РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно държавна помощ в сектора на екарисажа през 2003 г. Държавна помощ C 23/05 (ex NN 8/04 и ex N 515/03)
(нотифицирано под номер C(2011) 4425)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/651/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2003 г. Постоянното представителство на Франция към Европейския съюз уведоми Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“) (1) за освобождаване от такса „екарисаж“ на някои предприятия, които продават месо на дребно.
(2)
Първоначалното уведомление се отнасяше, от една страна, до помощта, отпусната през 2003 г., и, от друга страна, до помощта, предвидена за периода от 2004 г. нататък. Тъй като част от помощта беше вече отпусната, Комисията тогава реши да раздели досието. От помощта, отпусната през 2003 г., в рамките на настоящото решение се проучва само освобождаването от такса „екарисаж“.
(3)
Таксата „екарисаж“ беше премахната на 1 януари 2004 г. След това финансирането на публичната услуга за екарисаж беше осигурено чрез въвеждането на „такса клане“, по отношение на която Комисията не възрази (2).
(4)
В рамките на разследването на случая „такса клане“ (държавна помощ № N 515A/03) френските власти изпратиха на Комисията информация, отнасяща се и до разглеждания случай, по-специално с писмо от 29 декември 2003 г.
(5)
С писмо от 7 април 2005 г., регистрирано на 12 април 2005 г., френските власти предоставиха допълнителна информация, поискана от Комисията с писмо от 4 март 2005 г.
(6)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ с писмо № SG(2005)D/ 202956 от 7 юли 2005 г.
(7)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите съображения относно въпросната помощ.
(8)
Френските власти изпратиха своите коментари с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г., регистрирани на 17 ноември 2005 г.
(9)
Комисията получи съображенията на Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, наричана по-долу „CFBCT“) от 18 октомври 2005 г. и съображенията на едно частно дружество от 17 октомври 2005 г. (4) и от 11 юли 2008 г.
(10)
С писмо от 18 април 2011 г. френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (5).
II. ОПИСАНИЕ
(11)
Въпросната мярка се отнася до финансирането за 2003 г. на публичната услуга за екарисаж и за унищожаването на месни и костни брашна, които нямат вече търговска стойност.
(12)
Публичната услуга за екарисаж е била преди това финансирана от таксата „екарисаж“, учредена с член 302а ZD от Общия кодекс за данъците във Франция, въведен с член 1 от Закон № 96-1139 от 26 декември 1996 г. относно събирането и унищожаването на животински трупове и отпадъци от кланици (наричан по-долу „Законът от 1996 г.“).
(13)
Таксата „екарисаж“ се е отнасяла до закупуване на месо и други посочени продукти от всяко лице, което реализира продажби на дребно на тези продукти. Таксата се е налагала по принцип на всяко лице, което продава на дребно. Нейната основа е била образувана от стойността без данък върху добавената стойност (ДДС) на закупените продукти независимо от произхода им:
-
меса и карантии, пресни или варени, охладени или замразени, от птици, зайци, дивеч или от говеда, овце, кози, свине, коне, магарета и техни кръстоски,
-
солени специалитети, колбаси, свинска мас, месни консерви и преработени карантии,
-
фураж на базата на меса и карантии.
(14)
Предприятията, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 2 500 000 френски франка (FRF) (6) (381 122 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата. Ставките на таксите са били определени на 0,5 % върху закупени месечни количества на стойност без ДДС до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 0,9 % над 125 000 FRF. Член 35 от Финансовия закон за изменения през 2000 г. (Закон № 2000-1353 от 30 декември 2000 г.) е внесъл някои изменения в механизма на таксата „екарисаж“, влезли в сила на 1 януари 2001 г. Тези изменения са имали за цел да неутрализират последиците от кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ) и причинените от нея допълнителни разходи. По-късно основата на таксата е била разширена с „други месни продукти“. Ставката на таксата е била определена на 2,1 % върху закупени месечни количества на стойност до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 3,9 % - над 125 000 FRF. Освен това всички предприятия, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 5 000 000 FRF (762 245 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата.
(15)
Първоначално, т.е. считано от 1 януари 1997 г., приходът от таксата е постъпвал в специално създаден за тази цел фонд, чието предназначение е било да финансира услугата за събиране и унищожаване на животински трупове и отпадъци от кланици, признати за негодни за консумация от човека и животните, т.е. дейностите, определени като задача за обществена услуга от член 264 от Селскостопанския кодекс (Code rural). Фондът е бил управляван от Националния център за управление на структурите на земеделските стопанства (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Считано от 1 януари 2001 г., приходът от таксата „екарисаж“ е бил внасян непосредствено в общия държавен бюджет, а не вече във фонда, създаден за тази цел. За 2003 г. са открити бюджетни кредити при Министерството на земеделието, храните, рибарството и селските въпроси (Ministère de l’agriculture, de l’alimentation, de la pêche et des affaires rurales) с Наредба № 2002-1580 от 30 декември 2002 г. относно прилагането на Финансовия закон за 2003 г. Те са вписани като основни разходи на това министерство в дял IV, „Публично подпомагане“, част 4, „Икономически мерки, поощрения и подпомагане“. За 2003 г. приходът от тази такса е достигнал 550 млн. EUR.
