РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 март 2011 година
относно Държавна помощ C 39/07, приведена в действие от Италия в полза на Legler S.p.A.
(нотифицирано под номер C(2011) 1758)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/51/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид представените мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 5 април 2007 г., шест месеца след като бе предоставена помощ за оздравяване, одобрена от Комисията за съвместима с вътрешния пазар (2), Италия уведоми за план за преструктуриране на Legler S.p.A.
(2)
На 25 септември 2007 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с плана за преструктуриране (3). Забележките на Италия бяха получени на 30 ноември 2007 г.
(3)
На 10 декември 2007 г. Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя изпрати това мнение на Италия с писмо на 3 март 2008 г. Италия представи своето становище с писмо на 20 май 2008 г.
(4)
На 23 юли 2008 г. италианските органи оттеглиха уведомлението за помощта за преструктуриране, като заявиха, че са се отказали от него.
(5)
Комисията поиска допълнителна информация от италианските органи на 8 август 2008 г., 22 октомври 2008 г., 9 февруари 2009 г., 4 септември 2009 г. и 17 март 2010 г., а италианските органи отговориха с писма на 26 септември 2008 г., 1 декември 2008 г., 3 юни 2009 г., 6 октомври 2009 г., 24 февруари 2010 г. и 20 април 2010 г.
II. ОПИСАНИЕ
II.1. Получател
(6)
Legler S.p.A. е дружеството майка на италианска група за производство на текстил (наричано по-долу „Legler“, „групата“ или „дружеството“), основано през 1863 г., което към момента на откриването на официалната процедура по разследване се състоеше от няколко правни субекта, а именно: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. и Legler Macomer S.p.A.. Legler S.p.A. притежава миноритарно дялово участие в Legler Maroc SA и дял в размер на 40 % в Legler Ottana S.p.A. Мажоритарният акционер в Legler S.p.a е холдинговото дружество Piltar Ltd (наричано по-долу „Piltar“).
(7)
През 2007 г. в Legler са работили 1 213 (4) души и е имало производствени обекти в района на Сардиния (в Macomer - провинция Ористано и в Siniscola и Ottana - провинция Нуоро) и в района на Ломбардия (в Ponte San Pietro - провинция Бергамо). Оборотът на групата е бил 101 млн. EUR през 2006 г. и 30,9 млн. EUR през септември 2007 г.
(8)
Основната дейност на Legler е била изработване на висококачествен деним, сектор, в който дружеството е било водещо в Италия и Германия и важен доставчик на Франция и Бенелюкс. Според италианските органи пазарът на деним се състои от два сегмента: прет-а-порте за известни марки (това е бил основният сектор на Legler) и продукти за масовия пазар, където конкуренцията е най-вече ценова. Основните конкуренти на Legler са базирани в Италия, Гърция, Франция, Тунис, Турция и Япония. Legler е започнало изпитва затруднения през 2003, когато значителна част от продукцията е била пренасочена към Азия или страните от Южното Средиземноморие.
(9)
На 30 май 2007 г. на заседание на съвета на SFIRS S.p.A., инвестиционна компания в района на Сардиния, е взето решение SFIRS да откупи дълг на Legler S.p.A. и Legler Siniscola S.p.A.с номинална стойност 17 млн. EUR от Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR.
(10)
На същото заседание SFIRS също така взе решение да преобразува част в размер на 14,5 млн. EUR от дълга на Legler от 17 млн. EUR в дял от собствения капитал на Legler.
(11)
На 31 май 2007 г. на заседание на акционерите на Legler бе извършена замяна на дълг срещу капитал. Чрез преобразуване на част от дълга на Legler (на номинална стойност от 14,5 млн. EUR) в капитал на Legler, SFIRS придоби 49 % от обикновените акции (и 100 % от привилегированите акции (5)) в Legler S.p.A. Останалите 51 % останаха в Piltar.
(12)
През януари 2008 г. SFIRS взе решение да продаде своя дял в Legler S.p.A. и оставащия дълг на група Legler и публикува покана за изразяване на интерес за съвместното закупуване на капитала и дълга на Legler.
(13)
Спечелилата оферта, подадена от дружеството Ferratex s.r.l. (наричано по-долу „Ferratex“), беше на обща стойност от 2 000 001 EUR. Според италианските органи тази цена отразява пазарната стойност на общите вземания на SFIRS от Legler и неговите дъщерни дружества, оценена от независим експерт на 2 млн. EUR, плюс символичната цена от 1 EUR за дяла на SFIRS в капитала на Legler, също въз основа на оценката на независимия експерт. Продажбата беше извършена на 25 януари 2008 г.
(14)
При все това Legler преустанови дейност във всичките си производствени обекти в периода между декември 2007 г. и август 2008 г. и всички обекти са спрени от този момент насам.
(15)
На 23 юли 2008 г. Legler S.p.a промени своето име на Texfer S.p.A. Дъщерните дружества в Сардиния също бяха преименувани съответно на Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A..
(16)
На 18 август 2008 г. дружеството майка на групата беше обявено в несъстоятелност от компетентния съд, а на 13 ноември 2008 г. започна процедурата по колективна несъстоятелност, известна като „amministrazione straordinaria“, по отношение на дружеството майка и неговите дъщерни дружества.
(17)
Legler не успя да изплати заема за оздравяване в рамките на крайния срок, поради което банката задейства гаранцията за помощта за оздравяване малко след това. В съответствие с това на 16 септември 2008 г. компетентното министерство възстанови заема плюс лихвата.
(18)
На 21 октомври 2010 г. Texfer S.p.A. беше обявено в несъстоятелност, както и Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A, но на 17 и 18 ноември 2010 г..
(19)
През 2006 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност от - 8,6 млн. EUR, докато през 2005 г. все още е бил положителен на стойност от 17,2 млн. EUR Дружеството отчете загуби от 25,9 млн. EUR през 2006 г. и 28,1 млн. EUR през 2005 г. Неговият оборот беше 101,4 млн. EUR през 2006 г., докато през 2005 г. той бе 124,2 млн. EUR. Стойността на EBITDA беше - 10,9 през 2006 г. и - 0,7 през 2005 г. Разходите за плащане на лихви също нарастваха.
(20)
На 30 ноември 2007 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност 16,3 млн. EUR. Загубите през периода 2003-2007 г. достигнаха 94,9 млн. EUR и положението на дружеството неизменно се влошаваше с растящи загуби и намаляващ оборот.
(21)
На 13 ноември 2008 г. групата бе подложена на процедурата за колективна несъстоятелност съгласно националното законодателство, която приключи с обявяване в несъстоятелност (виж съображения 16-18).
II.2. Мерки за преструктуриране
(22)
Планът за преструктуриране (piano industriale), за който Италия отправи уведомление (наричан по-долу „планът“), обхваща тригодишен период (2007-2009 г.) и се състои от три мерки: i) 13 млн. EUR под формата на средносрочна гаранция за периода на преструктуриране, която заменя шестмесечната гаранция, разрешена като помощ за оздравяване (6), ii) 13,2 млн. EUR под формата на директна безвъзмездна помощ и iii) 13 млн. EUR под формата на преобразуване на дълг в капитал. На 31 май 2007 г. обаче SFIRS замени дълг срещу капитал на номинална стойност 14,5 млн. EUR.
(23)
Макар че италианските органи представиха план за преструктуриране (piano industriale) за периода 2007-2009 г., те заявиха, че действителният период на преструктуриране ще бъде от 1 юни 2007 г. до края на 2012 г. Единствените предоставени данни за определяне на напредъка по преструктурирането на дружеството от 2009 до 2012 г. бяха паричните потоци и развитието на задълженията на новосъздаденото дружество (NewCo).
(24)
В тази по-обща времева рамка общите разходи за създаване на ново дружество от сливането на Legler S.p.A. и неговите дъщерни дружества в Сардиния възлизат на 106,2 млн. EUR, включително 86,7 млн. EUR за широкообхватно реорганизиране на групата, докато остатъкът е бил предназначен за възстановяване капитала и за покриване загубите.
(25)
Дейността на NewCo е трябвало да бъде съсредоточена в традиционния основен бизнес на дружеството, т.е. висококачествен деним, а другите две производствени линии (рипсени кадифета и рипсени и вътъчни плюшове, както и плътен памук) е трябвало да бъдат закрити. Географското разположение на групата също ще бъде съсредоточено само в два производствени обекта (Siniscola и Ottana), разположени в един и същи район. Останалите активи е трябвало да бъдат продадени, така че Legler да осигури собствения си принос и за намали разходите за енергия, транспорт и персонал. Производственият обект в Macomer не беше включен в плана (7).
