzésre hagyatkozott. A Bizottság úgy vélte, hogy jelen esetben az FPAP-nak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott működési támogatásokról van szó, és hogy sem az EUMSz., sem az állami támogatásokat érintő bizottsági jogi aktusok nem tartalmaznak olyan rendelkezést, amely e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetőségére engedne következtetni.
(28)
Következésképpen a Bizottság értesítette Franciaországot, hogy komoly kételyei vannak e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetősége felől.
4. FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
4.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(29)
Franciaország úgy véli, hogy a halászati vállalkozások javára bevezetett adóügyi intézkedések nem állami támogatások, mivel a halászati vállalkozások FPAP-tagdíjbefizetései a tevékenységük gyakorlásával összefüggő általános kiadások körébe tartoznak. Márpedig a Code général des impôts 39. cikke értelmében e terhek levonhatók az adóköteles jövedelemből. E tagdíjak levonása tehát egy általános intézkedés végrehajtását jelenti, s ilyen módon nem tekintendő állami támogatásnak.
(30)
Franciaország elismeri, hogy a (7) preambulumbekezdésben említett levelek semmilyen információt nem tartalmaztak a tagdíj-visszatérítések rendszeréről. Franciaország szerint azonban mindebből nem következik, hogy e visszatérítés adókövetkezmény nélküli volt. Az adóköteles eredmény megállapításának közjogi alapelvei értelmében ugyanis az FPAP halászati tagvállalkozásai részére visszatérített tagdíjbefizetések vállalkozási nyereségadó alapjául szolgáló jövedelemnek minősülnek. Franciaország azt is megjegyzi, hogy a garanciaszerződés szerinti küszöbérték feletti üzemanyagár esetén az FPAP tagvállalkozásainak nyújtott ellentételezés nyereségadó-köteles jövedelemnek minősült. Ezért a tagvállalkozásoknak nem állt érdekében túlbecsülni fedezeti szükségleteiket, hiszen ez további adófizetési kötelezettséggel járt volna.
(31)
Franciaország továbbá rámutat arra, hogy egy támogatási intézkedés célzott volta indokolható a rendszer természetével és szellemével. Vagyis létezhetnek jogos indokok a megkülönböztetett bánásmódra, és így adott esetben az ebből eredő kedvezmények nyújtására. Franciaország azonban semmilyen érvet nem hoz fel, amely jelen esetben indokolhatná a halászati vállalkozások megkülönböztetett elbánásban való részesítését.
4.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(32)
Franciaország álláspontja szerint az FPAP társaságiadó-mentességét az indokolta, hogy nem haszonszerzési céllal, szakmai érdekképviseleti szervezetként működött.
(33)
Franciaország megjegyzi, hogy ez összhangban van az európai uniós joggal. A társasági adó ugyanis éppen a haszonszerzési céllal folytatott tevékenységek megadóztatására irányul. Franciaország emlékeztet arra, hogy ugyanezen elv alapján maga a Bizottság is - az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló közleményében (10) (a továbbiakban: a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény) - arra a megállapításra jutott, hogy az adórendszer természetével indokolható a nem haszonszerzési céllal működő vállalkozások mentesítése a nyereségadó alól.
5. ÉRTÉKELÉS
(34)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban kifejtett értékelést felül kell vizsgálni és ki kell egészíteni a Franciaország által 2008. szeptember 8-án és 2008. november 29-én tett észrevételekre (lásd az (5) és (6) preambulumbekezdést) való figyelemmel.
(35)
Az elemzés az FPAP azon kettős célja szempontjából történik, hogy egyfelől pénzügyi opciókat szerezzen a kőolaj és származtatott termékei határidős piacain, másfelől pedig a halászati tagvállalkozásoknak kifizesse a havi átlagos referenciaár és a „maximális fedezeti ár”, illetve - időszaktól függően - a literenkénti 30 eurocentes ár közötti különbséget.
5.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(36)
Az adóintézkedés abból áll, hogy a halászati vállalkozások levonhatják adóköteles jövedelmükből az FPAP-tagdíjbefizetéseik összegét.
(37)
Franciaország szerint ez a levonás nem állami támogatás, mivel e tagdíjbefizetések a vállalkozások általános működési költségeinek körébe tartoznak, a francia adórendszer pedig e költségeknek az adóköteles jövedelemből való levonását írja elő. Eszerint tehát egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó, s ilyen módon a levonás nem tekintendő állami támogatásnak.