(17)
Уведомлението от 2003 г. е предвиждало помощ за съхраняването и унищожаването на животинските брашна, както и помощ за транспорта и унищожаването на животни, които са открити мъртви, и на отпадъци от кланици. Освен това Законът от 1996 г. е предвиждал освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR. Според данните, с които разполага Комисията, Законът от 1996 г. е бил в сила през цялата 2003 година.
(18)
В решението си за откриване на процедура Комисията заключи, че мерките за помощ относно прибирането и унищожаването на животни, които са намерени мъртви, както и за съхраняването и унищожаването на животински брашна и отпадъци от кланици, не заплашват да се отразят неблагоприятно на условията за търговията до степен, която противоречи на общия интерес. Те могат следователно да се възползват от дерогацията, определена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като мерки, които могат да допринесат за развитието на сектора. От друга страна, Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с наличието и съвместимостта на помощта в полза на търговията, освободена от заплащането на таксата „екарисаж“.
(19)
При откриването на процедурата за разследване Комисията счете, че освобождаването от заплащане на таксата „екарисаж“ се очаква да доведе до загуба на ресурси за държавата и не изглежда оправдано от естеството и устройството на системата за данъчно облагане, чиято цел е да осигури приходите за държавата. В действителност, според данните, с които разполага Комисията, освобождаването не е било свързано с оборота, реализиран при продажби на месо, а с общата сума на продажбите.
(20)
Тъй като таксата „екарисаж“ се изчислява въз основата на стойността на месни продукти, не изглежда оправдано да бъде освободено от заплащането на таксата предприятие с оборот, който включва по-големи продажби на месо, докато неговият конкурент, който реализира по-малък оборот от продажба на месо, ще трябва да заплати таксата.
(21)
Следователно това освобождаване би представлявало избирателно предимство. Това би означавало помощ в полза на продавачите, които, освободени от таксата, ще получат облекчаване на данъчната тежест. Въз основа на числените данни за търговията с месо Комисията заключи, че освобождаването през 2003 г. от таксата на търговци с оборот под 762 245 EUR, е предимство, което би могло да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
Комисията не можеше да изключи, че освобождаването от таксата може да засегне търговията между държавите-членки, по-специално в пограничните райони.
(23)
Следователно изглеждаше, че освобождаването от тази такса на търговците с годишен оборот под 762 245 EUR представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(24)
В разглеждания случай изглеждаше, че освобождаването се състои в облекчаване на данъчната тежест, лишено от какъвто и да било стимулиращ елемент и от каквато и да било насрещна престация от страна на получателите, и чиято съвместимост с правилата за защита на конкуренцията не е доказана.
(25)
Комисията счете следователно, че помощта попада в обхвата на точка 3.5 от Насоките на Общността относно държавната помощ в селското стопанство (7), които бяха в сила през разглеждания период. Тази точка определяше, че за да бъде разглеждана като съвместима с общия пазар, всяка мярка за помощ трябва да съдържа известен стимулиращ елемент или да изисква насрещна престация от страна на получателя. Следователно, освен изключенията, предвидени изрично в законодателството на Общността или в нейните насоки, едностранната държавна помощ, предназначена просто за подобряване на финансовото положение на производителите, но без какъвто и да е принос за развитието на сектора, се разглежда като оперативна помощ, несъвместима с общия пазар.
(26)
За търговията, освободена от заплащане на таксата „екарисаж“, Комисията не можеше да изключи наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, нито това, че става въпрос за оперативна помощ, относно чиято съвместимост с вътрешния пазар Комисията имаше своите съмнения.
III. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ФРАНЦИЯ
(27)
Френските власти представиха своите съображения с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г. В тези писма те потвърдиха, че не може да се отрече, че освобождаването от такса, от което са се възползвали неподлежащите на такса предприятия, представлява помощ по смисъла на Договора за ЕО. Комисията е включила впрочем подобно определение в своето Решение 2005/474/ЕО (8) относно освобождаването, прилагано между 1 януари 1997 г. и 31 декември 2002 г. (помощ NN 17/01, прекласифицирана C 49/02).
(28)
От друга страна, френските власти са изтъкнали преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006, че помощта попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (9). Те подчертаха, че броят на въпросните предприятия, който е възлизал средно на повече от 100 000 годишно, както и прагът на годишния оборот, определен за освобождаването (762 245 EUR), означават, че размерът на освобождаването, който би могъл да представлява държавна помощ, е във всички случаи под прага от 100 000 EUR за период от три години, определен от Регламент (ЕО) № 69/2001.
(29)
За да докажат, че размерът на освобождаването, предоставено на тези предприятия през 2003 г., е бил систематично под 100 000 EUR за три години, френските власти използваха два метода.
(30)
На първо място френските власти определиха годишния оборот на предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, т.е. средно за една година 33 333 EUR. На базата на тази сума, разделена на части в зависимост от ставките на таксуване (2,1 % и 3,9 %), те пресметнаха основата на таксата, отговаряща на покупките на месо от предприятието. Накрая, въз основа на стойността на тези покупки на месо, френските власти стигнаха до оценка на годишния оборот, изхождайки от хипотезата (максималистична), че става въпрос за предприятие, което е специализирано за търговия с месо. Така този метод им дава възможност да стигнат до годишен оборот на предприятието, който е далеч над прага за освобождаване от таксата. Прагът на освобождаване от 762 245 EUR се оказва следователно далеч надхвърлен, което значи, че предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, не може по никакъв начин да бъде освободено от таксата върху покупките на месо.