(26)
Освен това в плана беше предвидено привличането на нов акционер заедно с SFIRS и беше посочена необходимостта да се получат кредитни линии от частни източници за финансиране на предвидената реорганизация.
II.3. Основания за откриване на процедурата
(27)
В своето решение да открие процедурата Комисията изрази съмнения дали замяната на дълг срещу капитал не включва елементи на държавна помощ. Комисията изрази съмнения дали частен инвеститор би приел да замени своето вземане срещу акции в дружеството при тези обстоятелства, особено при положение, че изглежда част от дейностите на дружеството са били преустановени за няколко месеца и италианските органи не са представили на Комисията съпоставителен сценарий, подкрепящ тезата на SFIRS, че инвестирането в Legler и поемането на разходите за неговото преструктуриране е по-изгодно от прекратяването на групата.
(28)
Що се отнася до съвместимостта на помощта с вътрешния пазар въз основа на Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (8) (наричани по-долу „насоките за оздравяване и преструктуриране“), Комисията изтъква на първо място въпроса дали затрудненията на Legler са могли да бъдат отстранени от мажоритарния акционер Piltar и дали в рамките на групата е имало произволно разпределяне на разходи.
(29)
На второ място Комисията изрази съмнение дали планът ще може да възстанови жизнеспособността на дружеството в дългосрочен план, тъй като планираната продажба на активи и производствени линии изглежда доста неопределена и много от предположенията за бъдещите условия на дейност изглеждат нереалистични предвид преустановяването на производството на Legler. Комисията също така изрази съмнения дали предложените компенсаторни мерки са действителни и надхвърлят мерките, необходими за възстановяване на жизнеспособността, дали нивото на собствения принос е достатъчно и дали е бил спазен принципът за еднократност на помощта(„one time, last time“).
(30)
На последно място Комисията поиска от италианските органи да предоставят информация относно изразените съмнения (произход на кредита на SFIRS, подробна информация относно Piltar и относно разпределянето на разходите в рамките на групата, относно компенсаторните мерки, действителната вероятност Legler да намери нов акционер и достъпа до частно финансиране, необходимо за реорганизиране на Legler).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(31)
С писмо от 14 декември 2007 г. една заинтересована страна представи своето мнение по решението за откриване на процедурата. Тази трета страна заяви, че въпросните мерки биха довели до нарушаване на конкуренцията и изтъкна, че в сектора се наблюдава значителен свръхкапацитет. Тя предостави данни за капацитета на производство на деним в световен мащаб за 2006 г., които показаха световен свръхкапацитет от 27 %.
IV. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(32)
Първо, италианските органи обясниха как SFIRS е станало мажоритарен акционер в Legler. През март 2007 г. SFIRS откупи дълг на Legler S.p.a и Legler Siniscola S.p.A. от дружеството Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR. На 31 май 2007 г. SFIRS преобразува част от този дълг с номинална стойност от 14,5 млн. EUR в собствен капитал на Legler и по този начин се сдоби с 49 % от обикновените акции на Legler (като Piltar запази останалите 51 %) и 100 % от привилегированите акции (9).
(33)
Второ, италианските органи обясниха, че Piltar е просто инструмент, който се контролира от физически лица. То бе създадено изключително с цел придобиване на дялово участие в Legler и не се е занимавало с друга стопанска дейност. Италианските органи добавиха, че Piltar още преди много време категорично е заявило, че не планира да подпомогне дружеството финансово и че възнамерява постепенно да продаде своя дял в групата. В действителност изглежда, че заедно с дяла от 49 % SFIRS също така е получило право да изкупи останалите 51 % от обикновените акции на Legler.
(34)
Трето, италианските органи обещаха да предоставят информация относно компенсаторните мерки.
(35)
Четвърто, Италия заяви, че пазарните сегменти, към които е насочен планът за преструктуриране на Legler с цел възстановяване на финансова жизнеспособност, описани в съображение 25, показват окуражителни тенденции. Италианските органи също така изтъкнаха намерението на дружеството да осигури частни кредитни линии и нов акционер за финансиране на част от плана и заявиха, че вече са предприети стъпки в тази посока.
(36)
Освен това, в отговор на мнението на третата страна, италианските органи изтъкнаха, че пазарният дял на Legler през 2006 г. е бил едва 0,27 %. Те добавиха, че като компенсаторна мярка в плана се предвижда намаляване на капацитета на дружеството с 22 % в сравнение с 2006 г. и намаляване с 40 % в сравнение с 2005 г. Поради това те считат, че помощта не би могла да наруши конкуренцията до степен, която да противоречи на общия интерес.
(37)
В своите писма след оттеглянето на плана за преструктуриране италианските органи заявиха, че замяната на дълг срещу капитал няма да се не се определя като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тъй като SFIRS е действало в съответствие с принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика. Според италианските органи частен инвеститор би действал по същия начин, за да избегне несъстоятелността и да си възстанови поне част от своя кредит по най-ефективния начин, т.е. чрез преобразуването му в капитал и преструктурирането на дружеството заедно с нов частен инвеститор и нова кредитна линия.
V. ОЦЕНКА
(38)
Съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (10), съответната държава-членка може да оттегли уведомлението по смисъла на член 2 в разумен срок преди Комисията да вземе решение съгласно членове 4 или 7.
(39)
В случаите когато Комисията започне официалната процедура по разследване, Комисията закрива тази процедура в съответствие с член 8, параграф 2 от същия регламент.
(40)
Комисията отбелязва, че пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR не е била приведена в действие от Италия и че Италия е преустановила този проект за помощ. Тъй като планът за преструктуриране беше оттеглен, официалната процедура по разследване, открита по тази мярка, вече не обслужва никаква цел.
(41)
Тъй като Италия неправомерно е привела в действие другите две мерки за преструктуриране, предмет на уведомление, с оглед закриване на официалната процедура по разследване Комисията трябва да определи дали те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, ако отговорът е да, дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(42)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Когато държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора предстои да бъде предоставена или вече е предоставена на дружество в затруднение, съвместимостта на тази помощ трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това помощта може да се счете за съвместима въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени условията в насоките за оздравяване и преструктуриране.
V.1. Наличие на помощ
(44)
Гаранцията за помощта за оздравяване в размер на 13 млн. EUR не беше прекратена след изтичане на шестмесечния период, за който беше одобрена от Комисията, а остана в сила след като бе оттеглено уведомлението на плана (вж. съображение 17).
(45)
За удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване беше подадено уведомление като за мярка, предоставена от ресурсите на компетентното министерство и финансирана от държавния бюджет. Поради това тя е предоставена с държавни ресурси и може да се вмени на държавата. Гаранцията представлява избирателно предимство, тъй като осигурява достъп на Legler до финансови ресурси, които то в противен случай нямаше да получи с оглед на финансовото му положение. По този начин гаранцията облекчи Legler от разходите, които то щеше да понесе в противен случай. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Отрицателният ефект от мярката беше изтъкнат от трета страна, която също така изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(46)
Поради това Комисията счита, че удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване, която също така е мярка за преструктуриране, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(47)
При определянето на размера на помощта Комисията припомня параграф 4.1, буква а) от известието за гаранции (11), който гласи, че „за предприятия в затруднение пазарен гарант би изискал висока премия в момента на предоставяне на гаранцията, в зависимост от очаквания процент на неизпълнение. Ако вероятността заемополучателят да не е в състояние да си изплати заема стане особено висока, този пазарен процент може да не съществува и в изключителни обстоятелства елементът на помощ при гаранцията може да се окаже толкова висок колкото сумата, ефективно покрита от гаранцията“.
(48)
В контекста на тежкото финансово положение на Legler в момента на предоставяне на гаранцията (растящи загуби, намаляващ оборот и отрицателен собствен капитал, както е описано в съображения 19-21 и съображение 52), Комисията счита, че е много малко вероятно дружеството да е в състояние да получи банков заем на пазара без държавна намеса; поради това Комисията заключава, че размерът на помощта отговаря на пълния размер на заема (12).