(38)
A Bizottság megállapítja, hogy az általános költségek a Code général des impôts 39. cikke értelmében valóban levonhatók a vállalkozások eredményéből. Olyan, általános intézkedésről van tehát szó, amely minden vállalkozásra alkalmazandó, annak tevékenységi körétől függetlenül. A levonás lehetősége tehát az adóintézkedések azon kategóriájába tartozik, amellyel minden gazdasági szereplő élhet, és amelyet a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény 13. pontja említ. Ezen gondolatmenet szerint tehát az ilyen intézkedés, mivel valamennyi vállalkozásra és valamennyi termékre egyaránt vonatkozik, nem minősül állami támogatásnak.
(39)
Franciaország kifejtette, hogy a kiadásoknak általános költségként való levonhatósága a kiadások céljától függ. Ha a kiadások a társaság érdekében merültek fel, elvben levonhatók. A szakmai szervezetek (érdekképviseleti szervezetek, kereskedelmi kamarák stb.) részére befizetett tagdíjak per definitionem a vállalkozás érdekében felmerülő költségek, így azok minden esetben levonhatók az adóköteles eredményből. Mivel az FPAP szakmai érdekképviseleti szervezet, a tagdíjnak az adóból való levonása ezt a logikát követi.
(40)
Ezenkívül a Bizottság a 2008/936/EK határozat (20) preambulumbekezdésében megállapítja hogy az „FPAP tehát kölcsönbiztosítási szervezetként alakult meg, a tagdíj fejében számos szolgáltatást kínálva a tagoknak”.
(41)
Márpedig a biztosítási díj olyan költség, amelyet egy vállalkozás azért visel, hogy különféle kockázatok ellen védelmet szerezzen. A kőolaj árfolyamának ingadozása is ilyen kockázat lehet. A szóban forgó költség közvetlenül kapcsolódik a szakmai tevékenység folytatásához, és nem járul hozzá a vállalkozás eszközállományának növekedéséhez; így az általános költség jogcímén szintén levonható az adóköteles jövedelemből. Úgy tekinthető tehát, hogy az FPAP részére befizetett, a kőolajárfolyam-ingadozás kockázatához hozzárendelt tagdíjak Franciaországban a Code général des impôts 39. cikke értelmében levonhatók a vállalkozások eredményéből. Eszerint tehát valóban egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó. Az adóból való levonás lehetősége tehát ez esetben nem minősül állami támogatásnak.
5.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(42)
A Bizottság megállapítja, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott. Ugyanekkor hatályukat vesztették az FPAP javára bevezetett adózási rendelkezések is.
(43)
A Bizottság azt is megállapítja, hogy a felszámolási eljárás nyomán az FPAP végleg beszüntetett minden gazdasági tevékenységet. Az FPAP tevékenységei és eszközei nem kerültek át más vállalkozáshoz. Ezenkívül a feloszlás pillanatában esetlegesen az FPAP birtokában lévő vagyon az OFIMER államilag finanszírozott szervezeten keresztül visszakerült az államhoz.
(44)
Mindezek alapján a Bizottság úgy véli, hogy még abban az esetben is, ha az FPAP javára bevezetett adóügyi intézkedések előnyhöz juttatták az FPAP-t és torzították a versenyt, a feltételezett torzulás véget ért akkor, amikor az FPAP beszüntette tevékenységeit és a részére nyújtott kedvezmények megszűntek. E körülmények között minden gyakorlati hatást nélkülözne, ha a Bizottság határozatban foglalna állást arról, hogy volt-e adókedvezmény, és adott esetben az összeegyeztethető volt-e a belső piaccal.
(45)
Következésképpen az EUMSz. 108. cikk (2) bekezdése értelmében megindított hivatalos vizsgálat tárgytalanná vált.
6. KÖVETKEZTETÉS
(46)
Az 5.1. szakaszban kifejtett elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP tagjainak nyújtott adókedvezmények nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(47)
Az 5.2. szakaszban kifejtett megfontolások alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP-vel szemben indult eljárás tárgytalan,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által a halászati vállalkozások javára hozott adóintézkedések nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
Az FPAP javára hozott adóintézkedésekkel szemben az EUMSz. 108. cikkének (2) bekezdése alapján indult hivatalos vizsgálati eljárás lezárult.
3. cikk
Ennek a határozatnak Franciaország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2010. június 23-án.