(31)
На второ място, френските власти определиха размера на таксата на предприятие, специализирано за месо, чийто годишен оборот е малко под прага на освобождаване от 762 000 EUR. На базата на съотношение между покупките и оборота 0,58 (10) френските власти изчислиха стойността на покупките на месо от това предприятие, а именно 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Този втори метод доказва, че максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие - т.е. сума, която остава във всички случаи по-малка от 100 000 EUR за три години.
(32)
След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006 френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата върху покупките на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на посочения регламент, и по-специално на член 5 от него във връзка с преходните мерки.
IV. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(33)
На първо място Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (наричана по-долу „CFBCT“) изтъкна, че въпросната мярка не отговаря на критериите за определяне на държавна помощ и че механизмът на таксуване, приложен към някои предприятия в зависимост от размера на техния оборот, е напълно обоснован от принципите на общото устройство на системата за облагане. Според CFBCT таксата върху покупките на месо се събира и контролира съгласно правилата, приложими към ДДС и приравнените към него данъци. Определянето на прага на освобождаване от таксата е направено въз основа на обективен и рационален критерий, както и при критериите, приложими при определянето на прага за други данъци. Законът от 1996 г. се вписва в логиката на френската система за събиране на ДДС. Той следователно не е имал за цел да предостави извънредно предимство на някои предприятия, а чрез въвеждането на праг на таксуване всъщност е бил насочен към отчитане на способността за плащане на предприятията, и по-специално на жизнеспособността на занаятчиите месари.
(34)
На второ място, според CFBCT тази мярка не засяга вътреобщностната търговия. Всъщност изключително малкият размер на предприятията, засегнати от въпросната мярка, както и изключително ограниченият от гледна точка на територията пазар, на който те действат, будят съмнения в наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(35)
Дори ако следва да се приеме, че предприятията, освободени от плащането на таксата, са получили наистина помощ, CFBCT твърди, че тази помощ е във всички случаи съвместима с правилата на Договора.
(36)
Комисията следва да има предвид, че освобождаването на малките месарници и занаятчиите месари е в случая оправдано от съображения от общ интерес: управлението на кризата с „лудата крава“ и необходимата преработка на опасните продукти. Освен това тази мярка засяга само малките и средните предприятия и попада потенциално в обхвата на регламентите за освобождаване, които са били в сила през въпросния период, а именно на Регламент (ЕО) № 70/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи за малките и средните предприятия (11) и на Регламент (ЕО) № 1/2004 на Комисията от 23 декември 2003 г. за прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавните помощи за малки и средни предприятия, които произвеждат, преработват и търгуват със селскостопански продукти (12).
(37)
Във всички случаи CFBCT твърди, че изискването за възстановяване на помощта, което би влязло в сила, ако мярката бъде определена като несъвместима държавна помощ, би нарушило член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (13), тъй като евентуално отрицателно решение с възстановяване не би взело предвид оправданите правни очаквания на предприятията получатели.
(38)
При всички обстоятелства последващата оценка на размера на помощта въз основа на облагане със задна дата вероятно ще бъде под праговете на минималната помощ, тъй като потенциалните получатели на тази помощ са били в преобладаващата си част микропредприятия.
(39)
Според информацията, с която разполага Комисията, въпросното частно дружество развива търговия с хранителни продукти във Франция. Тъй като е изплатила таксата „екарисаж“ през периода 2001-2003 г. и е поискала възстановяване на сумата, изплатена на френските данъчни служби, дружеството счита, че е заинтересовано да представи своите съображения в рамките на настоящата процедура.
(40)
Дружеството твърди, че противно на заключението на Комисията в нейното решение за откриване на процедура от 5 юли 2005 г. (2005/C 228/06) (14), не липсва връзка между помощта в сектора на екарисажа и таксата върху покупките на месо. То счита, че таксата „екарисаж“, изплатена през 2003 г., се основава на член 302а ZD от Общия кодекс за данъците и финансира механизъм за държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Тъй като Комисията не е била предварително уведомена за този механизъм, той следва да бъде обявен за незаконосъобразен.
(41)
Освен това дружеството твърди, че освобождаването от таксата е несъвместимо съгласно член 107 от ДФЕС и че това би довело до несъвместимост на таксата с принципа на равнопоставеност пред публичните органи и съответно - с правилата за конкуренция.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(42)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, с изключение на дерогациите, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагат за сектора на свинското месо в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на свинско месо (15). Те се прилагат за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (16). Преди приемането на Регламент (CE) № 1254/1999 членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (17). Те се прилагат за сектора на овчето и козето месо в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (18). Същите членове се прилагат за сектора на птичето месо в съответствие с член 19 от Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на птиче месо (19). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (20) отмени тези отделни регламенти и предвижда в своя член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(44)
Френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(45)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1998/2006 помощта, която отговаря на условията, определени от него, се разглежда като неотговаряща на всички критерии на член 107, параграф 1 от ДФЕС и следователно като неподлежаща на задължението за уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(46)
Регламент (ЕО) № 1998/2006 се прилага за помощта, отпусната на предприятията от всички сектори, но в случая с предприятията, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, той се прилага само ако размерът на помощта не е определен въз основа на цената или количеството на продуктите от този вид, закупени от първични производители или пуснати на пазара от въпросните предприятия, и ако помощта не зависи от това дали се предоставя частично или изцяло на първични производители.