(49)
Комисията отбелязва, че замяната е бил извършена от SFIRS, публична организация, чийто главен акционер, регион Сардиния, упражнява доминиращо влияние върху неговите решения (13). Италия никога не е отричала този факт. Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка може да се вмени на държавата и е била предоставена с държавни ресурси. Тази мярка също така е избирателна, тъй като облагодетелства само едно дружество, Legler. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Потенциалното нарушаващо въздействие на помощта също така беше подчертано в мнението на трета страна, която освен това изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(50)
В своя отговор Италия заяви, че въпросната мярка не предоставя предимство на Legler, тъй като според нея мярката е в съответствие с принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
(51)
В съответствие с установената съдебна практика (14) с цел да се определи дали Legler е получило предимство от държавни ресурси е необходимо да се проучи дали при подобни обстоятелства един частен инвеститор с характеристики, сравними с тези на SFIRS, би имал желание да извърши подобна замяна за дълг срещу капитал, като се вземе предвид наличната информация и предвидимото развитие на ситуацията към датата, на която е извършена сделката.
(52)
Първо, въз основа на финансовите отчети на Legler Комисията отбелязва, че през 2007 г. дружеството е разполагало с капитал в размер на 1,8 млн. EUR и отрицателен собствен капитал в размер на -16,2 млн. EUR; през периода 2003-2007 г. загубите са достигнали 94,9 млн. EUR и положението на дружеството очевидно се е влошавало с нарастващи загуби и намаляващ оборот.
(53)
Комисията също така отбелязва, че въпреки критичното финансово положение, описано по-горе, SFIRS не е извършило цялостен анализ на разходите и ползите и оценка на риска от сделката. Всъщност въпреки многобройните искания на Комисията в тази връзка италианските органи така и не представиха съпоставителен сценарий, който доказва, че изборът на SFIRS е бил за предпочитане пред сценарий на прекратяване на Legler.
(54)
В действителност Банка д’Италия отправи подобни забележки в доклад (15), публикуван след разследване на дейността на SFIRS. В този доклад се критикува поведението на SFIRS поради непълния предварителен анализ на замяната на дълг срещу капитал и противоречието, свързано с „инвестиция“, която не предлага конкретни възможности за възстановяване.
(55)
Независимо от тази оценка финансовото положение на дружеството е било такова, че нито един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика не би извършил подобна сделка.
(56)
В това отношение Комисията също така отбелязва, че планът за преструктуриране (Piano Industriale), за който дружеството е подало уведомление, не може да се счита за реалистична основа за прогнозиране на бъдещите резултати на дружеството. Сам по себе си фактът, че планът не обхваща целия, а само част от периода за преструктуриране и не предоставя информация относно последващия напредък по преструктурирането (вж. съображение 23), ясно показва, че такава липса на информация би разубедила всеки частен инвеститор да извърши въпросната сделка.
(57)
Второ, що се отнася до реалните възможности на SFIRS да възстанови парите, които Legler му е дължало, в действителност SFIRS е отслабило своята позиция да поиска възстановяване, като е станало акционер чрез замяната на дълг срещу капитал, в сравнение с предишната си позиция на привилегирован кредитор.
(58)
Стойността на и бъдещите възможности във връзка с инвестицията на собствен капитал на SFIRS към момента на замяната на дълг срещу капитал изглеждат твърде ограничени, за да компенсират рисковете, описани по-горе, особено в контекста на критичното финансово положение на дружеството. Това е ясно подчертано в независима оценка на дружеството, при която му е дадена символична стойност от 1 EUR.
(59)
От горепосоченото може да се заключи, че при извършването на замяната на дълг срещу кредит SFIRS не е действало като частен инвеститор при нормални пазарни условия. Частен инвеститор не би извършил такава сделка без надеждна и реалистична предварителна оценка, която да покаже, че би било по-изгодно да се извърши замяна на дълг срещу кредит вместо да се запази позицията си на привилегирован кредитор на дружеството.
(60)
Поради това с извършването на замяната на дълг срещу капитал SFIRS е предоставило предимство на Legler.
(61)
От предходното следва, че замяната на дълг срещу кредит представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(62)
Що се отнася до изчисляването на размера на помощта, трябва да се отбележи, че понятието „държавна помощ“ е ограничено до помощ, предоставена чрез публични средства. Размерът на помощта трябва да се изчисли въз основа на пазарната стойност на дълга, който SFIRS е преобразувало в капитал на Legler. Поради това, ако общата номинална стойност на дълга на Legler към SFIRS е 17 млн. EUR, макар на деня преди замяната неговата пазарна стойност да е била 450 000 EUR, пазарната стойност на сделката, с която SFIRS е преобразувало 85,3 % от целия си кредит в капитал, т.е. номиналната стойност в размер на 14,5 млн. EUR, е била 383 850 EUR (т.e. 85,3 % от 450 000 EUR). Поради това предимството, предоставено с държавни ресурси, е 383 850 EUR. От друга страна номиналната стойност на подложения на замяна кредит не може да се разглежда като предимство освен от чисто счетоводна гледна точка.
V.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(63)
Тъй като беше счетено, че двете мерки, предмет на уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(64)
Съвместимостта на въпросните мерки за държавна помощ с вътрешния пазар трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране.
(65)
Що се отнася до публичната гаранция, с оглед да се оцени нейната съвместимост трябва да се направи разграничение между удължаването на помощта за оздравяване от една страна и от друга страна предоставянето на държавна помощ под формата на средносрочна гаранция, която също така е мярка за преструктуриране (за времетраенето на периода на преструктуриране).
(66)
Що се отнася до удължаването на помощта за оздравяване, в точка 26 от насоките се предвижда, че когато държавата-членка е представила план за преструктуриране в рамките на шест месеца от датата на разрешаването на помощта или - в случай на помощ, за която Комисията не е уведомена - от датата на прилагането на мярката, крайният срок за изплащане на заема или за прекратяване на гаранцията се удължава, докато Комисията вземе решение относно плана, освен ако Комисията не реши, че такова удължаване не е оправдано.
(67)
Уведомлението за плана за преструктуриране позволи помощта за оздравяване да продължи след шестмесечния срок. По-късно обаче Италия оттегли това уведомление. От точка 26 от насоките следва, че уведомлението за план за преструктуриране е условие sine qua non за удължаване на помощта за оздравяване. Поради това ако план за преструктуриране, за който е подадено уведомление, по-късно бъде оттеглен, разрешеното удължаване за помощта за оздравяване трябва да се преустанови.
(68)
От практиката за вземане на решения на Комисията (делата Ernault (16) и Huta Cynku (17)) следва, че ако Комисията не бъде уведомена нито за план за преструктуриране, нито за план за ликвидация, или ако планът за преструктуриране бъде оттеглен, както е в настоящия случай, удължаването на въпросната помощ за оздравяване не може да продължи след датата, на която държавата-членка оттегля уведомлението за плана за преструктуриране.
(69)
Тъй като средносрочната гаранция (за времетраенето на плана за преструктуриране), планирана като помощ за преструктуриране, предмет на уведомление, представлява удължаване на гаранцията за помощта за оздравяване, тя е била съвместима до момента, в който Италия оттегли уведомлението.
(70)
Поради това съвместимостта на удължената гаранция за държавната помощ с вътрешния пазар следва да се оцени, считано от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението (т.e. от 24 юли 2008 г.).
(71)
Предоставянето на държавна помощ на дружество в затруднение може да бъде счетено за съвместимо въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени всички условия, определени в насоките за оздравяване и преструктуриране.
(72)
В съответствие с точка 12, буква а) и точка 14 от насоките за помощ за преструктуриране са допустими единствено предприятия в затруднение.
(73)
Съгласно точка 9 от насоките, дадено предприятие, независимо от неговата големина, се смята, че се намира в затруднено положение, когато то е неспособно, било чрез свои собствени ресурси или чрез средства, които може да получи от своите акционери или на пазара, да се справи със загуби, които без външна намеса от страна на публичните власти почти сигурно го обричат да се напусне бизнеса.
(74)
Съгласно точка 10 от насоките едно предприятие се смята, че се намира в затруднение при следните обстоятелства:
а)
в случай на дружество с ограничена отговорност, когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
б)
в случай на дружество, при което част от членовете носят неограничена отговорност за дълговете на дружеството, когато повече от половината капитал, посочен в баланса на предприятието, е изразходван и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
в)
каквото и да е по вид предприятие, което отговаря на критериите на националното право за прилагане на процедура по обявяване в несъстоятелност.
(75)
От точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране следва, че без външна намеса дадено дружество, което е загубила значителна част от своя уставен капитал, неизбежно ще се оттегли от бизнеса в краткосрочен или средносрочен план. В предишно решение (18) Комисията заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал a fortiori ще се счита за дружество в затруднение. В своето решение по делото Biria (19) Общият съд също така потвърди, че сериозната загуба на капитал действително е признак за затруднение и че Комисията е била права да заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал е дружество в затруднение.