(47)
В съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 същият се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Регламент (ЕО) № 1998/2006 влезе в сила на 29 декември 2006 г.
(48)
В съответствие с член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 общият размер на минималната помощ, предоставена на едно и също предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Определеният таван се изразява като безвъзмездна помощ в паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма, различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутният еквивалент на помощта.
(49)
Въпросните предприятия са осъществявали дейност по преработка и търговия с продуктите, посочени в приложение I от Договора за ЕО, и с други продукти, и са били освободени от таксата „екарисаж“ през 2003 г. Съгласно преходните мерки, определени в член 5 от него, Регламент (ЕО) № 1998/2006 е следователно приложим в конкретния случай.
(50)
Френските власти установиха, че условията, поставени от Регламент (ЕО) № 1998/2006, са изпълнени, като доказаха, че брутният еквивалент на помощта, предоставена поотделно от всеки получател, не надхвърля в никой случай 200 000 EUR за период от три години, тъй като максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие (вж. съображение 29).
(51)
Като има предвид изложеното по-горе, Комисията счита, че освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR през 2003 г., попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006 и отговаря на определените в него условия. Ето защо освобождаването не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Освобождаването от таксата „екарисаж“ за 2003 година на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. június 29.)
az állati tetemek ártalmatlanításával foglalkozó ágazatnak 2003-ban nyújtott támogatásokról C 23/05 (ex NN 8/04 és ex N 515/03) számú állami támogatás
(az értesítés a C(2011) 4425. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/651/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
2003. november 7-én kelt levelében Franciaország Európai Unió mellett működő Állandó Képviselete az Európai Unió működéséről szóló szerződés (1) (a továbbiakban: „EUMSZ”) 108. cikkének (3) bekezdése értelmében tájékoztatta a Bizottságot, hogy egyes kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok javára mentességet biztosít a tetemeltakarítási adó fizetése alól.
(2)
Az eredeti értesítés egyrészt a 2003-ban nyújtott támogatásokra, másrészt a 2004-től tervezett támogatásokra vonatkozott. Mivel a támogatások egy részének nyújtása már megtörtént, a Bizottság akkor úgy határozott, hogy több részre osztja az ügyet. A 2003-ban nyújtott támogatások közül e határozat keretében csak a tetemeltakarítási adó alóli mentesség képezi vizsgálat tárgyát.
(3)
A tetemeltakarítási adó eltörlésére 2004. január 1-jén került sor. Ezt követően a tetemeltakarítási közszolgáltatás finanszírozását a „vágási adó” bevétele biztosítja, amellyel szemben a Bizottság nem emelt kifogást (2).
(4)
A „vágási adó” (N 515A/03 számú állami támogatás) ügy kivizsgálása során a francia hatóságok, elsősorban 2003. december 29-i levelükben, a jelen esetre is vonatkozó információkat juttattak el a Bizottsághoz.
(5)
2005. április 7-én kelt és 2005. április 12-én iktatott levelükben a francia hatóságok megküldték a Bizottság által 2005. március 4-én kelt levélben kért kiegészítő információkat.
(6)
A Bizottság a 2005. július 7-én kelt SG(2005)D/202956 számú levéllel megnyitotta az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében említett eljárást a szóban forgó támogatás tekintetében.
(7)
Az eljárás megnyitásáról szóló határozat megjelent az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte a többi tagállamot, valamint az érdekelt harmadik feleket, hogy a szóban forgó támogatásokkal kapcsolatban tegyék meg észrevételeiket.
(8)
A francia hatóságok 2005. szeptember 20-án és 2005. november 15-én kelt, 2005. november 17-én iktatott leveleikben küldték meg a megjegyzéseiket.
(9)
A Bizottsághoz észrevételek érkeztek a Vágóhidak, Hentesek, Húsfeldolgozók Szövetségétől (a továbbiakban: „CFBCT”) 2005. október 18-án, valamint egy magántársaságtól 2005. október 17-én (4) és 2008. július 11-én.
(10)
2011. április 18-án kelt levelükben a francia hatóságok megerősítették, hogy a 2003-as évben egyes, mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalatok számára a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgynevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól biztosított mentesség az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelet (5) hatálya alá tartozik.
II. LEÍRÁS
(11)
A szóban forgó intézkedés a tetemeltakarítási, valamint a kereskedelmi felhasználással már nem rendelkező hús- és csontliszt megsemmisítését biztosító közszolgáltatás finanszírozására vonatkozik a 2003-as év tekintetében.
(12)
A tetemeltakarítási közszolgáltatást korábban a francia általános adótörvénykönyv 302a. ZD cikkével bevezetett tetemeltakarítási adóból finanszírozták, amely cikk az állati tetemek és a vágóhídi hulladékok összegyűjtéséről és megsemmisítéséről szóló 1996. december 26-i 96-1139 sz. francia törvény (a továbbiakban: „1996. évi törvény”) 1. cikke alapján került elfogadásra.