(76)
Legler изпълнява критерия на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като е отчело отрицателен собствен капитал през 2006 г. (вж. съображение 19).
(77)
Комисията също така отбелязва, че Legler вече е било считано за предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране към 22 май 2007 г., когато е била разрешена помощта за оздравяване.
(78)
Впоследствие финансовото положение на Legler не се е подобрило. Всъщност то е било обявено в несъстоятелност от компетентния съд през 2008 г. (вж. съображение 16).
(79)
Комисията също така констатира, че Legler не е новосъздадено предприятие по смисъла на точка 12 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(80)
В съответствие с точка 13 от насоките за оздравяване и преструктуриране предприятие, принадлежащо или поето от по-голяма икономическа група, обикновено не е допустимо за предоставяне на помощ за оздравяване или преструктуриране, освен когато може да се докаже, че затрудненията на предприятието са присъщи за него, а не са резултат от произволно разпределение на разходите в рамките на групата, като затрудненията са прекалено големи, за да може групата сама да се справи с тях.
(81)
Комисията отбелязва, че Piltar е било просто търговски инструмент, който не се е стремял към друга стопанска дейност освен притежаването на акции в Legler. Информацията, с която Комисията разполага, не навеждат на мисълта, че затрудненията на дружеството са резултат от произволно разпределяне на разходите в рамките на групата. Освен това, тъй като Piltar е било изцяло притежавано от частни лица и не е участвало в стопанските дейности освен със своята капиталова инвестиция в Legler, то не е било в състояние да допринесе за преструктурирането на Legler.
(82)
Въз основа на горепосоченото може да се заключи, че условията, определени в точка 9 от насоките за оздравяване и преструктуриране, са спазени.
(83)
Предвид факта, че Legler отговаря на критериите за помощ за преструктуриране, сега трябва да се оцени дали са изпълнени условията, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране за съвместимост на помощта за преструктуриране.
(84)
Италия обаче оттегли плана за преструктуриране на Legler и поради това тя вече не е ангажирана с никакъв план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това Комисията не може да оцени неправомерната помощ в контекста на критериите, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(85)
В допълнение Комисията изразява становището, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал не могат да се счетат за съвместими с вътрешния пазар въз основа на нито едно друго правно основание.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(86)
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR трябва да се прекрати, тъй като Италия оттегли своето уведомление и не възнамерява да работи повече по този проект за помощ.
(87)
Комисията заключава, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
(88)
Тези две нови мерки бяха приведени в действие от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(89)
В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда, когато дадена помощ бъде счетена за несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или да измени помощта (20). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (21). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (22).
(90)
При следване на тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета (23) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(91)
Следователно, тъй като въпросните мерки следва да се считат за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, размерът на помощта на тези две мерки, т.е. съответно 13 млн. EUR и 383 850 EUR, трябва да се възстановяват с цел възстановяване на ситуацията, съществувала на пазара преди предоставянето на помощта.
(92)
Що се отнася до публичната гаранция, възстановяването следва да се извърши от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението на помощта за преструктуриране, т.е. от 24 юли 2008 г., и върху нея се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(93)
Що се отнася до замяната на дълг срещу капитал, върху сумата, която подлежи на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя, т.е. от 31 май 2007 г. до датата на действителното възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR за дружеството Legler S.p.A. се закрива.
Член 2
Публичната гаранция в размер на 13 млн. EUR и съответно замяната на дълг срещу капитал в размер на 383 850 EUR, предоставени от Италия в разрез с член 108, параграф 3 от Договора в полза на Legler S.p.A., представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
По отношение на публичната гаранция тази лихва се изчислява от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението за помощта за преструктуриране.
По отношение на замяната на дълг срещу капитал тази лихва се изчислява от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя.
3. Лихвата се изчислява с натрупване съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (24) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (25) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия анулира всички останали изплащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомено за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Италия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 23 март 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. március 23.)
az Olaszország által a Legler S.p.A. részére nyújtott C 39/07 számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2011) 1758. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/51/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (a továbbiakban: Szerződés) és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást megindító bizottsági határozatra (1),
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére és tekintettel a benyújtott észrevételekre,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
2007. április 5-én, hat hónappal azt követően, hogy a Bizottság a megmentési támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek ítélte (2), Olaszország a Legler S.p.A.-ra vonatkozó átalakítási tervet jelentett be.
(2)
2007. szeptember 25-én a Bizottság hivatalos vizsgálati eljárást kezdeményezett a szerkezetátalakítási tervvel kapcsolatban (3). Olaszország 2007. november 30-án juttatta el észrevételeit a Bizottsághoz.
(3)
2007. december 10-én egy érdekelt fél eljuttatta észrevételeit a Bizottsághoz. A Bizottság az észrevételeket 2008. március 3-én kelt levelében továbbította Olaszországnak. Olaszország 2008. május 20-én kelt levelében nyújtotta be észrevételeit.
(4)
Az olasz hatóságok 2008. július 23-án visszavonták a szerkezetátalakítási támogatásról szóló bejelentést, kinyilvánítva, hogy a tervet elvetették.
(5)
A Bizottság 2008. augusztus 8-án, 2008. október 22-én, 2009. február 9-én, 2009. szeptember 4-én és 2010. március 17-én további információkat kért az olasz hatóságoktól; a kérésekre az olasz hatóságok 2008. szeptember 26-án, 2008. december 1-jén, 2009. június 3-án, 2009. október 6-án, 2010. február 24-én és 2010. április 20-án kelt leveleikben válaszoltak.
II. A HELYZET ISMERTETÉSE
II.1. Kedvezményezett
(6)
A Legler S.p.A. (a továbbiakban: Legler, csoport vagy vállalat) egy 1863-ban alapított olasz textilgyártó csoport anyavállalata, amely a hivatalos vizsgálati eljárás megindításának időpontjában több jogi személyből állt; ezek a következők: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. és Legler Macomer S.p.A. A Legler S.p.A. kisebbségi részesedéssel rendelkezett a Legler Maroc SA-ban és 40 %-os részesedéssel a Legler Ottana S.p.A.-ban. A Legler S.p.A. többségi részesedésével a holdingvállalat, a Piltar Ltd. (a továbbiakban: Piltar) rendelkezett.
(7)
A Leglernek 2007-ben 1 213 (4) alkalmazottja volt, üzemei voltak Szardínia régióban (az Oristano tartománybeli Macomerben, valamint a Nuoro tartománybeli Siniscolában és Ottanában) és Lombardia régióban (a Bergamo tartománybeli Ponte San Pietróban). A csoport árbevétele 2006-ban 101 millió EUR, 2007 szeptemberében 30,9 millió EUR volt.
(8)
A Legler főtevékenysége a kiváló minőségű pamutvászon gyártása volt, a vállalat az ágazat vezető szereplője volt Olaszországban és Németországban, valamint fontos beszállítója volt Franciaországnak és a Benelux államoknak is. Az olasz hatóságok szerint a pamutszövet piacának két szegmense van: a konfekciótermékek szegmense híres márkák részére (ez volt a Legler fő ágazata) és a tömegpiaci termékek szegmense, amelyben a verseny elsősorban az árakon alapul. A Legler fő versenytársai Olaszországban, Görögországban, Franciaországban, Tunéziában, Törökországban és Japánban működtek. A Legler nehézségei 2003-ban kezdődtek, amikor a gyártás jelentős részét Ázsiába és a Földközi-tenger déli térségébe telepítették át.
(9)
A SFIRS S.p.A., egy Szardínia régióbéli befektetési vállalat 2007. május 30-i elnökségi ülésén úgy döntöttek, hogy a SFIRS 450 000 EUR-ért, felszámolás keretében megvásárolja az Intex S.p.A.-tól a Legler S.p.A. és a Legler Siniscola S.p.A. 17 millió EUR névértékű adósságát.
(10)
Ugyanezen az ülésen a SFIRS úgy határozott, hogy a Legler 17 millió EUR adósságának egy részét - 14,5 millió EUR-t - részesedésre váltja a Legler saját tőkéjében.
(11)
A Legler részvényeseinek 2007. május 31-i közgyűlésén került sor az adósságot saját tőkére váltó ügyletre. A SFIRS a Legler adósságának egy - 14,5 millió EUR névértékű - részét a Legler tőkéjére váltva megszerezte a Legler S.p.A. törzsrészvényeinek 49 %-át (és elsőbbségi részvényeinek 100 %-át (5)). A fennmaradó 51 % a Piltar tulajdonában maradt.
(12)
A SFIRS 2008 januárjában úgy döntött, hogy eladja a Legler S.p.A.-ban birtokolt részesedését, valamint a Legler csoport fennmaradó adósságát, és pályázati felhívást tett közzé a Legler saját tőkéjének és adósságának együttes felvásárlására.
(13)
A Ferratex s.r.l. (a továbbiakban: Ferratex) által benyújtott nyertes ajánlat összege 2 000 001 EUR volt. Az olasz hatóságok szerint ez az ár tükrözte a SFIRS által a Legler és leányvállalatai felé támasztott követelések piaci értékét, amelyet egy független szakértő 2 millió EUR-ra becsült fel, és ehhez adódott a szintén független szakértő értékelésén alapuló, jelképes 1 EUR a SFIRS részesedéséért a Legler saját tőkéjében. Az eladásra 2008. január 25-én került sor.
(14)
A Legler ugyanakkor 2007 decembere és 2008 augusztusa között minden üzemében beszüntette a működést, és azóta sem folyik tevékenység egyik üzemében sem.
(15)
A Legler S.p.A. 2008. július 23-án nevét Texfer S.p.A.-ra változtatta. Szardíniai leányvállalatait is mind átnevezték, az egységek új nevei: Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. és Texfer Macomer S.p.A.
(16)
A csoport anyavállalatát az illetékes bíróság 2008. augusztus 18-án fizetésképtelennek nyilvánította; az anyavállalat 2008. november 13-án leányvállalataival együtt az „amministrazione straordinaria” elnevezésű kollektív fizetésképtelenségi eljárás alá került.
(17)
Nem sokkal azután, hogy a Leglernek nem sikerült határidőre visszafizetni a megmentési kölcsönt, a bank bejelentette igényét a megmentési támogatásra. Ezt követően az illetékes minisztérium 2008. szeptember 16-án kamatokkal együtt visszafizette a kölcsönt.
(18)
A Texfer S.p.A. 2010. október 21-én csődöt jelentett. 2010. november 17-én és 18-án a Texfer Ottana S.p.A., a Texfer Siniscola S.p.A. és a Texfer Macomer S.p.A. is csődöt jelentett.
(19)
2006-ban a Legler saját tőkéje negatív (- 8,6 millió EUR) volt, szemben a 2005-ös 17,2 millió EUR pozitív értékkel. A vállalat 2006-ban 25,9 millió EUR, 2005-ben pedig 28,1 millió EUR veszteségről számolt be. 2006-ban 101,4 millió EUR, 2005-ben pedig 124,2 millió EUR volt a forgalma. A kamatok, adózás és értékcsökkenési leírás előtti eredménye (EBITDA) 2006-ban - 10,9, 2005-ben - 0,7 volt. A kamatráfordítások is emelkedtek.
(20)
2007. november 30-án a Legler saját tőkéje - 16,3 millió EUR volt. A 2003 és 2007 közötti időszakban a veszteség elérte a 94,9 millió EUR-t, és a vállalat helyzete folyamatosan romlott: veszteségei növekedtek, forgalma csökkent.
(21)
A csoportot a nemzeti jogszabályok alapján 2008. november 13-án kollektív fizetésképtelenségi eljárás alá vonták, amely csőddel zárult (lásd a (16)-(18) preambulumbekezdést).
II.2. A szerkezetátalakítási intézkedések
(22)
Az Olaszország által bejelentett szerkezetátalakítási terv (piano industriale) (a továbbiakban: a terv) egy hároméves (2007-2009) időszakot fedett le és három intézkedésből állt: i. a szerkezetátalakítási időszakra 13 millió EUR középtávú kezességvállalás a hat hónapra (6) szóló megmentési támogatásként engedélyezett kezesség helyett; ii. 13,2 millió EUR közvetlen támogatás; és iii. 13 millió EUR az adósság saját tőkévé alakítására. A SFIRS azonban 2007. május 31-én 14,5 millió EUR névértékben adósságot saját tőkére váltó ügyletet hajtott végre.
(23)
Habár az olasz hatóságok a szerkezetátalakítási tervet (piano industriale) a 2007-2009 közötti időszakra nyújtották be, azt állították, hogy a tényleges szerkezetátalakítási időszak 2007. június 1-jétől 2012 végéig tartana. A vállalat 2009 és 2012 közötti szerkezetátalakítási előrehaladásának követésére benyújtott adatok mindössze az újonnan létrehozott vállalat pénzforgalmára és a követelések alakulására vonatkoztak.
(24)
Ebben a tágabb időtartamban a Legler S.p.A. és szardíniai leányvállalatainak egyesülése révén alakuló új vállalat létrehozásának összköltsége 106,2 millió EUR volt, beleértve a csoport átfogó újraszervezésére fordított 86,7 millió EUR-t, az egyenleg pedig a feltőkésítést és a veszteségek fedezését szolgálta.
(25)
Az újonnan létrehozott vállalat tevékenysége a vállalat hagyományos főtevékenységére, vagyis a kiváló minőségű pamutvászon gyártására irányulna, míg a másik két gyártósort (kordbársony és sima pamut) bezárnák. A csoport földrajzilag is mindössze két üzemben folytatna tevékenységet (Siniscolában és Ottanában), amelyek ugyanabban a régióban találhatóak. A megmaradt eszközöket értékesítenék annak érdekében, hogy a Legler biztosítani tudja önerejét, valamint hogy csökkentsék az energia-, szállítási és személyi költségeket. A macomeri üzem nem szerepelt a tervben (7).
(26)
A terv a SFIRS-szel együtt egy új tulajdonos belépését irányozta elő és jelezte, hogy a szerkezetátalakítás megvalósításának érdekében magánforrásokból kell majd hitelkeretet előteremteni.
II.3. Az eljárás megindításának indokolása
(27)
Az eljárás megindításról szóló döntésében a Bizottság kétségeinek adott hangot abban a tekintetben, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet állami támogatástól mentes volt-e. A Bizottság kétségeit fejezte ki abban a tekintetben, hogy az adott körülmények között egy magánbefektető elfogadta volna-e az adósság saját tőkére váltását a vállalattól, különösen mivel a vállalat tevékenységének egy részét lényegében hónapokra felfüggesztették, és az olasz hatóságok nem nyújtottak be a Bizottságnak hiteles összevetésen alapuló forgatókönyvet, amely alátámasztaná a SFIRS azon feltételezését, hogy a csoport felszámolásánál költséghatékonyabb volt befektetni a Leglerbe és viselni annak szerkezetátalakítási költségeit.
(28)
A nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás (8) (a továbbiakban: megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás) alapján a Bizottság először azt a kérdést tette fel a támogatásnak a belső piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozóan, hogy a Legler nehézségeit kezelhette-e volna a főrészvényes Piltar, valamint hogy a csoporton belül sor került-e a költségek önkényes felosztására.
(29)
Másodszor, a Bizottság kétségbe vonta, hogy a tervnek sikerülne helyreállítania a vállalat hosszú távú életképességét, mivel az eszközök és gyártási sorok tervezett értékesítése meglehetősen bizonytalannak tűnt, a jövőbeli működési költségekre vonatkozó feltevések pedig nem tűntek reálisnak, tekintettel arra, hogy a Legler termelését felfüggesztették. A Bizottság abban is kételkedett, hogy a javasolt kompenzációs intézkedések valósak és nem haladják meg az életképesség helyreállításához szükséges intézkedéseket, valamint hogy az önerő mértéke elegendőnek tekinthető, továbbá hogy az egyszeri támogatás elvét tiszteletben tartották.
(30)
A Bizottság végül felkérte az olasz hatóságokat, hogy nyújtsanak be információkat a felmerült kételyekkel kapcsolatban (a SFIRS hitelének eredete, részletes információ a Piltarról és a költségek megosztásáról a csoporton belül, a kompenzációs intézkedésekről, annak a valószínűségéről, hogy a Legler talál új tulajdonost, valamint a Legler átszervezéséhez szükséges magántőkéhez való hozzáférésről).
III. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(31)
Az egyik érdekelt fél 2007. december 14-én kelt levelében benyújtotta az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeit. A harmadik fél azt állította, hogy a kérdéses intézkedések torzítanák a versenyt, és rámutatott arra, hogy az ágazatban jelentős többletkapacitás áll fenn. A 2006-os évre vonatkozóan adatokat nyújtott be a világ pamutvászon-gyártási kapacitásáról, amely 27 %-os globális többletkapacitást mutatott.