(13)
A tetemeltakarítási adó minden olyan, hús és egyéb meghatározott árucikk felvásárlójára vonatkozott, aki e termékek kiskereskedelmi értékesítésével foglalkozott. Az adó alanya volt általában minden, kiskereskedelmi értékesítéssel foglalkozó gazdasági szereplő. Az adó alapja bármiféle beszerzés hozzáadottérték-adó (héa) nélküli értéke volt:
-
friss vagy főtt, hűtött vagy mélyhűtött szárnyas, nyúl, vad vagy szarvasmarha, birka, kecske, sertés, valamint ló, szamár és ezek keresztezéseiből származó húsok és belsőségek,
-
sózott hústermékek, felvágottak, disznózsír, húskonzervek és feldolgozott belsőségek,
-
húsból és belsőségből készült állati takarmányok.
(14)
Azok a vállalkozások, amelyeknek az előző naptári évi árbevétele hozzáadottérték-adó (héa) nélkül kevesebb, mint 2 500 000 francia frank (FRF) (6) (381 122 EUR) volt, mentesek voltak az adó alól. Az adó kulcsát a havi hozzáadottérték-adó (héa) nélküli vásárlások alapján határozták meg, amely 125 000 FRF (19 056 EUR) értékig 0,5 %, 125 000 FRF felett pedig 0,9 % volt. A 2000. évi pénzügyi korrekciós törvény (a 2000. december 30-i 2000-1353 sz. törvény) 35. cikke bizonyos módosításokat fogadott el a tetemeltakarítási adóval kapcsolatban, amelyek 2001. január 1-jén léptek hatályba. Ezek a módosítások a BSE-válság hatásait és az ebből eredő többletkiadásokat voltak hivatottak ellensúlyozni. Ezt követően az adó alapját kiterjesztették, hogy az magában foglalja „az egyéb húsalapú termékeket” is. Az adó kulcsát a havi hozzáadottérték-adó (héa) nélküli felvásárlások alapján határozták meg, amely 125 000 FRF (19 056 EUR) értékig 2,1 %, 125 000 FRF felett pedig 3,9 % volt. Ezenkívül minden olyan vállalkozás, amelynek az árbevétele az előző naptári évben héa nélkül 5 000 000 FRF (762 245 EUR) alatt volt, mentesült ezen adó megfizetése alól.
(15)
Kezdetben, vagyis 1997. január 1-jétől az adó bevételét egy külön erre a célra létrehozott alaphoz rendelték, amelynek célja az állati tetemek, valamint az emberi és állati fogyasztásra alkalmatlannak minősített vágóhídi lefoglalt termékek összegyűjtésének és megsemmisítésének, azaz a mezőgazdasági törvénykönyv 264. cikkében állami feladatként meghatározott tevékenységeknek a finanszírozása volt. Az alapot a „Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles” (mezőgazdasági gazdálkodó egységek szerkezetkezelési országos központja - CNASEA) kezelte.
(16)
2001. január 1. óta a tetemeltakarítási adó bevételét közvetlenül az általános állami költségvetéshez rendelik, és már nem az erre a célra létrehozott alaphoz. A 2003-as évre a 2003-as költségvetési törvény végrehajtásáról szóló, 2002. december 30-i 2002-1580 számú rendelet értelmében források váltak elérhetővé a Mezőgazdasági, Élelmezésügyi, Halászati és Vidékügyi Minisztériumnál. Ezek a források az említett minisztérium rendes kiadásai között kerülnek elszámolásra, a IV. cím, Állami beavatkozások, 4. rész, gazdasági lépések, ösztönzések és beavatkozások kategóriában. 2003-ban ennek az adónak a bevétele 550 millió EUR volt.
(17)
A 2003-as bejelentés támogatást határozott meg állati hús- és csontlisztek tárolásához és megsemmisítéséhez, valamint elhullott állatok és vágóhídi hulladékok szállításához és megsemmisítéséhez. Ezen felül az 1996. évi törvény előírta adómentesség biztosítását azon kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalkozások számára, amelyeknek az éves árbevétele kevesebb volt, mint 762 245 EUR. A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint az 1996. évi törvény 2003-ban az év egészében érvényben volt.
(18)
Az eljárás megnyitásáról szóló határozatában a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az elhullott állatok elszállítására és megsemmisítésére, valamint az állati hús- és csontliszt és vágóhídi hulladékok tárolására és megsemmisítésére vonatkozó támogatási intézkedések nem járnak azzal a kockázattal, hogy a közösségi érdekkel ellentétes módon változtatnák meg az árucsere-feltételeket. Ennélfogva igénybe vehetik az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában előírt mentességet, mint az ágazat fejlődéséhez hozzájárulni képes intézkedések. Ezzel szemben, a Bizottság az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében említett eljárás megnyitása mellett döntött a tetemeltakarítási adó fizetése alól mentesülő cégek javára biztosított támogatások létezése és összeegyeztethetősége tekintetében.
(19)
A vizsgálati eljárás megindításakor a Bizottság úgy vélte, hogy a tetemeltakarítási adó fizetése alóli mentesség az állam számára bevételkiesést jelenthet, és nem tűnik úgy, hogy ezt a mentességet az állami adóbevételek biztosításának célját követő adórendszer jellege és gazdasági funkciója indokolná. A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint az adómentesség ugyanis nem a húsértékesítésre vonatkozó árbevételre, hanem az összes értékesítés árbevételére vonatkozott.
(20)
Miután a tetemeltakarítási adót a húst tartalmazó termékek értéke alapján kalkulálják, nem látszik indokoltnak mentesíteni az adó alól egy olyan vállalkozást, amely húsértékesítésben nagyobb árbevételt bonyolít, egy olyan konkurens vállalkozással szemben, amely hústartalmú termékek kisebb árbevételével mégis az adó hatálya alá kerül.
(21)
Következésképpen úgy tűnik, hogy az említett adómentesség szelektív előnyt jelent. Itt tehát a mentességet élvező kereskedők számára biztosított támogatásról volt szó, amelyeknek az adóterhei így kisebbek voltak. A húsértékesítésre vonatkozó számadatok alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 762 245 EUR-nál alacsonyabb árbevételt lebonyolító kereskedők 2003-as adómentessége az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében esetlegesen állami támogatásnak minősülő előnyt jelent.
(22)
A Bizottság nem tudta kizárni, hogy az adómentesség esetlegesen hatással van a tagállamok közötti kereskedelemre, különösen a határ menti területeken.
(23)
Úgy tűnik tehát, hogy a 762 245 EUR-nál kisebb árbevételt lebonyolító kereskedők javára biztosított adómentesség állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(24)
Ebben az esetben a könnyítés tartalma a terhek olyan csökkentése volt, amely nem tartalmazott semmilyen ösztönző elemet és a kedvezményezett részéről semmiféle ellentételezést sem, és amelynek a versenyszabályokkal való összeegyeztethetősége nem volt bizonyított.
(25)
A Bizottság ezért úgy vélte, hogy a támogatás a Közösségnek a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokra vonatkozó - az adott időszakban alkalmazandó - iránymutatásainak 3.5. pontja (7) alkalmazási körébe esik. Az említett pont előírja, hogy annak érdekében, hogy a közös piaccal összeegyeztethetőnek minősüljön, minden támogatási intézkedésnek tartalmaznia kell egy ösztönző elemet, vagy bizonyos ellentételezést kell megkövetelnie a kedvezményezettektől. Így, kivéve a közösségi jogban vagy a mezőgazdasági iránymutatásokban kifejezetten előírt kivételeket, az egyoldalú állami támogatásokat, amelyek mindössze a termelő anyagi helyzetének a javítását célozzák, de amelyek semmiféleképpen sem járulnak hozzá az ágazat fejlődéséhez, működési támogatásoknak minősülnek, amelyek összeegyeztethetetlenek a közös piaccal.
(26)
A tetemeltakarítási adó fizetése alól mentesülő cégek tekintetében a Bizottság nem tudta kizárni, hogy fennáll az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatás, valamint, hogy működési támogatásról lenne szó, amely alapján a Bizottságnak kétségei vannak a belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban.
III. FRANCIAORSZÁG ÁLTAL ELŐTERJESZTETT ÉSZREVÉTELEK
(27)
A francia hatóságok 2005. szeptember 20-án és 2005. november 15-én kelt leveleikben terjesztették elő észrevételeiket. Ezekben a levelekben a francia hatóságok hangsúlyozták, hogy nem vitatható, hogy az adó fizetése alól mentesülő kedvezményezettek adóügyi mentessége támogatásnak minősül az EK-Szerződés értelmében. A Bizottság egyébként ennek megfelelő értékelést adott az 1997. január 1. és 2002. december 31. között alkalmazott mentességről szóló 2005/474/EK határozatában (8) (NN 17/01 számú támogatás, új besorolás szerint: C 49/02).
(28)
Ezzel szemben a francia hatóságok az 1998/2006/EK rendelet hatálybalépése előtt előadták, hogy a támogatások az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 69/2001/EK bizottsági rendelet (9) alkalmazási körébe esnek. A francia hatóságok előadták, hogy a szóban forgó vállalkozások száma - amely éves szinten meghaladta a százezret -, valamint a mentességre meghatározott árbevétel-küszöbérték (762 245 EUR) azt jelentette, hogy az esetlegesen állami támogatást képező összeg minden esetben a 100 000 EUR küszöbérték alatt volt a 69/2001/EK rendelet által előírt hároméves időszak alatt.
(29)
Annak bemutatására, hogy az e vállalkozások által 2003-ban élvezett mentesség összege mindvégig 100 000 EUR alatt maradt a három év tekintetében, a francia hatóságok két módszert alkalmaztak.
(30)
Elsőként a francia hatóságok megkísérelték rekonstruálni egy olyan vállalkozás árbevételét, amely a három év során 100 000 EUR, azaz éves átlagban 33 333 EUR adót fizet. Ezt az összeget az adómértékek (2,1 % és 3,9 %) szerint felosztva rekonstruálták az adó alapját, amely megfelelt a vállalkozás húsfelvásárlásainak. Végezetül a húsfelvásárlás értékéből levonták a becsült éves árbevételt, abból a maximalista feltételezésből kiindulva, hogy húskereskedelemre szakosodott vállalkozásról van szó. Ezzel a módszerrel olyan árbevételt kaptak a vállalkozás tekintetében, amely jóval az adómentességi küszöb felett volt. A 762 245 EUR mentességi küszöbértéket ezért jóval meghaladta az összeg, ami azt mutatja, hogy hároméves időszak során 100 000 EUR adót befizető vállalkozás semmilyen esetben sem mentesülhet a húsfelvásárlásra kivetett adó alól.