IV. ÉSZREVÉTELEK OLASZORSZÁG RÉSZÉRŐL
(32)
Először, az olasz hatóságok kifejtették, hogyan vált a SFIRS a Legler többségi részvényesévé. A SFIRS 2007 márciusában a felszámolás alatt álló Intex S.p.A.-tól megvásárolta a Legler S.p.A. és a Legler Siniscola S.p.A. 450 000 EUR értékű adósságát. 2007. május 31-én a SFIRS ennek az adósságnak egy 14,5 millió EUR névértékű részét átváltotta a Legler saját tőkéjére, ezzel megszerezve a Legler törzsrészvényeinek 49 %-át (a fennmaradó 51 % a Piltar tulajdonában maradt), valamint az elsőbbségi részvények 100 %-át (9).
(33)
Másodszor, az olasz hatóságok kifejtették, hogy a Piltar mindössze egy természetes személyek által irányított céltársaság volt. Kifejezetten azzal a céllal hozták létre, hogy részesedést szerezzen a Leglerben, és semmilyen más üzleti tevékenységet nem végzett. Az olasz hatóságok hozzátették, hogy a Piltar már korábban egyértelművé tette, hogy nem tervezi az vállalat pénzügyi támogatását, valamint hogy szándékában áll fokozatosan értékesíteni a csoportban birtokolt részesedését. Lényegében úgy tűnik, hogy a SFIRS a 49 %-os részesedés megszerzésével megszerezte azt a jogot is, hogy felvásárolja a Legler törzsrészvényeinek fennmaradó 51 %-át.
(34)
Harmadszor, az olasz hatóságok ígéretet tettek, hogy információval fognak szolgálni a kompenzációs intézkedésekről.
(35)
Negyedszer, Olaszország azt állította, hogy a Legler pénzügyi életképességet helyreállító, a (25) preambulumbekezdésben ismertetett szerkezetátalakítási terv által megcélzott piaci szegmensek biztató tendenciákat mutatnak. Az olasz hatóságok említést tettek a cég azon szándékáról is, hogy a terv egy részének finanszírozására magánbefektetői hitelkereteket és egy új részvényest szerezzen, és hogy e tekintetben már megtette a szükséges lépéseket.
(36)
Ezt követően - a harmadik fél észrevételeire válaszul - az olasz hatóságok rámutattak, hogy 2006-ban a Legler piaci részesedése mindössze 0,27 % volt. Hozzátették, hogy kompenzációs intézkedésként a tervnek része volt a vállalat kapacitásának a 2006. évihez képest 22 %-os, a 2005. évihez képest pedig 40 %-os csökkentése. Ezért úgy vélték, hogy a támogatás nem fogja a közös érdekkel ellentétes mértékben torzítani a versenyt.
(37)
Az olasz hatóságok a szerkezetátalakítási terv visszavonását követő beadványaikban azzal érveltek, hogy az adósságot részvényre váltó ügylet nem minősül a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak, mivel a SFIRS a piacgazdasági befektető elvével összhangban járt el. Az olasz hatóságok szerint egy magánbefektető hasonlóképpen járt volna el, hogy elkerülje a csődöt és hitelének legalább egy részét a lehető leghatékonyabb módon visszanyerje, vagyis azt tőkévé alakította volna és a vállalatot egy új befektetővel és új hitelkerettel átszervezte volna.
V. ÉRTÉKELÉS
(38)
A 659/1999/EK tanácsi rendelet (10) 8. cikkének (1) bekezdése értelmében az érintett tagállam a 2. cikk szerinti bejelentését megfelelő határidőn belül visszavonhatja, mielőtt a Bizottság a 4. vagy 7. cikk szerint meghozná határozatát.
(39)
Ugyanezen rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében abban az esetben, amikor a Bizottság megkezdte a hivatalos vizsgálati eljárást, az eljárást a Bizottságnak le is kell zárnia.
(40)
A Bizottság megjegyzi, hogy a 13,2 millió EUR közvetlen támogatást Olaszország nem hajtotta végre, és Olaszország nem folytatja tovább a szerkezetátalakítási tervet. Mivel a szerkezetátalakítási tervet visszavonták, az ezzel az intézkedéssel kapcsolatosan megindított hivatalos vizsgálati eljárás már nem szolgál további célt.
(41)
Mivel Olaszország a másik két bejelentett szerkezetátalakítási intézkedést jogellenesen valósította meg, a hivatalos vizsgálati eljárás lezárása érdekében a Bizottságnak meg kell határoznia, hogy ezek a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek-e, és ha igen, ez a támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal.
(42)
A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(43)
A 107. cikk (1) bekezdése szerinti nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak nyújtott vagy nyújtandó támogatást a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alapján kell értékelni. Következésképpen a támogatás csak akkor tekinthető a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek, ha a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásban meghatározott feltételek teljesülnek.
V.1. A támogatás megléte
(44)
A 13 millió EUR megmentési támogatást nem szüntették meg a Bizottság által jóváhagyott hat hónapos időszak lejártát követően, hanem a terv visszavonásáról szóló értesítés után is fenntartották (lásd a (17) preambulumbekezdést).
(45)
A megmentési támogatás meghosszabbítását olyan intézkedésként jelentették be, amelyet az illetékes minisztérium forrásaiból biztosítanak és az állami költségvetésből finanszíroznak. Így ezt állami forrásokból biztosították és az államnak tulajdonítható. A kezességvállalás szelektív előnyt jelent, mivel lehetővé tette, hogy a Legler olyan pénzügyi forrásokhoz férhessen hozzá, amelyeket pénzügyi helyzetéből adódóan másként nem kaphatott volna meg. Ezért olyan költségektől mentesítette a Leglert, amelyek egyébként felmerültek volna. Ezenfelül, mivel a Legler olyan szerkezetátalakítási folyamatot hajtott végre, amelynek célja a termelés újraindítása volt, a támogatás a verseny torzulásához vezethetett a belső piacon és befolyásolhatta a tagállamok közötti kereskedelmet. Az intézkedés torzító hatását egy harmadik fél is hangsúlyozta, aki arra is rámutatott, hogy az ágazat többletkapacitással küzd.
(46)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy a szerkezetátalakítási intézkedésnek is minősülő megmentési támogatási kezességvállalás meghosszabbítása a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(47)
A támogatás összegének meghatározása tekintetében a Bizottság emlékeztet a kezességvállalásról szóló közlemény (11) 4.1. pontjának a) bekezdésére, amely szerint „a nehéz helyzetben levő társaságok esetében a piaci hitelező, ha egyáltalán van ilyen, a kezesség vállalásakor a várható nemfizetési arányra tekintettel magas díjat számítana fel. Ha különösen megnő annak valószínűsége, hogy a hitelfelvevő nem lesz képes a hitel visszafizetésére, akkor elképzelhető, hogy ez a piaci arány nem is létezik, és kivételes körülmények között a kezesség támogatási eleme elérheti a kezességgel ténylegesen fedezett összeget.”
(48)
Tekintettel arra, hogy a kezességvállalás biztosításának időpontjában a Legler súlyos pénzügyi nehézségekkel küzdött (növekvő veszteségek, csökkenő forgalom, negatív saját tőke, lásd a (19)-(21), valamint az (52) preambulumbekezdést), a Bizottság rendkívül valószínűtlennek tartja, hogy a vállalat állami beavatkozás nélkül bankkölcsönt kaphatott volna; ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a támogatás összege megegyezik a kölcsön teljes összegével (12).
(49)
A Bizottság megjegyzi, hogy az ügyletet a SFIRS nevű közintézmény hajtotta végre, amelynek fő tulajdonosa - Szardínia régió - meghatározó befolyást gyakorol a döntéseire (13). Olaszország soha nem tagadta ezt a tényt. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kérdéses intézkedés államinak tulajdonítható, és azt állami forrásból biztosították. Az intézkedés szelektív, mivel egyetlen céget, a Leglert részesíti előnyben. Ezenfelül, mivel a Legler olyan szerkezetátalakítási folyamatot hajtott végre, amelynek célja a termelés újraindítása volt, a támogatás a verseny torzulásához vezethetett a belső piacon és befolyásolhatta a tagállamok közötti kereskedelmet. Az intézkedés lehetséges versenytorzító hatását észrevételeiben egy harmadik fél is kiemelte, aki arra is rámutatott, hogy az ágazat többletkapacitással küzd.