(31)
Második esetben a francia hatóságok olyan, húsra szakosodott vállalkozás esetében próbálták rekonstruálni az adó összegét, amelynek az árbevétele közvetlenül a 762 000 EUR mentességi küszöbérték alatt helyezkedett el. A 0,58 értékű (10) felvásárlás/árbevétel hányados felhasználásával a francia hatóságok levonták az adott vállalkozás húsfelvásárlásainak értékét, azaz 441 960 EUR-t (762 000 × 0,58). Ez a második módszer megmutatja, hogy a mentesség maximális értéke vállalkozásonként 13 132 EUR/év, azaz három évet tekintve minden esetben 100 000 EUR alatt marad.
(32)
Az 1998/2006/EK rendelet hatálybalépését követően a francia hatóságok megerősítették, hogy a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgynevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól egyes mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalkozások számára a 2003-as év tekintetében biztosított mentesség az említett rendelet, különösen annak átmeneti rendelkezésekről szóló 5. cikkének alkalmazási körébe esik.
IV. HARMADIK FELEK ÁLTAL ELŐTERJESZTETT ÉSZREVÉTELEK
(33)
Elsőként a Vágóhidak, Hentesek, Húsfeldolgozók Szövetsége (a továbbiakban: „CFBCT”) előadta, hogy a szóban forgó intézkedés nem felel meg az állami támogatás definíciójában foglalt kritériumoknak, valamint az egyes vállalkozásokra az árbevétel függvényében alkalmazott adóztatási mechanizmust teljes mértékben alátámasztották az adórendszer általános gazdasági körülményeiből fakadó okok. A CFBCT szerint a húsfelvásárlásra kivetett adó beszedése és ellenőrzése a héa és hasonló adókra alkalmazandó szabályok szerint történt. A mentesség küszöbértékének meghatározása az egyéb adókra alkalmazandó küszöbértékek esetében is figyelembe vett objektív és ésszerű kritériumon alapult. Az 1996. évi törvény beágyazódott a héa visszatérítésének franciaországi rendszerébe. Következésképpen a törvény célja nem azt volt, hogy különleges előnyt biztosítson egyes vállalkozások számára, hanem az, hogy - egy adózási küszöb megállapításával - figyelembe vegye a vállalkozások hozzájárulási képességét és különösen a kisipari hentesek tevékenységének jövedelmezőségét.
(34)
Másodsorban, ez az intézkedés a CFBCT szerint nem volt hatással a közösségen belüli kereskedelemre. Valójában a szóban forgó intézkedés által érintett vállalkozások rendkívül szerény mérete, valamint a rendkívül korlátozott földrajzi piac, ahol ezek a vállalkozások működnek, kétségbe vonhatóvá teszi az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállását.
(35)
Annak ellenére, hogy feltételezhető, hogy az adó fizetése alól mentesülő vállalkozások valóban támogatásban részesültek, a CFBCT fenntartja azon véleményt, hogy ez a támogatás minden esetben összeegyeztethető a Szerződésben foglalt szabályokkal.
(36)
A Bizottságnak figyelembe kellene vennie, hogy a hentes kisvállalkozások és a kisipari hentesek mentesítését az adott esetben a közérdekűség célja igazolta: a „kergemarhakór”-válság kezelése és a veszélyes termékek szükséges kezelése. Továbbá, ez az intézkedés csak a kis- és középvállalkozásokat érintette, valamint potenciálisan vonatkoztak rá az adott időszakban alkalmazandó mentességi rendeletek, nevezetesen az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendelet (11) és az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával foglalkozó kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2003. december 23-i 1/2004/EK bizottsági rendelet (12).
(37)
A CFBCT mindenképpen fenntartja azt a véleményét, hogy a támogatás visszatéríttetése - amelyre sor kerülne, amennyiben az intézkedést esetlegesen összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősítenék - sértené az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (13) 14. cikkében foglaltakat, abban a tekintetben, hogy a visszatérítést előíró elutasító határozat nem venné figyelembe a kedvezményezett vállalkozások jogos bizalmát.
(38)
Mindenesetre a támogatás összegének visszamenőleges hatályú, átalányadózás alapján történő megállapításának a de minimis küszöbértékek alatt kellene lennie, mivel e támogatás potenciális kedvezményezetteinek többsége mikrovállalkozás.
(39)
A Bizottság rendelkezésére álló információk szerint a szóban forgó magántársaság Franciaországban élelmiszer-forgalmazási tevékenységet végez. A tetemeltakarítási adót a 2001 és 2003 közötti időszakban befizető és a francia adóhatóságtól a befizetett összeg visszatérítését kérő társaság úgy véli, hogy érdekében áll az ezzel az eljárással kapcsolatos észrevételeinek előterjesztése.
(40)
A társaság fenntartja azon véleményét, hogy a Bizottság által az eljárást megindító 2005. július 5-i határozatában (2005/C 228/06) (14) levont következtetéssel ellentétben nem beszélhetünk a tetemeltakarítási ágazatban nyújtott támogatások és a húsfelvásárlási adó közötti kapcsolat megszüntetéséről. A társaság úgy véli, hogy a 2003-ra befizetett tetemeltakarítási adó az általános adótörvénykönyv 302a. ZD cikkén alapul, és az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatási mechanizmust finanszíroz. Erről a mechanizmusról nem tájékoztatták előzetesen a Bizottságot, és ezt a mechanizmust törvénytelennek kell nyilvánítani.