(50)
Válaszában Olaszország azzal érvelt, hogy a szóban forgó intézkedés semmilyen előnyt nem biztosított a Leglernek, és véleménye szerint összhangban volt a piacgazdasági befektető elvével.
(51)
Az állandó ítélkezési gyakorlat (14) szerint annak eldöntésére, hogy a Legler valóban előnyben részesült-e állami forrásokból, mérlegelni kell, hogy hasonló körülmények között, az ügylet megvalósulásának időpontjában rendelkezésre álló információk és előrelátható fejlemények mellett egy, a SFIRS-éhez hasonló jellemzőkkel rendelkező magánbefektető hajlandó lett volna-e végrehajtani egy hasonló, adósságot saját tőkére váltó ügyletet.
(52)
Először, a Legler pénzügyi kimutatásai alapján a Bizottság megjegyzi, hogy a vállalatnak 2007-ben 1,8 millió EUR tőkéje és negatív, - 16,2 millió EUR saját tőkéje volt, a 2003-2007 közötti időszakban a veszteségek elérték a 94,9 millió EUR-t, és a vállalat helyzete egyértelműen romlott, a veszteségek növekedtek, a forgalom csökkent.
(53)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a fent vázolt kritikus pénzügyi helyzet ellenére a SFIRS nem végzett az ügylettel kapcsolatban átfogó költség-haszon elemzést és kockázatértékelést. Az olasz hatóságok a Bizottság többszöri erre irányuló kérése ellenére sem nyújtottak be hiteles összevetésén alapuló forgatókönyvet, ami azt bizonyítaná, hogy a SFIRS által választott megoldás előnyösebb volt, mint a Legler felszámolása.
(54)
A Bank of Italy hasonló észrevételeket tett egy jelentésben (15), amelyet a SFIRS tevékenységére irányuló vizsgálatot követően tettek közzé. A jelentés bírálta a SFIRS eljárását az adósságot saját tőkére váltó ügyletre vonatkozó hiányos előzetes elemzés és azon alapvető ellentmondás miatt, miszerint olyan „befektetést” hajtottak végre, amely a fellendülésre semmilyen konkrét kilátást nem vetít előre.
(55)
Ettől az értékeléstől függetlenül a vállalat olyan pénzügyi helyzetben volt, hogy piacgazdaságban egyetlen magánbefektető sem lépett volna be egy hasonló ügyletbe.
(56)
E tekintetben a Bizottság azt is megjegyzi, hogy a vállalat által bejelentett szerkezetátalakítási terv (piano industriale) nem tekinthető reális alapnak a vállalat jövőbeli teljesítményének előrejelzésére. Önmagában az a tény, hogy a terv csak a teljes szerkezetátalakítási időszak egy részét fedte le, és nem szolgált semmilyen információval az átalakítás későbbi előrehaladásáról (lásd a (23) preambulumbekezdést), egyértelműen azt mutatja, hogy az információ hiánya eltérített volna bármely magánbefektetőt attól, hogy a szóban forgó ügyletben részt vegyen.
(57)
Másodszor, ami a SFIRS tényleges kilátásait illeti arra nézve, hogy behajtsa a Legler vele szembeni tartozását, az adósságot saját tőkére váltó ügylet által a SFIRS gyengítette követelési pozícióját korábbi, elsőbbségi hitelezői helyzetéhez képest.
(58)
Az adósságot saját tőkére váltó ügylet időpontjában a SFIRS saját tőkébe való befektetésének értéke és jövőbeli kilátásai nem tűntek elegendőnek, hogy ellensúlyozzák a fent ismertetett kockázatokat, különös tekintettel a vállalat kritikus pénzügyi helyzetére. Erre egyértelműen rávilágított a vállalatról szóló független értékelés is, amely jelképes, 1 EUR összeget tartalmazott.
(59)
A fentiekből arra lehet következtetni, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet végrehajtásakor a SFIRS nem járt el rendes piaci körülmények mellett működő piaci befektetőként. Egy magánbefektető nem lépett volna be ilyen ügyletbe hiteles és reális előzetes értékelés nélkül, amely megmutatta volna, hogy költséghatékonyabb az adósságot tőkére cserélni ahelyett, hogy a vállalat elsőbbségi hitelezője marad.
(60)
Ezért az adósságot saját tőkére váltó ügylet végrehajtása által a SFIRS előnyt biztosított a Leglernek.
(61)
A fentiekből következik, hogy az adósságot saját tőkére váltó ügylet a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(62)
A támogatás összegének kiszámítása tekintetében meg kell jegyezni, hogy az állami támogatás fogalma az állami forrásokból nyújtott támogatásokra korlátozódik. Az állami támogatás összegét annak az adósságnak a piaci értékén kell kiszámítani, amelyet a SFIRS a Legler saját tőkéjévé alakított. Így ha a Leglernek a SFIRS felé fennálló adóssága névértéken 17 millió EUR, míg a csereügylet előtti napon annak piaci értéke 450 000 EUR volt, az ügyletnek, amely során a SFIRS teljes hitelének 85,3 %-át, vagyis névértéken 14,5 millió EUR-t saját tőkévé alakított, piaci értéke 383 850 EUR volt (azaz a 450 000 EUR 85,3 %-a). Ezáltal az állami forrásból nyújtott előny értéke 383 850 EUR volt. Másrészről az átváltott hitel névértéke másképpen nem tekinthető előnynek, csupán számviteli tekintetben.
V.2. A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
(63)
Mivel úgy találták, hogy a két bejelentett intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatásnak minősül, a Bizottságnak értékelnie kell, hogy a támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal.
(64)
A szóban forgó intézkedéseknek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alapján kell értékelni.
(65)
Az állami kezességvállalás összeegyeztethetőségének értékelését illetően különbséget kell tenni egyrészről a megmentési támogatás meghosszabbítása, másrészről az állami támogatás formájában (a szerkezetátalakítási időszak időtartamára) nyújtott középtávú garancia között, amely szintén szerkezetátalakítási támogatás.
(66)
A megmentési támogatás meghosszabbítására vonatkozóan a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 26. pontja kimondja, hogy ha a tagállam az engedélyezés időpontjától számított hat hónapon belül szerkezetátalakítási tervet nyújtott be, illetve be nem jelentett támogatás esetében az intézkedés végrehajtásának időpontjától számított hat hónapon belül, a kölcsön visszafizetésének vagy a kezességvállalás megszűnésének határidejét addig hosszabbítják meg, míg a Bizottság döntést hoz a tervről, kivéve akkor, ha a Bizottság úgy határoz, hogy e meghosszabbítás nem igazolt.
(67)
A szerkezetátalakítási terv bejelentése lehetővé tette, hogy a megmentési támogatás hat hónapon túl is folytatódjon. Olaszország azonban később visszavonta a bejelentést. A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 26. pontjából következik, hogy a szerkezetátalakítási terv bejelentése elengedhetetlen feltétele a megmentési támogatás meghosszabbításának. Ezért ha a bejelentett szerkezetátalakítási tervet később visszavonják, a megmentési támogatás esetében megengedett hosszabbítást meg kell szüntetni.
(68)
A Bizottság döntéshozatali gyakorlatából következően (lásd az Ernault-ügyet (16) és a Huta Cynku-ügyet (17)), ha egy szerkezetátalakítási tervet vagy egy felszámolási tervet nem jelentettek be a Bizottságnak, vagy ha a szerkezetátalakítási tervet - mint a jelen esetben - visszavonták, a megmentési támogatás meghosszabbítása nem tartható fenn azon az időponton túl, amikor a tagállam visszavonta a szerkezetátalakítási terv bejelentését.
(69)
Mivel a középtávú kezességvállalás (a szerkezetátalakítási terv időtartamára) bejelentett szerkezetátalakítási tervként is szolgált, a megmentési támogatás meghosszabbításának minősült, és összeegyeztethető volt egészen addig, amíg Olaszország visszavonta a bejelentést.
(70)
A meghosszabbított állami támogatás összeegyeztethetőségét ezért attól a naptól kezdve kell megvizsgálni, hogy Olaszország visszavonta bejelentését (azaz 2008. július 24-től).
(71)
Egy nehéz helyzetben levő vállalkozásnak nyújtott támogatás csak akkor tekinthető a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetőnek, ha a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásban meghatározott összes feltétel teljesül.
(72)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 12. pontjának a) bekezdése és 14. pontja szerint csak nehéz helyzetben lévő vállalkozások jogosultak szerkezetátalakítási támogatásra.
(73)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 9. pontja szerint egy vállalkozás, függetlenül annak méretétől, akkor tekinthető nehéz helyzetben lévőnek, ha az képtelen - akár saját erejéből, akár a részvényeseitől vagy a piacról szerzett támogatások révén - arra, hogy megállítsa a veszteségek halmozódását, amely a hatóságok külső beavatkozása nélkül szinte teljes bizonyossággal azt eredményezné, hogy feladja üzleti tevékenységét.
(74)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontja szerint egy vállalkozás akkor tekinthető nehéz helyzetben lévőnek, ha:
a)
korlátolt felelősségi alapon működő társaság esetén törzstőkéjének több mint a fele nincs meg, és annak több mint egynegyede az előző 12 hónap során veszett el;
b)
olyan társaság esetén, ahol legalább egyes tagok korlátlan felelősséggel bírnak a társaság tartozása tekintetében, a társaság könyveiben kimutatott tőkének több mint a fele nincs meg, és annak több mint egynegyede az előző 12 hónap során veszett el; vagy
c)
a hazai jog szerint az adott vállalkozás - függetlenül a vállalkozási formától - megfelel a kollektív fizetésképtelenségi eljárás kritériumainak.
(75)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdéséből következik, hogy a jegyzett tőkéjében nagymértékű veszteséget elszenvedő vállalkozás esetében elkerülhetetlen, hogy rövid vagy középtávon feladja üzleti tevékenységét. Egy korábbi határozatában (18) a Bizottság arra következtetésre jutott, hogy egy vállalkozást, amelynek tőkéje negatív, mindenképpen nehéz helyzetben lévőnek kell tekinteni. A Törvényszék a Biria-ügyben (19) hozott ítéletében megerősítette, hogy a negatív saját tőke valóban a nehéz helyzet jele, valamint hogy a Bizottság helyesen állapította meg, hogy egy vállalkozás negatív saját tőkével nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősül.
(76)
A Legler megfelelt a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdésében foglalt kritériumnak, mivel 2006-ban negatív saját tőkével rendelkezett (lásd a (19) preambulumbekezdést).
(77)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a Legler a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) bekezdése szerint már 2007. május 22-én, a megmentési támogatás engedélyezésének időpontjában is nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült.
(78)
Ezt követően a Legler pénzügyi helyzete nem javult. Valójában az illetékes bíróság 2008-ban fizetésképtelennek nyilvánította (lásd a (16) preambulumbekezdést).
(79)
A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 12. pontjának értelmében a Legler nem újonnan alapított vállalkozás.
(80)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 13. pontja szerint egy nagyobb vállalatcsoporthoz tartozó vagy az általa átvett vállalat rendszerint nem jogosult megmentési célú vagy szerkezetátalakítási támogatásra, kivéve, ha a vállalat igazoltan saját működése, és nem a csoporton belüli önkényes költségfelosztás eredményeként jutott bajba, és a nehézségek túl súlyosak ahhoz, hogy csoportszinten megoldhatóak legyenek.
(81)
A Bizottság megjegyzi, hogy a Piltar csupán gazdasági céltársaság volt, a Legler részvényeinek birtoklásán kívül semmilyen egyéb üzleti tevékenységet nem folytatott. A Bizottság rendelkezésére álló információk közül egyik sem utal arra, hogy a társaság nehézségei a költségek csoporton belüli önkényes felosztásából adódtak volna. Ezenfelül, mivel a Piltar teljes egészében magánszemélyek tulajdonában állt, és a Leglerben való befektetésén kívül semmilyen üzleti tevékenységet nem végzett, nem volt olyan helyzetben, hogy hozzájárulhatott volna a Legler szerkezetátalakításához.
(82)
A fentiek alapján megállapítható, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 9. pontjában foglalt feltételek teljesültek.
(83)
Tekintve, hogy a Legler jogosult szerkezetátalakítási támogatásra, most azt kell megvizsgálni, hogy a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 32-51. pontjában foglalt, a szerkezetátalakítási támogatás összeegyeztethetőségére vonatkozó feltételek teljesülnek-e.
(84)
Olaszország tehát visszavonta a Leglerre vonatkozó szerkezetátalakítási tervet, ezért már nem elkötelezett semmilyen, a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 35. pontja szerinti szerkezetátalakítási terv iránt. Következésképpen a Bizottság a jogtalan támogatást nem vizsgálhatja a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 32-51. pontjában foglalt kritériumok fényében.
(85)
A Bizottság továbbá úgy véli, hogy az állami kezességvállalás és az adósságot saját tőkére váltó ügylet semmilyen más jogalapon sem lehet összeegyeztethető a belső piaccal.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(86)
A Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése alapján a 13,2 millió EUR közvetlen támogatásra vonatkozóan indult hivatalos vizsgálati eljárást meg kell szüntetni, mivel Olaszország visszavonta a bejelentést és nem áll szándékában folytatni ezt a támogatási projektet.
(87)
A Bizottság megállapítja, hogy az állami kezességvállalás és az adósságot saját tőkére váltó ügylet a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik.
(88)
Ennek a két intézkedésnek a végrehajtásával Olaszország megsértette a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését.
(89)
A Szerződés értelmében és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján a Bizottság - amennyiben meggyőződött arról, hogy a támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen - jogosult annak eldöntésére, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e a támogatást (20). A Bíróság ítélkezési gyakorlata abban is következetes, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében az államra a támogatás megszüntetését illetően kirótt kötelezettség célja az eredeti állapot visszaállítása (21). A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás juttatása előtti állapot (22).
(90)
Az említett ítélkezési gyakorlat nyomán a 659/1999/EK tanácsi rendelet (23) 14. cikke kimondja, hogy „[a]mennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.
(91)
Így, tekintettel arra, hogy a vizsgált intézkedések a belső piaccal összeegyeztethetetlen, jogellenes támogatásnak minősülnek, a két támogatás összegét, azaz a 13 millió EUR-t és a 383 850 EUR-t vissza kell fizettetni annak érdekében, hogy a piacon a támogatás nyújtását megelőző állapot visszaálljon.
(92)
Az állami kezességvállalásra vonatkozóan a visszafizetést az azt a napot követő naptól kell megvalósítani, hogy Olaszország visszavonta a szerkezetátalakítási támogatás bejelentését, vagyis 2008. július 24-től, és a tényleges visszafizetés időpontjáig visszafizettetési kamatot kell megfizetni.
(93)
Az adósságot saját tőkére váltó ügylet vonatkozásában a visszatérítendő összegre a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatot kell fizetni attól a naptól kezdve, hogy a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, vagyis 2007. május 31-től,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése alapján indult, a Legler S.p.A. részére nyújtott 13,2 millió EUR közvetlen támogatás tárgyában folytatott hivatalos vizsgálati eljárás lezárul.
2. cikk
Az Olaszország által a Legler S.p.A. részére jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével nyújtott 13 millió EUR állami kezességvállalás és a 383 850 EUR adósságot saját részvényre váltó ügylet a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül.
3. cikk
(1) Olaszország visszafizetteti a kedvezményezettel a 2. cikkben említett támogatást.
(2) A visszafizettetendő támogatás összegére a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatot kell felszámítani.
Az állami kezességvállalást illetően a kamatot az Olaszország által a szerkezetátalakítási támogatás visszavonásáról tett bejelentést követő naptól kell számítani.
Az adósságot saját tőkére váltó ügyletet illetően a kamatot attól a naptól kell számítani, amikor a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK bizottsági rendelet (24) V. fejezetével és a 794/2004/EK rendeletet módosító 271/2008/EK bizottsági rendelettel (25) összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
(4) Olaszország e határozat elfogadásának napjától megszünteti a 2. cikkben említett támogatás valamennyi függőben lévő kifizetését.
4. cikk
(1) A 2. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
(2) Olaszország biztosítja, hogy e határozatot az arról szóló értesítéstől számított négy hónapon belül végrehajtsák.
5. cikk
(1) Az e határozatról szóló értesítéstől számított két hónapon belül Olaszország benyújtja a Bizottságnak a következő információkat:
a)
a kedvezményezett által visszafizetendő teljes összeg (tőke és kamat);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes leírása;
c)
azt igazoló dokumentumok, hogy a kedvezményezettet felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Amíg a 2. cikkben említett támogatást teljes egészében vissza nem fizetik, Olaszország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtásának érdekében meghozott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. A Bizottság kérésére Olaszország azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ugyancsak részletes tájékoztatást nyújt a kedvezményezett által már visszafizetett támogatásokról és kamatokról.
6. cikk
E határozat címzettje az Olasz Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 23-án.