(41)
Ezenkívül, a társaság fenntartja azon véleményét, hogy az adó összeegyeztethetetlen az EUMSZ 107. cikke értelmében, és ez az adó összeegyeztethetetlenségét okozza a közteherviselés előtti egyenlőség elvével, illetve kiterjesztésképpen a versenyjogi szabályokkal.
V. ÉRTÉKELÉS
(42)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésével összhangban, ha az említett Szerződés másként nem rendelkezik, a közös piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(43)
Az EUMSZ 107., 108. és 109. cikke a sertéshúságazatban a sertéshús piacának közös szervezéséről szóló, 1975. október 29-i 2759/75/EGK tanácsi rendelet (15) 21. cikkével összhangban alkalmazandó. A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1254/1999/EK tanácsi rendelet (16) 40. cikkével összhangban a marhahúságazatban is alkalmazandók. Az 1254/1999/EK rendelet elfogadása előtt az EUMSZ 107., 108. és 109. cikke a marhahús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27-i 805/68/EGK tanácsi rendelet (17) 24. cikkével összhangban volt alkalmazandó a marhahúságazatban. A juhhús és kecskehús piacának közös szervezéséről szóló, 1998. november 3-i 2467/98/EK tanácsi rendelet (18) 22. cikkével összhangban a juh- és kecskehúságazatban is alkalmazandók. A baromfihús piacának közös szervezéséről szóló, 1975. október 29-i 2777/75/EGK tanácsi rendelet (19) 19. cikkével összhangban a baromfihús-ágazatban is alkalmazandók. A mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (20) hatályon kívül helyezte ezeket a rendeleteket, és 180. cikkében előírta, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazandók a fent említett termékekre.
(44)
A francia hatóságok megerősítették, hogy a húsfelvásárlásra kivetett adó (úgy nevezett „tetemeltakarítási adó”) megfizetése alól egyes mezőgazdasági termékeket forgalmazó vállalkozások számára a 2003-as év tekintetében biztosított mentesség az 1998/2006/EK rendelet alkalmazási körébe esik.
(45)
Az 1998/2006/EK rendelet értelmében a szóban forgó rendelet által megállapított feltételeket teljesítő támogatások úgy tekintendők, mint az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt összes feltételt nem kielégítő támogatások, ennélfogva nem tartoznak az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében előírt értesítési kötelezettség hatálya alá.
(46)
Az 1998/2006/EK rendelet minden ágazat vállalkozásai számára biztosított támogatásokra alkalmazandó, azonban az EK-Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékeket feldolgozó és forgalmazó vállalkozások esetében ez csak abban az esetben érvényes, ha a támogatás összege nem az elsődleges termelőktől beszerzett vagy az érintett vállalkozások által forgalmazott ilyen termékek ára vagy mennyisége alapján kerül rögzítésre, és a támogatás nem az elsődleges termelőknek történő teljes vagy részleges továbbítástól függ.
(47)
Az 1998/2006/EK rendeletet az 5. cikkének (1) bekezdésével összhangban a hatálybalépése előtt odaítélt azon támogatásokra kell alkalmazni, amelyeket a mezőgazdasági termékek feldolgozásában és forgalmazásában tevékeny vállalkozásoknak nyújtottak, amennyiben az teljesíti az 1. és 2. cikkben megállapított feltételeket. Az 1998/2006/EK rendelet 2006. december 29-én lépett hatályba.
(48)
Az 1998/2006/EK rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében bármely három pénzügyi év időszakában ugyanazon vállalkozás részére odaítélt csekély összegű (de minimis) támogatás összege nem haladhatja meg a 200 000 EUR-t. A meghatározott felső határt támogatásként kell kifejezni. Az összes használt számadatot bruttó számnak kell tekinteni, azaz bármely adózás vagy egyéb levonás előtti adatnak. Amennyiben a támogatást nem vissza nem térítendő támogatásként, hanem más formában nyújtják, a támogatás összege a bruttó támogatástartalom lesz.
(49)
A szóban forgó vállalkozások az EK-Szerződés I. mellékletében említett és egyéb termékek feldolgozása és forgalmazása területén végezték a tevékenységüket és 2003-ban mentességet élveztek a tetemeltakarítási adó megfizetése alól. Az 5. cikkében foglalt átmeneti intézkedésekkel összhangban ennélfogva az 1998/2006/EK rendelet alkalmazandó ebben az esetben.
(50)
A francia hatóságok megállapították, hogy az 1998/2006/EK rendelet által előírt feltételek teljesültek, bemutatva, hogy a támogatás egyénileg, az egyes kedvezményezettek számára nyújtott támogatástartalma egyetlen esetben sem haladta meg a 200 000 EUR-t adott hároméves időszak alatt, mivel a mentesség maximális összege évenként és vállalkozásonként 13 132 EUR volt (lásd a (29) preambulumbekezdést).
(51)
A fentiekre tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a 762 245 EUR-nál kisebb éves árbevétellel rendelkező kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok 2003-as mentessége az 1998/2006/EK rendelet alkalmazási körébe esik, és teljesíti az említett rendeletben előírt feltételeket. Következésképpen ez a mentesség nem minősül állami támogatásnak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 762 245 EUR-nál kisebb éves árbevétellel rendelkező, kiskereskedelmi húsértékesítést végző vállalatok 2003-as mentessége a tetemeltakarítási adó alól nem minősül támogatásnak az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. június 29-én.